CELEX: 62021CJ0296
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Šaunamųjų ginklų įsigijimo ir laikymo kontrolė
Direktyva 91/477/EEB
I priedo III dalis
Deaktyvavimo standartai ir metodai
Įgyvendinimo reglamentas (ES) 2015/2403
Deaktyvuotų šaunamųjų ginklų tikrinimas ir sertifikavimas
3 straipsnis
Nacionalinės institucijos patvirtintas tikrinantysis subjektas
Deaktyvacijos sertifikato išdavimas
Tikrinantysis subjektas, neįtrauktas į Europos Komisijos paskelbtą sąrašą
Deaktyvuotų šaunamųjų ginklų vežimas Europos Sąjungos viduje
7 straipsnis
Tarpusavio pripažinimas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 1991 m. birželio 18 d. Tarybos direktyvos 91/477/EEB dėl ginklų įsigijimo ir laikymo kontrolės (
OL L 256, 1991, p. 51
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 11 t., p. 274), iš dalies pakeistos 2008 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/51/EB (
OL L 179, 2008, p. 5
) (toliau – Direktyva 91/477), taip pat 2015 m. gruodžio 15 d. Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) 2015/2403, kuriuo nustatomos bendrosios deaktyvacijos standartų ir metodų gairės siekiant užtikrinti, kad deaktyvuoti šaunamieji ginklai būtų visiškai netinkami naudoti (
OL L 333, 2015, p. 62
), 3 ir 7 straipsnių išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant A inicijuotą bylą dėl
Helsingin poliisilaitos
(Helsinkio policija, Suomija) sprendimo, kuriuo buvo atsisakyta pripažinti Austrijoje išduotus šaunamųjų ginklų deaktyvacijos sertifikatus, pateiktus vežant šiuos ginklus į Suomiją.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Direktyva 91/477
Direktyva 91/477 buvo panaikinta 2021 m. kovo 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva (ES) 2021/555 dėl ginklų įsigijimo ir laikymo kontrolės (
OL L 115, 2021, p. 1
). Tačiau, atsižvelgiant į tai, kada susiklostė nagrinėjamos faktinės aplinkybės, pagrindinei bylai taikytinos Direktyvos 91/477 nuostatos.
Pagal šios direktyvos 3 ir 4 konstatuojamąsias dalis ja buvo siekiama suderinti teisės aktus dėl ginklų, nustatant veiksmingas taisykles, leidžiančias valstybėse narėse kontroliuoti šaunamųjų ginklų įsigijimą ir laikymą, taip pat jų vežimą į kitą valstybę narę.
Direktyva 2008/51 iš dalies pakeitė pradinę Direktyvos 91/477 redakciją, siekiant visų pirma į Sąjungos teisę įtraukti Jungtinių Tautų protokolą prieš neteisėtą šaunamųjų ginklų, jų dalių ir komponentų bei šaudmenų gamybą ir prekybą jais, papildantį Jungtinių Tautų konvenciją prieš tarptautinį organizuotą nusikalstamumą, kurį Europos bendrijos vardu 2002 m. sausio 16 d. pasirašė Europos Komisija pagal 2001 m. spalio 16 d. Tarybos sprendimą 2001/748/EB (
OL L 280, 2001, p. 5
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 18 sk., 1 t., p. 200).
Direktyvos 2008/51 1, 11, 12 ir 15 konstatuojamosiose dalyse numatyta:
„(1)
Direktyva [91/477] nustatė papildomą vidaus rinkos priemonę. Ja nustatyta įsipareigojimo užtikrinti tam tikrą kai kurių šaunamųjų ginklų judėjimo laisvę Bendrijos vidaus rinkoje ir būtinybės riboti šią laisvę tam tikromis šiai prekių rūšiai pritaikytomis saugumo garantijomis pusiausvyra.
<…>
(11)
Šaunamųjų ginklų de[z]aktyvavimo klausimu, Direktyvos [91/477] I priedo III dalies a punkte paprasčiausiai daroma nuoroda į nacionalinius teisės aktus. [Jungtinių Tautų] protokole [prieš neteisėtą šaunamųjų ginklų, jų dalių ir komponentų bei šaudmenų gamybą ir prekybą jais] pateikiami išsamesni ginklų de[z]aktyvavimo bendrieji principai, todėl Direktyvos [91/477] I priedas turėtų būti pakeistas.
(12)
Dėl ypatingo prekiautojų veiklos pobūdžio būtina, kad valstybės narės griežtai kontroliuotų šią veiklą ir visų pirma tikrintų prekiautojų profesinę reputaciją ir kompetenciją.
<…>
(15)
Siekiant palengvinti šaunamųjų ginklų atsekamumą ir veiksmingai kovoti su neteisėta šaunamųjų ginklų, jų dalių ir šaudmenų prekyba ir gamyba, būtina gerinti keitimąsi informacija tarp valstybių narių.“
Direktyvos 91/477 1 straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatyta:
„1.   Šioje direktyvoje „šaunamasis ginklas“ reiškia bet kurį nešiojamą vamzdinį šaunamąjį ginklą, kuris yra sukonstruotas arba gali būti perdirbtas taip, kad degiojo propelento varomąja jėga iš jo paleidžiamas užtaisas, kulka ar sviedinys, išskyrus atvejus, kai tokiam ginklui taikoma išimtis dėl I priedo III dalyje nurodytos priežasties. Šaunamųjų ginklų klasifikacija pateikta I priedo II dalyje.
Pagal šią direktyvą, laikoma, kad daiktas gali būti perdirbtas taip, kad degiojo propelento varomąja jėga iš jo gali būti paleistas užtaisas, kulka ar sviedinys, jei šis daiktas:
–
turi šaunamojo ginklo išvaizdą, ir
–
dėl jo konstrukcijos arba medžiagos, iš kurios jis pagamintas, gali būti taip perdirbtas.
<…>
2.   Šioje direktyvoje „prekiautojas“ – bet kuris fizinis ar juridinis asmuo, kurio vykdomą prekybą arba verslą visiškai ar iš dalies sudaro šaunamųjų ginklų, jų dalių ir šaudmenų gamyba, prekyba, keitimasis jais, jų nuoma, remontas arba perdirbimas.“
Šios direktyvos I priedo III dalyje numatyta:
„Šiame priede daiktai, kurie atitinka „šaunamojo ginklo“ apibrėžimą, neturi būti laikomi tą apibrėžimą atitinkančiais, jeigu jie:
a)
yra visam laikui padaromi netinkamais naudoti juos deaktyvavus, užtikrinant, kad visos šaunamojo ginklo svarbios sudedamosios dalys [būtų] galutinai pakeistos taip, kad neįmanoma jų panaudoti ir išimti, pakeisti kitomis ar pakeisti jų savybes taip, kad būtų galima šaunamajam ginklui vėl kokiu nors būdu grąžinti jo veiksmingumą;
<…>
Valstybės narės priima nuostatas, kad kompetentingos institucijos tikrintų a punkte nustatytas [deaktyvavimo] priemones, siekdamos užtikrinti, kad padaryti šaunamojo ginklo pakeitimai paverstų jį galutinai nebenaudojamu. Valstybės narės numato, kad po tokio patikrinimo būtų išduotas sertifikatas ar kitas dokumentas, liudijantis, kad šaunamasis ginklas yra [deaktyvuotas], arba kad ant šaunamojo ginklo būtų įtvirtintas aiškiai matomas tai įrodantis ženklas. Komisija, vadovaudamasi šios direktyvos 13a straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka, siekdama užtikrinti, kad [deaktyvuoti] šaunamieji ginklai būtų galutinai nebenaudotini, nustato bendras [deaktyvavimo] standartų ir technologijų gaires.
Laukdamos, kol bus suderinta visoje Bendrijoje, šiame skirsnyje išvardytiems šaunamiesiems ginklams valstybės narės gali taikyti savo nacionalinių įstatymų nuostatas.“
Įgyvendinimo reglamentas 2015/2403
Įgyvendinimo reglamento 2015/2403 2 ir 3 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„(2)
pagal Direktyvos [91/477] I priedo III dalies a punkto pirmąją pastraipą daiktai, kurie atitinka „šaunamojo ginklo“ apibrėžtį, neturi būti laikomi tą apibrėžtį atitinkančiais, jeigu deaktyvuoti jie yra visam laikui padaromi netinkamais naudoti, užtikrinant, kad visos pagrindinės šaunamojo ginklo dalys būtų visiškai netinkamos naudoti ir nebūtų įmanoma jų išimti, pakeisti kitomis ar pakeisti jų savybes taip, kad būtų galima kaip nors reaktyvuoti šaunamąjį ginklą;
(3)
Direktyvos [91/477] I priedo III dalies antroje pastraipoje nustatyta, kad valstybės narės turi priimti nuostatas, kad kompetentingos institucijos tikrintų deaktyvacijos priemones, siekdamos užtikrinti, kad dėl atliktų pakeitimų šaunamasis ginklas būtų visiškai netinkamas naudoti. Be to, valstybių narių prašoma išduoti sertifikatą ar kitą dokumentą, liudijantį, kad šaunamasis ginklas yra deaktyvuotas, arba šaunamąjį ginklą pažymėti aiškiai matomu tai patvirtinančiu žymeniu.“
Šio įgyvendinimo reglamento 2 straipsnyje „Deaktyvuoti šaunamuosius ginklus įgalioti asmenys ir subjektai“ nustatyta:
„Ginklų deaktyvavimą vykdo viešieji ar privatieji asmenys [subjektai] arba nacionalin[ės] teisės aktais tą daryti įgalioti asmenys.“
Minėto įgyvendinimo reglamento 3 straipsnyje „Šaunamųjų ginklų deaktyvavimo tikrinimas ir sertifikavimas“ numatyta:
„1.   Valstybės narės paskiria kompetentingą valdžios instituciją, kad ji tikrintų, ar šaunamasis ginklas deaktyvuojamas laikantis I priede pateiktų techninių specifikacijų (toliau – tikrinantysis subjektas).
2.   Jeigu tikrinančiajam subjektui taip pat leidžiama deaktyvuoti šaunamuosius ginklus, valstybės narės užtikrina, kad minėtos funkcijos būtų aiškiai atskirtos nuo šio subjekto viduje jas atliekančių asmenų funkcijų.
3.   Komisija savo interneto svetainėje skelbia valstybių narių paskirtų tikrinančiųjų subjektų sąrašą, įskaitant išsamią informaciją apie tikrinantįjį subjektą ir jo simbolį, taip pat kontaktinę informaciją.
4.   Kai šaunamasis ginklas deaktyvuojamas laikantis I priede pateiktų techninių specifikacijų, tikrinantysis subjektas išduoda šaunamojo ginklo savininkui III priede pateikto pavyzdžio deaktyvacijos sertifikatą. Visa informacija deaktyvacijos sertifikate pateikiama valstybės narės, kurioje buvo išduotas deaktyvacijos sertifikatas, kalba ir anglų kalba.
<…>“
Minėto įgyvendinimo reglamento 6 straipsnyje „Papildomos neutralizavimo priemonės“ nustatyta:
„1.   Valstybės narės gali imtis papildomų šaunamųjų ginklų deaktyvavimo savo teritorijose priemonių, kuriomis viršijami I priede nustatytos techninės specifikacijos.
2.   Komisija su komitetu, įsteigtu pagal Direktyvą [91/477], reguliariai nagrinėja visas papildomas priemones, kurių imasi valstybės narės ir gali apsvarstyti galimybę tinkamu laiku pakeisti I priede nustatytas technines specifikacijas.“
To paties įgyvendinimo reglamento 7 straipsnyje „deaktyvuotų šaunamųjų ginklų vežimas [Europos] Sąjungos viduje“ numatyta:
„1.   Deaktyvuoti šaunamieji ginklai gali būti įvežti į kitą valstybę narę tik jeigu jie pažymėti bendru unikaliu žymeniu ir prie jų pridėtas deaktyvacijos sertifikatas, kaip nustatyta šiame reglamente.
2.   Valstybės narės pripažįsta kitoje valstybėje narėje išduotą deaktyvacijos sertifikatą, jeigu jis atitinka šiame reglamente nustatytus reikalavimus. Tačiau pagal 6 straipsnį papildomas priemones ėmusios taikyti valstybės narės gali reikalauti pateikti įrodymus, kad į jų teritorijas įvežtiems deaktyvuotiems šaunamiesiems ginklams buvo taikomos minėtos papildomos priemonės.“
Įgyvendinimo reglamento 2015/2403 8 straipsnyje „Pranešimo reikalavimai“ nustatyta:
„Valstybės narės praneša Komisijai apie priimtas bet kokias šio reglamento taikymo srities priemones, taip pat bet kokias papildomas priemones, nustatytas pagal 6 straipsnį. Šiuo tikslu valstybės narės taiko [2015 m. rugsėjo 9 d. Europos Parlamento ir Tarybos] Direktyvoje (ES) 2015/1535 [kuria nustatoma informacijos apie techninius reglamentus ir informacinės visuomenės paslaugų taisykles teikimo tvarka (
OL L 241, 2015, p. 1
)] nustatytą pranešimų teikimo tvarką.“
Įgyvendinimo reglamento I priede „Šaunamųjų ginklų deaktyvavimo techninės specifikacijos“, kuriame pateiktos trys lentelės, nurodomos deaktyvavimo operacijos, kurias reikia atlikti, kad įvairių tipų šaunamieji ginklai ir jų pagrindinės dalys taptų visiškai netinkami naudoti.
Įgyvendinimo reglamento III priede pateiktas deaktyvuotų šaunamųjų ginklų sertifikato pavyzdys, jo turi laikytis valstybių narių paskirti tikrinantieji subjektai.
Suomijos teisė
Iš dalies pakeisto
Amuma-aselaki
(1/1998) (Įstatymas dėl šaunamųjų ginklų (1/1998)) (toliau – Įstatymas dėl šaunamųjų ginklų) 91 straipsnyje numatyta, kad jeigu verslo liudijimas ginklų sektoriuje arba leidimas, kuriuo suteikiama teisė laikyti ginklus asmeniniam naudojimui, pripažįstamas negaliojančiu arba panaikinamas, policija turi priimti sprendimą dėl šaunamųjų ginklų, jų dalių, šovinių ir ypač pavojingų šaudmenų konfiskavimo, jeigu jie dar nebuvo perduoti tinkamo leidimo turėtojui. Policija taip pat turi priimti sprendimą konfiskuoti tuo atveju, jei neteisėtai laikomų šaunamųjų ginklų ar jų dalių, neteisėtai laikomų šovinių arba ypač pavojingų šaudmenų savininkas savo iniciatyva įregistruoja daiktą policijoje ir perleidžia jai jo saugojimą.
Įstatymo dėl šaunamųjų ginklų 112a straipsnyje („Deaktyvuotų šaunamųjų ginklų įvežimas ir importas į Suomiją“) numatyta, kad asmuo, kuris į Suomiją įveža ar importuoja deaktyvuotą šaunamąjį ginklą, privalo per 30 dienų nuo jo įvežimo ar importo pateikti šaunamąjį ginklą policijos tarnybai arba policijos direkcijai patikrinti.
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
2017 m. spalio 17 d. A, vykdantis komercinę veiklą – prekybą istoriniais gaminiais, iš Austrijos į Suomiją įvežė tris šturmo šautuvus.
2017 m. spalio 24 d. pagal Įstatymo dėl šaunamųjų ginklų 112bis straipsnį Helsinkio policijai A pateikė šiuos ginklus kaip deaktyvuotus ir pridėjo 2017 m. spalio 9 d. Austrijoje įsteigtos bendrovės B išduotus deaktyvacijos sertifikatus.
2018 m. vasario 15 d. Helsinkio policija nusprendė minėtus ginklus konfiskuoti pagal Įstatymo dėl šaunamųjų ginklų 91 straipsnio 2 dalį. Ji manė, kad šių šturmo šautuvų deaktyvavimas neatitiko Įgyvendinimo reglamento 2015/2403 I priede nustatytų techninių reikalavimų. Todėl nusprendė, kad šie ginklai turi būti laikomi šaunamaisiais ginklais, kuriems laikyti reikalingas leidimas.
A apskundė šį sprendimą
Helsingin hallinto-oikeus
(Helsinkio administracinis teismas, Suomija), teigdamas, kad Helsinkio policija neprivalėjo tikrinti nagrinėjamų ginklų deaktyvavimo, nes jie buvo atvežti iš Austrijos, kur buvo deaktyvuoti. Pirma, pagal Įgyvendinimo reglamento 2015/2403 7 straipsnio 2 dalį policija turėjo pripažinti bendrovės B išduotą deaktyvacijos sertifikatą. Antra, A pateikė įrodymų, patvirtinančių, kad nagrinėjamų ginklų deaktyvavimas atitiko šio įgyvendinimo reglamento I priede nustatytus reikalavimus, t. y. susirašinėjimą su Austrijos gynybos ir sporto ministerija, ši laiškuose patvirtino, kad bendrovė B, kaip ginklų prekiautoja, yra viena iš 16 Austrijos paskirtų tikrinančiųjų subjektų.
Poliisihallitus
(Policijos direkcija) teigė, kad nagrinėjami ginklai negali būti laikomi deaktyvuotais, nes atliktas deaktyvavimas ne tik buvo neišsamus, bet ir deaktyvacijos sertifikatą išdavė bendrovė B, kuri nėra kompetentinga valdžios institucija, kaip tai suprantama pagal minėto reglamento 3 straipsnio 1 dalį, ir nėra įtraukta į to paties reglamento 3 straipsnio 3 dalyje numatytą Komisijos sudarytą sąrašą. Šiuo klausimu Helsinkio policija pabrėžė, kad šiame Komisijos sąraše nurodyta Austrijos institucija yra ne bendrovė B, o Vidaus reikalų ministerija.
2019 m. birželio 26 d. sprendimu
Helsingin hallinto-oikeus
(Helsinkio administracinis teismas) atmetė A skundą. Šis teismas nusprendė, kad iš Įgyvendinimo reglamento 2015/2403 3 ir 8 straipsnių matyti, jog tik į Komisijos sudarytą sąrašą įtraukto kompetentingo tikrinančiojo subjekto išduotas deaktyvacijos sertifikatas gali būti laikomas atitinkančiu šį įgyvendinimo reglamentą. Nepateikus tokio subjekto išduoto deaktyvacijos sertifikato, Helsinkio policija galėjo atlikti techninį ginklų patikrinimą ir vėliau juos konfiskuoti.
A pateikė apeliacinį skundą
Korkein hallinto-oikeus
(Aukščiausiasis administracinis teismas, Suomija), t. y. šioje byloje prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui.
Tam teismui kyla abejonių dėl keturių dalykų. Pirma, jis mano, kad Įgyvendinimo reglamentu 2015/2403 nustatytai tarpusavio pripažinimo tvarkai trūksta aiškumo, nes joje nenumatyta, ar valstybės narės paskirtas subjektas automatiškai įtraukiamas į Komisijos sudarytą sąrašą, kaip numatyta šio įgyvendinimo reglamento 3 straipsnio 3 dalyje, ar tai padaroma priėmus konkretų Komisijos sprendimą.
Antra, jam kyla klausimas, ar toks pagal privatinę teisę reglamentuojamas juridinis asmuo, kaip komercinė bendrovė, gali būti laikomas „kompetentinga institucija“, ar „tikrinančiuoju subjektu“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 91/477 I priedo III dalį ir Įgyvendinimo reglamento 2015/2403 3 straipsnio 1 dalį.
Trečia, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla abejonių dėl šio įgyvendinimo reglamento 3 straipsnio 3 dalyje numatyto tikrinančiųjų subjektų sąrašo paskelbimo teisinių pasekmių. Nors tas teismas gali numatyti, kad paskelbimas turi tik informacinį poveikį, vis dėlto jis linkęs manyti, kad šis paskelbimas turi kuriamąjį poveikį, todėl tam, kad deaktyvacijos sertifikatas būtų pripažintas, jį turi išduoti tinkamai paskirtas tikrinantysis subjektas, informacija apie kurį išsamiai nurodyta pagal šią nuostatą Komisijos sudarytame sąraše. Iš tiesų toks aiškinimas yra tinkamiausias siekiant užtikrinti Sąjungos teisės vienodumą ir išvengti rizikos, kad įvairių valstybių narių institucijos skirtingai aiškins šaunamųjų ginklų deaktyvavimo taisykles.
Galiausiai, ketvirta, kadangi Austrijos valdžios institucijos A adresuotame laiške patvirtino, kad paskyrė bendrovę B „tikrinančiuoju subjektu“, kaip tai suprantama pagal Įgyvendinimo reglamento 2015/2403 3 straipsnio 1 dalį,
Korkein hallinto-oikeus
(Aukščiausiasis administracinis teismas) kelia klausimą, ar, siekiant kompensuoti subjekto neįtraukimą į Komisijos pagal įgyvendinimo reglamento 3 straipsnio 3 dalį skelbiamą sąrašą, toks įrodymas yra priimtinas, kad būtų galima patvirtinti „tikrinančiojo subjekto“ statusą pagal to reglamento 3 straipsnio 1 dalį.
Šiomis aplinkybėmis Korkein hallinto-oikeus (Aukščiausiasis administracinis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„Kiek tai susiję su deaktyvuotų šaunamųjų ginklų vežimu Sąjungoje, atsižvelgiant į Direktyvos [91/477] <…> nuostatas ir Įgyvendinimo reglamento [2015/2403] <…> sąlygas, visų pirma įtvirtintas šio reglamento 3 straipsnio 1 dalyje:
1)
ar deaktyvacijos sertifikatą išdavęs valstybės narės nacionalinės institucijos patvirtintas tikrinantysis subjektas gali būti laikomas tikrinančiuoju subjektu, kaip apibrėžta Direktyvoje [91/477] ir [Įgyvendinimo] reglamento [2015/2403] 3 ir 7 straipsniuose, net jeigu jis neįtrauktas į Komisijos pagal 3 straipsnio 3 dalį skelbiamą sąrašą, jei kelios šios valstybės narės valdžios institucijos ginklų vežėjui pranešė, kad sertifikatą išdavęs tikrinantysis subjektas, veikiantis kaip ribotos atsakomybės akcinė bendrovė, turi teisę tai daryti pagal šį reglamentą <…>; ir
2)
ar apie valstybės narės paskirtą tikrinantįjį subjektą, atsakingą už ginklų deaktyvavimo tikrinimą, užuot jį įtraukus į Komisijos interneto svetainėje pagal [Įgyvendinimo] reglamento [2015/2403] 3 straipsnio 3 dalį skelbiamą sąrašą, gali būti pateikiamas kitas, iš nacionalinės institucijos gautas įrodymas, kad šio tikrinančiojo subjekto išduotas deaktyvacijos sertifikatas atitinka reglamente įtvirtintus reikalavimus taip, kad viena valstybė narė turi pripažinti kitoje valstybėje narėje išduotą deaktyvacijos sertifikatą pagal [Įgyvendinimo] reglamento [2015/2403] 7 straipsnio 2 dalį?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar pagal Direktyvos 91/477 I priedo III dalį ir Įgyvendinimo reglamento 2015/2403 3 straipsnį draudžiama, kad toks privatinės teisės reglamentuojamas juridinis asmuo, kaip komercinė bendrovė, patektų į šios nuostatos 1 dalyje nurodytą sąvoką „tikrinantysis subjektas“, nes šis juridinis asmuo neįtrauktas į Komisijos pagal minėtos nuostatos 3 dalį skelbiamą sąrašą.
Pirma, reikia išnagrinėti klausimą, ar sąvoka „tikrinantysis subjektas“, kaip tai suprantama pagal Įgyvendinimo reglamento 2015/2403 3 straipsnį, gali apimti tokį privatinės teisės reglamentuojamą juridinį asmenį, kaip komercinė bendrovė. Šiuo klausimu pažymėtina, kad nors Direktyvos 91/477 I priedo III dalyje ir šiame 3 straipsnyje minima sąvoka „kompetentinga institucija“, kuri šio straipsnio pirmoje dalyje įvardijama kaip „tikrinantysis subjektas“, nei šiose nuostatose, nei jokioje kitoje šios direktyvos ir įgyvendinimo reglamento nuostatoje nenurodoma, ką reiškia „kompetentinga institucija“ ir „tikrinantysis subjektas“.
Vis dėlto, kadangi šiose nuostatose nėra jokios nuorodos į nacionalinę teisę, jos turi būti laikomos savarankiškomis Sąjungos teisės sąvokomis, kad būtų užtikrintas vienodas jų aiškinimas visose valstybėse narėse.
Šiomis aplinkybėmis svarbu priminti, kad sąvokų, kurių jokia apibrėžtis Sąjungos teisėje nepateikiama, reikšmė ir apimtis turi būti nustatoma remiantis jų įprasta reikšme bendrinėje kalboje, kartu atsižvelgiant į kontekstą, kuriame jos vartojamos, ir teisės aktų, kuriuose jos įtvirtintos, tikslus (šiuo klausimu žr. 2019 m. kovo 21 d. Sprendimo Falck Rettungsdienste ir Falck,
C‑465/17
,
EU:C:2019:234
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Visų pirma, kiek tai susiję su šių nuostatų tekstu, reikia pažymėti, kad Įgyvendinimo reglamento 2015/2403 3 straipsnio 1 dalyje ir Direktyvos 91/477 I priedo III dalyje numatyta, kad valstybės narės paskiria „kompetentingą instituciją“, kuri šiame įgyvendinimo reglamente vadinama „tikrinančiuoju subjektu“, kad ji patikrintų, ar šaunamasis ginklas buvo deaktyvuotas laikantis minėto įgyvendinimo reglamento I priede pateiktų techninių specifikacijų, ir taip užtikrintų, kad dėl atliktų šaunamojo ginklo pakeitimų jis taptų galutinai nebenaudotinas.
Sąvokos „institucija“ arba „subjektas“ įprastai turi būti suprantamos kaip darančios nuorodas į bet kurį subjektą, kuriam suteikti tam tikro pobūdžio įgaliojimai, todėl tokio subjekto statusas pagal viešąją ar privatinę teisę nėra svarbus. Nors iš Įgyvendinimo reglamento 2015/2403 3 straipsnio 1 dalies matyti, kad šio „subjekto“ tikslas yra „patikrinimas“, toks apibūdinimas tik parodo šio subjekto vykdomų įgaliojimų pobūdį, t. y. įgaliojimą patikrinti, ar šaunamasis ginklas buvo deaktyvuotas pagal šio įgyvendinimo reglamento I priede nustatytas technines specifikacijas, ir įgaliojimą prireikus išduoti deaktyvacijos sertifikatą pagal minėto įgyvendinimo reglamento 3 straipsnio 4 dalį; šiame reglamente nepateikiama jokios informacijos apie minėto subjekto statusą pagal viešąją ar privatinę teisę.
Vis dėlto remiantis šiais argumentais negalima daryti išvados, kad šios sąvokos būtinai apima „viešojo subjekto“ sąvoką, kuri konkrečiai susijusi su valstybe, regioninės ar vietos valdžios institucijomis ir įstaigomis, valstybės įsteigtomis konkretiems viešiesiems interesams tenkinti (šiuo klausimu žr. 2020 m. rugsėjo 24 d. Sprendimo NMI Technologietransfer,
C‑516/19
,
EU:C:2020:754
,
punktą).
Darytina išvada, kad tiek viešieji, tiek privatūs subjektai gali patekti į to paties įgyvendinimo reglamento 3 straipsnio 1 dalyje ir Direktyvos 91/477 I priedo III dalyje įtvirtintas sąvokas „kompetentinga institucija“ ir „tikrinantysis subjektas“, todėl privatinės teisės reglamentuojamas juridinis asmuo, pavyzdžiui, tokia komercinė bendrovė, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, gali reikšti tokią „kompetentingą instituciją“ ar tokį „tikrinantįjį subjektą“.
Šį pažodinį aiškinimą patvirtina Reglamento 2015/2403 3 straipsnio 1 dalies kontekstas. Iš tiesų, nors šio įgyvendinimo reglamento 2 straipsnyje numatyta, kad šaunamųjų ginklų deaktyvavimą vykdo viešieji ar privatieji asmenys arba pagal nacionalinės teisės aktus tą daryti įgalioti asmenys, šio įgyvendinimo reglamento 3 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad jeigu tikrinančiajam subjektui taip pat leidžiama deaktyvuoti šaunamuosius ginklus, valstybės narės užtikrina, kad minėtos funkcijos būtų aiškiai atskirtos nuo šio subjekto viduje jas atliekančių asmenų funkcijų. Todėl iš minėto įgyvendinimo reglamento 2 straipsnio, siejamo su 3 straipsnio 2 dalimi, matyti, kad šaunamojo ginklo deaktyvavimo tikrinimo operacija gali būti patikėta privatinės teisės reglamentuojamam juridiniam asmeniui.
Galiausiai Direktyva 91/477 ir Įgyvendinimo reglamentu 2015/2403 siekiami tikslai patvirtina tokį aiškinimą.
Iš Direktyvos 2008/51 1 konstatuojamosios dalies matyti, kad Direktyva 91/477 siekiama užtikrinti pusiausvyrą tarp tam tikros kai kurių šaunamųjų ginklų judėjimo laisvės buvimo ir būtinybės riboti šią laisvę tam tikromis šiai prekių rūšiai pritaikytomis saugumo garantijomis, taip siekiant užtikrinti aukštą visuomenės saugumo lygį (šiuo klausimu žr. 2018 m. sausio 23 d. Sprendimo Buhagiar ir kt.,
C‑267/16
,
EU:C:2018:26
,
–
punktus).
Šios apsaugos priemonės pirmiausia atsispindi Direktyvos 2008/51 12 konstatuojamojoje dalyje, kurioje reikalaujama, kad valstybės narės griežtai kontroliuotų ginklų prekiautojų veiklą ir visų pirma tikrintų jų profesinę reputaciją ir kompetenciją.
Antra, kaip matyti iš šios direktyvos 15 konstatuojamosios dalies, teisės aktų leidėjas siekė palengvinti šaunamųjų ginklų atsekamumą ir veiksmingai kovoti su neteisėta šaunamųjų ginklų, jų dalių ir šaudmenų prekyba ir gamyba, skatinant gerinti keitimąsi informacija tarp valstybių narių.
Trečia, iš Įgyvendinimo reglamento 2015/2403 2 ir 3 konstatuojamųjų dalių matyti, jog tam, kad būtų išvengta pavojaus, kad netinkamai deaktyvuoti šaunamieji ginklai būtų reaktyvuoti, valstybės narės turi paskirti tikrinantįjį subjektą, atsakingą už tikrinimą ir patvirtinimą, kad dėl atliktų šaunamojo ginklo pakeitimų jis tampa galutinai nebenaudojamas, t. y. kad pagal Direktyvos 91/477 I priedo III dalies a punktą visos pagrindinės šaunamojo ginklo dalys yra visiškai netinkamos naudoti ir nėra įmanoma jų išimti, pakeisti kitomis ar pakeisti jų savybes taip, kad būtų galima kaip nors reaktyvuoti šaunamąjį ginklą.
Darytina išvada, kad, atsižvelgiant į deaktyvuotų šaunamųjų ginklų keliamą pavojų visuomenės saugumui, laisvą tokių šaunamųjų ginklų judėjimą galima užtikrinti tik griežtai prižiūrint jų deaktyvavimo sąlygas ir užtikrinant, kad deaktyvavimas būtų atliktas pagal Įgyvendinimo reglamento (ES) 2015/2403 I priede nustatytas technines specifikacijas, kurias turi patikrinti atitinkamos valstybės narės paskirtas tikrinantysis subjektas.
Kaip savo išvados 43–49 punktuose pažymėjo generalinis advokatas, nėra pagrindo manyti, kad privatinės teisės reglamentuojamo juridinio asmens paskyrimas „tikrinančiuoju subjektu“, kuriam pavesta tikrinti, ar šaunamieji ginklai buvo deaktyvuoti pagal įgyvendinimo reglamento I priede nustatytas technines specifikacijas, ir išduoti atitinkamą sertifikatą, savaime yra tokio pobūdžio, kad galėtų pakenkti šia direktyva ir įgyvendinimo reglamentu siekiamiems tikslams, su sąlyga, kad kartu su tokiu paskyrimu atitinkamos valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos vykdo veiksmingą ir griežtą šio juridinio asmens kontrolę, susijusią visų pirma – kalbant apie prekiautoją, kaip nagrinėjamoje pagrindinėje byloje – su jo profesinės reputacijos ir kompetencijos patikrinimu.
Antra, reikia nustatyti, ar tam, kad Įgyvendinimo reglamento 2015/2403 3 straipsnio 1 dalyje nurodytą kompetentingą instituciją būtų galima laikyti „tikrinančiuoju subjektu“, kaip tai suprantama pagal šią nuostatą, ji taip pat turi būti įtraukta į Komisijos pagal šio straipsnio 3 dalį skelbiamą sąrašą.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad pagal šio įgyvendinimo reglamento 3 straipsnio 1 dalį valstybės narės turi paskirti tikrinantįjį subjektą, o šio straipsnio 3 dalyje numatyta, kad Komisija savo interneto svetainėje skelbia valstybių narių paskirtų tikrinančiųjų subjektų sąrašą ir išsamią informaciją apie juos, kaip antai jų simbolius ir kontaktinę informaciją.
Be to, iš minėto įgyvendinimo reglamento 8 straipsnio matyti, kad valstybės narės praneša Komisijai apie visas priemones, kurių jos imasi Įgyvendinimo reglamente 2015/2403 reguliuojamoje srityje.
Kartu aiškinant šias nuostatas matyti, kad kiekviena valstybė narė, laikydamasi lojalaus bendradarbiavimo principo, turi nedelsdama pranešti Komisijai ne tik išsamią informaciją apie jos paskirtą tikrinantįjį subjektą, simbolį ir šio subjekto kontaktinę informaciją, bet ir apie visus tokios informacijos pakeitimus, kad šio įgyvendinimo reglamento 3 straipsnio 3 dalyje numatytas sąrašas būtų nuolat atnaujinamas ir išsamus.
Kaip priminta šio sprendimo 43 punkte, Sąjungos teisės aktų leidėjas siekė skatinti keitimąsi informacija tarp valstybių narių, kad būtų palengvintas šaunamųjų ginklų atsekamumas ir veiksmingai kovojama su neteisėta šaunamųjų ginklų, jų dalių ir šaudmenų prekyba ir gamyba.
Be to, deaktyvuotų šaunamųjų ginklų vežimo Sąjungos viduje atveju Įgyvendinimo reglamento 2015/2403 7 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad valstybės narės pripažįsta kitos valstybės narės išduotus deaktyvacijos sertifikatus, jeigu šie atitinka šiame įgyvendinimo reglamente nustatytus reikalavimus.
Atsižvelgiant į tai, Įgyvendinimo reglamento 2015/2403 3 straipsnio 3 dalyje numatyto sąrašo sudarymas ir atnaujinimas turi esminę reikšmę, todėl labai svarbu, kad šiame sąraše būtų tiksliai nurodyti visi valstybių narių paskirti „tikrinantieji subjektai“ ir kad jame esanti informacija būtų nedelsiant atnaujinta. Šio sąrašo sudarymo tikslas yra būtent tas, kad valstybės, į kurią įvežami deaktyvuoti šaunamieji ginklai, priežiūros institucijos, naudodamos paprastą, skubų ir veiksmingą viešinimo mechanizmą, galėtų įsitikinti, kad subjektas, išdavęs atitinkamus deaktyvacijos sertifikatus, iš tiesų yra „tikrinantysis subjektas“, kaip tai suprantama pagal šio įgyvendinimo reglamento 3 straipsnio 1 dalį.
Taigi reikia konstatuoti, kad „tikrinančiojo subjekto“ įtraukimas į Komisijos sudarytą sąrašą, pagal kurį reikalaujama, kad kiekviena valstybė narė pagal Įgyvendinimo reglamento 2015/2403 8 straipsnį pateiktų jai šio įgyvendinimo reglamento 3 straipsnio 3 dalyje nurodytą informaciją, yra formali sąlyga, kurios turi būti laikomasi, kad toks privatinės teisės reglamentuojamas juridinis asmuo, kaip komercinė bendrovė, būtų laikomas „tikrinančiuoju subjektu“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 91/477 I priedo III dalį ir minėto įgyvendinimo reglamento 3 straipsnį.
Vadinasi, iš šiame sąraše esančio subjekto gautos informacijos, jog valstybė narė, su kuria jis susijęs, „tikrinančiuoju subjektu“ paskyrė kitą į minėtą sąrašą neįtrauktą subjektą, negali pakakti įrodyti, kad pastarasis subjektas yra „tikrinantysis subjektas“, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 91/477 I priedo III dalies a punktą ir Įgyvendinimo reglamento 2015/2403 3 straipsnį.
Tik pagal šio sprendimo 54 punkte pateiktą sąvokos „tikrinantysis subjektas“ aiškinimą valstybės, į kurią įvežami deaktyvuoti šaunamieji ginklai, priežiūros institucijos gali nedelsiant ir veiksmingai patikrinti tikrinančiojo subjekto, išdavusio ginklų deaktyvacijos sertifikatą, tapatybę ir taip užtikrinti aukštą visuomenės saugumo lygį, kartu užtikrinant šaunamųjų ginklų deaktyvavimą ir apsisaugant nuo bet kokio pavojaus, kad netinkamai deaktyvuoti šaunamieji ginklai bus reaktyvuoti.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti: Direktyvos 91/477 I priedo III dalis ir Įgyvendinimo reglamento 2015/2403 3 straipsnis turi būti aiškinami taip, kad pagal juos nedraudžiama, kad toks privatinės teisės reglamentuojamas juridinis asmuo, kaip komercinė bendrovė, patektų į pastarosios nuostatos 1 dalyje nurodytą sąvoką „tikrinantysis subjektas“, nes šis juridinis asmuo įtrauktas į Komisijos pagal šio reglamento 3 straipsnio 3 dalį skelbiamą sąrašą.
Dėl antrojo klausimo
Antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 91/477 I priedo III dalis ir Įgyvendinimo reglamento 2015/2403 7 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinami taip, kad tuo atveju, kai šaunamojo ginklo deaktyvacijos sertifikatą išduoda valstybės narės paskirtas tikrinantysis subjektas, valstybė narė, į kurią įvežamas deaktyvuotas šaunamasis ginklas, privalo pripažinti minėtą sertifikatą.
Reikia pažymėti, kad šio įgyvendinimo reglamento 7 straipsnio 2 dalyje numatyta, jog valstybės narės pripažįsta kitos valstybės narės išduotus deaktyvacijos sertifikatus, jei šie atitinka minėtame įgyvendinimo reglamente nustatytus reikalavimus.
Iš šios nuostatos formuluotės matyti, kad „tikrinančiojo subjekto“ išduotas sertifikatas, kaip savo išvados 73 ir 74 punktuose pažymėjo generalinis advokatas, nepripažįstamas nei automatiškai, nei besąlygiškai, nes pripažinimui taikoma sąlyga, kad šis sertifikatas atitiktų minėtame įgyvendinimo reglamente nustatytus reikalavimus.
Kaip buvo priminta šio sprendimo 41 punkte, siekiant užtikrinti aukštą visuomenės saugumo lygį, laisvas prekių, kaip antai šaunamųjų ginklų, judėjimas turi būti užtikrinamas šiai prekių rūšiai pritaikytomis saugumo garantijomis, o tai reiškia, kaip buvo priminta šio sprendimo 44 punkte, kad būtina išvengti pavojaus, jog netinkamai deaktyvuoti šaunamieji ginklai bus reaktyvuoti, užtikrinant, kad visos pagrindinės šaunamojo ginklo dalys taptų visiškai netinkamos naudoti ir nebūtų įmanoma jų išimti, pakeisti kitomis ar pakeisti jų savybes taip, kad būtų galima kaip nors reaktyvuoti šaunamąjį ginklą.
Šiuo tikslu valstybės narės, į kurią įvežamas deaktyvuotas šaunamasis ginklas, valdžios institucijos gali ne tik kontroliuoti papildomas deaktyvavimo priemones, kurios gali būti priimtos pagal Įgyvendinimo reglamento 2015/2403 6 straipsnį, bet ir atlikti kelis patikrinimus, kai pateikiamas toks ginklas ir prie jo pridėtas deaktyvacijos sertifikatas.
Šiuo klausimu, pirma, kaip matyti iš šio sprendimo 57 punkto, svarbu, kad šį deaktyvacijos sertifikatą išduotų valstybės narės paskirtas „tikrinantysis subjektas“, kuris yra Komisijos pagal įgyvendinimo reglamento 3 straipsnio 3 dalį skelbiamame sąraše.
Antra, pagal Įgyvendinimo reglamento 2015/2403 3 straipsnio 4 dalį reikalaujama, kad išduotas deaktyvacijos sertifikatas atitiktų šio įgyvendinimo reglamento III priede pateiktą formą ir kad jame pateikta informacija būtų pateikta ne tik valstybės narės, kurioje jis išduotas, kalba, bet ir anglų kalba.
Trečia, iš minėto įgyvendinimo reglamento 3 straipsnio 4 dalies taip pat matyti, kad šis sertifikatas išduodamas su sąlyga, kad šaunamasis ginklas buvo deaktyvuotas laikantis Įgyvendinimo reglamento 2015/2403 I priede pateiktų techninių specifikacijų. Taigi minėto sertifikato išdavimo konkretus tikslas yra sukonkretinti tikrinančiojo subjekto išvadą, kad deaktyvavimo operacijos buvo atliktos pagal šias technines specifikacijas, siekiant užtikrinti, kad visos šaunamojo ginklo pagrindinės dalys taptų visiškai netinkamos naudoti ir nebūtų įmanoma jų išimti, pakeisti kitomis ar pakeisti jų savybes taip, kad būtų galima kaip nors reaktyvuoti šaunamąjį ginklą.
Šiomis aplinkybėmis, kaip savo išvados 88 punkte pažymėjo generalinis advokatas, valstybės narės, į kurią įvežamas deaktyvuotas šaunamasis ginklas, kompetentingos institucijos neprivalo pripažinti kitos valstybės narės paskirto tikrinančiojo subjekto išduoto deaktyvacijos sertifikato, pridedamo prie šio šaunamojo ginklo, jeigu atlikusios trumpą nagrinėjamo šaunamojo ginklo patikrinimą konstatuoja, kad šis sertifikatas akivaizdžiai neatitinka šiame įgyvendinimo reglamente nustatytų reikalavimų.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į antrąjį klausimą reikia atsakyti: Direktyvos 91/477 I priedo III dalis ir Įgyvendinimo reglamento 2015/2403 7 straipsnio 2 dalis turi būti aiškinamos taip, kad tuo atveju, kai šaunamojo ginklo deaktyvacijos sertifikatą išduoda „tikrinantysis subjektas“, valstybė narė, į kurią įvežamas deaktyvuotas šaunamasis ginklas, privalo pripažinti minėtą sertifikatą, nebent tos valstybės narės kompetentingos institucijos, atlikusios trumpą nagrinėjamo šaunamojo ginklo patikrinimą, konstatuoja, kad šis sertifikatas akivaizdžiai neatitinka šiame įgyvendinimo reglamente nustatytų reikalavimų.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (trečioji kolegija) nusprendžia:

1.
1991 m. birželio 18 d. Tarybos direktyvos 91/477/EEB dėl ginklų įsigijimo ir laikymo kontrolės, iš dalies pakeistos 2008 m. gegužės 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/51/EB, I priedo III dalis ir 2015 m. gruodžio 15 d. Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) 2015/2403, kuriuo nustatomos bendrosios deaktyvacijos standartų ir metodų gairės siekiant užtikrinti, kad deaktyvuoti šaunamieji ginklai būtų visiškai netinkami naudoti, sąlygas, 3 straipsnis
turi būti aiškinami taip:
pagal juos nedraudžiama, kad toks privatinės teisės reglamentuojamas juridinis asmuo, kaip komercinė bendrovė, patektų į pastarosios nuostatos 1 dalyje nurodytą sąvoką „tikrinantysis subjektas“, nes šis juridinis asmuo įtrauktas į Komisijos pagal šio įgyvendinimo reglamento 3 straipsnio 3 dalį skelbiamą sąrašą.

2.
Direktyvos 91/477, iš dalies pakeistos Direktyva 2008/51, I priedo III dalis ir Įgyvendinimo reglamento 2015/2403 7 straipsnio 2 dalis
turi būti aiškinamos taip:
tuo atveju, kai šaunamojo ginklo deaktyvacijos sertifikatą išduoda „tikrinantysis subjektas“, valstybė narė, į kurią įvežamas deaktyvuotas šaunamasis ginklas, privalo pripažinti minėtą sertifikatą, nebent tos valstybės narės kompetentingos institucijos, atlikusios trumpą nagrinėjamo šaunamojo ginklo patikrinimą, konstatuoja, kad šis sertifikatas akivaizdžiai neatitinka šiame įgyvendinimo reglamente nustatytų reikalavimų.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: suomių.