CELEX: 62017CJ0289
Ennakkoratkaisupyyntö
Oikeudellinen yhteistyö siviili- ja kauppaoikeuden alalla
Asetus (EY) N:o 805/2004
Riitauttamattomia vaatimuksia koskeva eurooppalainen täytäntöönpanoperuste
Eurooppalaiseksi täytäntöönpanoperusteeksi vahvistamisen edellytykset
Riitauttamattomia vaatimuksia koskeville menettelyille asetetut vähimmäisvaatimukset
Velallisen oikeudet
Sen elimen osoitteen mainitsematta jättäminen, jossa vaatimus voidaan riitauttaa tai jolle ratkaisua koskeva valitus voidaan toimittaa

Ennakkoratkaisupyyntö koskee riitauttamattomia vaatimuksia koskevan eurooppalaisen täytäntöönpanoperusteen käyttöönotosta 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 805/2004 (
EUVL 2004, L 143, s. 15
) 17 artiklan a alakohdan ja 18 artiklan 1 kohdan b alakohdan tulkintaa.
Tämä pyyntö on esitetty viidessä asiassa, joissa asianosaisina ovat velkojat Collect Inkasso OÜ, ITM Inkasso OÜ ja Bigbank AS, jotka ovat kolme Viron oikeuden mukaan perustettua yhtiötä, ja velalliset Rain Aint, Lauri Palm, Raiko Oikimus, Egle Noor ja Artjom Konjarov ja jotka koskevat sellaisten maksamismääräystä koskevien tuomioiden vahvistamista eurooppalaisiksi täytäntöönpanoperusteiksi, jotka viimeksi mainittujen osalta on annettu näiden osallistumatta menettelyyn.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Asetuksen N:o 805/2004 johdanto-osan 10, 12 ja 13 perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”10)
Kun jäsenvaltion tuomioistuin on antanut riitauttamatonta vaatimusta koskevan tuomion velallisen osallistumatta menettelyyn, on luopuminen asian tutkimista koskevista menettelyistä täytäntöönpanevassa jäsenvaltiossa erottamattomasti yhteydessä siihen ja riippuvainen siitä, että vastaajan puolustautumisoikeuksien suojalla on riittävät takeet.
– –
12)
Olisi säädettävä tuomioon johtavia menettelyjä koskevat vähimmäisvaatimukset, jotta voidaan varmistaa, että velallinen saa riittävän ajoissa ja siten, että hänen on mahdollista valmistautua vastaamaan asiassa, tiedon häntä koskevasta oikeudenkäynnistä, hänen aktiiviselle oikeudenkäyntiin osallistumiselleen asetettavista vaatimuksista kyseisen vaatimuksen riitauttamiseksi sekä osallistumatta jättämisen seurauksista.
13)
Koska jäsenvaltioiden välillä on eroja riita-asioissa noudatettavaa menettelyä ja erityisesti asiakirjojen tiedoksiantoa koskevien sääntöjen osalta, näiden vähimmäisvaatimusten määrittelyn on oltava täsmällistä ja yksityiskohtaista. Varsinkaan mitään tiedoksiantotapaa, joka perustuu oikeudelliseen olettamukseen näiden vähimmäisvaatimusten täyttymisestä, ei voida pitää riittävänä, jotta tuomio voitaisiin vahvistaa eurooppalaiseksi täytäntöönpanoperusteeksi.”
Kyseisen asetuksen 3 artiklan, jonka otsikko on ”Eurooppalaiseksi täytäntöönpanoperusteeksi vahvistettavat täytäntöönpanoasiakirjat”, 1 kohdan b alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Tätä asetusta sovelletaan riitauttamattomia vaatimuksia koskeviin tuomioihin, tuomioistuimessa tehtyihin sovintoihin ja virallisiin asiakirjoihin.
Vaatimusta on pidettävä ’riitauttamattomana’, jos
– –
b)
velallinen ei ole missään vaiheessa tuomioistuinmenettelyn kuluessa vastustanut sitä tuomiojäsenvaltion lainsäädännön asianomaisten menettelyjä koskevien vaatimusten mukaisesti; tai
– –”
Otsikon ”Eurooppalaiseksi täytäntöönpanoperusteeksi vahvistamisen edellytykset” alla olevan kyseisen asetuksen 6 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltiossa annettu riitauttamatonta vaatimusta koskeva tuomio on tuomion antaneelle tuomioistuimelle milloin tahansa tehtävästä hakemuksesta vahvistettava eurooppalaiseksi täytäntöönpanoperusteeksi, jos
– –
c)
tuomioistuinmenettely tuomiojäsenvaltiossa on ollut III luvussa säädettyjen vaatimusten mukainen, kun kyse on tämän asetuksen 3 artiklan 1 kohdan b tai c alakohdassa tarkoitetusta riitauttamattomasta vaatimuksesta; ja
– –”
Asetuksen N:o 805/2004 III lukuun, jonka otsikko on ”Riitauttamattomia vaatimuksia koskeville menettelyille asetetut vähimmäisvaatimukset”, kuuluvat sen 12–19 artikla. Kyseisen asetuksen 12 artiklan, jonka otsikkona on ”Vähimmäisvaatimusten soveltamisala”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Sellaisen vaatimuksen johdosta annettu tuomio, joka on 3 artiklan 1 kohdan b tai c alakohdan mukaisesti riitauttamaton, voidaan vahvistaa eurooppalaiseksi täytäntöönpanoperusteeksi vain, jos tuomioistuinmenettely tuomiojäsenvaltiossa on täyttänyt tässä luvussa säädetyt menettelyä koskevat vaatimukset.”
Otsikon ”Asianmukainen tietojen toimittaminen velalliselle menettelyä koskevista toimenpiteistä, joita vaatimuksen riitauttaminen edellyttää” alla olevan asetuksen N:o 805/2004 17 artiklan a alakohdassa säädetään seuraavaa:
”Velalliselle on haastehakemuksessa, vastaavassa asiakirjassa tai oikeuden istuntoon saapumista koskevassa kutsussa taikka sen yhteydessä oltava selkeästi ilmoitettu:
a)
vaatimuksen riitauttamista koskevat menettelyvaatimukset, myös asetettu määräaika vaatimuksen riitauttamiselle kirjallisesti tai tarvittaessa oikeuden istunnon ajankohta, sen viranomaisen nimi ja osoite, jolle vastaus on lähetettävä tai jonka istuntoon on saavuttava, ja se, onko lakimiehen käyttö pakollista.”
Kyseisen asetuksen 18 artiklan, jonka otsikkona on ”Vähimmäisvaatimusten täyttymättä jäämisen korjautuminen”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Jos menettely tuomiojäsenvaltiossa ei ole täyttänyt 13–17 artiklassa säädettyjä vaatimuksia, tämä täyttymättä jääminen korjautuu ja tuomio voidaan vahvistaa eurooppalaiseksi täytäntöönpanoperusteeksi, jos
– –
b)
velallisella on ollut mahdollisuus hakea tuomion muutosta menettelyssä, jossa asia voidaan tutkia kokonaisuudessaan uudelleen, ja velalliselle on tuomiossa tai sen ohella annettu asianmukaiset tiedot valitusmenettelyä koskevista vaatimuksista, mukaan luettuina sen viranomaisen nimi ja osoite, johon valitus on toimitettava, sekä tarvittaessa valituksen määräaika; – –
– –”
Pääasiat ja ennakkoratkaisukysymykset
Tartu Maakohusin (Tarton alioikeus, Viro) käsiteltäväksi on saatettu viisi asiaa, joiden tosiseikat ovat samankaltaiset.
Collect Inkasso teki 4.1.2008 kolme yksinkertaistettua maksamismääräysmenettelyä koskevaa hakemusta edellä mainitussa tuomioistuimessa Aintia, Palmia ja Oikimusta vastaan kolmen eri saatavan perimiseksi.
Yksinkertaistettua maksamismääräysmenettelyä koskevat hakemukset, kyseisen tuomioistuimen velallisille lähettämät maksukehotukset ja vastinelomakkeet annettiin tiedoksi Aintille poliisin avustuksella viimeistään 11.3.2009, Palmille tämän allekirjoitusta vastaan 16.2.2008 ja Oikimukselle tämän sisaren allekirjoitusta vastaan 30.1.2008. Saman tuomioistuimen antama alkuperäistä maksukehotusta täydentävä kehotus annettiin tiedoksi Aintille tämän allekirjoitusta vastaan 25.5.2009.
Koska velalliset eivät kiistäneet vaatimuksia, Tartu Maakohus antoi näitä vastaan useita määräyksiä saatavien maksamisesta viivästyskorkoineen ja/tai tuomioistuinmenettelyyn liittyvine kustannuksineen.
Kyseiset määräykset annettiin tiedoksi Aintille, Palmille ja Oikimukselle näiden omaa tai näiden perheenjäsenen allekirjoitusta vastaan yhtä sellaista Palmille 30.3.2009 lähetettyä määräystä lukuun ottamatta, jota ei annettu tälle tiedoksi. Viimeksi mainittua määräystä lukuun ottamatta kaikki muut saivat näin ollen lainvoiman.
Collect Inkasso saattoi 7.6.2016 Tartu Maakohusin käsiteltäväksi kolme hakemusta, jotka koskivat annettujen määräysten vahvistamista eurooppalaisiksi täytäntöönpanoperusteiksi.
Tartu Maakohus hylkäsi kyseiset vahvistamishakemukset 16.8.2016 antamillaan määräyksillä ja totesi, että velallisille ei ollut ilmoitettu haastehakemuksissa eikä heitä vastaan annetuissa määräyksissä sen tuomioistuimen osoitetta, jolle he voivat lähettää vastauksensa tai jonka istuntoon heidän oli saavuttava tai jossa he voivat tarvittaessa riitauttaa kyseiset määräykset. Tartu Maakohus kieltäytyi näin ollen antamasta eurooppalaisen täytäntöönpanoperusteen vahvistavaa todistusta, koska asetuksen N:o 805/2004 6 artiklan 1 kohdan c alakohdassa, 17 artiklan a alakohdassa ja 18 artiklassa säädettyjä edellytyksiä ei ollut noudatettu. Palmia vastaan 30.3.2009 annetusta määräyksestä kyseinen tuomioistuin totesi niin ikään, ettei sitä ollut annettu tiedoksi velalliselle kyseisen asetuksen 13 ja 14 artiklassa säädettyjen vaatimusten mukaisesti.
Collect Inkasso vaati 5.10.2016 samassa tuomioistuimessa 16.8.2016 annettujen määräysten kumoamista ja pyydettyjen eurooppalaisten täytäntöönpanoperusteiden antamista.
ITM Inkasso teki 15.8.2008 yksinkertaistettua maksamismääräysmenettelyä koskevan hakemuksen Tartu Maakohusissa Nooria vastaan saatavan perimiseksi.
Lähetettyään velalliselle maksukehotuksen Tartu Maakohus antoi tälle 20.12.2008 tiedoksi tämän allekirjoitusta vastaan yksinkertaistettua maksamismääräysmenettelyä koskevan hakemuksen, maksukehotuksen ja vastinelomakkeen.
Koska velallinen ei kiistänyt vaatimusta, kyseinen tuomioistuin antoi 21.4.2009 saatavan maksamista tuomioistuinmenettelyyn liittyvine kustannuksineen koskeneen määräyksen. Kyseinen määräys annettiin tiedoksi velalliselle tämän allekirjoitusta vastaan 4.5.2009, ja siitä tuli täten lainvoimainen.
ITM Inkasso saattoi 21.10.2016 ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen käsiteltäväksi hakemuksen, joka koski kyseisen määräyksen vahvistamista eurooppalaiseksi täytäntöönpanoperusteeksi.
Bigbank teki 4.9.2007 hakemuksen yksinkertaistetusta maksamismääräysmenettelystä Tartu Maakohusissa Konjarovia vastaan saatavan perimiseksi.
Lähetettyään velalliselle maksukehotuksen Tartu Maakohus antoi tälle 20.11.2008 tiedoksi tämän äidin allekirjoitusta vastaan yksinkertaistettua maksamismääräysmenettelyä koskevan hakemuksen, maksukehotuksen ja vastinelomakkeen.
Koska velallinen ei kiistänyt vaatimusta, kyseinen tuomioistuin antoi 6.3.2009 saatavan maksamista tuomioistuinmenettelyyn liittyvine kustannuksineen koskeneen määräyksen. Kyseinen määräys annettiin tiedoksi velalliselle tämän äidin allekirjoitusta vastaan 11.3.2009, ja siitä tuli täten lainvoimainen.
Bigbank saattoi 2.1.2017 ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen käsiteltäväksi hakemuksen, joka koski kyseisen määräyksen vahvistamista eurooppalaiseksi täytäntöönpanoperusteeksi.
Voidakseen antaa ratkaisun Collect Inkasson esittämistä vaatimuksista sekä ITM Inkasson ja Bigbankin tekemistä vahvistamishakemuksista ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin katsoo tarpeelliseksi selvittää asetuksen N:o 805/2004 17 artiklan a alakohdassa ja 18 artiklan 1 kohdan b alakohdassa vahvistettujen vähimmäisvaatimusten laajuutta muun muassa sen elimen osoitteen mainitsemisen osalta, jolle vastaus on lähetettävä tai jonka istuntoon on saavuttava tai jolle on tarvittaessa toimitettava valitus maksamismääräystä koskevasta tuomioistuimen antamasta ratkaisusta.
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin väittää tästä, että pääasiassa kyseessä oleville velallisille toimitetut asiakirjat eli yksinkertaistettua maksamismääräysmenettelyä koskevat hakemukset, maksukehotukset, vastinelomakkeet ja maksamismääräykset eivät sisältäneet mainintaa kyseisestä osoitteesta. Kyseinen tuomioistuin lisää, että muut menettelyvaatimukset, joihin kuului muun muassa elimen nimen mainitseminen, täytettiin.
Kyseisen tuomioistuimen mukaan on niin, että vaikka asetuksen N:o 805/2004 17 artiklan sanamuodosta ilmenee, että velalliselle on annettava tiedoksi kaikki kyseisessä artiklassa mainitut seikat, on samanaikaisesti todennäköistä, että järkevä henkilö kykenee selvittämään elimen – eli tässä tapauksessa ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen – osoitteen, kun hän tuntee sen nimen, koska kyseessä ovat yleisön saatavilla olevat tiedot.
Tässä tilanteessa Tartu Maakohus on päättänyt lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko – – asetuksen – – N:o 805/2004 17 artiklan a alakohtaa tulkittava siten, että haastehakemuksessa, vastaavassa asiakirjassa tai oikeuden istuntoon saapumista koskevassa kutsussa taikka sen yhteydessä on oltava selkeästi ilmoitettu kaikki [kyseisessä artiklassa] mainitut tiedot? Erityisesti: estyykö tuomioistuimen ratkaisun vahvistaminen eurooppalaiseksi täytäntöönpanoperusteeksi [kyseisen] asetuksen 3 artiklan 1 kohdan b alakohdan, 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja 17 artiklan a alakohdan mukaisesti, jos velalliselle ei ole ilmoitettu sen elimen osoitetta, jolle vastaus on lähetettävä, mutta hänelle on ilmoitettu kaikki muut 17 artiklan a alakohdassa mainitut tiedot?
2)
Onko – – asetuksen – – N:o 805/2004 18 artiklan 1 kohdan b alakohtaa tulkittava siten, että ellei menettely tuomiojäsenvaltiossa täytä asetuksen – – N:o 805/2004 17 artiklassa säädettyjä vaatimuksia, tämän laiminlyönnin korjaamiseksi velalliselle on tuomiossa tai sen yhteydessä annettava kaikki asetuksen 18 artiklan 1 kohdan b alakohdassa mainitut tiedot? Erityisesti: estyykö tuomioistuimen ratkaisun vahvistaminen eurooppalaiseksi täytäntöönpanoperusteeksi, jos velalliselle ei ole ilmoitettu sen elimen osoitetta, jolle valitus on toimitettava, mutta hänelle on ilmoitettu kaikki muut 18 artiklan 1 kohdan b alakohdassa mainitut tiedot?”
Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelu
Kahdella kysymyksellään, joita on tarkasteltava yhdessä, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin pyrkii lähinnä selvittämään, onko asetuksen N:o 805/2004 17 artiklan a alakohtaa ja 18 artiklan 1 kohdan b alakohtaa tulkittava siten, että tuomioistuimen ratkaisu, joka on annettu ilman, että velalliselle on annettu tiedoksi sen tuomioistuimen osoitetta, jolle vastaus on lähetettävä, jonka istuntoon on saavuttava tai jolle valitus kyseisestä ratkaisusta voidaan – tarvittaessa – toimittaa, voidaan vahvistaa eurooppalaiseksi täytäntöönpanoperusteeksi.
Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen käsiteltäväksi on saatettu viisi asiaa, jotka koskevat maksamismääräysten vahvistamista eurooppalaisiksi täytäntöönpanoperusteiksi. Vaikka kyseiset asiat ovat eri menettelyvaiheissa, niitä kaikkia luonnehtii se, että haastehakemukset ja yksinkertaistettujen maksamismääräysmenettelyjen jälkeen annetut määräykset on tosin annettu tiedoksi velallisille, mutta niissä ei mainita sen tuomioistuimen osoitetta, jolla on toimivalta käsitellä kyseiset asiat tai tutkia mahdollinen valitus kyseisistä määräyksistä. Muut menettelyvaatimukset viranomaisen nimen mainitseminen mukaan lukien on täytetty.
Ennakkoratkaisupyynnön esittämisestä tehdyn päätöksen mukaan on kiistatonta, että pääasiassa kyseessä olevat velalliset olivat passiivisia yksinkertaistettujen maksamismääräysmenettelyjen aikana, joten heihin kohdistetut vaatimukset kuuluvat asetuksen N:o 805/2004 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun käsitteen ”riitauttamaton vaatimus” soveltamisalaan, minkä vuoksi hakemusten kohteena olevat eurooppalaiset täytäntöönpanoperusteet voidaan myöntää.
Kuten kyseisen asetuksen 6 artiklasta ilmenee, jäsenvaltiossa annettu riitauttamatonta vaatimusta koskeva tuomio on tuomion antaneelle tuomioistuimelle milloin tahansa tehtävästä hakemuksesta vahvistettava eurooppalaiseksi täytäntöönpanoperusteeksi, jos tietyt edellytykset täyttyvät. Kun on kyse kyseisen asetuksen 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetusta riitauttamattomasta vaatimuksesta, asetuksen N:o 805/2004 6 artiklan 1 kohdan c alakohdassa edellytetään, että tuomioistuinmenettely tuomiojäsenvaltiossa on ollut tiettyjen menettelyä koskevien vähimmäisvaatimusten, jotka vahvistetaan kyseisen asetuksen III luvussa olevassa 12–19 artiklassa, mukainen.
Tämän osalta asetuksen N:o 805/2004 17 artiklan a alakohdassa edellytetään, että tietyt seikat, joihin kuuluvat elimen, jolle vastaus on lähetettävä tai jonka istuntoon on tarvittaessa saavuttava, nimi ja osoite, ilmenevät selvästi haastehakemuksesta tai vastaavasta asiakirjasta tai oikeuden istuntoon saapumista koskevasta kutsusta tai sen yhteydessä olevista asiakirjoista.
Riitauttamattomia vaatimuksia koskeviin menettelyihin sovellettavien vähimmäisvaatimusten mahdollisen noudattamatta jättämisen korjaamiseksi asetuksen N:o 805/2004 18 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetään, että velallisella on oltava mahdollisuus hakea vaatimusta koskevaan tuomioon muutosta menettelyssä, jossa asia voidaan tutkia kokonaisuudessaan uudelleen, ja velalliselle on tuomiossa tai sen yhteydessä annettava asianmukaiset tiedot valitusmenettelyä koskevista vaatimuksista, mukaan luettuina sen elimen nimi ja osoite, johon valitus on toimitettava.
Asetuksen N:o 805/2004 17 artiklan a alakohdasta ja 18 artiklan 1 kohdan b alakohdasta, joiden tulkintaa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee, ilmenee näin ollen, että asianomaisen elimen osoite on ilmoitettava velalliselle.
Asetuksen N:o 805/2004 III luvussa säädetyt vähimmäisvaatimukset ilmaisevat Euroopan unionin lainsäätäjän tahdon huolehtia siitä, että riitauttamatonta vaatimusta koskevien tuomioiden antamiseen johtavissa menettelyissä annetaan riittävät takeet puolustautumisoikeuksien kunnioittamisesta tuomiojäsenvaltiossa (ks. analogisesti tuomio 9.3.2017, Zulfikarpašić,
C‑484/15
,
EU:C:2017:199
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen), kun otetaan huomioon periaate, joka koskee tätä koskevan valvonnan puuttumista täytäntöönpanojäsenvaltiossa.
Kuten unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, näillä vähimmäisvaatimuksilla, joihin kuuluu asianomaisen elimen osoitteen mainitseminen, pyritään varmistamaan asetuksen N:o 805/2004 johdanto-osan 12 perustelukappaleen mukaisesti, että velallinen saa riittävän ajoissa ja siten, että hänen on mahdollista järjestää puolustuksensa, yhtäältä tiedon häntä koskevasta oikeudenkäynnistä, hänen aktiiviselle oikeudenkäyntiin osallistumiselleen asetettavista edellytyksistä kyseisen vaatimuksen riitauttamiseksi sekä toisaalta osallistumatta jättämisen seurauksista. Kyseisen asetuksen 3 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan b alakohdassa tarkoitetussa yksipuolista tuomiota koskevassa erityistapauksessa näillä menettelyllisillä vähimmäissäännöillä pyritään varmistamaan riittävät takeet puolustautumisoikeuksien kunnioittamiseksi (ks. vastaavasti tuomio 16.6.2016, Pebros Servizi,
C‑511/14
,
EU:C:2016:448
,
kohta).
Lopuksi on syytä palauttaa mieleen – kuten asetuksen N:o 805/2004 17 artiklan a alakohdasta ja 18 artiklan 1 kohdan b alakohdasta ilmenee –, että kyseisissä säännöksissä vaaditut tiedot voidaan toimittaa vastaajalle paitsi oikeudenkäyntiasiakirjoin tai tuomioistuimen päätöksellä myös niiden yhteydessä esitetyin asiakirjoin. Viron hallitus väittää tästä, että kun Viron tasavallan tuomioistuimet antavat maksukehotukset tiedoksi velallisille, ne liittävät niihin tavallisesti kirjeen, joka on laadittu viralliselle kirjelomakkeelle, josta ilmenevät asianomaisen tuomioistuimen kaikki yhteystiedot. Vaikka toimivaltaisen tuomioistuimen osoite voidaan näin ollen lähtökohtaisesti saattaa tehokkaasti velallisen tietoon, on kuitenkin niin, että käsiteltävässä asiassa ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin totesi, että pääasiassa kyseessä oleville velallisille ei ollut toimitettu asian kannalta merkityksellistä osoitetta.
Kaiken edellä esitetyn perusteella esitettyihin kysymyksiin on vastattava, että asetuksen N:o 805/2004 17 artiklan a alakohtaa ja 18 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että tuomioistuimen ratkaisua, joka on annettu ilman, että velalliselle on annettu tiedoksi sen tuomioistuimen osoitetta, jolle vastaus on lähetettävä, jonka istuntoon on saavuttava tai jolle valitus kyseisestä ratkaisusta voidaan – tarvittaessa – toimittaa, ei voida vahvistaa eurooppalaiseksi täytäntöönpanoperusteeksi.
Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (seitsemäs jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

Riitauttamattomia vaatimuksia koskevan eurooppalaisen täytäntöönpanoperusteen käyttöönotosta 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 805/2004 17 artiklan a alakohtaa ja 18 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että tuomioistuimen ratkaisua, joka on annettu ilman, että velalliselle on annettu tiedoksi sen tuomioistuimen osoitetta, jolle vastaus on lähetettävä, jonka istuntoon on saavuttava tai jolle valitus kyseisestä ratkaisusta voidaan – tarvittaessa – toimittaa, ei voida vahvistaa eurooppalaiseksi täytäntöönpanoperusteeksi.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: viro.