CELEX: 62018TJ0356
Eiropas Savienības preču zīme
Iebildumu process
Eiropas Savienības grafiskas preču zīmes “V V‑WHEELS” reģistrācijas pieteikums
Agrākas Eiropas Savienības, valsts un nereģistrētas grafiskas preču zīmes “VOLVO”
Relatīvs atteikuma pamats
Apzīmējumu līdzība
Regulas (ES) 2017/1001 8. panta 5. punkts

Tiesvedības priekšvēsture
2015. gada 4. augustā
Paalupaikka Oy
iesniedza Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojam (
EUIPO
) Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas pieteikumu saskaņā ar grozīto Padomes Regulu (EK) Nr. 207/2009 (2009. gada 26. februāris) par Eiropas Savienības preču zīmi (
OV 2009, L 78, 1. lpp.
) (aizstāta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2017/1001 (2017. gada 14. jūnijs) par Eiropas Savienības preču zīmi (
OV 2017, L 154, 1. lpp.
)).
Reģistrācijai pieteiktā preču zīme ir šāds grafisks apzīmējums:
Šis apzīmējums reģistrācijas pieteikumā ir aprakstīts šādi: “zils aplis, kura centrā ir [“v” burts] sudraba krāsā”, kuru ieskauj smalka kontūra sudraba krāsā” un kurš atrodas virs “vārda “v‑wheels””, kurā burts “[v]” [..] ir sudraba krāsā [un] pārējās rakstzīmes ir zilā krāsā”. Preces, attiecībā uz kurām tika pieteikta reģistrācija, ietilpst 12. klasē atbilstoši pārskatītajam un grozītajam 1957. gada 15. jūnija Nicas Nolīgumam par preču un pakalpojumu starptautisko klasifikāciju preču zīmju reģistrācijas vajadzībām un atbilst šādam aprakstam: “Automobiļu riteņu diski; transportlīdzekļu riteņu diski; riteņi; transportlīdzekļu skrituļi [riteņi]; automobiļu riteņi, motociklu riteņi; transportlīdzekļu riteņi; skrituļi [transportlīdzekļu] stumjamiem ratiņiem; riteņi [sauszemes transportlīdzekļu detaļas]; riteņi sacīkšu gokartiem; riteņi, riepas un kāpurķēdes”.
Preču zīmes reģistrācijas pieteikums tika publicēts 2015. gada 25. septembra
Bulletin des marques de l’Union européenne
[Eiropas Savienības Preču Zīmju Biļetenā] Nr. 182/2015.
2015. gada 31. decembrī prasītāja,
Volvo Trademark Holding AB
, cēla iebildumu pret pieteiktā apzīmējuma reģistrāciju attiecībā uz šī sprieduma 3. punktā norādītajām precēm.
Iebildums bija pamatots ar šādām agrākām preču zīmēm, kas aptver visas 12. klasē ietilpstošās preces:
–
Eiropas Savienības grafiska preču zīme, reģistrēta ar numuru 10397016, attēlota zemāk:
–
Eiropas Savienības grafiska preču zīme, reģistrēta ar numuru 4804522, attēlota zemāk:
–
Eiropas Savienības grafiska preču zīme, reģistrēta ar numuru 9045311, attēlota zemāk:
–
Somijas grafiska preču zīme, reģistrēta ar numuru 66240, attēlota zemāk:
–
Zviedrijas grafiska preču zīme, reģistrēta ar numuru 385923, attēlota zemāk:
–
Zviedrijas grafiska preču zīme, pieteikta ar 2014. gada 22. augusta reģistrācijas pieteikumu, attēlota zemāk:
–
Eiropas Savienībā plaši pazīstama preču zīme, attēlota zemāk:
–
Eiropas Savienībā plaši pazīstama preču zīme, attēlota zemāk:
–
Eiropas Savienībā plaši pazīstama preču zīme, attēlota zemāk:
Iebildumu pamatojumam bija izvirzīti Regulas Nr. 207/2009 8. panta 1. punkta b) apakšpunktā un 5. punktā (tagad Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkts un 5. punkts) paredzētie pamati.
2017. gada 19. jūnijā Iebildumu nodaļa iebildumu noraidīja pilnībā.
2017. gada 22. augustā prasītāja, pamatojoties uz Regulas Nr. 207/2009 58.–64. pantu (tagad Regulas 2017/1001 66.–71. pants), iesniedza
EUIPO
apelācijas sūdzību par Iebildumu nodaļas lēmumu.
Ar 2018. gada 21. marta lēmumu (turpmāk tekstā – “apstrīdētais lēmums”)
EUIPO
Apelācijas ceturtā padome apelācijas sūdzību noraidīja. Konkrētāk, tā uzskatīja, ka reģistrācijai pieteiktais apzīmējums atšķiras no agrākajām preču zīmēm, uz kurām veikta atsauce iebilduma pamatojumam, un ka līdz ar to nekāda sajaukšanas iespēja Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta izpratnē nevar tikt konstatēta. Tad tā noraidīja iebildumu pamatu, kas pamatots ar minētās regulas 8. panta 5. punktu, tāpēc ka nav izpildīts pirmais nosacījums šī noteikuma piemērošanai, jo konfliktējošie apzīmējumi ir atšķirīgi. Visbeidzot, tā norādīja, ka ne ar prasītājas iesniegtajām viedokļu aptaujām, ne
Patentstyret
(Norvēģijas intelektuālā īpašuma birojs) lēmumu nevar tikt atspēkoti šie secinājumi.
Lietas dalībnieku prasījumi
Prasītājas prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
atcelt apstrīdēto lēmumu;
–
piespriest
EUIPO
atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, tostarp izdevumus saistībā ar procesu Iebildumu nodaļā un procesu
EUIPO
Apelācijas ceturtajā padomē.
EUIPO
prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi:
–
pilnībā noraidīt prasību;
–
piespriest prasītājai atlīdzināt tā tiesāšanās izdevumus.
Juridiskais pamatojums
Prasības pamatošanai prasītāja izvirza četrus pamatus. Ar pirmo un otro pamatu tiek apgalvots attiecīgi Regulas 2017/1001 8. panta 5. punkta un 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta pārkāpums. Ar trešo prasības pamatu tiek apgalvota Apelācijas padomes veiktā faktisko apstākļu un pierādījumu sagrozīšana, pārkāpjot Regulas 2017/1001 72. panta 2. punktu. Ar ceturto prasības pamatu tiek apgalvota no Regulas 2017/1001 94. panta 1. punkta izrietošā Apelācijas padomes pienākuma norādīt pamatojumu neizpilde.
No apstrīdētā lēmuma izriet, ka Apelācijas padome, analizējot Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunktā norādīto relatīvo atteikuma pamatu, uzskatīja, ka konfliktējošie apzīmējumi ir atšķirīgi, tādējādi būtu jānoraida iebildums, kas pamatots gan ar šīs pašas regulas 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, gan 8. panta 5. punktu.
Attiecībā uz pirmo pamatu par Regulas 2017/1001 8. panta 5. punkta pārkāpumu prasītāja būtībā uzskata, ka Apelācijas padome esot nepamatoti secinājusi, ka nav nekādas līdzības starp apzīmējumiem, tādējādi noraidot šajā tiesību normā paredzēto relatīvo atteikuma pamatu.
Saskaņā ar Regulas 2017/1001 8. panta 5. punktu, ja [šī paša panta] 2. punkta nozīmē reģistrētas agrākas preču zīmes īpašnieks iebilst, pieteikto preču zīmi nereģistrē, ja tā ir identiska vai līdzīga agrākai preču zīmei, neatkarīgi no tā, ka to ir lūgts reģistrēt attiecībā uz precēm vai pakalpojumiem, kas nav līdzīgi tiem, attiecībā uz kuriem ir reģistrēta agrākā preču zīme, ja, runājot par agrāku Eiropas Savienības preču zīmi, tai ir reputācija Savienībā un, runājot par agrāku valsts preču zīmi, tai ir reputācija attiecīgajā dalībvalstī, un ja pieteiktās preču zīmes izmantošanas bez pietiekama iemesla gadījumā varētu netaisnīgi tikt gūts labums no agrākās preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas vai varētu tām tikt kaitēts.
No Regulas 2017/1001 8. panta 5. punkta formulējuma izriet, ka šīs tiesību normas piemērošana ir pakļauta kumulatīviem nosacījumiem, kas attiecas, pirmkārt, uz konfliktējošo preču zīmju identiskumu vai līdzību, otrkārt, uz agrākās preču zīmes, uz kuru balstās iebildumi, reputācijas esamību un, treškārt, uz risku, ka reģistrācijai pieteiktās preču zīmes nepamatotas izmantošanas dēļ netaisnīgi tiks gūts labums no agrākās preču zīmes atšķirtspējas vai reputācijas vai tām tiks nodarīts kaitējums (spriedums, 2018. gada 28. jūnijs, EUIPO/Puma,
C‑564/16 P
,
EU:C:2018:509
,
54.
punkts).
Saskaņā ar pastāvīgo judikatūru Regulas 2017/1001 8. panta 5. punktā paredzētais nodarītais kaitējums, kad tas rodas, ir agrākās un vēlākās preču zīmju zināmās līdzības pakāpes sekas, kā rezultātā konkrētā sabiedrības daļa veic šo divu preču zīmju tuvināšanu, proti, nodibina sakarību starp tām, pat ja tā tās nejauc (spriedums, 2009. gada 12. marts, Antartica/ITSB,
C‑320/07 P
, nav publicēts,
EU:C:2009:146
,
43.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Konkrēti attiecībā uz pirmo nosacījumu Regulas 2017/1001 8. panta 5. punkta piemērošanai, kā atgādināts šī sprieduma 17. punktā, proti, konfliktējošo preču zīmju līdzības pakāpi, ir jāatgādina, ka saskaņā ar Tiesas judikatūru Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunktā, no vienas puses, un šīs pašas regulas 8. panta 5. punktā, no otras puses, paredzētās līdzības pakāpes ir atšķirīgas. Proti, ja aizsardzības, kas iedibināta ar pirmo no minētajām tiesību normām, nosacījums ir konstatējums, ka konfliktējošo preču zīmju līdzības pakāpe ir tāda, ka pastāv šo preču zīmju sajaukšanas konkrētās sabiedrības daļas apziņā iespēja, tad aizsardzībai, kas piešķirta ar otro no minētajām tiesību normām, tādas iespējas esamība nav vajadzīga. Tādējādi Regulas 2017/1001 8. panta 5. punktā paredzētais kaitējums var būt sekas agrākas un vēlākas preču zīmes mazākas pakāpes līdzībai, ja vien tā ir pietiekama, lai konkrētā sabiedrības daļa saistītu minētās preču zīmes, proti, izveidotu starp tām saikni (spriedumi, 2011. gada 24. marts, Ferrero/ITSB,
C‑552/09 P
,
EU:C:2011:177
,
53.
punkts, un 2014. gada 20. novembris, Intra-Presse/Golden Balls,
C‑581/13 P un C‑582/13 P
, nav publicēts,
EU:C:2014:2387
,
72.
punkts).
Tādējādi, ja tiek izslēgta jebkāda konfliktējošo apzīmējumu līdzība, Regulas 2017/1001 8. panta 5. punkts, kā arī tā paša panta 1. punkta b) apakšpunkts acīmredzami nav piemērojami. Vienīgi gadījumā, ja konfliktējošajām preču zīmēm ir zināma, pat vāja līdzība, minētajai tiesai ir jāveic visaptverošs vērtējums, lai noteiktu, vai, neraugoties uz šo preču zīmju vājo līdzības pakāpi, citu atbilstošo faktoru – tādu kā agrākās preču zīmes atpazīstamība vai reputācija – dēļ konkrētās sabiedrības daļas apziņā pastāv šo preču zīmju sajaukšanas iespēja vai saikne starp tām (skat. šajā nozīmē spriedumus, 2011. gada 24. marts, Ferrero/ITSB,
C‑552/09 P
,
EU:C:2011:177
,
66.
punkts, un 2014. gada 20. novembris, Intra-Presse/Golden Balls,
C‑581/13 P un C‑582/13 P
, nav publicēts,
EU:C:2014:2387
,
73.
punkts).
Šo ievada apsvērumu kontekstā būtu jāizskata prasītājas izvirzītais pirmais pamats.
Šajā gadījumā Apelācijas padome secināja, ka konfliktējošie apzīmējumi ir atšķirīgi, un, pamatojoties uz to, neizvērtējusi citus nosacījumus, kas minēti šajā normā un atgādināti šī sprieduma 17. punktā, secināja, ka Regulas 2017/1001 8. panta 5. punktā minētais atteikuma pamats nav piemērojams.
Tādēļ ir jāpārbauda, vai Apelācijas padome varēja pamatoti secināt, ka starp konfliktējošajiem apzīmējumiem nav nekādas, pat vājas līdzības.
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka divi apzīmējumi ir līdzīgi, ja konkrētās sabiedrības daļas ieskatā starp tiem ir vismaz daļēja līdzība attiecībā uz vienu vai vairākiem konkrētiem aspektiem, proti, vizuālo, fonētisko un konceptuālo aspektu (skat. spriedumu, 2018. gada 29. novembris, Louis Vuitton Malletier/EUIPO – Fulia Trading (LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE),
T‑373/17
, nav publicēts
EU:T:2018:850
,
66.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Divu apzīmējumu līdzības vērtējumā nevar aprobežoties tikai ar kādas vienas kombinētas preču zīmes sastāvdaļas ņemšanu vērā un tās salīdzinājumu ar citu preču zīmi. Tieši pretēji – salīdzinājums ir jāveic, attiecīgās preču zīmes izvērtēšanā katru no tām aplūkojot kopumā, un tas neizslēdz, ka zināmos apstākļos konkrētās sabiedrības daļas atmiņā radītajā kopiespaidā var dominēt viena vai vairākas šo preču zīmju sastāvdaļas (skat. spriedumu, 2007. gada 12. jūnijs, ITSB/Shaker,
C‑334/05 P
,
EU:C:2007:333
,
41.
punkts un tajā minētā judikatūra). Vienīgi tad, ja visas pārējās preču zīmes sastāvdaļas ir nenozīmīgas, līdzības vērtējums var tikt veikts, pamatojoties tikai uz dominējošo sastāvdaļu (spriedumi, 2007. gada 12. jūnijs, ITSB/Shaker,
C‑334/05 P
,
EU:C:2007:333
,
42.
punkts, un 2007. gada 20. septembris, Nestlé/ITSB,
C‑193/06 P
, nav publicēts,
EU:C:2007:539
,
43.
punkts). Tā tas varētu būt it īpaši tad, ja šī sastāvdaļa viena pati var dominēt šīs preču zīmes attēlā, kas paliek konkrētās sabiedrības daļas atmiņā, tā, ka visas pārējās preču zīmes sastāvdaļas tās radītajā kopiespaidā nav nozīmīgas (spriedums, 2007. gada 20. septembris, Nestlé/ITSB,
C‑193/06 P
, nav publicēts,
EU:C:2007:539
,
43.
punkts).
Šajā gadījumā, pirmkārt, Apelācijas padome, veicot novērtējumu, kas pamatots ar Regulas 2017/1001 8. panta 1. punkta b) apakšpunktu, uzskatīja, ka konkrētā sabiedrības daļa ir plaša sabiedrība, proti, galapatērētāji un profesionāli patērētāji, kuru uzmanības līmenis svārstoties no vidēja līdz augstam, attiecīgā teritorija sajaukšanas iespējas analīzei esot Savienība attiecībā uz agrākajām Savienības preču zīmēm un agrākām nereģistrētām plaši pazīstamām preču zīmēm, kā arī Zviedrija un Somija attiecībā uz šajās teritorijās reģistrētajām valsts preču zīmēm. Lietas dalībnieki neapstrīd šo konkrētās sabiedrības daļas definīciju.
Pēc tam Apelācijas padome veica attiecīgo apzīmējumu vizuālu, fonētisku un konceptuālu salīdzinājumu. Pirmkārt, tā pārbaudīja iebildumu, ciktāl tas bija pamatots ar Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 10397016, kas attēlota šā sprieduma 6. punktā.
Šajā ziņā Apelācijas padome secināja, ka apzīmējums, kuru lūgts reģistrēt, ir grafisks apzīmējums, kas sastāv no stilizēta burta “v”, kurš uzrakstīts sudraba krāsā un ievietots zilā aplī. Tās ieskatā izmantotais zīmju fonts ir līdzīgs
Garamond
standarta fontam, kas pieejams jebkurā teksta apstrādes programmā. Tā piebilda, ka zem apļa ir atveidots tas pats stilizētais burts, bet mazākā izmērā, kam seko defise un vārds “wheels”, rakstīts zīmju fontā, kas atgādina
Arial
. Tā uzskatīja, ka minētais vārds, kurš ir angļu valodas pamatvārds un ir saprotams visā Savienībā, ir aprakstošs saistībā ar precēm, kas aptvertas ar reģistrācijai pieteikto preču zīmi, un nav atšķirtspējīgs saistībā ar transportlīdzekļiem un ka burts “v” nepiešķir nekādu nozīmi attiecībā uz automašīnām. Uz šī pamata tā norādīja, ka “labākajā gadījumā prasītājai” reģistrācijai pieteiktajā apzīmējumā dominē zilā aplī ievietotais sudrabainais burts “v”, zilai krāsai esot pamatkrāsai.
Attiecībā uz Eiropas Savienības preču zīmi Nr. 10397016 Apelācijas padome norādīja, ka tā sastāv no vārdiska elementa “volvo” stilizēta attēlojuma ar ziliem burtiem, zilajai krāsai esot pamatkrāsai, un zīmēm, kas līdzinās
Garamond
standarta fontam, “ar vienīgo atšķirību, ka šie burti parādās nedaudz biezāki nekā [minētajā fontā]”. Attiecībā uz konfliktējošajiem apzīmējumiem tā norādīja, ka gan izmantoto zīmju fonts, gan krāsa ir ļoti vienkārši un ierasti izmantojami uzņēmējdarbībā, tāpēc tie minētajiem apzīmējumiem nepiešķir atšķirtspēju.
Attiecībā uz konfliktējošo apzīmējumu vizuālo salīdzinājumu Apelācijas padome apstrīdētā lēmuma 30. punktā uzskatīja, ka šo apzīmējumu dominējošie elementi, proti, attiecīgi burts “v” apzīmējumā, kura reģistrācija tikusi pieteikta, un vārdiskais elements “volvo” agrākajā preču zīmē, ir atšķirīgi. Tā novēroja, ka no viena burta veidots apzīmējums nevar tikt uzskatīts par līdzīgu vārdam, kas sākas ar to pašu burtu. Tās ieskatā arī papildu grafiskie elementi ir atšķirīgi. Tā norādīja, ka, lai arī abi apzīmējumi ir zilā krāsā un lai arī runa ir par vienādu zilas krāsas toni, tas nekompensē atšķirības starp tiem.
Fonētiskā līmenī Apelācijas padome secināja, ka angļu, spāņu un vācu valodā reģistrācijai pieteiktajā apzīmējumā esošais burts “v” tiek izrunāts atšķirīgi nekā agrākās preču zīmes vārdiskajā elementā “volvo” esošais burts “v”. Tā kā tai nebija neviena piemēra citā valodā, kas pierādītu pretējo, tā secināja, ka attiecīgie apzīmējumi nav fonētiski līdzīgi.
Konceptuālā līmenī Apelācijas padome secināja, ka nekāda salīdzināšana nav iespējama, jo ne reģistrācijai pieteiktā apzīmējuma dominējošajam un atšķirtspējīgajam elementam, ne agrākajai preču zīmei nav nekādas nozīmes.
Turklāt Apelācijas padome norādīja, ka, pat ja tiktu ņemts vērā reģistrācijai pieteiktā apzīmējuma elements “v‑wheels”, konfliktējošie apzīmējumi vizuāli un fonētiski esot vēl attālinātāki. Tāpat tās ieskatā, ja jēdziens tiktu attiecināts uz minētā apzīmējuma dominējošo elementu, proti, uz vienu burtu, vai arī ja būtu jāņem vērā šī apzīmējuma elementa “v‑wheels” vārds “wheels”, konfliktējošie apzīmējumi konceptuāli atšķirtos.
Otrkārt, Apelācijas padome salīdzināja reģistrācijai pieteikto apzīmējumu ar visām citām agrākajām grafiskajām preču zīmēm, kas iesniegtas iebildumu pamatojumam un uzskaitītas šī sprieduma 6. punktā. Šajā ziņā tā norādīja, ka visas šīs preču zīmes sastāv no atšķirtspējīga vārdiskā elementa “volvo”, kas uzrakstīts tādā pašā rakstzīmju fontā kā Eiropas Savienības preču zīme Nr. 10397016, un “līdzdominējošais grafiskais elements”, vārdiskais elements “volvo”, ir uzrakstīts melnā [krāsā] uz baltas etiķetes vai baltā [krāsā] uz melnas vai zilas etiķetes. Turklāt tā uzskatīja, ka, pretēji prasītājas apgalvojumiem, šajās preču zīmēs nav apļa, jo to grafisko elementu nevar sadalīt aplī un bultā, bet tie tiks uztverti kā vienots elements, kas atgādina plaši pazīstamo vīriešu dzimuma simbolu (), līdz ar to abiem konfliktējošajiem apzīmējumiem nav tāda paša apļveida elementa. Turklāt nevienā no šīm preču zīmēm vārdiskais elements “volvo” nav uzrakstīts sudraba krāsā, atšķirībā no burta “v” minētajā apzīmējumā. Tā kā šajās zīmēs ir papildu “līdzdominējošs” elements, atšķirības starp tām un šo apzīmējumu ir “vēl lielākas”. Līdz ar to Apelācijas padome secināja, ka attiecīgais apzīmējums ir atšķirīgs no visām pārējām iepriekšminētajām preču zīmēm.
Prasītāja apgalvo, ka, lai piemērotu Regulas 2017/1001 8. panta 5. punktu, Apelācijas padomes veiktais konfliktējošo apzīmējumu līdzības vērtējums ir kļūdains vairākos aspektos. Prasības pieteikumā un tiesas sēdē tā norādīja, ka tās argumenti galvenokārt ir vērsti uz salīdzinājumu starp reģistrācijai pieteikto apzīmējumu un zemāk attēloto Eiropas Savienības plaši pazīstamo preču zīmi (turpmāk tekstā – “norādītā agrākā preču zīme”):
Reģistrācijai pieteiktais apzīmējums
Savienībā plaši pazīstama agrākā preču zīme
Prasītāja uzskata, ka pastāv zināma līdzība starp šī sprieduma 35. punktā attēlotajiem konfliktējošajiem apzīmējumiem, jo tiem ir vairāki kopīgi elementi, proti, burts “v”, apļveida formas, vārdisko elementu izvietojums šo apļveida formu iekšienē, tāda pati zilo un sudraba krāsu kombinācija un tā paša rakstzīmju fonta izmantošana, kas nav standarta
Garamond
rakstzīmju fonts, bet speciāli tās izveidots rakstzīmju fonts. Tomēr Apelācijas padome neesot ņēmusi vērā ne vairākas no šīm līdzībām, ne arī šo apzīmējumu radīto kopējo iespaidu. Turklāt starp šiem apzīmējumiem pastāvot arī zināma fonētiskā līdzība.
EUIPO
norāda, ka, pirmkārt, ar to, ka agrākajā preču zīmē, uz kuru tā atsaukusies, ietvertais vārds “volvo” sākas ar burtu “v”, kas atkārtojas, nav pietiekami, lai noraidītu atšķirības starp šī sprieduma 35. punktā attēlotajiem konfliktējošajiem apzīmējumiem, un ka izmantotais rakstzīmju fonts neesot īpaši atšķirīgs. Otrkārt, minētajiem apzīmējumiem neesot ne tādu pašu grafisku elementu, it īpaši apļveida formas, ne arī tādu pašu vārdisko elementu, lai tos varētu uzskatīt par līdzīgiem. Treškārt, pretēji prasītājas apgalvojumam, agrākās preču zīmes vārdiskais elements esot novietots taisnstūrī, kas nosedz mazāk kā vienu trešdaļu vīriešu dzimuma simbola, savukārt reģistrācijai pieteiktā apzīmējuma “v” elements aptver visu diska virsmu, uz kura tas novietots. Ceturtkārt, šajā apzīmējumā izmantotās sudraba krāsas tonis nesakrītot ar agrākās preču zīmes sudraba krāsu un krāsu proporcija neesot tik identiska, lai šos apzīmējumus padarītu līdzīgus. Līdz ar to zilās un sudraba krāsas kombinācijai neesot raksturīgās atšķirtspējas.
Jānorāda, ka reģistrācijai pieteiktais apzīmējums ir salikts grafisks apzīmējums. Tajā ir elements, kas, ņemot vērā tā izmēru un izvietojumu, ir dominējošais elements, kurš sastāv no sudraba krāsā rakstīta “v” burta ar nedaudz stilizētu rakstzīmju fontu un ir ievietots zilajā aplī, ko norobežo tieva līnija sudraba krāsā. Zem šī elementa atrodas mazāka izmēra vārdiskais elements, proti, “v‑wheels”, kura burts “v” ir tāds pats kā zilajā aplī esošais, bet attēlots mazākā izmērā un citām rakstzīmēm, kas rakstītas zilā krāsā
Arial
fontam līdzīgā rakstzīmju fontā.
Šajā ziņā apstrīdētā lēmuma 27. punktā Apelācijas padome pareizi secināja, ka reģistrācijai pieteiktā apzīmējuma dominējošais elements sastāv no sudraba krāsā rakstīta un zilā aplī ievietota lielā “v” burta. Tomēr jāprecizē, ka šim zilajam aplim ir plāna sudraba apļveida līnijas kontūra (skat. šā sprieduma 2. un 3. punktu), un to minētā apelācijas padome nav norādījusi. Attiecībā uz minētā apzīmējuma vārdisko elementu “v‑wheels” ir jākonstatē, ka tas, ņemot vērā tā izmēru un to, ka tas daļēji attēlo dominējošā elementa stilizēto lielo “v” burtu, nevar tikt uzskatīts par dominējošu. Tomēr tas nav nenozīmīgs.
Attiecībā uz norādīto agrāko preču zīmi – arī tā ir salikta preču zīme, kas sastāv no viegli stilizētiem burtiem uz tāda zila taisnstūra pamatnes rakstīta vārdiska elementa “volvo”, kurš ievietots apļveida sudraba krāsas elementā ar tādas pašas krāsas mazu bultiņu, kas norāda augšup pa labi. Šajā ziņā Apelācijas padome pienācīgi atzīmēja, ka minēto preču zīmi veido dominējoši elementi, proti, vārdisks elements “volvo” un apļveida elements ar mazu bultu, kura norāda augšup pa labi.
Pirmām kārtām attiecībā uz šā sprieduma 35. punktā attēloto konfliktējošo apzīmējumu vizuālo salīdzinājumu Apelācijas padome būtībā uzskatīja, ka tie ir atšķirīgi.
Tomēr šajā ziņā ir jānorāda, kā būtībā apgalvo prasītāja, ka šā sprieduma 35. punktā attēlotajiem konfliktējošajiem apzīmējumiem ir vizuāli līdzīgi elementi.
Proti, pirmkārt, reģistrācijai pieteiktā vārdiskā apzīmējuma dominējošā elementa vārdiskajam elementam un agrākās preču zīmes vārdiskajam elementam, proti, “v” burtam un vārdiskajam elementam “volvo”, ir zināma līdzība. No vienas puses, minētais burts sakrīt ar šī vārdiskā elementa pirmo burtu. No otras puses, abos gadījumos tie ir rakstīti, izmantojot identisku rakstzīmju fontu. Lai arī šis fonts nav īpaši tēlains, tas tomēr ir stilizēts un, kā to tiesas sēdē apstiprināja lietas dalībnieki, nav viens no “standarta” tekstu apstrādes programmās piedāvātajiem fontiem. Turklāt
EUIPO
neapstrīd, ka attiecīgais rakstzīmju fonts esot ticis īpaši izstrādāts prasītājai un ka prasītāja jau daudzus gadus to izmanto. Turklāt, kā to pamatoti apgalvo prasītāja, kā arī pretēji tam, ko norāda Apelācijas padome, atšķirības starp
Garamond
rakstzīmju fontu un šā sprieduma 35. punktā attēloto konfliktējošajiem apzīmējumiem izmantoto rakstzīmju fontu ir saskatāmas ne “tikai nedaudz biezākā” burtu rakstā, bet arī apstāklī, ka – atšķirībā no
Garamond
fonta – “v” burts minētajos apzīmējumos ir rakstīts, nogriežot tā apakšējo aso daļu. Attiecīgi jāatzīmē, ka šajos apzīmējumos – to vārdiskajos elementos “v” un “volvo” – ir izmantots viens un tas pats rakstzīmju fonts, kurš, pretēji Apelācijas padomes apgalvojumam, nav atrodams starp ierasti uzņēmējdarbībā izmantojamiem rakstzīmju fontiem.
Katrā ziņā Vispārējā tiesai jau ir bijusi iespēja norādīt, ka tā paša, pat standarta rakstzīmju fonta izmantošana ir uzskatāma par elementu, kas jāņem vērā konfliktējošo apzīmējumu vizuālā salīdzinājuma pārbaudes ietvaros (šajā nozīmē un pēc analoģijas skat. spriedumu, 2018. gada 16. janvāris, Starbucks/EUIPO – Nersesyan (COFFEE ROCKS),
T‑398/16
, nav publicēts,
EU:T:2018:4
,
29.
un
52.
punkts), līdz ar to pat tad, ja konfliktējošo apzīmējumu vārdiskie elementi būtu rakstīti standarta rakstzīmju fontā, tas neliedz atpazīt līdzības elementu starp tiem.
Otrkārt, konfliktējošo apzīmējumu vārdiskie elementi “v” un “volvo” ir novietoti attiecīgo apzīmējumu centrā un ir skaidri izcelti. Proti, šā sprieduma 35. punktā attēlotajos konfliktējošajos apzīmējumos abi šie vārdiskie elementi, kas rakstīti attiecīgi sudraba un baltā krāsā, ir attēloti uz zila fona apļveida grafiska elementa centrā (skat. šī sprieduma 50. punktu), un tas tos izceļ. Attiecībā uz to izvietojumu un meklēto kontrastu izmantoto krāsu līmenī tie ir skaidri izcelti. Tomēr, kā pamatoti apgalvo prasītāja, Apelācijas padome, novērtējot šo apzīmējumu vizuālo līdzību, nav ņēmusi vērā šo aspektu.
Treškārt, reģistrācijai pieteiktajā apzīmējumā un agrākajā preču zīmē ir izmantota ļoti līdzīga krāsu kombinācija. Proti, abos ir ļoti līdzīgs, ja ne identisks zilas krāsas tonis, kas minētajā apzīmējumā ir izmantots aplim, kurā ir ievietots sudraba krāsā rakstītais burts “v”, bet minētajā preču zīmē – taisnstūrim, kurā baltā krāsā ir rakstīts vārds “volvo”. Abos ir arī izmantota sudraba krāsa “v” burtam, kā arī plānai apļveida līnijas kontūrai ap zilo apli – attiecībā uz šo apzīmējumu un vīriešu dzimuma simbolam – attiecībā uz šo preču zīmi.
Šajā ziņā, lai gan Apelācijas padome atzīmēja, ka abiem šā sprieduma 35. punktā attēlotajiem konfliktējošajiem apzīmējumiem ir izmantota zila krāsa, tā globāli nav ņēmusi vērā ļoti līdzīgas krāsu kombinācijas izmantošanu. Minētais apstāklis, ko uzsvēra šī [apelācijas] padome, ka agrākās preču zīmes vārdiskais elements ir rakstīts baltā krāsā, savukārt reģistrācijai pieteiktā apzīmējuma dominējošā elementa vārdiskais elements ir rakstīts sudraba krāsā, nekādi nemazina līdzību attiecībā uz šajos apzīmējumos izmantoto krāsu kombināciju, ciktāl, lai gan šīs divas krāsas ir kontrastā ar zilu fonu, kā šajā gadījumā, atšķirība starp tām nav viegli saskatāma. Patiesībā šīs krāsu kombinācijas palīdz precīzi izcelt šos vārdiskos elementus un panākt analogu kopējo estētisko rezultātu.
Tāpat Apelācijas padomes norādītais apstāklis, ka zilā krāsa, kas izmantota šā sprieduma 35. punktā attēlotajos konfliktējošajos apzīmējumos, ir ļoti vienkārša un ierasti tiek izmantota uzņēmējdarbībā, nemazina to līdzību, kas saskatāma izmantoto krāsu kombināciju līmenī. Šajā ziņā pietiek atgādināt, ka, lai vizuāli salīdzinātu divus apzīmējumus, ir jāņem vērā vienas un tās pašas krāsas izmantošana, pat ja tās ir bāzes krāsas, piemēram, melnās un baltās krāsas kombinācija 2018. gada 16. janvāra spriedumā lietā “COFFEE ROCKS (
T‑398/16
, nav publicēts,
EU:T:2018:4
,
52.
punkts).
Turklāt attiecībā uz
EUIPO
atbildes rakstā izvirzīto argumentu, ka gan proporcija, kādā ir sadalītas krāsas šā sprieduma 35. punktā attēlotajos konfliktējošajos apzīmējumos, gan šajos apzīmējumos izmantotās sudraba krāsas tonis esot atšķirīgi, ir jākonstatē, ka šāds pamatojums nav minēts apstrīdētajā lēmumā, tādējādi ar šo argumentu
EUIPO
vēlas pamatot apstrīdēto lēmumu ar pierādījumiem, kas šajā lēmumā nav ņemti vērā. Uz šādu papildu pamatojumu nevar lietderīgi atsaukties Vispārējā tiesā, un tas ir jānoraida kā nepieņemams (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2014. gada 11. decembris, CEDC International/ITSB – Underberg (Zāles stiebra pudelē forma),
T‑235/12
,
EU:T:2014:1058
,
71.
punkts). Katrā ziņā apgalvotās sudraba krāsas un toņa proporcijas atšķirības nekādā ziņā neatspēko konstatējumu, ka reģistrācijai pieteiktajā apzīmējumā un agrākajā preču zīmē ir izmantota skaidri un uzreiz pamanāma ļoti līdzīga krāsu kombinācija.
Ceturtkārt, ir jākonstatē, ka gan reģistrācijai pieteiktajā apzīmējumā, gan arī agrākajā preču zīmē kopumā parādās apļveida forma. Proti, no vienas puses, nav apstrīdēts, ka pirmajā ir liels zils aplis, ko ieskauj tieva sudraba apļveida līnija, lai gan Apelācijas padome nav ņēmusi vērā šo pēdējo elementu. No otras puses, šī [apelācijas] padome nav ņēmusi vērā, ka minētajai preču zīmei ir iekšēja apļveida forma, kas pārklāta ar vīriešu dzimuma simbola sudraba kontūru, vai ka tajā ir vismaz divi virs un zem zila taisnstūra, kurā ierakstīts vārdiskais elements “volvo”, novietoti pusapļi. Turklāt vīriešu dzimuma simbols (), kas atrodas šajā preču zīmē, sastāv no apļveida elementa un bultas. Pieņemot, tāpat kā
EUIPO
, ka konkrētā sabiedrības daļa uzreiz atpazītu simbolu, tas nenozīmē, ka, pretēji šīs [apelācijas] padomes apgalvojumam apstrīdētā lēmuma 37. punktā, šī sabiedrība neuztvers, ka vīriešu dzimuma simbolu galvenokārt veido īpaši skaidri saskatāms apļveida elements, jo īpaši tāpēc, ka tai pievienotā bultiņa ir daudz mazāka nekā pats apļveida elements. Līdz ar to Apelācijas padome ir kļūdaini uzskatījusi, ka attiecīgā preču zīme “[neietver] apli”.
No tā izriet, ka reģistrācijai pieteiktajam apzīmējumam un agrākajai preču zīmei ir vairāki kopīgi vizuālie elementi, proti, tāda paša rakstzīmju fonta izmantojums, ļoti līdzīga krāsu kombinācija, apļveida formas, kuru centrā ir novietoti un izcelti to attiecīgie vārdiskie elementi, turklāt šie pēdējie tostarp sakrīt attiecībā uz “v” burtu gan kā reģistrācijai pieteiktā apzīmējuma dominējošā elementa vienīgo burtu, gan arī kā agrākās preču zīmes vārdiskā elementa pirmo burtu.
Kā izklāstīts apstrīdētajā lēmumā un kā to apgalvo
EUIPO
, šā sprieduma 35. punktā attēlotajiem konfliktējošajiem apzīmējumiem, protams, ir arī ievērojamas vizuālās atšķirības. Tādējādi it īpaši reģistrācijai pieteiktā apzīmējuma dominējošā elementa vārdiskais elements, kas sastāv tikai no viena burta, proti, “v”, atšķiras no agrākās preču zīmes vārdiskā elementa “volvo”, kas sastāv no pieciem burtiem; minētajā apzīmējumā ir zils aplis – atšķirībā no agrākās preču zīmes, kurā apļveida formas kontūras ir sudraba krāsā (skat. šī sprieduma 40. punktu); pēdējā minētajā, atšķirībā no minētā apzīmējuma, ir ietverts zils taisnstūris, kurā ir ierakstīts vārdiskais elements “volvo”, kā arī grafisks elements, kas atgādina vīriešu dzimuma simbolu; tā paša apzīmējuma vārdiskā elementa “v‑wheels” norādītajā agrākajā preču zīmē nav.
Tomēr šīs atšķirības, lai cik svarīgas tās nebūtu, nepadara par nenozīmīgām šā sprieduma 35. punktā attēloto konfliktējošo apzīmējumu radītajā kopējā iespaidā šā sprieduma 43.–51. punktā norādītās līdzības. Proti, visas šīs līdzības attiecas uz reģistrācijai pieteiktā apzīmējuma un agrākās preču zīmes dominējošo elementu dažādiem aspektiem, līdz ar ko to būtiskums nevar tikt izslēgts.
Turklāt, pieņemot, tāpat kā
EUIPO
, ka neviena no iepriekš 43.–51. punktā minētajām atšķirībām, ņemta vērā atsevišķi, nav pietiekama līdzības starp šā sprieduma 35. punktā attēlotajiem konfliktējošajiem apzīmējumiem konstatēšanai, lai būtu piemērojams Regulas 2017/1001 8. panta 5. punkts, šīs līdzības, aplūkojot tās kopumā, tomēr norāda uz vāju vizuālās līdzības pakāpi, kas būtu jāņem vērā šī panta piemērošanai. Jāatgādina arī, ka saskaņā ar šā sprieduma 24. un 25. punktā norādīto judikatūru divi apzīmējumi ir līdzīgi, ja konkrētās sabiedrības daļas ieskatā starp tiem ir vismaz daļēja līdzība attiecībā uz vienu vai vairākiem konkrētiem aspektiem, proti, vizuālo, fonētisko un konceptuālo aspektu.
Turklāt tiesas sēdē
EUIPO
atzina, ka pastāv zināma līdzība starp šā sprieduma 35. punktā attēlotajiem konfliktējošajiem apzīmējumiem, vienlaikus apgalvojot, ka tā ieskatā runa ir par “ierobežotu gadījumu”, kas nesasniedz judikatūrā prasīto līdzības pakāpi. Šajā ziņā tomēr ir jāatgādina, ka saskaņā ar šā sprieduma 19. punktā minēto judikatūru līdzības pakāpe, kas prasīta Regulas 2017/1001 8. panta 5. punktā, ir mazāka nekā tā, kas prasīta šīs regulas 8. panta 1. punkta b) apakšpunktā, un ka šā sprieduma 43.–51. punktā norādītā līdzība, kopumā ņemot, ir pietiekama, lai konstatētu vāju vizuālās līdzības starp reģistrācijai pieteikto apzīmējumu un agrāko preču zīmi pakāpes esamību, kas ir jāņem vērā Regulas 2017/1001 8. panta 5. punkta piemērošanai.
Līdz ar to Apelācijas padome kļūdaini uzskatīja, ka šā sprieduma 35. punktā attēlotie konfliktējošie apzīmējumi ir vizuāli atšķirīgi.
Otrām kārtām attiecībā uz šā sprieduma 35. punktā attēloto konfliktējošo apzīmējumu fonētisko salīdzinājumu ir jāsecina, ka Apelācijas padome ir pareizi secinājusi līdzības starp tiem neesamību. Proti, no vienas puses, lai arī reģistrācijai pieteiktais apzīmējums tiek izrunāts tikai ar burtu “v”, šī [apelācijas] padome apstrīdētā lēmuma 31. punktā pareizi norādīja, ka burts “v” ir izrunājams atšķirīgi no vārdiskā elementa “volvo” agrākajā preču zīmē. Šajā gadījumā minētais burts tiek izrunāts ar skaņu, kas atbilst tās alfabēta atveidojumam, savukārt minētais vārdiskais elements, kas sastāv no zilbēm “vol” un “vo”, ir izrunājams nepārtraukti, un tā uzsvars, intonācija un ritms ir dažādi.
No otras puses, lai arī reģistrācijai pieteiktais apzīmējums tiek izrunāts tāpat kā tā vārdiskais elements “v‑wheels”, šī izruna tomēr nevar tikt attiecināta uz agrākās preču zīmes vārdisko elementu “volvo”. Pretēji tam, ko apgalvo prasītāja, zilbes, kurās var tikt sadalīti šā sprieduma 35. punktā attēlotie konfliktējošie apzīmējumi, tiek izrunātas dažādi. Tādējādi, lai arī daži burti sakrīt, tie tiek izrunāti atšķirīgā secībā un ar atšķirīgu uzsvaru un ritmu.
Treškārt, attiecībā uz šā sprieduma 35. punktā attēloto konfliktējošo apzīmējumu konceptuālo salīdzinājumu pietiek konstatēt, ka lietas dalībnieki neapstrīd Apelācijas padomes secinājumu, ka šāds salīdzinājums šajā gadījumā nav iespējams.
Tādēļ būtu jāsecina, ka pastāv vāja vizuālās līdzības pakāpe starp šā sprieduma 35. punktā attēlotajiem konfliktējošajiem apzīmējumiem, bet nav fonētiskās līdzības starp tiem.
Turklāt jāatgādina, ka konfliktējošo apzīmējumu vizuālajiem, fonētiskajiem vai konceptuālajiem aspektiem vienmēr nav viena un tā pati nozīme. Apzīmējumu līdzība vai atšķirība it īpaši var būt atkarīga no apzīmējumu raksturīgajām īpašībām vai no apstākļiem, kādos tiek pārdotas preces vai pakalpojumi, ko aptver konfliktējošās preču zīmes. Ja preces, ko aptver attiecīgās preču zīmes, parasti tiek pārdotas pašapkalpošanās veikalos, kuros pircējs pats izvēlas preces un tāpēc galvenokārt paļaujas uz preču zīmes attēlu, kas ir uz šīs preces, tad vispārīgi apzīmējumu vizuālajai līdzībai ir lielāka nozīme. Ja turpretim attiecīgā prece galvenokārt tiek pārdota mutiski, lielāka nozīme parasti tiks piešķirta apzīmējumu fonētiskajai līdzībai. Tādējādi divu preču zīmju fonētiskajai līdzības pakāpei ir mazāka nozīme gadījumā, kad preces tiek tirgotas tā, ka parasti konkrētā sabiedrības daļa pirkuma laikā preču zīmi, kura tās aptver, uztver vizuāli (spriedums, 2014. gada 11. decembris, Coca‑Cola/ITSB – Mitico (Master),
T‑480/12
,
EU:T:2014:1062
,
68.
punkts; šajā nozīmē skat. arī spriedumu, 2016. gada 5. jūlijs, Future Enterprises/EUIPO – McDonald's International Property (MACCOFFEE),
T‑518/13
,
EU:T:2016:389
,
32.
punkts).
Līdz ar to, kļūdaini secinājusi, ka šā sprieduma 35. punktā attēlotie konfliktējošie apzīmējumi ir vizuāli atšķirīgi, Apelācijas padome ir kļūdaini atturējusies veikt minēto apzīmējumu kopējās līdzības vērtējumu un līdz ar to arī citu šā sprieduma 17. un 18. punktā minēto Regulas 2017/1001 8. panta 5. punkta piemērošanas nosacījumu pārbaudi kopumā.
Tātad pirmais pamats ir jāapmierina.
Šādos apstākļos, tā kā pietiek ar to, ka tikai viens no Regulas 2017/1001 8. panta 5. punktā minētajiem relatīvajiem atteikuma pamatiem attiecas uz reģistrācijai pieteiktās preču zīmes reģistrāciju, un tā kā Apelācijas padomei ir jāizvērtē citi minētā panta piemērošanas nosacījumi, apstrīdētais lēmums ir jāatceļ pilnībā un nav jāpārbauda citi prasītājas izvirzītie pamati (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 27. oktobris, Spa Monopole/EUIPO – YTL Hotels & Properties (SPA VILLAGE),
T‑625/15
, nav publicēts,
EU:T:2016:631
,
71.
punkts).
Par tiesāšanās izdevumiem
Atbilstoši Vispārējās tiesas Reglamenta 134. panta 1. punktam lietas dalībniekam, kuram nolēmums ir nelabvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram nolēmums ir labvēlīgs.
Tā kā
EUIPO
spriedums nav labvēlīgs, tam ir jāpiespriež segt savus, kā arī atlīdzināt prasītājai radušos tiesāšanās izdevumus atbilstoši tās prasījumiem.
Tā kā prasītāja turklāt ir lūgusi piespriest
EUIPO
atlīdzināt izdevumus, kas tai radušies procesā Iebildumu nodaļā un Apelācijas padomē, ir jāatgādina, ka saskaņā ar Reglamenta 190. panta 2. punktu nepieciešamos izdevumus, kas lietas dalībniekiem ir radušies, izskatot lietu apelācijas padomē, uzskata par atlīdzināmiem tiesāšanās izdevumiem. Tomēr tas neattiecas uz izdevumiem, kas radušies procesā Iebildumu nodaļā. Tādējādi prasītājas prasījums attiecībā uz izdevumiem saistībā ar procesu Iebildumu nodaļā, kas nav uzskatāmi par atlīdzināmiem izdevumiem, nav pieņemams (spriedums, 2018. gada 20. septembris, Kwizda Holding/EUIPO – Dermapharm (UROAKUT),
T‑266/17
,
EU:T:2018:569
,
90.
un
91.
punkts).

Pamatojoties uz iepriekšminēto,
VISPĀRĒJĀ TIESA (septītā palāta)
nospriež:

1)
Atcelt Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (
EUIPO
) Apelācijas ceturtās padomes 2018. gada 21. marta lēmumu lietā R 1852/2017‑4.

2)
Piespriest
EUIPO
segt tiesāšanās izdevumus, tostarp atlīdzināt
Volvo Trademark Holding AB
procesā
EUIPO
Apelācijas padomē radušos izdevumus.

Tomljenović
Bieliūnas
Kornezov
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2019. gada 24. septembrī.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – angļu.