CELEX: 62018TJ0548
Personalmål
Rekrytering
Meddelande om uttagningsprov
Allmänt uttagningsprov EUIPO/AD/01/17
Beslut att inte uppta sökandens namn i förteckningen över godkända sökande
Uttagningskommitténs sammansättning
Stabilitet
Ansvar

I.

Bakgrunden till tvisten
Den 12 januari 2017 offentliggjorde Europeiska rekryteringsbyrån (Epso), i
Europeiska unionens officiella tidning
, meddelandet om allmänt uttagningsprov EUIPO/AD/01/17 – handläggare (AD 6) inom området immateriella rättigheter (
EUT C 9 A, 2017, s. 1
) (nedan kallat meddelandet om uttagningsprov). Uttagningsprovet anordnades av Epso och syftade till att upprätta en förteckning över godkända sökande i syfte att rekrytera handläggare till Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (EUIPO). Detta meddelande blev föremål för en rättelse som offentliggjordes i
EUT C 315A av den 22 september 2017
.
I meddelandet om uttagningsprov angavs, under rubriken ”Hur går urvalet till?”, att de sökande som uppfyller villkoren för tillträde och som har fått högst poäng vid urvalet efter meriter kommer att inbjudas till ”Epsos utvärderingscentrum”, där, genom ett antal delprov av typen ”flervalsfrågor”, deras förmågor kommer att utvärderas vad avser läsförståelse, tolkning av sifferuppgifter och logiskt tänkande. Därefter hålls en intervju, en inkorgsövning, en gruppövning och ett skriftligt prov där åtta allmänna kompetenser prövas. Slutligen prövas deras särskilda kompetenser på det område som uttagningsprovet rör genom en intervju.
I meddelandet om uttagningsprov angavs att de allmänna kompetenserna skulle bedömas med 80 poäng, varvid den lägsta poäng som krävdes för dessa allmänna kompetenser var 40 poäng, och att de särskilda kompetenserna bedömdes med 100 poäng, varvid den lägsta poäng som krävdes för dessa särskilda kompetenser var 50 poäng.
I bilaga III till meddelandet om uttagningsprov avseende ”Allmänna bestämmelser för allmänna uttagningsprov” angavs i punkt 6.4 att de sökande kunde begära omprövning av alla beslut som fattats av uttagningskommittén. I punkt 6.5 i samma bilaga angavs att de hade rätt att inge ett administrativt klagomål till tillsättningsmyndigheten, det vill säga EUIPO:s verkställande direktör.
Sökanden, Lars Helbert, ansökte om att få delta i det aktuella uttagningsprovet. Den 12 juli 2017 underrättades han av Epso om att han hade kallats till utvärderingscentrumet, där han genomgick delproven den 11 och den 12 oktober 2017.
Genom skrivelse av den 1 december 2017 informerade Epso sökanden om att uttagningskommittén hade beslutat att inte föra upp honom på förteckningen över godkända sökande i uttagningsprovet (nedan kallat uttagningskommitténs ursprungliga beslut). Skälet till detta var att sökanden, efter att ha erhållit 99,5 poäng för de delprov som hade hållits vid utvärderingscentrumet, inte ingick bland de sökande som hade uppnått de högsta poängen. Bland de sökande som upptagits på reservlistan efter dessa delprov var det lägsta poängantalet 102 poäng av 180.
Till Epsos skrivelse av den 1 december 2017 bifogades en handling med titeln ”komptenspass”. Av denna handling framgick att sökanden hade erhållit totalt 44,5 poäng av 80 efter de delprov som syftade till att bedöma hans allmänna kompetenser och 55 poäng av 100 på intervjun avseende särskilda kompetenser, det vill säga en samlad poäng på 99,5 poäng av 180 för samtliga delprov.
Den 10 december 2017 ingav sökanden en begäran om omprövning till uttagningskommittén.
Reservlistan offentliggjordes i
EUT C 14 A
av den 16 januari 2018.
Den 26 februari 2018 ingav sökanden ett klagomål till EUIPO med stöd av artikel 90.2 i tjänsteföreskrifterna för tjänstemän i Europeiska unionen (nedan kallade tjänsteföreskrifterna) mot uttagningskommitténs ursprungliga beslut.
Genom skrivelse av den 7 mars 2018 underrättade uttagningskommitténs ordförande sökanden om att uttagningskommittén hade omprövat hans ärende till följd av begäran om omprövning och fastställt sitt ursprungliga beslut (nedan kallat det beslut som fattats efter omprövning).
Den 29 april 2018 inkom sökanden, på EUIPO:s förslag, med ett tillägg till sitt klagomål till EUIPO mot uttagningskommitténs ursprungliga beslut, vilket bekräftats genom det beslut som fattats efter omprövning.
Genom beslut av den 8 juni 2018, som delgavs sökanden samma dag, avslog EUIPO klagomålet (nedan kallat beslutet om avslag på klagomålet).
II.

Förfarandet och parternas yrkanden
Sökanden väckte den nu aktuella talan genom ansökan som inkom till tribunalens kansli den 18 september 2018.
Genom beslut av tribunalens ordförande av den 9 juli 2019, vilket fattades med tillämpning av artikel 27.1 i tribunalens rättegångsregler, tilldelades målet en ny referent, på första avdelningen.
Genom beslut meddelat av tribunalen den 17 oktober 2019 med tillämpning av artikel 27.5 i rättegångsreglerna omfördelades förevarande mål till fjärde avdelningen.
På förslag av referenten beslutade tribunalen att inleda det muntliga förfarandet och anmodade parterna, som en åtgärd för processledning enligt artikel 89 i rättegångsreglerna, att inkomma med vissa handlingar och ställde skriftliga frågor samt uppmanade dem att svara skriftligen eller vid förhandlingen. Parterna efterkom begäran inom den utsatta fristen.
Parterna utvecklade sin talan och svarade på tribunalens frågor vid förhandlingen den 2 juli 2020.
Sökanden har yrkat att tribunalen ska
–
ogiltigförklara uttagningskommitténs ursprungliga beslut och det beslut som fattats efter omprövning, i dess slutliga form, till följd av beslutet om avslag på klagomålet,
–
förplikta EUIPO att ersätta honom för den ”ideella och immateriella” skada som han lidit till följd av uttagningskommitténs ursprungliga beslut och det beslut som fattats efter omprövning, och
–
förplikta EUIPO att ersätta rättegångskostnaderna.
EUIPO har yrkat att tribunalen ska
–
ogilla talan i sin helhet, och
–
förplikta sökanden att ersätta rättegångskostnaderna.
III.

Rättslig bedömning
A.

Yrkandet om ogiltigförklaring
1.

Föremålet för yrkandet om ogiltigförklaring
Genom sitt första yrkande yrkar sökanden att uttagningskommitténs ursprungliga beslut och det beslut som fattats efter omprövning, i dess slutliga form, till följd av beslutet om avslag på klagomålet, ska ogiltigförklaras. I ansökan preciseras att uttagningskommitténs ursprungliga beslut och det beslut som fattats efter omprövning tillsammans utgör ”det angripna beslutet”.
Tribunalen påpekar härvidlag att sökanden den 10 december 2017 inkom med en begäran om omprövning av uttagningskommitténs ursprungliga beslut, i enlighet med punkt 6.4 i bilaga III till meddelandet om uttagningsprov. Genom det beslut som fattats efter omprövning fastställde uttagningskommittén sitt ursprungliga beslut.
Det följer av fast rättspraxis att när en person vars ansökan om tillträde till ett uttagningsprov har avslagits begär att detta beslut ska omprövas med stöd av en precis bestämmelse som är bindande för administrationen, så är det just det beslut som uttagningskommittén fattar efter omprövning som utgör den rättsakt som går någon emot, i den mening som avses i artikel 90.2 i tjänsteföreskrifterna, eller, i förekommande fall, artikel 91.1 i tjänsteföreskrifterna (dom av den 16 maj 2019, Nerantzaki/kommissionen,
T‑813/17
, ej publicerad,
EU:T:2019:335
, punkt
; se även, för ett liknande resonemang, beslut av den 3 mars 2017, GX/kommissionen,
T‑556/16
, ej publicerat,
EU:T:2017:139
, punkt
, och dom av den 12 februari 2014, De Mendoza Asensi/kommissionen,
F-127/11
,
EU:F:2014:14
, punkt
).
Därmed ersätter det beslut som fattats efter omprövning uttagningskommitténs ursprungliga beslut (dom av den 16 maj 2019, Nerantzaki/kommissionen,
T‑813/17
, ej publicerad,
EU:T:2019:335
, punkt
; se även, för ett liknande resonemang, beslut av den 3 mars 2017, GX/kommissionen,
T‑556/16
, ej publicerat,
EU:T:2017:139
, punkt
, och dom av den 12 februari 2014, De Mendoza Asensi/kommissionen,
F-127/11
,
EU:F:2014:14
, punkt
).
Av det ovan anförda följer att yrkandet om ogiltigförklaring ska tolkas så, att det avser det beslut som fattats efter omprövning (nedan kallat det angripna beslutet).
2.

Prövning i sak
Sökanden har åberopat följande fyra grunder till stöd för sitt yrkande om ogiltigförklaring, nämligen
–
att uttagningskommitténs sammansättning under de muntliga delproven i uttagningsprovet inte varit stabil och att de samordningsåtgärder som vidtagits för att säkerställa en sammanhängande och objektiv utvärdering, lika möjligheter och likabehandling av de sökande har varit otillräckliga,
–
åsidosättande av skyldigheten att göra en jämförande och objektiv bedömning av de sökande samt åsidosättande av likabehandlingsprincipen och principen om lika möjligheter,
–
uppenbart oriktiga bedömningar i bedömningen av sökandens uttagningsprov, och
–
åsidosättande av meddelandet om uttagningsprov.
Inom ramen för den första grunden har sökanden gjort gällande att uttagningskommitténs sammansättning under de muntliga delproven inte varit stabil, eftersom samtliga ledamöter i uttagningskommittén inte närvarade vid samtliga delprov och att det i stället är ”utvärderingskommittéer”, vilka består av några enstaka ledamöter, som, var och en för sig, har undersökt ett begränsat antal sökande. Han menar att han intervjuats av en utvärderingskommitté som endast granskade 20 procent av de sökande. Enligt sökanden behövs det för en objektiv och enhetlig utvärdering av dessa sökande att åtminstone en kontinuerlig kärna av examinatorer deltar under hela tiden delproven genomförs. Sökanden har även gjort gällande att de samordningsåtgärder som vidtagits för att säkerställa en sammanhängande och objektiv utvärdering, lika möjligheter och likabehandling av de sökande är otillräckliga.
Dessa omständigheter innebär ett åsidosättande av principerna om uttagningskommitténs enhetlighet, om lika möjligheter och likabehandling av de sökande, bedömningarnas objektivitet, samt av punkterna 2.4 och 3.1 i bilaga III till meddelandet om uttagningsprov.
EUIPO har bestritt dessa argument.
Det ska härvidlag erinras om att Europeiska unionens byråer och institutioner har ett stort utrymme för skönsmässig bedömning när det gäller att fastställa regler för det sätt på vilket ett uttagningsprov ska anordnas och att unionsdomstolens prövning i detta sammanhang ska begränsas till vad som är nödvändigt för att säkerställa att de sökande behandlas lika och att urvalet sker på objektiva grunder (se, för ett liknande resonemang, dom av den 12 februari 2014, De Mendoza Asensi/kommissionen,
F-127/11
,
EU:F:2014:14
, punkt
).
Institutionernas skyldighet att rekrytera de tjänstemän som har högsta kompetens, prestationsförmåga och integritet innebär dessutom att tillsättningsmyndigheten och uttagningskommittén vid utövandet av sin respektive behörighet ska se till att uttagningsprovet genomförs under iakttagande av principerna om likabehandling av de sökande, enhetlig poängsättning och objektivitet vid bedömningen (se, för ett liknande resonemang, dom av den 12 februari 2014, De Mendoza Asensi/kommissionen,
F-127/11
,
EU:F:2014:14
, punkt
).
För att säkerställa likabehandling av de sökande, enhetlig poängsättning och objektivitet vid bedömningen är uttagningskommittén skyldig att säkerställa att utvärderingskriterierna tillämpas på ett enhetligt sätt på alla berörda sökande, varvid den bland annat ska se till att stabiliteten i dess sammansättning upprätthålls (se, för ett liknande resonemang, dom av den 24 september 2002, Girardot/kommissionen,
T‑92/01
,
EU:T:2002:220
, punkterna
–
, och dom av den 12 februari 2014, De Mendoza Asensi/kommissionen,
F-127/11
,
EU:F:2014:14
, punkt
).
Enligt rättspraxis gäller detta krav särskilt vid de muntliga delproven, såsom de prov som är i fråga i förevarande mål, eftersom denna typ av delprov till sin natur är mindre enhetliga än de skriftliga delproven (se, för ett liknande resonemang, dom av den 10 november 2004, Vonier/kommissionen,
T‑165/03
,
EU:T:2004:331
, punkt
, dom av den 29 september 2010, Brune/kommissionen,
F-5/08
,
EU:F:2010:111
, punkterna
–
, och dom av den 12 februari 2014, De Mendoza Asensi/kommissionen,
F-127/11
,
EU:F:2014:14
, punkt
).
a)

Reglerna om hur uttagningsprovet ska genomföras
I förevarande fall framgår det av punkt 2.4 i bilaga III till meddelandet om uttagningsprov att det organ som organiserar uttagningsprovet ”[alltid tillämpar] principen om likabehandling vid urvalsförfarandena för att säkerställa att alla sökande behandlas likvärdigt”.
I punkt 3.1 i bilaga III till meddelandet om uttagningsprov anges att ”[e]n uttagningskommitté utses och får till uppgift att välja ut de bästa sökandena på grundval av en jämförelse av deras kompetenser, förmågor och meriter enligt de krav som anges i meddelandet om uttagningsprov”, att ”[u]ttagningskommittéerna består av tjänstemän, varav hälften har utsetts av förvaltningen (personalavdelningen) och hälften av personalkommittéerna” och att ”[n]amnen på medlemmarna i uttagningskommittén offentliggörs på Epsos webbplats (www.eu‑careers.eu)”.
I beslut ADM-16–60 av den 23 november 2016 om utnämning av uttagningskommitténs ledamöter för uttagningsprov, senast ändrad genom beslut ADM-16–60-Rev4 av den 19 september 2017 om utnämning av uttagningskommitténs ledamöter för uttagningsprov, anges att EUIPO upprättade en uttagningskommitté bestående av en vice ordförande, åtta ordinarie ledamöter och tre suppleanter. Ordföranden, vice ordföranden, de åtta ordinarie ledamöterna och två av de tre suppleanterna var tjänstemän vid EUIPO och den tredje suppleanten var tjänsteman vid Europeiska kommissionen.
Utvärderingscentrumets prov bestod bland annat av två intervjuer, varav den ena rörde de särskilda kompetenserna och den andra syftade till att bedöma de sökandes allmänna kompetenser (nedan kallad intervjun rörande allmänna kompetenser).
Det är ostridigt mellan parterna att inte alla ledamöter i uttagningskommittén närvarade vid varje möte. Av de uppgifter som EUIPO lämnade i sina yttranden av den 28 februari och den 9 april 2020 som svar på tribunalens åtgärder för processledning (nedan kallat EUIPO:s svar av den 28 februari 2020 respektive EUIPO:s svar av den 9 april 2020) framgår att olika utvärderingskommittéer, bestående av två ledamöter från uttagningskommittén, bedömt respektive sökandes kompetens vid dessa intervjuer. Så var bland annat fallet för sökanden vid intervjun rörande särskilda kompetenser.
Sammanlagt genomgick 196 sökande muntliga delprov som genomfördes av utvärderingscentrumet, vilket för var och en av de sökande omfattade dels en intervju rörande särskilda kompetenser, dels en intervju rörande allmänna kompetenser, det vill säga sammanlagt 392 intervjuer. Dessa delprov pågick under en period av 20 dagar, fördelad över sju veckor. De genomfördes till hälften var av två utvärderingscentrum.
Under de 20 dagar som ägnades åt de muntliga delproven delade fyra utvärderingskommittéer, det vill säga två på varje utvärderingscentrum, varje dag på intervjuerna. Totalt utvärderade 80 utvärderingskommittéer på detta sätt de sökande under de 20 dagarna. Även om en del av dessa kommittéer vid flera tillfällen under denna period tjänstgjorde i samma sammansättning, så framgår det av EUIPO:s svar av den 28 februari 2020 och den 9 april 2020 att inte mindre än 26 olika utvärderingskommittéer, under denna period, utvärderade kompetenserna hos de 196 sökande som hade kallats till nämnda delprov.
Det framgår även av EUIPO:s svar av den 28 februari och den 9 april 2020 att ingen ledamot eller suppleant deltog i samtliga intervjuer, eftersom den högsta graden av närvaro var 22 procent och den lägsta var 17 procent. Vidare har ingen utvärderingskommitté bedömt kompetenserna hos mer än 33 sökande vid samtliga muntliga delprov (det vill säga sammanlagt 392 intervjuer), vilket motsvarar mindre än en tiondel av de sökande. Ingen utvärderingskommitté deltog således i mer än 7 dagar av muntliga delprov eller mer än tre på varandra följande provdagar. Bland de tre ledamöter som deltagit i det högsta antalet intervjuer, med en närvaro på 22 procent för den förstnämnde och 21,6 procent för de två andra, har endast två av dem ställt frågor till de sökande, eftersom de inte gjorde det förrän vid åtta intervjuer, vilket endast motsvarar 2 procent av de muntliga delproven. Exempelvis sammanträdde den utvärderingskommitté som under intervjun utvärderade sökanden om de särskilda kompetenserna endast denna dag och den utvärderade endast sex sökande vid sex intervjuer, vilket endast motsvarar 1,5 procent av de muntliga delproven.
Tribunalen konstaterar således, såsom sökanden har påpekat och såsom EUIPO har medgett, att uttagningskommitténs sammansättning varierade mycket kraftigt under de muntliga delproven.
b)

Frågan huruvida det var omöjligt att säkerställa att samtliga ledamöter i uttagningskommittén närvarar vid samtliga delprov
EUIPO har gjort gällande att i förevarande fall var variationen i uttagningskommitténs sammansättning nödvändig på grund av att det var omöjligt att säkerställa att samtliga ledamöter i uttagningskommittén deltog i varje delprov.
Det ska härvidlag påpekas att enligt rättspraxis ska stabiliteten i uttagningskommitténs sammansättning säkerställas ”i största möjliga utsträckning” (se, för ett liknande resonemang, dom av den 12 februari 2014, De Mendoza Asensi/kommissionen,
F-127/11
,
EU:F:2014:14
, punkt
).
I undantagsfall kan till exempel logistiska problem motivera att varje ledamot av uttagningskommittén inte deltar i varje delprov (se, för ett liknande resonemang, dom av den 29 september 2010, Brune/kommissionen,
F-5/08
,
EU:F:2010:111
, punkt
, och dom av den 29 september 2010, Honnefelder/kommissionen,
F‑41/08
,
EU:F:2010:112
, punkt
).
Så är exempelvis fallet när det på grund av det stora antalet sökande som deltar i muntliga delprov i ett uttagningsprov uppstår betydande svårigheter dels på grund av att man måste anordna flera delprov för sökande som tillhör olika språkgrupper, dels på grund av att uttagningskommitténs ledamöter, eller i vart fall vissa av dem, får svårt att uppfylla sina vanliga tjänsteförpliktelser när uttagningsproven genomförs under en relativt lång tidsperiod (se, för ett liknande resonemang, dom av den 12 mars 2008, Giannini/kommissionen,
T‑100/04
,
EU:T:2008:68
, punkt
).
Under sådana omständigheter kan behovet av att säkerställa kontinuiteten i den ordinarie verksamheten motivera att man tillämpar regeln om att uttagningskommitténs sammansättning måste vara stabil mindre restriktivt (se, för ett liknande resonemang, dom av den 13 februari 1979, Martin/kommissionen,
24/78
,
EU:C:1979:37
, punkt
).
I förevarande fall har EUIPO åberopat tre skäl för att motivera sin ståndpunkt att man med anledning av de särskilda omständigheter som kringgärdar den aktuella rekryteringen och de svårigheter som kringgärdar organisationen av det aktuella uttagningsprovet gjorde det nödvändigt att tillämpa regeln om att uttagningskommitténs sammansättning måste vara stabil mindre restriktivt.
EUIPO har för det första angett att det var nödvändigt att inrätta olika utvärderingskommittéer för att beakta de språk på vilka intervjuerna skulle äga rum. Anledningen till att det anordnades intervjuer i två utvärderingscentrum var att undvika att uttagningsprovet skulle behöva genomföras över en alltför lång period.
Det framgår härvidlag av de uppgifter som EUIPO har lämnat att bland de 392 intervjuerna i fråga, så hölls 342, det vill säga nästan nio intervjuer av tio, på engelska. Endast 50 intervjuer, det vill säga knappt mer än en av tio, genomfördes på ett annat språk, närmare bestämt 20 på spanska, 18 på tyska, åtta på franska och fyra på italienska.
Under de 20 dagar som ägnades åt de muntliga proven utvärderade utvärderingskommittén de sökande mer än åtta gånger på engelska och mindre än två gånger på ett av de fyra övriga språken. För de sistnämnda språken kunde intervjuerna således ha kunnat genomföras på tre dagar vid det första utvärderingscentrumet (den 5, den 12 och den 19 oktober 2017) och på fyra dagar vid det andra utvärderingscentrumet (den 5, den 12, den 19 och den 24 oktober 2017), medan intervjuerna på engelska hölls under 17 dagar vid det första utvärderingscentrumet och under 16 dagar vid det andra utvärderingscentrumet.
Det framgår även av den tabell som EUIPO ingav vid förhandlingen att de tio ledamöterna i uttagningskommittén, både ordinarie ledamöter och suppleanter, var kapabla att genomföra intervjuer på engelska. Deras språkkunskaper var dessutom tillräckligt omfattande för att de skulle kunna delta i intervjuer på de flesta av de fyra andra språken. Enligt denna tabell kunde nämligen dessa tio ledamöter i uttagningskommittén även delta i intervjuerna på spanska, sju av dem vid intervjuerna på franska, sex vid intervjuerna på tyska och fyra av intervjuerna på italienska.
Av det ovan anförda följer att den språkliga mångfalden inte i sig kan motivera de fluktuationer i uttagningskommitténs sammansättning som konstaterats i punkterna 40 och 41 ovan. Med tanke på uttagningskommitténs ledamöters omfattande språkkunskaper, och med hänsyn till att så stor andel av intervjuerna genomfördes på engelska, är det svårt att motivera varför endast två ledamöter i uttagningskommittén skulle utvärdera varje sökande vid intervjuerna eller att varje enskild ledamot av uttagningskommittén skulle ställa frågor till så få sökande.
Den omständigheten att proven fördelades mellan två utvärderingscentrum för att förkorta uttagningsprovets längd kan inte heller i sig motivera att det inrättades ett så stort antal olika utvärderingskommittéer, i förevarande fall 26.
EUIPO har för det andra gjort gällande att det var nödvändigt att inrätta flera olika utvärderingskommittéer för att undvika att det skulle uppstå ett stort antal intressekonflikter.
EUIPO ombads att förklara detta argument och angav vid förhandlingen, utan att kunna tillhandahålla några andra uppgifter, att de intressekonflikter som hade uppkommit i förevarande fall bestod av två kategorier, nämligen dels vänskapsband mellan vissa sökande och ledamöterna i uttagningskommittén, dels ett hierarkiskt förhållande mellan vissa sökande och ledamöterna i uttagningskommittén.
EUIPO ombads än en gång att förtydliga detta argument och medgav vid förhandlingen att den inte kunde precisera vilka intressekonflikter som faktiskt hade uppkommit och inte heller ge konkreta exempel på sådana konflikter.
Under dessa omständigheter är det inte möjligt att fastställa i vilken utsträckning risken för intressekonflikter kunde anses motivera att det var nödvändigt att uttagningskommittén arbetade på det sätt som beskrivs ovan i punkterna 40 och 41.
För det tredje har EUIPO gjort gällande att det är omöjligt för vissa ledamöter i uttagningskommittén att avsätta tillräcklig tid för att delta i en intervju med varje sökande eller, i vart fall, ett stort antal av dem.
Det ska härvidlag påpekas att anordnandet av uttagningsprov ingår i unionens byråers och institutioners arbete med att förvalta de personalresurser som ställs till deras förfogande.
I detta sammanhang måste unionens byråer och institutioner kunna frigöra personal som tjänstgör vid rekryteringen under så lång tid att de kan utföra sitt uppdrag, vid äventyr av att det annars blir svårt att rekrytera tjänstemän eller anställda som har högsta kompetens, prestationsförmåga och oberoende ställning, vilket är nödvändigt (se ovan punkt 31).
Det ska dessutom påpekas att suppleanter kan ersätta ordinarie ledamöter i en uttagningskommitté när dessa har fått förhinder vad avser vissa sökandes delprov, för att uttagningskommittén ska kunna slutföra sitt arbete inom rimlig tid (se, för ett liknande resonemang, dom av den 13 september 2005, Pantoulis/kommissionen,
T‑290/03
,
EU:T:2005:316
, punkt
, och dom av den 12 februari 2014, De Mendoza Asensi/kommissionen,
F-127/11
,
EU:F:2014:14
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Av det ovan anförda följer att de omständigheter som EUIPO har redogjort för inte motiverar att uttagningskommittén delade upp sig i 26 olika utvärderingskommittéer för att hålla intervjuer med de 196 sökandena i de muntliga delproven.
c)

Samordningen för att säkerställa att de sökande behandlas lika, att poängsättningen är enhetlig och att bedömningen är objektiv
Sökanden har kritiserat EUIPO:s påstående att förändringarna i uttagningskommitténs sammansättning var acceptabla med hänsyn till de åtgärder som vidtagits för att säkerställa likabehandling av de sökande, enhetlig poängsättning och objektivitet vid bedömningen.
Tribunalen erinrar härvidlag om att upprätthållande av stabiliteten i uttagningskommitténs sammansättning enligt rättspraxis inte är ett krav i sig, utan ett sätt att säkerställa likabehandling av de sökande, enhetlig poängsättning och objektivitet vid bedömningen (se, för ett liknande resonemang, dom av den 12 februari 2014, De Mendoza Asensi/kommissionen,
F-127/11
,
EU:F:2014:14
, punkt
).
Det kan inte uteslutas att likabehandling av de sökande, enhetlig poängsättning och objektivitet vid bedömningen kan uppnås genom att man vidtar vissa åtgärder, såsom den samordning som är nödvändig för att säkerställa att dessa tre principer iakttas (se, för ett liknande resonemang, dom av den 12 februari 2014, De Mendoza Asensi/kommissionen,
F-127/11
,
EU:F:2014:14
, punkt
).
Sökanden anser att så inte var fallet i förevarande mål, medan EUIPO menar att så var fallet med hänvisning till domen av den 12 februari 2014, De Mendoza Asensi/kommissionen (
F-127/11
,
EU:F:2014:14
).
Det ska erinras om att i det mål som avgjordes genom domen av den 12 februari 2014, De Mendoza Asensi/kommissionen (
F-127/11
,
EU:F:2014:14
), övervägdes flera åtgärder för att, vad gäller de muntliga delproven vid utvärderingscentrumet, motverka vissa förutfattade meningar som i allmänhet kan konstateras hos utvärderarna, och på detta sätt säkerställa likabehandling av de sökande, enhetlig poängsättning och objektivitet vid bedömningen (punkt 25 i nämnda dom).
I det mål som avgjordes genom domen av den 12 februari 2014, De Mendoza Asensi/kommissionen (
F-127/11
,
EU:F:2014:14
), föreskrevs att uttagningskommittén skulle sammanträda
–
för att bestämma hur delproven skulle genomföras,
–
varannan eller var tredje dag, varje gång de poäng som tilldelats de sökande sammanställdes, för att göra en bedömning av kompetenserna hos de sökande som intervjuats under denna tidsperiod,
–
för att kontrollera att de bedömningar som gjorts av de sökandena efter att samtliga delprov genomförts är konsekventa, varefter de slutliga besluten fattas gemensamt av uttagningskommittén på grundval av resultaten i samtliga delprov (punkterna 26 och 71 i nämnda dom).
För det andra föreskrevs det i det mål som gav upphov till domen av den 12 februari 2014, De Mendoza Asensi/kommissionen (
F-127/11
,
EU:F:2014:14
), att hänsyn skulle tas till de åtgärder som vidtagits för att avhjälpa vissa förutfattade meningar som i allmänhet konstaterats hos utvärderarna och på detta sätt säkerställa likabehandling av de sökande, enhetlig poängsättning och objektivitet vid bedömningen, däribland följande:
–
förstrukturerade test används, vilka följer en i förväg fastställd metod, varvid förutbestämda utvärderingskriterier för beteenden används,
–
uttagningskommitténs ordförande deltar under de första minuterna av varje delprov för att se till att metoden tillämpas på ett tillfredsställande sätt,
–
undersökningar och analyser utförs för att kontrollera att poängsättningen är enhetlig (punkterna 26 och 72 i nämnda dom).
Det ska fastställas huruvida, såsom EUIPO har gjort gällande, sådana samordningsåtgärder har vidtagits i förevarande fall.
1)

Skriftväxlingen inom uttagningskommittén
EUIPO har gjort gällande att uttagningskommittén genom regelbundna åsiktsutbyten mellan dess ledamöter och genom att mötas varje vecka har kunnat diskutera samtliga sökandes prestationer, vars kompetenser redan hade utvärderats, och att göra en jämförande bedömning av dessa sökande.
Sökanden anser emellertid att åsiktsutbytena och mötena i fråga inte gjorde att kommittén kunde utbyta åsikter om kandidaternas relativa meriter, eftersom det inte fanns någon gemensam kärna av examinatorer som hade bedömt tillräckligt många kandidater.
Det framgår av domen av den 12 februari 2014, De Mendoza Asensi/kommissionen (
F-127/11
,
EU:F:2014:14
, punkterna
och
), att den skriftväxling som äger rum mellan uttagningskommitténs ledamöter före, under och efter delproven är av särskild betydelse för att säkerställa likabehandling av de sökande, enhetlig poängsättning och objektivitet vid bedömningen.
För det första har EUIPO tillhandahållit närvarolistor från 19 möten som ägde rum före de delprov som utvärderingscentret genomförde mellan den 9 december 2016 och den 21 juni 2017.
Tribunalen konstaterar att samtliga ledamöter i uttagningskommittén inte var närvarande vid vart och ett av de 19 aktuella mötena. Dessutom har det inte ingetts något protokoll från dessa möten, varför det är omöjligt att veta vad som diskuterades där. I synnerhet är det omöjligt för tribunalen att kontrollera om det var vid dessa möten som det beslutades om hur delproven skulle äga rum, såsom var fallet i det mål som avgjordes genom domen av den 12 februari 2014, De Mendoza Asensi/kommissionen (
F-127/11
,
EU:F:2014:14
) (se ovan punkt 69). Det kan dessutom vara av vikt att hålla i minnet att eftersom samma möten ägde rum innan utvärderingscentrumets delprov inleddes, har dessa möten inte gjort det möjligt för uttagningskommittén att bedöma sökandenas prestationer och meriter eller att göra en jämförande bedömning av de sistnämnda.
EUIPO har för det andra hänvisat till sju veckomöten som hållits under den period då utvärderingscentrumet anordnade uttagningsprov. Uttagningskommittén sammanträffade i slutet av var och en av de sju veckor som det hölls muntliga prov, det vill säga den 15, den 22 och den 29 september 2017 och därefter den 6, den 13, den 20 och den 26 oktober 2017.
De uppgifter som EUIPO har lagt fram gör det emellertid inte möjligt att exempelvis kontrollera vilka ledamöter i uttagningskommittén som var närvarande vid de sju veckovisa mötena i fråga och vilket exakt syfte mötena hade, och i synnerhet i vilken utsträckning dessa möten gav upphov till åsiktsutbyten rörande kandidaternas prestationer och en jämförande bedömning av desamma.
EUIPO har i sitt svar av den 28 februari 2020 hävdat att uttagningskommittén, under de sju aktuella veckomötena, ”vanligtvis sammanträdde i full sittning, där ordföranden och vice ordföranden också deltog” och att ”det endast var vid enstaka tillfällen, när det inte fanns någon ordinarie ledamot tillgänglig, som denne ersattes av sin suppleant, som deltog i den aktuella veckans uttagningskommittéer”. EUIPO har i sitt svar av den 9 april 2020 däremot angett de enda som deltog i de veckovisa mötena var de ledamöter som ingick i de kommittéer som hållit intervjuer under den aktuella veckans samt kommitténs ordförande och vice ordförande.
Till skillnad från vad EUIPO tidigare hade gjort vad avser de möten som uttagningskommittén höll före och efter de muntliga delproven, har EUIPO inte ingett någon förteckning över närvaron för de sju veckomötena eller någon annan handling som gör det möjligt att kontrollera dess påståenden. På en särskild fråga härom som tribunalen, vid två tillfällen, ställt som en åtgärd för processledning, har EUIPO svarat tribunalen att några sådana närvarolistor inte upprättats avseende de sistnämnda mötena. I det protokoll från uttagningskommitténs möte den 9 november 2017 som EUIPO har ingett hänvisas emellertid till ett protokoll från uttagningskommitténs möte den 20 oktober 2017, det vill säga det möte som hölls efter sex veckor av nämnda prov vid utvärderingscentrumet. Vid förhandlingen har EUIPO på denna punkt medgett att detta är självmotsägande, men EUIPO har inte kunnat bekräfta att det föreligger eller inte föreligger ett protokoll som upprättats efter detta möte.
För det tredje har EUIPO ingett protokollet från sju möten som ägde rum efter utvärderingscentrets prov, den 7, 8, 9, 17, 21 och 22 november 2017 samt den 1 februari 2018, av vilket följande framgår:
–
vid mötet den 7 november 2017 lade Epso fram statistik som rör utvärderingen av de skriftliga proven. Uttagningskommittén har därefter på EUIPO:s förslag, standardiserat poängsättningen genom att undanröja skillnader i poängsättningen mellan olika ledamöter i uttagningskommittén,
–
vid mötet den 8 november 2017 prövade uttagningskommittén de klagomål som hade inkommit till den och begärde ett förtydligande vad rör de sökande som hade tilldelats särskilt låga poäng, varvid den fick en förklaring till de kvalitetskontroller som Epso hade genomfört,
–
vid mötet den 9 november 2017 omprövade uttagningskommittén poängen för vissa sökande, upprättade ett förslag till reservlista och granskade de handlingar som hade lämnats in av godkända sökande för att styrka deras erfarenhet vad avser immateriella rättigheter,
–
vid mötena den 17 och den 21 november 2017 granskade ledamöterna i uttagningskommittén de handlingar som de sökande hade lämnat in som bevis för sin erfarenhet på det immaterialrättsliga området,
–
vid sammanträdet den 22 november 2017 fortsatte uttagningskommittén denna prövning och organiserade förfarandets fortskridande genom att tillåta att uttagningskommitténs motiverade rapport utarbetades, vidare förberedde den ett memorandum till Epsos direktör och översände dessa handlingar till EUIPO:s verkställande direktör,
–
vid mötet den 1 februari 2018 prövade uttagningskommittén de 35 ansökningar om omprövning som hade riktats till den och beslutade att i samtliga dessa fall bekräfta sina ursprungliga beslut.
Av det ovan anförda följer att den jämförande bedömning som uttagningskommittén gjorde inte avsåg poängen för samtliga sökande. Jämförelsen gjordes i stället mellan de poäng som föranlett klagomål och de poäng som, enligt de protokoll som lämnats till uttagningskommitténs ledamöter, var onormalt låga.
En sådan undersökning säkerställer utan tvekan siffermässigt en anpassning mellan de betyg som granskarna tilldelat, men gör det inte möjligt att fastställa att ledamöterna, såsom krävs enligt domen av den 12 februari 2014, De Mendoza Asensi/kommissionen (
F-127/11
,
EU:F:2014:14
, punkt
), som EUIPO har hänvisat till, på ett effektivt sätt jämfört kandidaterna på ett sätt som säkerställer likabehandling av de sökande, enhetlig poängsättning och objektivitet vid bedömningen
EUIPO har inte heller bevisat att uttagningskommittén sammanträdde i full sittning när denna antog de slutliga besluten på grundval av resultaten i samtliga delprov, såsom var fallet i det mål som avgjordes genom domen av den 12 februari 2014, De Mendoza Asensi/kommissionen (
F‑127/11
,
EU:F:2014:14
, punkt
).
Det framgår nämligen av de uppgifter som EUIPO har lämnat att ett visst antal beslut färdigställdes dels vid mötet den 9 november 2017, när vissa sökandes resultat från utvärderingscentrets prov hade reviderats, dels vid det sista mötet i uttagningskommittén den 1 februari 2018, när respektive begäran om omprövning av 35 sökandes ursprungliga beslut prövades och uttagningskommittén beslutade att avslå respektive begäran. Även om samtliga ordinarie ledamöter och samtliga suppleanter i uttagningskommittén var närvarande vid dessa två möten, ska det påpekas att vice ordföranden inte var närvarande vid det sistnämnda mötet.
Tribunalen konstaterar följaktligen att EUIPO inte har lagt fram tillräckliga uppgifter för att styrka att det förekommit regelbundna åsiktsutbyten mellan uttagningskommitténs ledamöter som gjort det möjligt att säkerställa en enhetlig poängsättning och objektivitet i bedömningen av de sökande och följaktligen att de behandlades lika.
2)

Metod och utvärderingskriterier
EUIPO har gjort gällande att den grundade sig på en metod och olika bedömningskriterier som fastställts på förhand.
På en fråga från tribunalen på denna punkt inkom EUIPO, i bilaga F.8 till sitt svar av den 28 februari 2020, med en handling utan titel på 13 sidor, utan att vid förhandlingen förklara på vilket sätt denna handling innehöll de bedömningskriterier som krävs.
Den första sidan i den aktuella handlingen, som består av två tabeller och fem rutor som var och en är avfattade på ett av de fem språken i uttagningsprovet, innehåller följande:
–
En förteckning över de kompetenser som bedömts under intervjun om de särskilda kompetenserna, vilka återfinns bland annat i bilagorna I och II till meddelandet om uttagningsprov avseende arbetsuppgifterna som handläggare respektive urvalskriterierna, och i sökandens kompetenspass,
–
poängskalan för dessa färdigheter och viktningen av var och en av dem i den samlade poängen för de sökande som deltagit i intervjun avseende de särskilda kompetenserna,
–
skalan för bedömningar av de sökandes prestationer vid intervjun (”otillräckliga”, ”tillfredsställande”, ”bra”, ”kompetent”, ”mycket kompetent”, ”utmärkt” och ”anmärkningsvärd”) som fastställts utifrån denna skala.
Den andra till den trettonde sidan i den aktuella handlingen är tabeller som liknar en av de två tabellerna på den första sidan i nämnda handling. Nämnda tabeller tycks ha använts för att utvärdera kandidaterna vid intervjun rörande de särskilda kompetenserna. EUIPO har inte angett på vilken grund valet av dessa tabeller hade gjorts och särskilt huruvida de rörde kandidater som upptagits i förteckningen över godkända sökande. Ingen av tabellerna i fråga tycks beröra sökanden, eftersom ingen av de sammanlagda poängen i dessa motsvarar den poäng som han tilldelades vid hans intervju om de särskilda kompetenserna.
Av det ovan anförda följer att upplysningarna i bilaga F.8 till EUIPO:s svar av den 28 februari 2020 inte kan anses vara tillräckliga för att de ska kunna anses som i förväg definierade bedömningskriterier, i den mening som avses i domen av den 12 februari 2014, De Mendoza Asensi/kommissionen (
F-127/11
,
EU:F:2014:14
, punkterna
och
). I det målet var uttagningskommittén nämligen skyldig att, utöver de kompetenser som ska utvärderas, poängskalan och skalan för bedömningar utifrån denna poängskala, även, innan delproven genomfördes, definiera objektiva kriterier av kvalitativ natur som gör det möjligt att tillämpa nämnda poängskala. Dessa kriterier måste bland annat omfatta uppgifter om vilka krav som de sökande förväntas uppfylla när de utför arbetsuppgifterna, vilka ledamöterna i uttagningskommittén skulle beakta vid poängsättningen av de sökande, varefter poängsättningen därefter skulle jämkas genom en jämförande bedömning, vid vilken de övriga sökandenas prestationer skulle beaktas. I förevarande mål finns det emellertid ingenting i nämnda bilaga eller i någon annan del av handlingarna i målet som gör det möjligt att identifiera sådana kriterier och än mindre att kontrollera att dessa kriterier hade fastställts redan innan delproven inleddes.
3)

Ordförandeskapet för uttagningskommittén
EUIPO har understrukit att uttagningskommitténs ordförande och vice ordförande har spelat en viktig roll i samordningen.
För det första säkerställdes denna samordning dels genom att uttagningskommitténs ordförande eller vice ordförande närvarade under några minuter i början av varje delprov, dels genom att dessa under hela den tidsperiod som delproven deltog i ett dagligt åsiktsutbyte dem emellan.
Sökanden anser emellertid att det förhållandet att uttagningskommitténs ordförande eller vice ordförande närvarade vid delproven inte var tillräckligt för att säkerställa deras samordnande roll. Ordföranden hade endast möjlighet att indirekt bedöma de sökandes meriter, utan att kunna säkerställa en enhetlig bedömning och jämförelse av kandidaterna, eftersom han helt var beroende av uttalanden från andra ledamöter och eftersom hans närvaro vid intervjun rörande den berörde sökandens särskilda kompetenser var alltför kort, endast fem till sju minuter. Uttagningskommitténs ordförande och vice ordförande har inte heller bedömt de sökandes kompetenser, utan endast lyssnat till de ledamöter av uttagningskommittén som ställt frågor till de sökande. De deltog dessutom inte båda samtidigt i intervjuerna, utan alternerande, vilket innebar att det är omöjligt att avgöra huruvida de tillämpat samma kriterier när de utvärderat uttagningskommitténs ledamöters praxis.
I det mål som avgjordes genom domen av den 12 februari 2014, De Mendoza Asensi/kommissionen (
F-127/11
,
EU:F:2014:14
), vilken åberopats av EUIPO, deltog uttagningskommitténs ordförande under de första minuterna i varje prov för att säkerställa att den föreskrivna metoden tillämpats på korrekt sätt (punkterna 26 och 72 i nämnda dom).
I förevarande fall har EUIPO angett att uttagningskommitténs ordförande och vice ordförande i genomsnitt deltog i de första tio eller femton minuterna vid varje intervju. EUIPO har dessutom förklarat att eftersom proven hade delats upp mellan två utvärderingscentrum, delade dessa två personer upp sig för att kunna närvara vid intervjuerna vid respektive utvärderingscentrum.
Av dessa omständigheter framgår att uttagningskommitténs ordförande och vice ordförande aldrig deltog tillsammans under de första minuterna av samma intervju. På denna punkt avviker det tillvägagångssätt som använts i förevarande uttagningsprov från den metod som prövades i domen av den 12 februari 2014, De Mendoza Asensi/kommissionen (
F‑127/11
,
EU:F:2014:14
), där en kontinuitet vid intervjuerna hade säkerställts genom att en och samma person, i det aktuella fallet uttagningskommitténs ordförande, närvarade under de första minuterna av samtliga intervjuer.
Enligt EUIPO kunde kontinuiteten i intervjuerna säkerställas genom att uttagningskommitténs ordförande och kommitténs vice ordförande, under hela den tidsperiod som delproven deltog i ett dagligt åsiktsutbyte dem emellan, eftersom dessa utbyten gjorde det möjligt för dem att harmonisera inriktningen mellan de olika utvärderingskommittéerna.
För att styrka att denna skriftväxling verkligen ägt rum hänvisade EUIPO vid förhandlingen till den andra sidan i bilaga F.9 i sitt svar av den 28 februari 2020. Denna handling, med rubriken ”IP COMP AD/01/2017 MARKING ANALYSIS FOR DATE” med det handskrivna datumet ”26/9/17”, utgör en blankett för utvärdering av fem sökandes prestationer avseende fyra delprov, närmare bestämt tre delprov där de allmänna kompetenserna utvärderas och resultaten från intervjun rörande de särskilda kompetenserna. På denna blankett har ett visst antal siffror antecknats för hand, vilka tycks utgöra de poäng som tilldelats dessa sökande under delproven. På mitten av sidan förekommer dessutom de handskrivna orden ”checked” och ”ok”. Vissa av dessa siffror är också understrukna med gul färg. För tre av de fem berörda kandidaterna innehåller den andra kolumnen i tabellen, med rubriken ”Kommentar”, bokstaven ”F” som skrivits för hand med en gul överstrykningspenna.
Den andra sidan i bilaga F.9 till EUIPO:s svar av den 28 februari 2020 avser emellertid bedömningen av de sökandes kompetenser, och inte uttagningskommitténs ledamöters bedömning, vilket EUIPO också har medgett vid förhandlingen. Det går inte att med hjälp av detta dokument fastställa att det förekommit åsiktsutbyten mellan uttagningskommitténs ordförande och vice ordförande vad gäller samordningen av uttagningskommitténs ledamöters arbetsmetoder och än mindre att sådana utbyten ägt rum varje dag under denna period.
Det finns inte heller någon omständighet som gör det möjligt att fastställa den inverkan som ifrågavarande utbyten kan ha haft. EUIPO har i synnerhet inte gett någon förklaring till hur resultaten av dessa utbyten meddelats de olika utvärderingskommittéerna och hur nämnda kommittéer har beaktat dessa.
EUIPO har för det andra gjort gällande att beslut ADM-16–60 av den 23 november 2016, varigenom uttagningskommittén utnämndes, tillsammans med de fyra senare besluten om ändringar i detta beslut, innebar att uttagningskommitténs vice ordförande anförtroddes uppgiften att säkerställa harmonisering av kriterierna och arbetsmetoderna inom ramen för uttagningsprovet.
Tribunalen konstaterar emellertid att uttagningskommitténs vice ordförande varit frånvarande från flera möten som föregick eller följde utvärderingscentrets prov, trots att dessa möten, enligt EUIPO, utgjorde ett centralt led i förfarandet för att säkerställa likabehandling av de sökande, enhetlig poängsättning och objektivitet vid bedömningen
Enligt de närvarolistor som återfinns i bilaga F.4 till EUIPO:s svar av den 28 februari 2020 deltog uttagningskommitténs vice ordförande endast i 12 av de 19 möten som föregick utvärderingscentrets olika delprov och denne var således inte närvarande vid sju av dessa möten, det vill säga mer än en tredjedel av dessa möten. Även om EUIPO inte har lämnat några uppgifter om syftet med dessa möten, så är det sannolikt att de var avgörande för att säkerställa en harmonisering av arbetsmetoderna under de delprov som skulle följa och för att förbereda uttagningskommitténs ledamöter för denna uppgift, vilket är vice ordförandens främsta uppdrag.
Vad beträffar de sju möten som ägde rum efter utvärderingscentrets olika delprov deltog uttagningskommitténs vice ordförande, enligt protokollen från dessa möten, i fem av dessa möten. Däremot var hon inte närvarande vid mötet den 21 november 2017, under vilket bland annat de handlingar som ingetts av ett antal sökande för att styrka sina yrkeserfarenheter på det immaterialrättsliga området diskuterades. Dessutom underlät hon att delta i uttagningskommitténs sista möte den 1 februari 2018, under vilket uttagningskommittén beslutade att avslå de 35 ansökningar om omprövning som hade ingetts efter offentliggörandet av uttagningsprovets resultat. Dessa ämnen krävde emellertid särskild vaksamhet för att det skulle gå att säkerställa att de beslut som uttagningskommittén fattade var resultatet av en harmoniserad metod och kriterier.
Slutligen har EUIPO inte lämnat några upplysningar om vilka som deltog i de åberopade veckomötena (se punkterna 78 och 80 ovan), varför det är omöjligt för tribunalen att kontrollera huruvida uttagningskommitténs ordförande eller vice ordförande deltog i samtliga eller endast en del av dessa möten.
4)

Genomförande av studier och analyser
Bilaga F.9 till EUIPO:s svar av den 28 februari 2020 innehåller en handling på två sidor avseende studier och analyser som påstås ha utförts för att kontrollera att poängsättningen var koherent.
EUIPO har vid förhandlingen förklarat att den aktuella handlingens första sida, med rubriken ”Assessor check list (for JSI, CBI, OP)”, innehöll en förteckning över uppgifter om beteendet hos uttagningskommitténs ledamöter vid de intervjuer som uttagningskommitténs ordförande och vice ordförande kontrollerade under de första minuterna av deras närvaro vid desamma. Syftet med denna kontroll var att begränsa ovannämnda förutfattade meningar (se punkterna 68 och 70 ovan).
När det gäller den andra sidan i det aktuella dokumentet avser den bedömningen av de sökandes kompetenser, såsom anges i punkt 100 ovan, och inte utvärderingen av uttagningskommitténs ledamöter. Den kan således inte betraktas som en studie eller analys som gör det möjligt att kontrollera koherensen i poängsättningen mellan nämnda ledamöter.
Det är således endast den första sidan i handlingen i fråga som är relevant för att fastställa huruvida det föreligger studier och analyser som genomförts av uttagningskommitténs ordförande och vice ordförande. Det rör sig emellertid om en tom handling som i sig inte gör det möjligt att kontrollera vare sig antalet studier och analyser eller huruvida sådana studier och analyser har genomförts för varje ledamot i uttagningskommittén vid varje intervju.
Av det ovan anförda följer att EUIPO inte har styrkt att det, i den mening som avses i domen av den 12 februari 2014, De Mendoza Asensi/kommissionen (
F‑127/11
,
EU:F:2014:14
, punkterna
och
–
), förekommit tillräckliga samordningsåtgärder för att säkerställa att urvalsförfarandet byggde på likabehandling och en konsekvent och objektiv utvärdering av de sökande.
Talan ska således bifallas såvitt avser den anmärkning som rör åsidosättande av principen om stabilitet i uttagningskommitténs sammansättning.
Med hänsyn till betydelsen av principerna om likabehandling av de sökande, betygssättningens enhetlighet och objektivitet i utvärderingen, utgör den omständigheten att uttagningskommittén inte har iakttagit principen om en stabil sammansättning ett åsidosättande av väsentliga formföreskrifter som ska leda till att det angripna beslutet ogiltigförklaras (se, för ett liknande resonemang, dom av den 10 november 2004, Vonier/kommissionen,
T‑165/03
,
EU:T:2004:331
, punkt
och där angiven rättspraxis), utan att det är nödvändigt att pröva de övriga invändningar som anförts till stöd för den första grunden och de övriga grunder som sökanden har anfört.
B.

Yrkandet om ersättning för skada
Sökanden anser sig ha lidit en ”ideell och immateriell” skada till följd av uttagningskommitténs och EUIPO:s rättsstridiga beteende. Skadan består i att sökanden genom det angripna beslutet har hamnat i ständig osäkerhet åtminstone sedan den 1 december 2017, vilket sedan dess varit en källa till oro och även påverkat hans framtida karriär vid EUIPO. Beslutet kastade även tvivel över sökandens lämplighet och kompetens, vidare strider beslutet mot hans rimliga förväntningar och har skapat avsevärd oro hos honom.
EUIPO har bestritt detta yrkande.
Enligt fast rättspraxis förutsätter unionens skadeståndsansvar att tre villkor är uppfyllda, nämligen att det handlande som läggs institutionerna, organen eller byråerna till last är rättsstridigt, att den åberopade skadan är faktisk och säker och att det finns ett orsakssamband mellan det rättsstridiga handlandet och skadan (dom av den 21 februari 2008, kommissionen/Girardot,
C‑348/06 P
,
EU:C:2008:107
, punkterna
och
, dom av den 12 mars 2008, Giannini/kommissionen,
T‑100/04
,
EU:T:2008:68
, punkt
, och dom av den 29 november 2018, Di Bernardo/kommissionen,
T‑811/16
, ej publicerad,
EU:T:2018:859
, punkt
).
Dessa tre villkor är kumulativa, vilket innebär att det räcker att ett av dem inte är uppfyllt för att ett skadeståndsyrkande ska ogillas (se, för ett liknande resonemang, dom av den 9 september 1999, Lucaccioni/kommissionen,
C‑257/98 P
,
EU:C:1999:402
, punkt
, dom av den 10 november 2004, Vonier/kommissionen,
T‑165/03
,
EU:T:2004:331
, punkt
, och dom av den 29 november 2018, Di Bernardo/kommissionen,
T‑811/16
, ej publicerad,
EU:T:2018:859
, punkt
).
I förevarande fall har sökanden, som uppfyller det första villkoret, visat att det angripna beslutet är rättsstridigt.
Även om det antas att den ideella skadan och orsakssambandet kan anses ha fastställts, så ska emellertid, eftersom sökanden varken har påstått eller än mindre visat att han lidit en ideell skada som kan särskiljas från den rättsstridighet som föranledde ogiltigförklaringen och som inte kan gottgöras fullt ut genom denna ogiltigförklaring, det gälla som utgångspunkt att ogiltigförklaringen av det angripna beslutet som är behäftat med denna rättsstridighet i sig utgör en lämplig och i princip tillräcklig gottgörelse för den ideella skada som beslutet kan ha orsakat (se, för ett liknande resonemang, dom av den 6 juni 2006, Giannini/kommissionen,
T‑10/02
,
EU:T:2006:148
, punkt
).
När det gäller frågan om ideell skada ska det erinras om att enligt fast rättspraxis måste en ansökan om ersättning för skada som påstås ha vållats av någon av unionens institutioner, organ eller byråer, för att uppfylla kraven i artikel 76 d i rättegångsreglerna, innehålla uppgifter som gör det möjligt att fastställa vilket handlande sökanden lägger institutionen till last, skälen till att han anser att det finns ett orsakssamband mellan detta handlande och den skada som han påstår sig ha lidit samt arten och omfattningen av denna skada (se, för ett liknande resonemang, dom av den 20 juli 2017, ADR Center/kommissionen,
T‑644/14
,
EU:T:2017:533
, punkterna
och
och där angiven rättspraxis).
De omständigheter som sökanden har anfört gör det emellertid inte möjligt att fastställa på vilket sätt han vill göra gällande en ”immateriell” skada som är skild från den åberopade ideella skadan. Även om det antas att så är fallet, har sökanden inte lagt fram några uppgifter som gör det möjligt att fastställa att det föreligger en sådan skada eller dess omfattning.
Det kan således inte anses att det andra villkoret för att erhålla skadestånd är uppfyllt i förevarande fall.
Av detta följer att skadeståndsyrkandet ska ogillas.
Av det ovan anförda följer att talan ska bifallas i den del den avser ogiltigförklaring av det angripna beslutet och att talan ska ogillas i övrigt.
IV.

Rättegångskostnader
Enligt artikel 134.1 i rättegångsreglerna ska tappande rättegångsdeltagare förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats.
Sökanden har yrkat att EUIPO ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom EUIPO i huvudsak har tappat målet, ska sökandens yrkande bifallas.

Mot denna bakgrund beslutar
TRIBUNALEN (fjärde avdelningen)
följande:

1)
Beslutet av den 7 mars 2018, varigenom uttagningskommittén i det allmänna uttagningsprovet EUIPO/AD/01/17 efter omprövning nekat att föra upp Lars Helbert på reservlistan för rekrytering av handläggare i lönegrad 6 inom området immateriella rättigheter, ogiltigförklaras.

2)
Talan ogillas i övrigt.

3)
Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (EUIPO) ska ersätta rättegångskostnaderna.

Gervasoni
Nihoul
Martín y Pérez de Nanclares
Avkunnad vid offentligt sammanträde i Luxemburg den 13 januari 2021.
Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: engelska.