CELEX: 62020TJ0443
Bendrijos dizainas
Registracijos pripažinimo negaliojančia procedūra
Registruotas Bendrijos dizainas, vaizduojantis etiketę
Ankstesnis dizainas
Atskleidimo įrodymas
Reglamento (EB) Nr. 6/2002 7 straipsnio 1 dalis
Įrodymai, pateikti pasibaigus nustatytam terminui
Apeliacinės tarybos diskrecija
Reglamento Nr. 6/2002 63 straipsnio 2 dalis
Negaliojimo pagrindas
Individualių savybių nebuvimas
Reglamento Nr. 6/2002 6 straipsnis ir 25 straipsnio 1 dalies b punktas

)
[Praleista]
Šalių reikalavimai
Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:
–
panaikinti ginčijamą sprendimą,
–
atmesti prašymą pripažinti ginčijamo dizaino registraciją negaliojančia,
–
priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas, įskaitant patirtąsias nagrinėjant bylą apeliacinėje taryboje.
EUIPO ir įstojusi į bylą šalis Bendrojo Teismo prašo:
–
atmesti ieškinį,
–
priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
Ieškovė iš esmės nurodo tris pagrindus, grindžiamus, pirma, Reglamento Nr. 6/2002 63 straipsnio 2 dalies pažeidimu, nes kai kurie įrodymai Apeliacinei tarybai buvo pateikti pavėluotai, antra, šio reglamento 7 straipsnio 1 dalies pažeidimu, nes ankstesnis dizainas klaidingai pripažintas atskleistu visuomenei, ir, trečia, minėto reglamento 25 straipsnio 1 dalies b punkto, siejamo su to paties reglamento 6 straipsniu, pažeidimu, nes buvo klaidingai laikoma, kad dizainai, dėl kurių kilo ginčas, sukelia tokį patį bendrą įspūdį informuotam vartotojui, todėl ginčijamas dizainas buvo klaidingai pripažintas neturinčiu individualių savybių.
Dėl pirmojo ieškinio pagrindo, grindžiamo Reglamento Nr. 6/2002 63 straipsnio 2 dalies pažeidimu, nes kai kurie įrodymai Apeliacinei tarybai buvo pateikti pavėluotai
Ieškovė tvirtina, kad Apeliacinė taryba pažeidė Reglamento Nr. 6/2002 63 straipsnio 2 dalį, kai pripažino priimtinais tam tikrus su etikečių R5015 rinkiniu susijusius įrodymus, kuriuos įstojusi į bylą šalis pirmą kartą pateikė nagrinėjant apeliaciją dėl Anuliavimo skyriaus sprendimo.
EUIPO ir įstojusi į bylą šalis ginčija šiuos argumentus.
Remiantis Reglamento Nr. 6/2002 63 straipsnio 2 dalimi, EUIPO gali neatsižvelgti į suinteresuotųjų šalių laiku nepateiktus faktus ar įrodymus.
Iš šios nuostatos formuluotės matyti, kad paprastai, jeigu nenurodyta kitaip, šalys faktines aplinkybes ir įrodymus gali pateikti pasibaigus jiems pateikti nustatytam terminui pagal Reglamento Nr. 6/2002 nuostatas ir kad EUIPO nedraudžiama atsižvelgti į pavėluotai nurodytus faktus ir pateiktus įrodymus (2018 m. kovo 14 d. Sprendimo Crocs / EUIPO – Gifi Diffusion (Avalynė),
T‑651/16
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2018:137
,
punktas).
Numatant, kad EUIPO „gali“ tokiu atveju nuspręsti neatsižvelgti į pavėluotai pateiktus įrodymus, Reglamento Nr. 6/2002 63 straipsnio 2 dalimi EUIPO iš tiesų suteikiama didelė diskrecija nuspręsti, nurodant tokį pasirinkimą pagrindžiančius motyvus, ar reikia į juos atsižvelgti (2018 m. kovo 14 d. Sprendimo Avalynė,
T‑651/16
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2018:137
,
punktas).
Kalbant apie EUIPO diskrecijos įgyvendinimą, siekiant atsižvelgti į pavėluotai pateiktus įrodymus, pažymėtina, kad toks EUIPO atsižvelgimas, kai ji turi priimti sprendimą vykstant registracijos pripažinimo negaliojančia procedūrai, visų pirma gali būti pateisinamas, kai ji mano, kad, pirma, pavėluotai pateikti įrodymai iš pirmo žvilgsnio gali turėti realios reikšmės svarstant jai pateiktą prašymą pripažinti registraciją negaliojančia, ir, antra, jei procedūros stadija, kuriai vykstant pavėluotai pateikiami įrodymai, ir su ja susijusios aplinkybės neprieštarauja tokiam atsižvelgimui. Tokie argumentai visų pirma gali pateisinti EUIPO atsižvelgimą į įrodymus, kurie, nors ir nebuvo pateikti per jos nustatytą terminą, yra pateikiami vėlesniame procedūros etape, papildant per nustatytą terminą pateiktus įrodymus (2018 m. kovo 14 d. Sprendimo Avalynė,
T‑651/16
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2018:137
,
punktas).
Šiuo atveju iš bylos medžiagos, visų pirma iš ginčijamo sprendimo 14 punkto, matyti, kad įstojusi į bylą šalis pirmą kartą Apeliacinei tarybai pateikė 32–34 priedus, kad įrodytų ankstesnio dizaino atskleidimą. Konkrečiai kalbant, 32 priede pateiktas 2019 m. vasario 18 d. etiketes spausdinančios įmonės direktoriaus A priesaika patvirtintas pareiškimas, kuriame nurodyta, kad ši bendrovė įstojusiai į bylą šaliai nuo 2003 m. gamino R5015 etikečių ritinius, su pridėtomis sąskaitomis ir šių ritinių atvaizdais. 33 ir 34 prieduose pateikti du priesaikomis patvirtinti pareiškimai: pirmasis – įmonės, nuo 1999 m iki 2003 m. gaminusios įstojusiai į bylą šaliai lanksčias matricas (anglų k. „flexible dies“), valdybos nario B 2019 m. vasario 11 d. pareiškimas, o antrasis – 2019 m. vasario 19 d. įstojusios į bylą šalies mechanikos inžinieriaus C pareiškimas, kuriame, be kita ko, vaizduojami įstojusios į bylą šalies naudojami etikečių 8853 ritiniai, patvirtinantys A pareiškimus.
Apeliacinė taryba nusprendė, kad būtina atsižvelgti į papildomus įstojusios į bylą šalies jai pateiktus įrodymus. Ji nusprendė, kad jie yra svarbūs ir papildo Anuliavimo skyriui pateiktus įrodymus. Konkrečiai kalbant, ji pabrėžė, kad 32 priedas pateiktas siekiant patvirtinti etiketės R5015, nurodytos 8 priede, pateiktame su prašymu pripažinti registraciją negaliojančia, atskleidimą. Ji taip pat nurodė, kad šie įrodymai buvo pateikti ieškovei, kuri pateikė pastabas dėl jų; kad nėra jokio prašymo pripažinti registraciją negaliojančia pateikimo termino ir kad atsižvelgimas į tuos įrodymus galėtų padėti užtikrinti, kad registruotas Bendrijos dizainas, kurio galiojimas vėliau galėtų būti sėkmingai užginčytas per kitą registracijos pripažinimo negaliojančia procedūrą, neliktų įrašytas registre. Galiausiai ji pridūrė, kad šie įrodymai buvo pateikti siekiant užginčyti Anuliavimo skyriaus sprendimą, pagal kurį įrodymai dėl dizaino atskleidimo yra nepakankami. Todėl Apeliacinė taryba juos pripažino priimtinais.
Reikia pažymėti, kad, kaip pripažįsta pati ieškovė, įstojusi į bylą šalis, grįsdama savo prašymą pripažinti registraciją negaliojančia, pateikė Anuliavimo skyriui dokumentus ir, be kita ko, C priesaika patvirtintą pareiškimą. Vis dėlto Anuliavimo skyrius nusprendė, kad pateikti vaizdai ir dokumentai nepagrindžia C teiginių. Anuliavimo skyrius taip pat nustatė, kad kartu su prašymu pripažinti registraciją negaliojančia pateiktų įrodymų nepakanka, kad būtų nustatytas atskleidimas, nes nurodyti ankstesni dizainai aiškiai neidentifikuoti ir nebuvo pateikta įrodymų apie reikšmingus atskleidimo šaltinius ir datas. Taigi Anuliavimo skyrius padarė išvadą, kad nėra įrodyta, jog ankstesnis dizainas buvo atskleistas.
Apeliacinei tarybai pateikti priedai ir vaizdai papildo tuos, kurie jau buvo pateikti Anuliavimo skyriui. Pasitelkusi šiuos po Anuliavimo skyriaus sprendimo priėmimo pateiktus priedus, kurie negalėjo būti pateikti anksčiau, įstojusi į bylą šalis galėjo atsakyti į šio sprendimo 20 punkte nurodytas Anuliavimo skyriaus išvadas. Be to, net jei, kaip pabrėžia ieškovė, tam tikri 32 ir 34 prieduose pateiktų etikečių ritinių vaizdai skiriasi nuo ginčijamo dizaino, vis dėlto jie priklauso tai pačiai etikečių serijai kaip ir ginčijamas dizainas (t. y. R5012–R5020). Taigi šie priedai yra reikšmingi ginčui išspręsti ir jais teisėtai galėjo būti papildyti jau pateikti įrodymai.
Be to, šie priedai buvo pateikti su 2019 m. vasario 25 d. rašytiniu pareiškimu, kuriame išdėstyti apeliacijos pagrindai. Taigi Apeliacinė taryba galėjo objektyviai ir motyvuotai pasinaudoti diskrecija atsižvelgti į minėtus vaizdus (žr. 2017 m. liepos 5 d. Sprendimo Gamet / EUIPO – Metal-Bud II Robert Gubała (Durų rankena),
T‑306/16
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2017:466
,
punktą).
Galiausiai ieškovė klaidingai teigia, kad šių priedų priimtinumas pažeidė jos teisę būti išklausytai, nes, kaip pati pripažįsta, ji galėjo pateikti pastabas šiuo klausimu savo 2019 m. gegužės 2 d. ir rugsėjo 6 d. Apeliacinei tarybai pateiktuose rašytiniuose dokumentuose.
Iš to matyti, kad Apeliacinė taryba, motyvuotai sutikusi atsižvelgti į jai pateiktus papildomus priedus, tinkamai pasinaudojo jai pagal Reglamento Nr. 6/2002 63 straipsnio 2 dalį suteikta diskrecija, todėl pirmąjį pagrindą reikia atmesti.
Dėl antrojo ieškinio pagrindo, grindžiamo Reglamento Nr. 6/2002 7 straipsnio 1 dalies pažeidimu, nes klaidingai nuspręsta, kad ankstesnis dizainas buvo atskleistas
[Praleista]
Taigi antrąjį pagrindą reikia atmesti.
Dėl trečiojo ieškinio pagrindo, grindžiamo Reglamento Nr. 6/2002 25 straipsnio 1 dalies b punkto, siejamo su šio reglamento 6 straipsniu, pažeidimu, nes dizainai, dėl kurių kilo ginčas, buvo klaidingai laikomi sukuriančiais informuotam vartotojui tokį patį bendrą įspūdį, todėl ginčijamas dizainas klaidingai pripažintas neturinčiu individualių savybių
Nurodydama trečiąjį pagrindą ieškovė tvirtina, kad Apeliacinė taryba padarė vertinimo klaidą, kai nusprendė, kad ginčijamas dizainas neturi individualių savybių, ir taip pažeidė Reglamento Nr. 6/2002 25 straipsnio 1 dalies b punktą, siejamą su šio reglamento 6 straipsniu, visų pirma dėl to, kad buvo klaidingai neatsižvelgta į dizainų, dėl kurių kilo ginčas, skirtumus.
EUIPO ir įstojusi į bylą šalis ginčija šiuos argumentus.
[Praleista]
Dėl informuoto vartotojo
[Praleista]
Šiuo atveju, kaip konstatavo Apeliacinė taryba, informuotas vartotojas, kuris nėra nei dizaineris, nei technikos ekspertas, žino įvairius spausdinti skirtų ritinių dizainus dėl rinkoje esančių gaminių asortimento, turi tam tikrų žinių apie tuos etikečių ritinius sudarančius elementus ir dėl savo suinteresuotumo jo pastabumo lygis yra gan didelis, o šalys to neginčija.
Dėl dizainerio laisvės masto
[Praleista]
Taigi ginčijamo dizaino dizainerio laisvės mastas buvo laikomas vidutiniu, o šalys to neginčija.
Dėl bendro įspūdžio
Reikia priminti, kad informuoto vartotojo atveju dizaino individualios savybės išplaukia iš bendro įspūdžio, kurį sukuria skirtumai arba „déjà vu“ nebuvimas, atsižvelgiant į visus ankstesnius dizainus, nepaisant skirtumų, kurie nepakankamai ryškūs, kad darytų įtaką minėtam bendram įspūdžiui, nors ir su daug nereikšmingų detalių, tačiau atsižvelgiant į skirtumus, kurie pakankamai ryškūs, kad sukurtų skirtingą visumos įspūdį (žr. 2017 m. vasario 16 d. Sprendimo Antrax It / EUIPO – Vasco Group (Radiatorių termosifonai),
T‑828/14 ir T‑829/14
,
EU:T:2017:87
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Dizainų, dėl kurių kilo ginčas, sukuriamų bendrų įspūdžių palyginimas turi būti apibendrinamasis ir apimti ne tik išvardytų panašumų ir skirtumų analitinį palyginimą. Palyginimas turi remtis ginčijamo dizaino atskleistomis savybėmis ir apimti tik saugomas charakteristikas, neatsižvelgiant į tas, kurios, kaip antai techninės, nėra saugomos. Lyginamas turi būti tik toks dizainas, koks buvo įregistruotas, ir negalima iš prašymą pripažinti registraciją negaliojančia pateikusio asmens reikalauti pateikti nurodomo dizaino grafinį vaizdą, panašų į nurodytąjį ginčijamo dizaino registracijos paraiškoje (žr. 2019 m. birželio 13 d. Sprendimo Automobilių informaciniai stoveliai,
T‑74/18
,
EU:T:2019:417
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Šiuo atveju, kaip konstatavo Apeliacinė taryba, dizainų, dėl kurių kilo ginčas, savybės sutampa dėl šių elementų: prilaikančio ritinio savybių, geltonos juostelės, baltos spalvos stačiakampių etikečių ir ovalo formos skylių tarp etikečių. Skirtumai apsiriboja etiketės dydžiu (ginčijamame dizaine ji yra ilgesnė ir siauresnė nei ankstesniame dizaine R5015), ritinių aukščio skirtumu ir juodų spaudos žymių skaičiumi, padėtimi ir dydžiu.
Nors, kaip nurodė Apeliacinė taryba, šių skirtumų negalima laikyti nereikšmingais, ji teisingai nusprendė, kad jų vis dėlto nepakanka, kad informuotam vartotojui būtų sudarytas skirtingas bendras įspūdis.
Argumentai, kuriais ieškovė remiasi teigdama, kad ginčijamas dizainas informuotam vartotojui nesukelia tokio paties bendro įspūdžio kaip ankstesnis dizainas, negali paneigti šios išvados.
[Praleista]
Trečia, ieškovė tvirtina, kad buvo klaidingai neatsižvelgta į žodinius ir vaizdinius elementus. Šiuo klausimu ji nurodo ginčijamame dizaine (
dymo
) ir ankstesniame dizaine R5015 (
avery
) esančius žodinius prekių ženklus specifiniu šriftu, taip pat trikampio formos vaizdinį elementą, esantį šalia žodinio elemento „avery“, ir tvirtina, kad šie elementai yra dekoratyviniai elementai.
Vis dėlto reikia konstatuoti, kad dizainuose, dėl kurių kilo ginčas, esantys žodiniai ir vaizdiniai elementai yra prekių ženklai arba skiriamieji žymenys, kuriais žymima gaminio kilmė. Šie elementai neatlieka ornamentinės ar dekoratyvinės funkcijos ir nėra gaminio savybės, suteikiančios išvaizdą atitinkamiems gaminiams, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 6/2002 3 straipsnio a ir b punktus. Taigi šie žodiniai ir vaizdiniai elementai neturi reikšmės lyginant bendrą įspūdį, siekiant nustatyti ginčijamo dizaino individualias savybes.
Bet kuriuo atveju reikia priminti, kad dizainų, dėl kurių kilo ginčas bendrų įspūdžių palyginimas turi remtis ginčijamo dizaino atskleistomis savybėmis ir apimti tik saugomas charakteristikas, neatsižvelgiant į charakteristikas, kurios, kaip antai techninės, nėra saugomos (žr. 2019 m. birželio 13 d. Sprendimo Automobilių informaciniai stoveliai,
T‑74/18
,
EU:T:2019:417
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Taigi, net jei šie žodiniai ir vaizdiniai elementai galėtų būti laikomi reikšmingais, informuotam vartotojui bus aišku, kad jie skirti žymėti gaminių kilmei, vertindamas jų bendrą sukuriamą įspūdį jis neteiks jiems reikšmės, todėl šiuo atveju šių elementų nepakanka bendram ginčijamo dizaino įspūdžiui pakeisti.
[Praleista]
Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad Apeliacinė taryba nepadarė vertinimo klaidos, kai nusprendė, kad dizainai, dėl kurių kilo ginčas, informuotam vartotojui sukelia tokį patį bendrą įspūdį, ir padarė išvadą, kad ginčijamas dizainas neturi individualių savybių, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 6/2002 25 straipsnio 1 dalies b punktą, siejamą su šio reglamento 6 straipsniu, atsižvelgiant į ankstesnį dizainą.
Vadinasi, ieškovės nurodytą trečiąjį pagrindą, taigi, ir visą ieškinį, reikia atmesti kaip nepagrįstą, nesant reikalo priimti sprendimo dėl antrojo ieškovės reikalavimo, kuriuo siekiama, kad Bendrasis Teismas atmestų prašymą pripažinti ginčijamo dizaino registraciją negaliojančia, nes tai suponuotų, kad ieškinys dėl panaikinimo turi būti patenkintas, o antrasis reikalavimas nagrinėtinas tik tuo atveju, jei būtų patenkintas pirmasis reikalavimas (šiuo klausimu žr. 2019 m. vasario 27 d. Sprendimo Aytekin / EUIPO – Dienne Salotti (Dienne),
T‑107/18
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2019:114
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
[Praleista]

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (penktoji kolegija)
nusprendžia:

1.
Atmesti ieškinį.

2.
Priteisti iš
Sanford LP
bylinėjimosi išlaidas.

Spielmann
Öberg
Mastroianni
Paskelbta 2021 m. lapkričio 10 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.
(
)	Pateikiami tik tie šio sprendimo punktai, kuriuos Bendrasis Teismas mano esant tikslinga paskelbti.