CELEX: 62019CJ0667
Eelotsusetaotlus
Õigusaktide ühtlustamine
Kosmeetikatooted
Määrus (EÜ) nr 1223/2009
Artikkel 19
Tarbijate teavitamine
Märgistamine
Teave, mis peab olema märgitud toote mahutil ja pakendil
Võõrkeelne märgistus
Kosmeetikatoote otstarve
Mõiste
Kosmeetikatoote pakend, millel on viide tarbija emakeeles koostatud üksikasjalikule tootekataloogile

Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. novembri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 1223/2009 kosmeetikatoodete kohta (
ELT 2009, L 342, lk 59
) artikli 19 lõike 1 punkti f ja artikli 19 lõiget 2.
Taotlus on esitatud A. Mi ja E. Mi vahelises kohtuvaidluses, mis puudutab nende vahel sõlmitud kosmeetikatoodete ostulepingust taganemist.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Määruse nr 1223/2009 põhjendused 3, 4, 6, 7, 9 ja 46 on sõnastatud järgmiselt:
„(3)
Käesoleva määruse eesmärk on lihtsustada menetlusi ja ühtlustada terminoloogiat, vähendades seeläbi halduskoormust ja ebaselgust. Määrusega tugevdatakse kosmeetikatooteid reguleeriva raamistiku teatavaid aspekte, nagu turukontroll, eesmärgiga tagada inimeste tervise kõrgetasemeline kaitse.
(4)
Käesoleva määrusega ühtlustatakse täielikult kosmeetikatooteid käsitlevad eeskirjad ühenduses, et saavutada kosmeetikatoodete siseturg, tagades samal ajal inimeste tervise kõrgetasemelise kaitse.
[…]
(6)
Käesolevas määruses käsitletakse ainult kosmeetikatooteid, mitte ravimeid, meditsiiniseadmeid või biotsiide. Eristamine tuleneb eelkõige kosmeetikatoodete üksikasjalikust määratlusest, milles on arvesse võetud nende kasutusala ja kasutuseesmärki.
(7)
Kosmeetikatootena määratlemine peab toimuma iga toote puhul eraldi, võttes arvesse selle toote kõiki omadusi. […]
[…]
(9)
Kosmeetikatooted peaksid olema ohutud tavalistes või mõistlikult ettenähtavates kasutamistingimustes. Eelkõige ei tohiks riski ja kasu põhjendustega õigustada riski inimeste tervisele.
[…]
(46)
Kosmeetikatoodete koostisainete osas peab valitsema läbipaistvus. Selline läbipaistvus peaks saavutatama, kui pakendile märkida kosmeetikatoote koostisained. Kui praktilistel põhjustel ei ole võimalik koostisaineid pakendile märkida, tuleks need andmed toote juurde lisada viisil, mis võimaldab tarbijal selle teabe kätte saada.“
Määruse artiklis 1 on ette nähtud, et kehtestatakse eeskirjad, mida tuleb järgida kosmeetikatoodete turul kättesaadavaks tegemisel, et tagada toimiv siseturg ja inimeste tervise kõrgetasemeline kaitse.
Määruse artikli 2 lõike 1 punkti a määratluse kohaselt on „kosmeetikatoode“ selline „aine või segu, mis on ette nähtud kokkupuuteks inimese keha välispinna osadega (nahk, juuksed, näo- ja ihukarvad, küüned, huuled ja välised suguelundid) või hammaste ja suuõõne limaskestadega ainult või peamiselt nende puhastamiseks, lõhnastamiseks, nende välimuse muutmiseks, nende kaitsmiseks, heas seisundis hoidmiseks või ihulõhnade parandamiseks“.
Määruse nr 1223/2009 artiklis 3 „Ohutus“ on sätestatud:
„Turul kättesaadavaks tehtud kosmeetikatoode peab tavalistes või mõistlikult ettenähtavates kasutustingimustes olema inimeste tervisele ohutu, arvestades eelkõige järgmist:
a)
esitlust […];
b)
märgistamist;
[…]“.
Määruse VI peatükis „Tarbijate teavitamine“ on artiklid 19–21. Nimetatud määruse artiklis 19 „Märgistamine“ on ette nähtud:
„1.   Ilma et see piiraks käesoleva artikli muude sätete kohaldamist, tehakse kosmeetikatooted turul kättesaadavaks üksnes tingimusel, et tootemahutil ja pakendil on järgmine kustutamatu, selgesti loetav ja hästi nähtav teave:
[…]
d)
erilised ettevaatusabinõud, mida tuleb kasutamisel järgida ja vähemalt need, mis on loetletud III–VI lisas ning kogu teave ettevaatusabinõude kohta kutsealaseks kasutamiseks ettenähtud kosmeetikatoodete kohta;
[…]
f)
kosmeetika toote otstarve, kui see ei selgu selle esitlusest;
g)
koostisainete loetelu. Nimetatud teavet võib märkida ainult pakendile. Loetelu ees peab olema termin „ingredients“.
[…]
2.   Kui praktilistel põhjustel ei ole võimalik märgistusel nõuetekohaselt esitada lõike 1 punktides d ja g osutatud teavet, kohaldatakse järgmisi nõudeid:
–
teave esitatakse lisatud teabelehel, etiketil, voldikul, lipikul või kaardil;
–
kui see ei osutu võimatuks, osutatakse kõnealusele teabele VII lisa punktis 1 esitatud lühendatud teabe või sümboli abil, mis tuleb esitada lõike 1 punktis d osutatud teabe puhul tootemahutil või pakendil ning lõike 1 punktis g osutatud teabe puhul pakendil.
3.   Seebi, vannikuulikeste ja muude väikeste toodete puhul, kui praktilistel põhjustel ei ole võimalik esitada lõike 1 punktis g osutatud teavet etiketil, lipikul, voldikul või kaardil või tootele lisatud teabelehes, esitatakse kõnealune teave teatisel, mis on selle tootemahuti vahetus läheduses, milles kosmeetikatoode on müügiks välja pandud.
4.   Nende kosmeetikatoodete osas, mis ei ole eelnevalt pakendatud, vaid mis pakendatakse müügikohas ostja soovil või mis on eelnevalt pakendatud koheseks müügiks, võtavad liikmesriigid vastu üksikasjalikud eeskirjad lõikes 1 osutatud teabe esitamiseks.
5.   Lõike 1 punktides b, c, d ja f ning lõigetes 2, 3 ja 4 osutatud teave esitatakse keeles, mis määratakse kindlaks selle liikmesriigi õigusnormidega, kus toode on lõppkasutajale kättesaadavaks tehtud.
[…]“.
Määruse nr 1223/2009 artikli 20 „Väited tootel“ lõigetes 1 ja 2 on sätestatud:
„1.   Kosmeetikatoodete märgistamisel, turul kättesaadavaks tegemisel ja reklaamimisel ei kasutata kirjeldusi, nimetusi, kaubamärke, kujutisi või muid kujundlikke või teisi märke, mis tekitavad mulje, et kõnealustel toodetel on omadus või otstarve, mida neil tegelikult ei ole.
2.   Komisjon koostab koostöös liikmesriikidega tegevuskava kasutatavate väidete kohta ja seab prioriteedid väidete kasutamist õigustavate ühtsete kriteeriumide kindlaksmääramiseks.
[…]“.
Määruse VII lisas „Pakendil/tootemahutil kasutatavad lühendid“ on sätestatud:
„1. Viide lisatud teabele
[…]“.
Poola õigus
Poola 30. märtsi 2001. aasta kosmeetikatoodete seaduse (ustawa o kosmetykach) (
Dz. U
. nr 42, rubriik 473) põhikohtuasjas kõne all oleva müügilepingu sõlmimise kuupäeval kehtinud redaktsiooni (
Dz. U
. 2013, rubriik 475) artiklis 2 on sätestatud:
„1.   Käesoleva seaduse tähenduses on kosmeetikatoode keemiline aine või segu, mis on mõeldud kokkupuuteks inimese keha välispinna osadega, nagu nahk, juuksed, näo- ja ihukarvad, huuled, küüned ja välised suguelundid, hambad ja suuõõne limaskestad ainult või peamiselt nende puhastamiseks, hooldamiseks, kaitsmiseks, lõhnastamiseks, välimuse muutmiseks või ihulõhna parandamiseks.
2.   Tervishoiuminister määratleb määrusega kõige levinumad kosmeetikatoodete kategooriad, võttes arvesse lõikes 1 määratletud kriteeriume.“
Selle seaduse artikkel 6 on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Kosmeetikatoote pakend tuleb märgistada nähtavalt ja loetavalt viisil, mis tagab, et märgistust ei saa kergesti eemaldada.
2.   Kui lõikest 3 ei tulene teisiti, peab toote mahutil ja pakendil oleval kosmeetikatoote märgistusel olema muu hulgas järgmine teave:
[…]
5)
kosmeetikatoote kasutamise erilised ettevaatusabinõud, kui toode on mõeldud kasutamiseks kutsetegevuse raames vastavalt selle otstarbele, lisaks muudele vajalikele ettevaatusabinõudele;
[…]
7)
kosmeetikatoote otstarve, kui see ei selgu selle esitlusest;
8)
sõna „ingredients“, mis eelneb koostisainete loetelule rahvusvahelise kosmeetikavahendite koostisainete nomenklatuuri (NIIC) järgi […];
[…]
4.   Lõike 2 punktis 8 osutatud andmed saab esitada üksnes kosmeetikatoote pakendil.
[…]
6.   Kui pakendi mõõtmete või kuju tõttu ei ole sellele võimalik lõike 2 punktides 5 ja 8 nimetatud hoiatusi ja andmeid kanda, võib need esitada tootele lisatud etiketil, lipikul, voldikul, kaardil või teabelehel. Sellisel juhul peab toote mahutil või pakendil olema lühendatud teave või graafiline tähis, mis näitab, et see teave on tootele lisatud.
7.   Kui pakendi mõõtmete või kuju tõttu ei ole lõike 2 punktis 8 nimetatud teavet võimalik esitada tootele lisatud etiketil, lipikul, voldikul, kaardil või teabelehel, esitatakse need andmed otse tootemahutil või kohas, kus ostjal on juurdepääs müügiks pakutavale kosmeetikatootele.
8.   Kui kosmeetikatoode ei ole valmiskomplektina eelnevalt pakendatud, vaid see pakendatakse müügikohas ostja soovil, või kui toode on valmiskomplektina eelnevalt pakendatud koheseks müügiks, esitatakse lõike 2 punktides 1, 2 ja 4–8 osutatud teave kosmeetikatoote mahutil või pakendil, milles seda toodet müügiks pakutakse.
[…]“.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
A. M., kes on ilusalongi omanik, ostis Ameerika Ühendriikide tootja kosmeetikatooteid nende toodete edasimüüjalt E. Milt.
Täpsemalt nähtub Euroopa Kohtule esitatud toimikust, et A. M. oli läbinud E. Mi kaubandusesindaja koolituse, milles käsitleti viimase turustatavaid tooteid. Koolituse käigus tutvustati talle nende toodete märgistust ning selgitati iga toote omadusi. Kaubandusesindaja andis A. Mile üle sellekohased poolakeelsed dokumendid ja müügibrošüürid ning koolituse kirjalikud materjalid. Lisaks teavitati A. Mi sellest, et tegemist on Ameerika Ühendriikide kosmeetikatoodetega, mille pakend ei sisalda poolakeelset teavet nende toodete toime kohta, kuid millel on avatud raamatu taustal olevat kätt kujutav sümbol, mis viitab nende toodete kohta kogu teavet sisaldavale poolakeelsele kataloogile.
Pärast seda koolitust ostis A. M. 28. ja 29. jaanuaril 2016 E. Milt 40 jaemüügibrošüüri ühikuhinnaga 0,01 Poola zlotti (umbes 0,002 eurot) ja 10 tootekataloogi ühikuhinnaga 0,01 Poola zlotti ning mitmesuguseid kosmeetikatooteid, nimelt kreeme, maske ja puudreid, brutohinnaga 3184,25 Poola zlotti (711,61 eurot). Toodete pakenditel oli märge vastutava isiku kohta, toote originaalnimi, koostis, kõlblikkusaeg ja seerianumber, samuti sümbol, mis kujutas poolakeelsele kataloogile viitavat avatud raamatu taustal olevat kätt.
A. M. taganes nende toodete müügilepingust müüdud asja puuduse tõttu, väites, et pakendil ei olnud poolakeelset teavet toote otstarbe kohta, mille tõttu ei olnud võimalik toodet identifitseerida ja selle mõju teada saada, kuna need omadused ei nähtunud selgelt toote esitlusest. Ta märkis, et viimase tarnega saadud jaemüügiks mõeldud kosmeetikatoodete pakenditel ei olnud poolakeelset teavet, mis on nõutav kosmeetikatoodete turustamise suhtes Poolas kohaldatava õiguse, nimelt määruse nr 1223/2009 artikli 19 lõike 1 punkti f ja artikli 19 lõike 5 alusel. Samuti väitis ta, et seaduse alusel nõutav poolakeelne teave oli ainult kataloogis, mis ei olnud tootega kaasas.
E. M. kinnitas omakorda, et tooted on märgistatud vastavalt kehtivatele riigisisestele õigusnormidele ja määruse nr 1223/2009 artiklile 19. Nõnda märkis ta, et tootel oli sümbol, mis kujutab endast kätt koos avatud raamatuga, mis toote lõpptarbija jaoks viitab kasutusjuhendile, milleks käesoleval juhul on iga tootega kaasas olev poolakeelne kataloog. Ta täpsustas, et see kataloog sisaldas toodete ja nende otstarbe ning eeskätt vastunäidustuste, kasutusviisi ja koostisainete täielikku poolakeelset esitlust.
A. M. esitas Sąd Rejonowy dla m. st. Warszawy w Warszawiele (Varssavi linna rajoonikohus, Poola) hagi nende toodete ostuhinna hüvitamise nõudes. Nimetatud kohus jättis kaebuse rahuldamata põhjendusel, et A. M. ei suutnud tõendada, et ta ei olnud kaupadel poolakeelse teabe puudumisest teadlik. Kohus võttis eelkõige arvesse poolte varasemat koostööd, asjaolu, et A. M. ei olnud kauba puudustele varem viidanud, ja asjaolu, et käesoleval juhul oli kauba välispakendil esitatud sümbol, mis viitas lisatud teabele ja mille eesmärk on parandada tarbija jaoks loetavust ja tema teavitamist.
A. M. esitas selle otsuse peale Sąd Okręgowy w Warszawie, XXIII Wydział Gospodarczy Odwoławczyle (Varssavi regionaalse kohtu XXIII kaubandusasjade apellatsioonikolleegium, Poola) apellatsioonkaebuse. Eelkõige ei olnud ta nõus esimese astme kohtu hinnanguga, mille kohaselt kataloogid, millele oli viidatud, kujutasid endast talle müüdud kosmeetikatoodete õiget märgistust, ja leidis, et esitatud tõenditest ei ilmnenud selgelt, et nõutavat teavet on asjaomastel toodetel võimatu esitada.
Neil asjaoludel otsustas Sąd Okręgowy w Warszawie, XXIII Wydział Gospodarczy Odwoławczy (Varssavi regionaalse kohtu XXIII kaubandusasjade apellatsioonikolleegium) menetluse peatada ja esitada järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas määruse (EÜ) nr 1223/2009 artikli 19 lõike 1 punkti f, milles on sätestatud, et kosmeetikatoodete mahutitel ja pakenditel peab olema kustutamatu, selgesti loetav ja hästi nähtav teave kosmeetikatoote otstarbe kohta, kui see ei selgu selle toote esitlusest, tuleb tõlgendada nii, et selle sätte kohaselt peab märgitud olema kõnealuse määruse artikli 2 lõike 1 punkti a tähenduses kosmeetikatoote põhiotstarve, st puhastamine, hooldamine ja kaitsmine (heas seisundis hoidmine), lõhnastamine ja kaunimaks muutmine (välimuse muutmine), või peab märgitud olema üksikasjalikum otstarve, mis võimaldab kindlaks teha konkreetse kosmeetikatoote omadused?
2.
Kas määruse (EÜ) nr 1223/2009 artikli 19 lõiget 2 ja sama määruse põhjendust 46 tuleb tõlgendada nii, et selle artikli lõike 1 punktides d, g ja f osutatud teabe, nimelt andmed eriliste ettevaatusabinõude, mida tuleb kasutamisel järgida, koostisainete ja otstarbe kohta võib esitada asjaomase ettevõtja kataloogis, mis hõlmab ka muid tooteid, lisades pakendile VII lisa punktis 1 nimetatud sümboli?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene küsimus
Sisuliselt soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus esimese küsimusega teada, kas määruse nr 1223/2009 artikli 19 lõike 1 punkti f tuleb tõlgendada nii, et „kosmeetikatoote otstarve“, mis peab selle sätte kohaselt olema märgitud toote mahutil ja pakendil, peab tarbijat teavitama üksnes sellisest toote kasutuseesmärgist, nagu on ette nähtud artikli 2 lõike 1 punktis a, see tähendab sellest, et toode on mõeldud puhastamiseks, lõhnastamiseks, välimuse muutmiseks, kaitsmiseks, heas seisundis hoidmiseks või ihulõhna parandamiseks, või lisaks ka mis tahes muust otstarbest, mis võimaldab kindlaks teha asjaomase toote spetsiifilised omadused.
Määruse nr 1223/2009 artikli 19 lõike 1 punkti f kohaselt võib kosmeetikatooted turul kättesaadavaks teha üksnes tingimusel, et toote mahutil ja pakendil on kustutamatu, selgesti loetav ja hästi nähtav teave „kosmeetika toote otstar[be kohta], kui see ei selgu selle esitlusest“.
Selle sätte tähenduses väljendi „kosmeetikatoote otstarve“ tõlgendamisel tuleb väljakujunenud kohtupraktika kohaselt arvesse võtta mitte üksnes selle sätte sõnastust, vaid ka konteksti ning selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osaks säte on (2. aprilli 2020. aasta kohtuotsus kunsthaus muerz,
C‑20/19
,
EU:C:2020:273
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Esiteks ei ole selles sättes „kosmeetikatoote otstarvet“ määratletud. Seda väljendit ei ole korratud ka määruse nr 1223/2009 muudes sätetes.
Määruse artikli 2 lõike 1 punktis a on kosmeetikatoode määratletud kolme kriteeriumi abil. Nimetatud sättes on kõigepealt ette nähtud asjaomase toote laadiga seotud kriteerium, nimelt et tegemist peab olema aine või ainete seguga, seejärel kriteerium, mis puudutab inimkeha piirkonda, millega see toode on mõeldud kokku puutuma, ning lõpuks kriteerium, mis puudutab selle toote kasutusotstarvet (vt selle kohta 3. septembri 2015. aasta kohtuotsus Colena,
C‑321/14
,
EU:C:2015:540
, punkt
).
Viimati nimetatud kriteeriumi osas täpsustab nimetatud säte, et kosmeetikatootena määratlemiseks peab toote ainus või peamine kasutusotstarve olema selles sättes loetletud kehaosade puhastamine, lõhnastamine, välimuse muutmine, kaitsmine või heas seisundis hoidmine või ihulõhna parandamine.
Mis teiseks puutub nii määruse nr 1223/2009 artikli 19 lõike 1 konteksti kui ka selle õigusaktiga taotletavatesse eesmärkidesse, mille osaks see säte on, siis tuleb märkida, et selles artiklis, mis on asjaomase määruse VI peatüki „Tarbijate teavitamine“ esimene artikkel, on sätestatud märgistamise eeskirjad, mis peavad olema täidetud kõigi Euroopa Liidu turule viidavate kosmeetikatoodete puhul.
Määruse nr 1223/2009 sätetest ning eelkõige selle artikli 1 ja põhjenduste 3 ja 4 koostoimest tuleneb, et määruse eesmärk on ühtlustada täielikult liidus kehtivad eeskirjad, et luua kosmeetikatoodete siseturg, tagades samal ajal inimeste tervise kõrgetasemelise kaitse (vt selle kohta 12. aprilli 2018. aasta kohtuotsus Fédération des entreprises de la beauté,
C‑13/17
,
EU:C:2018:246
, punktid
–
ja seal viidatud kohtupraktika).
Nagu on määruse nr 1223/2009 põhjenduses 9 täpsustatud, on sellega seoses oluline, et kosmeetikatooted oleksid tavaliste või mõistlikult ettenähtavate kasutustingimuste korral ohutud. Nagu nähtub selle määruse artikli 3 esimese lõigu punktidest a ja b, peab turul kättesaadavaks tehtud kosmeetikatoode olema inimeste tervisele ohutu, kui seda kasutatakse „tavalistes või mõistlikult ettenähtavates kasutustingimustes“, arvestades eelkõige toote esitluse ja märgistamisega seotud asjaolusid. Seega on ühelt poolt turule viidavate kosmeetikatoodete ohutuse ning teiselt poolt nende esitluse ja märgistamisega seotud nõuete vahel tihe seos.
Seega on määruse nr 1223/2009 artikli 19 eesmärk täielikult ühtlustada kosmeetikatoodete pakendamise ja märgistamise eeskirjad, kuna lisaks asjaolule, et see aitab kaasa kosmeetikatoodete liidus turustamise eesmärgi saavutamisele, on ühtlustamise eesmärk ka inimeste tervise kaitse selles mõttes, et teave, mis võib tarbijat kosmeetikatoote omaduste osas eksitada, võib samuti mõjutada tervist.
Kõigist neist kaalutlustest tuleneb, et määruse nr 1223/2009 artikli 19 lõike 1 punktis f ette nähtud nõue esitada kosmeetikatoote mahutil ja pakendil kustutamatu, selgesti loetav ja hästi nähtav teave kosmeetikatoote kasutuseesmärgi kohta ei saa piirduda selle määruse artikli 2 lõike 1 punktis a sätestatud teabe märkimisega toote kasutuseesmärgi kohta, milleks on nimelt puhastamine, lõhnastamine, välimuse muutmine, kaitsmine või heas seisundis hoidmine või ihulõhna parandamine.
Sellest järeldub samuti, et kuigi need eesmärgid võimaldavad kindlaks teha, kas konkreetset toodet saab selle kasutuse ja lõppeesmärgi tõttu käsitada kosmeetikatootena (vt selle kohta 3. septembri 2015. aasta kohtuotsus Colena,
C‑321/14
,
EU:C:2015:540
, punktid
ja
) ning seega – nagu tuleneb selle määruse põhjendusest 6 – eristada seda muudest toodetest, mis ei kuulu määruse nr 1223/2009 kohaldamisalasse, on „kosmeetikatoote otstarve“ selle määruse artikli 19 lõike 1 punkti f tähenduses seotud teabe andmisega selle toote täpsemate omaduste kohta.
Viimati mainitud teave peab võimaldama tarbijal saada selle toote mahutilt või pakendilt täielikumat informatsiooni toote kasutuse ja kasutusviisi kohta juhul, kui see ei ilmne selgelt toote esitlusest. Sama teave võimaldab seega tarbijal valida toodet, olles teadlik kõigist asjaoludest ja vältides eksitusse sattumist, ning kasutada seda sobival viisil, et oleks tagatud inimeste tervise kõrgetasemeline kaitse.
Mõistet „kosmeetikatoote otstarve“ määruse nr 1223/2009 artikli 19 lõike 1 punkti f tähenduses ei tohi segi ajada ka „toodetega seoses kasutatavate väidetega“, mida on käsitletud selle määruse artiklis 20 ja mille kohta on sätestatud erieeskirjad komisjoni 10. juuli 2013. aasta määruses (EL) nr 655/2013, millega kehtestatakse ühtsed nõuded kosmeetikatoodete kohta esitatavate väidete põhjendamiseks (
ELT 2013, L 190, lk 31
), kuivõrd nende „väidete“ eesmärk on anda ulatuslikumat teavet asjaomaste toodete omaduste kohta.
Seetõttu tuleb vastuseks eelotsusetaotluse esitanud kohtu konkreetsetele küsimustele märkida, et määruse nr 1223/2009 artikli 19 lõike 1 punktis f ette nähtud „kosmeetikatoote otstarbe“ raames esitatud teabega ei ole hõlmatud üksikasjalikud andmed kosmeetikatoote omaduste ja eeskätt soovitava toime ja sihtrühma kohta.
Mis puutub toote otstarvet puudutava teabe – mis kõnealuse sätte kohaselt peab kosmeetikatoote mahutil või pakendil olema – laadi ja ulatusse, siis seda tuleb hinnata juhtumipõhiselt, lähtudes kõnealuse konkreetse toote omadustest ning võttes arvesse piisavalt informeeritud ning mõistlikult tähelepaneliku ja aruka keskmise tarbija eeldatavaid ootusi (vt selle kohta 13. jaanuari 2000. aasta kohtuotsus Estée Lauder,
C‑220/98
,
EU:C:2000:8
, punktid
ja
ning seal viidatud kohtupraktika, ja 24. oktoobri 2002. aasta kohtuotsus Linhart ja Biffl,
C‑99/01
,
EU:C:2002:618
, punkt
).
Nimetatud säte nõuab, et kosmeetikatoote mahutil ja pakendil olev teave, milleks võib olla kas pelgalt asjaomase toote üldnimetus või üldkasutatav kirjeldus, peab piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepanelikku ja arukat keskmist tarbijat selgelt teavitama asjaomase toote otstarbest, et teda ei eksitataks selle kasutuse ja kasutusviisi osas ning et ta kasutaks toodet viisil, mis ei kahjusta tema tervist.
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esimesele küsimusele vastata, et määruse nr 1223/2009 artikli 19 lõike 1 punkti f tuleb tõlgendada nii, et „kosmeetikatoote otstarve“, mis peab selle sätte kohaselt olema mainitud toote mahutil ja pakendil, peab tarbijat selgelt teavitama toote kasutusest ja kasutusviisist, et tagada toote turvaline kasutamine viisil, mis ei kahjusta tarbija tervist, ning see ei saa järelikult piirduda toote kasutuseesmärgist teavitamisega vastavalt selle määruse artikli 2 lõike 1 punktile a. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on asjaomase toote omadusi ning piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepaneliku ja aruka keskmise tarbija ootusi arvestades kontrollida, millist laadi ja millise ulatusega teave peab olema toote mahutil ja pakendil, et toodet saaks kasutada viisil, mis ei ohusta inimeste tervist.
Teine küsimus
Sisuliselt soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teise küsimusega teada, kas määruse nr 1223/2009 artikli 19 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et selle määruse artikli 19 lõike 1 punktides d, f ja g nimetatud teave, nimelt kosmeetikatoote kasutamisel järgitavad erilised ettevaatusabinõud, selle toote otstarve ning koostisainete loetelu, võib olla esitatud ka muid tooteid tutvustavas tootekataloogis, juhul kui kosmeetikatoote pakendil või mahutil on selle määruse VII lisa punktis 1 ette nähtud sümbol.
Määruse nr 1223/2009 artikli 19 lõikes 2 on ette nähtud, et selle määruse artikli 19 lõike 1 punktides d ja g ette nähtud teave kasutamisel järgitavate eriliste ettevaatusabinõude ja koostisainete kohta „esitatakse [tootele] lisatud teabelehel, etiketil, voldikul, lipikul või kaardil“, kui praktilistel põhjustel ei ole seda võimalik märgistusel esitada. Selliseks puhuks näeb see säte ette, et kui see ei osutu võimatuks, osutatakse kõnealusele teabele lühendatud teabe või VII lisa punktis 1 esitatud sümboli abil, mis tuleb esitada punktis d osutatud teabe puhul toote mahutil või pakendil ning punktis g osutatud teabe puhul ainult pakendil.
Sellest tuleneb esiteks, et eristada tuleb ühelt poolt määruse nr 1223/2009 artikli 19 lõike 1 punktis f ette nähtud teavet toote otstarbe kohta ja teiselt poolt selle määruse artikli 19 lõike 1 punktides d ja g mainitud teavet kasutamisel järgitavate ettevaatusabinõude ja koostisainete kohta, ning üksnes teisena mainitud teave võib selle artikli lõikes 2 ette nähtud tingimustel olla esitatud muul teabekandjal kui toote märgisel.
Teiseks tuleb määruse nr 1223/2009 artikli 19 lõikes 2 ette nähtud erandit selle artikli lõikes 1 ette nähtud märgistamiskohustusest tõlgendada lähtuvalt selle määruse põhjendusest 46, milles on märgitud, et „[k]ui praktilistel põhjustel ei ole võimalik koostisaineid pakendile märkida, tuleks need andmed toote juurde lisada viisil, mis võimaldab tarbijal selle teabe kätte saada“.
Määruse nr 1223/2009 artikli 19 lõikes 2 on seega ette nähtud üldise märgistamisega võrreldes erandkord, mida tuleb järelikult tõlgendada kitsalt (vt analoogia alusel 13. septembri 2001. aasta kohtuotsus Schwarzkopf,
C‑169/99
,
EU:C:2001:439
, punkt
).
Mis puutub põhikohtuasja, siis üksnes eelotsusetaotluse esitanud kohus saab tema menetluses oleva kohtuasja asjaolusid arvestades juhtumipõhiselt kindlaks teha, kas selle sätte kohaldamise tingimused on täidetud. Siiski võib märkida, et viidet „eraldi tootekataloogile, mis hõlmab mitmeid tooteid“, nagu see, mis esitati asjaomaste toodete müügil, ei saa pidada määruse nr 1223/2009 sätetega kooskõlas olevaks.
Esiteks tuleb märkida, et kui selline viide tehakse, siis võib vastavalt määruse artikli 19 lõikele 2 kasutada kosmeetikatootest eraldi oleva teabekandjana üksnes „[tootele] lisatud teabelehte, etiketti, voldikut, lipikut või kaarti“. Nimetatud määruse VII lisas, milles on esitatud kolm sümbolit, mida võib kanda asjaomase toote pakendile või mahutile, on vastavalt selle lisa punktile 1 sõnaselgelt ette nähtud „[v]iide [tootele] lisatud teabele“, millele vastab sümbol, mis kujutab kätt koos avatud raamatuga. Eraldi esitatud tootekataloog, mis sisaldab asjaomaste kosmeetikatoote kirjeldust, kuid hõlmab ka teisi tootja pakutava tootevaliku tooteid, ei ole konkreetsele tootele lisatud.
Teiseks tuleb tõdeda, et määruse nr 1223/2009 artikli 19 lõike 2 kohaselt on selle artikli lõikes 1 osutatud teabe esitamine kosmeetikatootest eraldi oleval teabekandjal lubatud vaid siis, kui „praktilistel põhjustel“ ei ole seda võimalik märgistusel esitada. Selline võimatus tähendab olukordi, mil kauba enda laadi ja esitluse tõttu ei ole sellele tehniliselt võimalik teatavaid märkeid kanda.
Selles kontekstis ei tähenda eelotsusetaotluse esitanud kohtu viidatud asjaolu, et asjaomaseid kosmeetikatooteid on imporditud, mis määruse nr 1223/2009 artikli 19 lõike 5 kohast kindlaksmääratud keeles teabe esitamise nõuet arvestades tekitab korralduslikke ja finantsraskusi, mis tulenevad vajadusest tõlkida teatud andmeid ja tooted uuesti märgistada või isegi pakendada, iseenesest seda, et selline märgistamine on praktikas võimatu. Kulusid, mis kaasnevad nende toodete uue märgistamisega teises keeles nende turustamiseks teistes liikmesriikides, ei saa mingil juhul pidada põhjuseks, millega saab õigustada toote mittetäielikku märgistust selle mahutil ja pakendil.
Viimati nimetatud sättes kehtestatud nõue, et artikli 19 lõike 1 punktides b–d ja f ning lõigetes 2–4 osutatud teave peab olema esitatud keeles, mis on ette nähtud selle liikmesriigi õigusaktidega, kus toode tehakse kättesaadavaks lõpptarbijale, võimaldab tagada kõrgetasemelise tarbijakaitse. Nimelt ei oleks inimeste tervise kaitse täielikult tagatud siis, kui tarbijatel puudub võimalus asjaomase kosmeetikatoote otstarvet ja kasutamisel järgitavaid erilisi ettevaatusabinõusid käsitleva teabega täies ulatuses tutvuda ega sellest aru saada. Teabest, mille määruses nr 1223/2009 silmas peetud kosmeetikatoodete tootjad või turustajad on kohustatud esitama toote mahutil ja pakendil – välja arvatud juhul, kui seda saab tõhusalt edastada piktogramme või muid tähiseid kui sõnu kasutades –, ei ole praktilist kasu, kui see ei ole sõnastatud neile isikutele arusaadavas keeles, kellele need tooted on mõeldud (vt analoogia alusel 13. septembri 2001. aasta kohtuotsus Schwarzkopf,
C‑169/99
,
EU:C:2001:439
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Samuti ei tähenda asjaolu, et kosmeetikatooteid peab märgistama põhikohtuasjas kõne all olevas müügilepingus nimetatud kolmas isik ehk nende toodete valmistaja, mitte turustaja, et praktikas on märgistamisel võimatu nende toodete kohta nõutavat teavet esitada. Nagu Euroopa Kohus on selles küsimuses täpsustanud, ei ole selliste toodete tootja või turustaja soov hõlbustada nende toodete liikumist liidu piires iseenesest piisav, et õigustada kohustusliku teabe puudulikku esitamist. Kuna mõiste „ei ole võimalik“ viitab üldjuhul faktilisele asjaolule, mida sellele tuginenud isik ei saa mõjutada, siis ei saa seda mõista nii, et see võimaldab kosmeetikatoodete tootjal või turustajal nende liidu või muude keelte arvu tõttu, mida ta otsustab kasutada, tugineda omal äranägemisel väitele, et teabe esitamine ei ole määruse nr 1223/2009 artikli 19 lõike 2 tähenduses „praktilistel põhjustel […] võimalik“ (vt analoogia alusel 13. septembri 2001. aasta kohtuotsus Schwarzkopf,
C‑169/99
,
EU:C:2001:439
, punkt
).
Seega tuleb teisele küsimusele vastata, et määruse nr 1223/2009 artikli 19 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et selle määruse artikli 19 lõike 1 punktides d, f ja g nimetatud teave, nimelt kosmeetikatoote kasutamisel järgitavad erilised ettevaatusabinõud, selle toote otstarve ning koostisainete loetelu, ei või olla esitatud tootekataloogis, millele viitab selle määruse VII lisa punktis 1 ette nähtud sümbol, mis on kantud toote pakendile või mahutile.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kolmas koda) otsustab:

1.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. novembri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 1223/2009 kosmeetikatoodete kohta artikli 19 lõike 1 punkti f tuleb tõlgendada nii, et „kosmeetikatoote otstarve“, mis peab selle sätte kohaselt olema mainitud toote mahutil ja pakendil, peab tarbijat selgelt teavitama toote kasutusest ja kasutusviisist, et tagada toote turvaline kasutamine viisil, mis ei kahjusta tarbija tervist, ning see ei saa järelikult piirduda toote kasutuseesmärgist teavitamisega vastavalt selle määruse artikli 2 lõike 1 punktile a. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on asjaomase toote omadusi ning piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepaneliku ja aruka keskmise tarbija ootusi arvestades kontrollida, millist laadi ja millise ulatusega teave peab olema toote mahutil ja pakendil, et toodet saaks kasutada viisil, mis ei ohusta inimeste tervist.

2.
Määruse nr 1223/2009 artikli 19 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et selle määruse artikli 19 lõike 1 punktides d, f ja g nimetatud teave, nimelt kosmeetikatoote kasutamisel järgitavad erilised ettevaatusabinõud, selle toote otstarve ning koostisainete loetelu, ei või olla esitatud tootekataloogis, millele viitab selle määruse VII lisa punktis 1 ette nähtud sümbol, mis on kantud toote pakendile või mahutile.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: poola.