CELEX: 62022CJ0053
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu
Piegādes un būvdarbu publiskā iepirkuma pārbaudes procedūras
Direktīva 89/665/EEK
1. panta 3. punkts
Interese celt prasību
Pieeja pārbaudes procedūrām
Ar profesionālo darbību saistīts nopietns pārkāpums pret konkurenci vērstas vienošanās dēļ
Cits saimnieciskās darbības subjekts, kas ir galīgi izslēgts no dalības attiecīgajā iepirkuma procedūrā, jo nav izpildītas minimālās prasības

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Padomes Direktīvas 89/665/EEK (1989. gada 21. decembris) par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas [pārbaudes] procedūru piemērošanu, piešķirot [tiesības noslēgt] piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām (
OV 1989, L 395, 33. lpp.
), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 26. februāra Direktīvu 2014/23/EK (
OV 2014, L 94, 1. lpp.
) (turpmāk tekstā – “Direktīva 89/665”), 1. panta 3. punktu.
Šis lūgums iesniegts tiesvedībā starp sabiedrību VZ un līgumslēdzēju iestādi CA par pēdējās minētās atteikumu atcelt lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu RT un BO neatliekamās palīdzības pakalpojumu sniegšanai ar helikopteri Lombardijā (Itālija) un Ligūrijā (Itālija).
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Direktīva 89/665
Direktīvas 89/665 1. pantā “Darbības joma un pārskatīšanas procedūru pieejamība” ir noteikts:
“1.   Šo direktīvu piemēro līgumiem, kas minēti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2014/24/ES [(2014. gada 26. februāris) par publisko iepirkumu un ar ko atceļ Direktīvu 2004/18/EK (
OV 2014, L 94, 65. lpp.
)] [..]
[..]
Šīs direktīvas nozīmē līgumi ietver publiskus līgumus, pamatnolīgumus, būvdarbu un pakalpojumu koncesijas un dinamiskas iepirkumu sistēmas.
Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka attiecībā uz līgumiem, uz ko attiecas Direktīva 2014/24 [..], līgumslēdzēju iestāžu lēmumus var efektīvi un jo īpaši iespējami ātri pārskatīt [..], pamatojoties uz to, ka ar šādiem lēmumiem ir pārkāpti Savienības tiesību akti publiskā iepirkuma jomā vai attiecīgās valsts noteikumi, ar kuriem transponē minētos tiesību aktus.
[..]
3.   Dalībvalstis nodrošina to, ka saskaņā ar sīki izstrādātiem noteikumiem, ko dalībvalstis var pieņemt, pārskatīšanas procedūras ir pieejamas vismaz ikvienai personai, kura ir vai ir bijusi ieinteresēta iegūt konkrēta līguma slēgšanas tiesības un kurai ar varbūtējo pārkāpumu ir vai var tikt nodarīts kaitējums.
[..]”
Šīs direktīvas 2.a panta “Nogaidīšanas termiņš” 2. punkta pirmajā un otrajā daļā ir paredzēts:
“Pēc lēmuma par tāda līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, uz ko attiecas Direktīva 2014/24/ES [..], līgumu nevar noslēgt, kamēr nav pagājis termiņš, kas ir vismaz 10 kalendārās dienas no nākamās dienas pēc dienas, kad attiecīgajiem pretendentiem un kandidātiem ir nosūtīts lēmums par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, ja izmanto faksu vai elektroniskus līdzekļus, vai – ja izmanto citus saziņas līdzekļus – kamēr nav pagājis termiņš, kas ir vai nu vismaz 15 kalendārās dienas no nākamās dienas pēc dienas, kad attiecīgajiem pretendentiem un kandidātiem ir nosūtīts lēmums par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, vai arī vismaz 10 kalendārās dienas no nākamās dienas pēc dienas, kad saņemts lēmums par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu.
Pretendentus uzskata par attiecīgiem, ja viņi vēl nav galīgi izslēgti. Izslēgšana ir galīga, ja tā ir paziņota attiecīgajiem pretendentiem un ja vai nu neatkarīga pārskatīšanas struktūra to ir atzinusi par likumīgu, vai arī tai vairs nevar piemērot pārskatīšanas procedūru.”
Direktīva 2014/24
Saskaņā ar Direktīvas 2014/24, kurā grozījumi izdarīti ar Komisijas Deleģēto regulu (ES) 2017/2365 (2017. gada 18. decembris) (
OV 2017, L 337, 19. lpp.
; turpmāk tekstā – “Direktīva 2014/24”), 2. panta 1. punkta 2) un 3) apakšpunktu Direktīvā 2014/24 “centrālās pārvaldes iestādes” ir līgumslēdzējas iestādes, kas ir uzskaitītas tās I pielikumā, kā arī, ja valsts līmenī ir izdarīti labojumi un grozījumi, to tiesību pārņēmēji subjekti un “centrālās pārvaldes iestāžu padotībā esošas līgumslēdzējas iestādes” ir visas līgumslēdzējas iestādes, kuras nav centrālās pārvaldes iestādes.
Direktīvas 2014/24 4. pantā “Robežvērtības” ir noteikts:
“Šo direktīvu piemēro iepirkumiem, kuru paredzamā vērtība bez pievienotās vērtības nodokļa (PVN) ir vienāda ar šādām robežvērtībām vai tās pārsniedz:
[..]
c)
EUR 221000 publiskiem piegādes un pakalpojumu līgumiem, kuru slēgšanas tiesības piešķir centrālās pārvaldes iestāžu padotībā esošas līgumslēdzējas iestādes, un metu konkursos, kurus organizē šādas iestādes; [..]
d)
EUR 750000 publiskiem pakalpojumu līgumiem par sociālajiem un citiem īpašiem pakalpojumiem, kas uzskaitīti XIV pielikumā.”
Šīs direktīvas 57. panta “Izslēgšanas iemesli” 4. punktā ir noteikts:
“Līgumslēdzējas iestādes no dalības iepirkuma procedūrā var izslēgt vai dalībvalstis var tām prasīt izslēgt ikvienu ekonomikas dalībnieku, kas nonācis jebkurā no šādām situācijām:
[..]
c)
ja līgumslēdzēja iestāde ar atbilstošiem līdzekļiem var pierādīt, ka ekonomikas dalībnieks ir vainīgs kādā ar profesionālo darbību saistītā smagā pārkāpumā, kas liek apšaubīt šā ekonomikas dalībnieka godprātību;
d)
ja līgumslēdzējas iestādes rīcībā ir pietiekami pārliecinošas norādes, lai secinātu, ka ekonomikas dalībnieks ir ar citiem ekonomikas dalībniekiem noslēdzis tādas vienošanās, kuru mērķis ir izkropļot konkurenci;
[..].”
Ne
Regione Lombardia
(Lombardijas reģions, Itālija), ne
Regione Liguria
(Ligūrijas reģions, Itālija) nav minētās direktīvas I pielikumā nosaukto iestāžu vidū.
Itālijas tiesības
2016. gada 18. aprīļa
Decreto legislativo n. 50
–
Codice dei contratti pubblici
(Leģislatīvais dekrēts Nr. 50 – Publisko iepirkumu kodekss; 2016. gada 19. aprīļa
GURI
Nr. 91, kārtējais pielikums Nr. 10), kas grozīts ar 2018. gada 14. decembra
decreto‑legge n. 135
–
Disposizioni urgenti in materia di sostegno e semplificazione per le imprese e per la pubblica amministrazione
(Dekrētlikums Nr. 135 par steidzamiem noteikumiem par atbalstu un [procedūru] vienkāršošanu uzņēmumiem un valsts pārvaldei; 2018. gada 14. decembra
GURI
Nr. 290, 1. lpp.), 80. panta 5. punkta c) apakšpunktā noteikts:
“Līgumslēdzējas iestādes izslēdz saimnieciskās darbības subjektu no dalības iepirkuma procedūrā šādos gadījumos [..], ja:
[..]
c)
līgumslēdzējas iestādes ar atbilstošiem līdzekļiem pierāda, ka saimnieciskās darbības subjekts ir vainīgs kādā ar profesionālo darbību saistītā nopietnā pārkāpumā, kas liek apšaubīt viņa godprātību vai uzticamību;
[..].”
Saskaņā ar
codice del processo amministrativo
(Administratīvā procesa kodekss; 2010. gada 7. jūlija
GURI
Nr. 156,
GURI
Nr. 148 kārtējais pielikums) 35. panta 1. punkta b) apakšpunktu “tiesa pēc savas ierosmes paziņo, ka prasība ir nepieņemama, jo prasītājam nav intereses celt prasību vai pastāv kāds cits pamats, kas liedz pieņemt nolēmumu pēc būtības”.
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
Ar 2018. gada 18. decembra lēmumu CA rīkoja publiskā iepirkuma procedūru par glābšanas pakalpojuma sniegšanu ar helikopteru Lombardijas un Ligūrijas reģiona Reģionālā veselības aprūpes dienesta struktūrvienībai (turpmāk tekstā – “strīdīgā procedūra”) par līguma pamatvērtību 205581900 EUR bez PVN. CA publicētajā paziņojumā par iepirkumu pretendentiem kā pierādījumu par to tehniskajām un profesionālajām spējām tika prasīts iegūt īpašu sertifikāciju.
VZ, kam nebija šī apliecinājuma un kas līdz ar to neatbilda nosacījumiem, lai piedalītos strīdīgajā procedūrā, ar prasību, kas 2019. gada 16. janvārī celta iesniedzējtiesā
Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia
(Lombardijas Reģionālā administratīvā tiesa, Itālija), apstrīdēja šo paziņojumu par iepirkumu, ciktāl tajā bija prasīta minētā sertifikācija. Ar 2019. gada 6. maija spriedumu šī tiesa šo prasību noraidīja. Šis spriedums tika apstiprināts ar
Consiglio di Stato
(Valsts padome, Itālija) 2020. gada 26. februāra spriedumu, un tādējādi tas ir kļuvis galīgs.
Ar 2019. gada 13. februāra lēmumu
Autorità garante della concorrenza e del mercato
(Konkurences un tirgus uzraudzības iestāde,
AGCM
, Itālija) konstatēja, ka daži uzņēmumi, starp kuriem bija arī BO, JF un RT, kuri ir vienīgie pretendenti strīdīgajā procedūrā, laikposmā no 2001. gada līdz 2017. gada augustam ir izdarījuši nopietnu LESD 101. panta pārkāpumu, tostarp ar tādu konkurences tiesību normām pretēju horizontālu nolīgumu, kura mērķis ir noteikt helikopteru pakalpojumu cenas un kurš paredzēts, lai ietekmētu līgumslēdzējas iestādes attiecībā uz cenu noteikšanu par darbu un pasažieru gaisa transporta pakalpojumiem kopumā, ieskaitot pakalpojumu līguma bāzes cenas noteikšanu ar pārāk augstām vērtībām.
AGCM
uzlika sodus BO, JF un RT. Tomēr tā uzskatīja, ka pierādījumi, kas iegūti izmeklēšanā, nav pietiekami, lai pierādītu konkurenci ierobežojošas aizliegtas vienošanās pastāvēšanu saistībā ar dalību pakalpojumu publiskā iepirkuma procedūrās.
CA uzskatīja, ka šim
AGCM
lēmumam nav nozīmes tās vērtējuma mērķiem. Ar 2020. gada 2. marta lēmumu CA divas līguma – uz kuru attiecās strīdīgā procedūra – daļas piešķīra RT, un vienu šī līguma daļu – BO.
Ar prasībām, kas celtas
Tribunale amministrativo regionale per il Lazio
(Lacio Reģionālā administratīvā tiesa, Itālija), BO, RT un JF apstrīdēja sodus, ko tiem bija uzlikusi
AGCM
. Visas šīs prasības tika noraidītas kā nepamatotas. BO, RT un JF par šīs tiesas spriedumiem iesniedza apelācijas sūdzības
Consiglio di Stato
(Valsts padome). Pēdējā minētā tiesa apstiprināja
Tribunale amministrativo regionale per il Lazio
(Lacio Reģionālā administratīvā tiesa) spriedumu, ar ko tika noraidīta JF prasība, kā arī spriedumu, ar kuru tika noraidīta RT prasība, izņemot attiecībā uz soda lielumu. Lieta par BO iesniegto apelācijas sūdzību
Consiglio di Stato
(Valsts padome) vēl tiek izskatīta.
2020. gada 1. jūnijā VZ paziņoja CA par
Tribunale amministrativo regionale per il Lazio
(Lacio Reģionālā administratīvā tiesa) sprieduma pasludināšanu, ar kuru tika noraidīta RT prasība par
AGCM
lēmumu. VZ apgalvoja, ka šis spriedums varēja ietekmēt RT godprātības un uzticamības novērtējumu saistībā ar glābšanas pakalpojuma ar helikopteru izpildi un pierādīt nopietna profesionālās ētikas pārkāpuma esamību Publisko iepirkumu kodeksa 80. panta 5. punkta izpratnē, kas pamato RT dalības strīdīgajā procedūrā izslēgšanu. Tādējādi tā būtībā lūdza atcelt lēmumu par attiecīgā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu. Ar 2020. gada 3. jūlija lēmumu CA uzskatīja, ka VZ paziņotais spriedums nepievieno nevienu papildu apstākli papildus tiem, kuri jau ietverti
AGCM
lēmumā, kas CA jau ir zināms un ko tā ir analizējusi. VZ par CA lēmumu cēla prasību iesniedzējtiesā.
Iesniedzējtiesa norāda, ka, tā kā VZ tika galīgi izslēgta no dalības strīdīgajā procedūrā pēc tam, kad tika galīgi noraidīta tās prasība par attiecīgo paziņojumu par iepirkumu, tā saskaņā ar Itālijas tiesu judikatūru principā ir uzskatāma par tādu, kurai nav intereses apstrīdēt attiecīgā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu.
Tomēr pēc 2013. gada 4. jūlija sprieduma Fastweb (
C‑100/12
,
EU:C:2013:448
), 2016. gada 5. aprīļa sprieduma PFE (
C‑689/13
,
EU:C:2016:199
), kā arī 2017. gada 11. maija sprieduma Archus un Gama (
C‑131/16
,
EU:C:2017:358
) pasludināšanas šī Itālijas tiesu judikatūra esot attīstījusies tādējādi, ka publiskā iepirkuma procedūrā, kurā ir piedalījušies tikai divi pretendenti, prasība, kā mērķis ir panākt jaunas iepirkuma procedūras uzsākšanu un ko cēlis pretendents, kurš ir izslēgts neatbilstības attiecīgajā paziņojumā par iepirkumu paredzētajām minimālajām prasībām dēļ, ir pieņemama. Tomēr, ņemot vērā 2016. gada 21. decembra spriedumu Bietergemeinschaft Technische Gebäudebetreuung und Caverion Österreich (
C‑355/15
,
EU:C:2016:988
), Itālijas tiesas šo “jauno judikatūru” piemēro tikai “pārklājošos prasību” gadījumā, kas tiek izvērtētas vienā un tajā pašā pārskatīšanas procedūrā saistībā ar lēmumu par attiecīgā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu. Šajā gadījumā VZ izslēgšana no dalības strīdīgajā procedūrā esot tikusi apstiprināta ar tiesas nolēmumu, kuram ir
res judicata
spēks, pirms VZ bija cēlusi prasību, vēršoties pret šī līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu.
Tomēr iesniedzējtiesa arī norāda, ka šajā gadījumā VZ apstrīd CA atteikumu atcelt lēmumu par attiecīgā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu tāda nopietna profesionālā pārkāpuma dēļ, ko ir izdarījuši visi pretendenti, kuri, kā apstiprināts šī sprieduma 16. punktā minētajā spriedumā, ir bijuši pret konkurences tiesību normām vērstas aizliegtas vienošanās dalībnieki, un tas ir nopietns saimnieciskās darbības subjekta izdarīts pārkāpums profesionālās darbības jomā.
Visbeidzot – iesniedzējtiesa atgādina, ka 2019. gada 5. septembra spriedumā Lombardi (
C‑333/18
,
EU:C:2019:675
,
27.
un
28.
punkts) Tiesa norādīja, ka pretendentam, kurš ierindots trešajā vietā un kurš cēlis prasību, kas vērsta pret attiecīgā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, ir jāatzīst likumīgas intereses pastāvēšana lūgt izslēgt izraudzītā pretendenta un pretendenta, kurš atrodas otrajā vietā, piedāvājumu, pat ja viņa paša piedāvājums arī varētu tikt atzīts par neatbilstīgu, jo nevar izslēgt, ka šādā gadījumā līgumslēdzēja iestāde varētu konstatēt, ka nav iespējams izvēlēties citu atbilstošu piedāvājumu, un pēc tam rīkotu jaunu procedūru. Iesniedzējtiesa uzskata, ka VZ situācija, vērtējot tās interesi celt prasību, šķiet salīdzināma ar situāciju, kādā atradās prasītājs lietā, kurā tika pasludināts 2019. gada 5. septembra spriedums Lombardi (
C‑333/18
,
EU:C:2019:675
). Šajā ziņā tā norāda, ka VZ, iesniedzot pierādījumus, apgalvo, ka kopš 2019. gada oktobra tai bija īpašā sertifikācija, kas bija prasīta paziņojumā par iepirkumu saistībā ar strīdīgo procedūru.
Šajos apstākļos
Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia
(Lombardijas Reģionālā administratīvā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai Direktīvas 89/665 1. panta 3. punkts nepieļauj to, ka pretendentam, kas ir galīgi izslēgts no līgumslēdzēja atlases procedūras, ir liegta iespēja apstrīdēt atteikumu atcelt līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu – ja tas vēlas pierādīt, ka izraudzītais pretendents un visi pārējie klasifikācijā iekļautie pretendenti ir izdarījuši nopietnu profesionālo pārkāpumu, noslēdzot pret konkurenci vērstas vienošanās, kuru esamība tika konstatēta tiesā vienīgi pēc tā izslēgšanas, – ar mērķi iegūt iespēju piedalīties no jauna rīkotajā procedūrā?
2)
Vai Direktīvas 89/665 1. panta 3. punkts un Eiropas Savienības tiesību principi konkurences aizsardzības jomā nepieļauj to, ka administratīvai tiesai ir liegts izskatīt prasības pieteikumu, kuru ir iesniedzis pretendents, kas ir galīgi izslēgts no līgumslēdzēja atlases procedūras, un ar kuru tiek apstrīdēts līgumslēdzējas iestādes atteikums pārskatīt pašas pieņemtos lēmumus attiecībā uz aktiem par tādu pretendentu pielaišanu un līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu, kuri ir noslēguši pret konkurenci vērstas vienošanās, kuru esamība tika konstatēta tiesā, tajā pašā nozarē kā šajā procedūrā?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pieņemamību
Savos Tiesai iesniegtajos apsvērumos CA apgalvo, ka lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir nepieņemams, jo uzdotie jautājumi ir vispārīgi un hipotētiski un uz tiem sniedzamā atbilde katrā ziņā skaidri izriet no judikatūras.
Šajā ziņā jānorāda, ka tikai valsts tiesai, kura izskata strīdu un kurai ir jāuzņemas atbildība par pieņemamo tiesas nolēmumu, ir – ņemot vērā lietas īpatnības – jānovērtē gan tas, vai prejudiciālais nolēmums ir vajadzīgs, lai tā varētu izspriest lietu, gan tas, vai jautājumiem, ko tā uzdod Tiesai, ir nozīme. Līdz ar to, ja uzdotie jautājumi attiecas uz Savienības tiesību normas interpretāciju vai spēkā esamību, Tiesai principā ir par tiem jālemj. No tā izriet, ka uz valsts tiesu uzdotajiem jautājumiem ir attiecināma nozīmīguma prezumpcija. Atteikties lemt par valsts tiesas uzdotu prejudiciālo jautājumu Tiesa var tikai tad, ja lūgtajai interpretācijai nav nekāda sakara ar pamatlietas apstākļiem vai tās priekšmetu, ja problēmai ir hipotētisks raksturs vai arī ja Tiesai nav zināmi faktiskie un tiesību apstākļi, kas vajadzīgi, lai sniegtu lietderīgu atbildi uz minētajiem jautājumiem (spriedums, 2022. gada 20. oktobris, Centre public d’action sociale de Liège (Atgriešanas lēmuma atsaukšana vai apturēšana),
C‑825/21
,
EU:C:2022:810
,
34.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Iesniedzējtiesa ir skaidri norādījusi, ka saskaņā ar Itālijas tiesību procesuālajām normām – kā tās ir interpretētas Itālijas tiesu judikatūrā – tai varētu nākties noraidīt VZ prasību intereses celt prasību neesamības dēļ, ja vien Direktīvas 89/665 1. panta 3. punkts attiecīgā gadījumā, ņemot vērā Savienības konkurences tiesību normas, būtu jāinterpretē tādējādi, ka tas nepieļauj šādu noraidīšanu. No tā izriet, ka uzdotajiem jautājumiem ir tieša saikne ar pamatlietas priekšmetu un tos nevar uzskatīt par pilnībā hipotētiskiem.
Turklāt lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu nevar noraidīt kā nepieņemamu tikai tādēļ vien, ka atbilde uz uzdotajiem jautājumiem vienas no pamatlietas pusēm ieskatā jau izriet no Tiesas judikatūras (šajā nozīmē skat. spriedumu, ceturtdiena, 2022. gada 24. februāris, Viva Telecom Bulgaria,
C‑257/20
,
EU:C:2022:125
,
42.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Savukārt Francijas valdība savos Tiesai iesniegtajos apsvērumos apgalvo, ka otrais jautājums ir jāuzskata par daļēji nepieņemamu, jo iesniedzējtiesa nav precizējusi “Savienības tiesību principus [..] konkurences aizsardzības jomā”, uz kuriem attiecas šis jautājums. Ir acīmredzams, ka minētie principi var tikt izsecināti no Savienības tiesību normām konkurences jomā, tostarp no LESD 101. panta, kas turklāt arī skaidri izriet no iesniedzējtiesas nolēmuma pamatojuma.
No tā izriet, ka lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir pieņemams.
Par lietas būtību
Ar saviem jautājumiem, kuri jāizskata kopā, iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Direktīvas 89/665 1. panta 3. punkts, ņemot vērā Savienības konkurences tiesību normas, ir jāinterpretē tādējādi, ka ar to netiek pieļauts tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar ko saimnieciskās darbības subjektam – kurš nevarēja piedalīties publiskā iepirkuma procedūrā tāpēc, ka tas neatbilda kādam no nosacījumiem dalībai attiecīgajā procedūrā, un kura prasība, kas vērsta pret šī nosacījuma iekļaušanu šajā paziņojumā par iepirkumu, ir noraidīta ar lēmumu, kurš ieguvis
res judicata
spēku, – neļauj apstrīdēt attiecīgās līgumslēdzējas iestādes atteikumu atcelt lēmumu par šī līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu pēc tam, kad ar tiesas nolēmumu ir apstiprināts, ka gan izraudzītais pretendents, gan visi citi pretendenti ir bijuši vienošanās, ar ko tiek pārkāptas konkurences tiesību normas tajā pašā nozarē kā tā, uz kuru attiecas šī publiskā iepirkuma procedūra, dalībnieki.
Atbilstoši Direktīvas 89/665 1. panta 3. punktam dalībvalstīm ir jānodrošina, ka šajā direktīvā paredzētās pārbaudes procedūras ir pieejamas vismaz ikvienai tādai personai, kura ir vai ir bijusi ieinteresēta iegūt tiesības noslēgt konkrētu publisku līgumu un kurai ir nodarīts kaitējums vai ir iespējams, ka tiks nodarīts kaitējums varbūtēja Savienības tiesību publisku līgumu jomā vai tādu valsts tiesību aktu pārkāpuma dēļ, ar ko šīs tiesības ir transponētas (spriedums, 2018. gada 28. novembris, Amt Azienda Trasporti e Mobilità u.c.,
C‑328/17
,
EU:C:2018:958
,
44.
punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
Tādējādi dalībvalstīm nav pienākuma minētās pārbaudes procedūras padarīt pieejamas ikvienai personai, kas vēlas iegūt tiesības noslēgt publisku līgumu, bet tās drīkst prasīt, lai attiecīgajai personai būtu nodarīts kaitējums vai būtu iespējams, ka tai tiks nodarīts kaitējums tās norādītā pārkāpuma dēļ (spriedums, 2018. gada 28. novembris, Amt Azienda Trasporti e Mobilità u.c.,
C‑328/17
,
EU:C:2018:958
,
45.
punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
Saskaņā ar Tiesas judikatūru dalība publiskā iepirkuma procedūrā, ņemot vērā Direktīvas 89/665 1. panta 3. punktu, principā pamatoti var būt nosacījums, kura izpilde tiek prasīta, lai pierādītu, ka attiecīgajai personai ir interese iegūt attiecīgo publisko līgumu vai ka pastāv iespēja, ka tai tiks nodarīts kaitējums tāpēc, ka lēmums piešķirt tiesības noslēgt minēto līgumu, iespējams, ir prettiesisks. Ja šāda persona nav iesniegusi piedāvājumu, tai ir grūti pierādīt, ka tai ir interese iebilst pret šo lēmumu vai ka tai ir nodarīts kaitējums, vai ir iespējams, ka tai tiks nodarīts kaitējums šīs tiesību noslēgt līgumu piešķiršanas dēļ (spriedumi, 2004. gada 12. februāris, Grossmann Air Service,
C‑230/02
,
EU:C:2004:93
,
27.
punkts, kā arī 2018. gada 28. novembris, Amt Azienda Trasporti e Mobilità u.c.,
C‑328/17
,
EU:C:2018:958
,
46.
punkts).
Tomēr no Tiesas judikatūras arī izriet, ka gadījumā, ja saimnieciskās darbības subjekts nav iesniedzis piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā, kuru tam nebūtu nekādu iespēju iegūt, ņemot vērā to, ka dokumentos, kas attiecas uz uzaicinājumu iesniegt piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā, vai attiecīgajos līguma dokumentos ir noteiktas specifikācijas, kuras tas nevar ievērot, būtu pārmērīgi prasīt, lai tas, pirms tas varētu uzsākt šajā iepirkuma procedūrā Direktīvā 89/665 paredzētās pārskatīšanas procedūras, iesniegtu piedāvājumu attiecīgās publiskā iepirkuma procedūras ietvaros (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2018. gada 28. novembris, Amt Azienda Trasporti e Mobilità u.c.,
C‑328/17
,
EU:C:2018:958
,
47.
punkts, kā arī tajā minētā judikatūra).
Prejudiciālie jautājumi attiecas uz gadījumu, kad saimnieciskās darbības subjekts, kurš nav iesniedzis piedāvājumu publiskā iepirkuma procedūrā tāpēc, ka tas neatbilda attiecīgajā uzaicinājumā iesniegt piedāvājumus paredzētajiem dalības nosacījumam, un kurš varēja apstrīdēt šī nosacījuma iekļaušanu šajā uzaicinājumā iesniegt piedāvājumus, ceļot prasību par minēto uzaicinājumu, kas tikusi noraidīta ar lēmumu, kurš ieguvis
res judicata
spēku pirms lēmuma par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu pieņemšanas.
Ņemot vērā šī sprieduma 30. un 31. punktā minēto judikatūru, nevar uzskatīt, ka uz šādu saimnieciskās darbības subjektu attiektos jēdziens “persona, kura ir vai ir bijusi ieinteresēta iegūt konkrēta līguma slēgšanas tiesības un kurai ar varbūtējo pārkāpumu ir vai var tikt nodarīts kaitējums” Direktīvas 89/665 1. panta 3. punkta izpratnē.
Šajā ziņā nav nozīmes tam, ka pa to laiku šis saimnieciskās darbības subjekts ir veicis nepieciešamos pasākumus, lai izpildītu attiecīgajā uzaicinājumā iesniegt piedāvājumus izvirzīto nosacījumu, un līdz ar to gadījumā, ja tiktu atcelta publiskā iepirkuma procedūra, kurā tas nav varējis piedalīties, un tiktu organizēta jauna procedūra ar šādām pašām prasībām, tas varētu iesniegt piedāvājumu un iegūt attiecīgā līguma slēgšanas tiesības.
Ir taisnība, ka, aicināta interpretēt Direktīvas 89/665 1. panta 3. punktu, Tiesa ir nospriedusi – publiskā iepirkuma procedūrā pretendentiem ir leģitīmas intereses attiecībā uz citu pretendentu piedāvājumu izslēgšanu attiecīgā līguma slēgšanas tiesību iegūšanas nolūkā (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2013. gada 4. jūlijs, Fastweb,
C‑100/12
,
EU:C:2013:448
,
33.
punkts, un 2016. gada 5. aprīlis, PFE,
C‑689/13
,
EU:C:2016:199
,
27.
punkts), neatkarīgi no procedūras dalībnieku skaita un to dalībnieku skaita, kas cēluši prasības (šajā ziņā skat. spriedumus, 2013. gada 4. jūlijs, Fastweb,
C‑100/12
,
EU:C:2013:448
,
33.
punkts, kā arī 2016. gada 5. aprīlis, PFE,
C‑689/13
,
EU:C:2016:199
,
28.
un
29.
punkts).
Tomēr, kā Tiesa ir precizējusi 2016. gada 21. decembra spriedumā Bietergemeinschaft Technische Gebäudebetreuung und Caverion Österreich (
C‑355/15
,
EU:C:2016:988
,
30.
–
32.
punkts), situācijas, kurās tika pasludināti 2013. gada 4. jūlija spriedums Fastweb (
C‑100/12
,
EU:C:2013:448
) un 2016. gada 5. aprīļa spriedums PFE (
C‑689/13
,
EU:C:2016:199
), raksturoja tas, ka, pirmkārt, par attiecīgo pretendentu piedāvājumiem attiecīgā līgumslēdzēja iestāde nebija pieņēmusi lēmumu par izslēgšanu un, otrkārt, ka vienā un tajā pašā pārbaudes procedūrā par attiecīgā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu ikviens no pretendentiem apstrīdēja otra pretendenta piedāvājuma likumīgumu, jo katram bija leģitīma interese par otra pretendenta piedāvājuma izslēgšanu, un šīs apstrīdēšanas rezultātā līgumslēdzējai iestādei varēja nebūt iespējams izvēlēties atbilstošu piedāvājumu.
Savukārt – ja pirms lēmuma par publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu pieņemšanas pretendents ir ticis galīgi izslēgts no dalības attiecīgā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā ar līgumslēdzējas iestādes lēmumu, kas apstiprināts ar tiesas nolēmumu, kurš ir ieguvis
res judicata
spēku, – no Tiesas judikatūras izriet, ka Direktīvas 89/665 1. panta 3. punkts neliedz šim pretendentam atteikt pieeju pārbaudes procedūrām par lēmumu par attiecīgā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu un atbilstošā līguma noslēgšanu tiesību piešķiršanu (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2016. gada 21. decembris, Bietergemeinschaft Technische Gebäudebetreuung und Caverion Österreich,
C‑355/15
,
EU:C:2016:988
,
35.
un
36.
punkts; 2017. gada 11. maijs, Archus un Gama,
C‑131/16
,
EU:C:2017:358
,
57.
–
59.
punkts, kā arī 2021. gada 24. marts, NAMA u.c.,
C‑771/19
,
EU:C:2021:232
,
42.
punkts).
Kā Tiesa jau ir nospriedusi, tas, ka lēmums par izslēgšanu vēl nav galīgs, pretendentam nosaka
locus standi
attiecībā uz lēmumu par līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu (spriedums, 2021. gada 21. decembris, Randstad Italia,
C‑497/20
,
EU:C:2021:1037
,
73.
un
74.
punkts, kā arī rīkojums, 2022. gada 17. maijs, Estaleiros Navais de Peniche,
C‑787/21
, nav publicēts,
EU:C:2022:414
,
25.
punkts). Saskaņā ar Direktīvas 89/665 2.a panta 2. punktu pretendenta izslēgšana no dalības iepirkuma procedūrā ir galīga, ja par to ir paziņots pretendentam un ja neatkarīga pārskatīšanas struktūra to ir atzinusi par likumīgu vai to vairs nevar pārsūdzēt.
Turklāt šī sprieduma 38. punktā minētie apsvērumi ir piemērojami arī saimnieciskās darbības subjektam, kurš nav iesniedzis piedāvājumu publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūrā tāpēc, ka tas neatbilst kādam no attiecīgajā uzaicinājumā iesniegt piedāvājumus izvirzītajiem nosacījumiem un tam nevarēja tikt piešķirtas šī publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesības, un kura pārsūdzība par šo uzaicinājumu iesniegt piedāvājumus, ar ko tiek apstrīdēta šā nosacījuma iekļaušanas likumība, ir noraidīta ar lēmumu, kurš ieguvis
res judicata
spēku pirms lēmuma par minētā līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu pieņemšanas. Šāda saimnieciskās darbības subjekta situācija saistībā ar tā galīgo izslēgšanu no šādas līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas procedūras būtībā neatšķiras no 38. punktā minētā pretendenta situācijas.
Iesniedzējtiesas minētais 2019. gada 5. septembra spriedums Lombardi (
C‑333/18
,
EU:C:2019:675
) nevar likt izdarīt citādu secinājumu.
Kā izriet no minētā sprieduma 8.–10. punkta, tas attiecas nevis uz gadījumu, kad pretendents, kura izslēgšana no dalības publiskā iepirkuma procedūrā ir atzīta par likumīgu ar tiesas nolēmumu, kam ir
res judicata
spēks, bet gan uz tādu pašu gadījumu kā šī sprieduma 36. punktā minētajā judikatūrā minētais gadījums, proti, tāda pretendenta gadījumu, kurš apstrīd viena vai vairāku citu pretendentu piedāvājuma pieņemamību un kura paša piedāvājums tiek apstrīdēts, bet par to nav pieņemts galīgs lēmums.
Šādi ir apstākļi, kuru kontekstā iekļaujas minētā sprieduma 28. punktā izklāstītie apsvērumi, saskaņā ar ko, ja noraidītā pretendenta prasība tiktu atzīta par pamatotu, līgumslēdzēja iestāde varētu pieņemt lēmumu atcelt attiecīgo iepirkuma procedūru un uzsākt jaunu procedūru, pamatojoties uz to, ka atlikušie atbilstīgie piedāvājumi pietiekami neatbilst šīs līgumslēdzējas iestādes vēlmēm. Minētie apstākļi, kuru dēļ Tiesa šī paša sprieduma 29. punktā ir nospriedusi, ka šādos apstākļos prasības pamatlietā pieņemamība nevar tikt pakļauta prasībai – citādi tiktu apdraudēta Direktīvas 89/665 lietderīgā iedarbība – par iepriekšēju konstatāciju, ka visi piedāvājumi, kas ir ierindoti zemāk nekā tā pretendenta piedāvājums, kurš ir cēlis šo prasību, arī ir neatbilstīgi, pamatlietā nepastāv.
Visbeidzot – apstāklis, ka saimnieciskās darbības subjekts, kurš ir galīgi izslēgts no dalības iepirkuma procedūrā, pamatojot savu prasību, kas vērsta pret lēmumu piešķirt attiecīgā līguma slēgšanas tiesības vai pret līgumslēdzējas iestādes atteikumu pārskatīt šo lēmumu, norāda uz visu pretendentu dalību nolīgumā, kas veido konkurences tiesību normu pārkāpumu, nevar attaisnot atšķirīgu Direktīvas 89/665 1. panta 3. punkta interpretāciju.
Saimnieciskās darbības subjekts, kas atrodas šādā situācijā, galu galā neatšķiras no jebkura cita tirgus dalībnieka, kurš potenciāli būtu varējis iesniegt piedāvājumu. No šī sprieduma 31. punktā minētās judikatūras izriet, ka šis pēdējais apstāklis nav pietiekams, lai pamatotu to, ka uz šādu saimnieciskās darbības subjektu attiecas jēdziens “persona, kura ir vai ir bijusi ieinteresēta iegūt konkrēta līguma slēgšanas tiesības un kurai ar varbūtējo pārkāpumu ir vai var tikt nodarīts kaitējums” Direktīvas 89/665 1. panta 3. punkta izpratnē.
Ņemot vērā visus iepriekš minētos apsvērumus, uz uzdotajiem jautājumiem ir jāatbild, ka Direktīvas 89/665 1. panta 3. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar ko saimnieciskās darbības subjektam – kurš nevarēja piedalīties publiskā iepirkuma procedūrā tāpēc, ka tas neatbilda kādam no nosacījumiem dalībai attiecīgajā procedūrā, un kura prasība, kas vērsta pret šī nosacījuma iekļaušanu šajā paziņojumā par iepirkumu ir noraidīta ar lēmumu, kurš ieguvis
res judicata
spēku, – neļauj apstrīdēt attiecīgās līgumslēdzējas iestādes atteikumu atcelt lēmumu par šī līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu pēc tam, kad ar tiesas nolēmumu ir apstiprināts, ka gan izraudzītais pretendents, gan visi citi pretendenti ir bijuši tādas vienošanās dalībnieki, ar kuru tiek pārkāptas konkurences tiesību normas tajā pašā nozarē, uz ko attiecas šī publiskā iepirkuma procedūra.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (desmitā palāta) nospriež:

Padomes Direktīvas 89/665/EEK (1989. gada 21. decembris) par to normatīvo un administratīvo aktu koordinēšanu, kuri attiecas uz izskatīšanas [pārbaudes] procedūru piemērošanu, piešķirot [tiesības noslēgt] piegādes un uzņēmuma līgumus valsts vajadzībām, kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 26. februāra Direktīvu 2014/23/EK, 1. panta 3. punkts

ir jāinterpretē tādējādi, ka

tam nav pretrunā tāds dalībvalsts tiesiskais regulējums, ar ko saimnieciskās darbības subjektam – kurš nevarēja piedalīties publiskā iepirkuma procedūrā tāpēc, ka tas neatbilda kādam no nosacījumiem dalībai attiecīgajā procedūrā, un kura prasība, kas vērsta pret šī nosacījuma iekļaušanu šajā paziņojumā par iepirkumu ir noraidīta ar lēmumu, kurš ieguvis
res judicata
spēku, – neļauj apstrīdēt attiecīgās līgumslēdzējas iestādes atteikumu atcelt lēmumu par šī līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu pēc tam, kad ar tiesas nolēmumu ir apstiprināts, ka gan izraudzītais pretendents, gan visi citi pretendenti ir bijuši tādas vienošanās dalībnieki, ar kuru tiek pārkāptas konkurences tiesību normas tajā pašā nozarē, uz ko attiecas šī publiskā iepirkuma procedūra.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – itāļu.