CELEX: 62016CJ0503
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Povinné poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel
Smernice 72/166/EHS, 84/5/EHS, 90/232/EHS a 2009/103/ES
Krádež vozidla
Dopravná nehoda
Ujma na zdraví a škoda na majetku, ktoré utrpel poistený majiteľ vozidla ako chodec
Občianskoprávna zodpovednosť
Náhrada škody
Pokrytie povinným poistením
Vylučovacie doložky
Vnútroštátna právna úprava vylučujúca poisteného majiteľa vozidla z náhrady škody poistením
Zlučiteľnosť s týmito smernicami
Pojem ‚poškodené tretie osoby‘

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 12 ods. 3 a článku 13 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/103/ES zo 16. septembra 2009 o poistení zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel a o kontrole plnenia povinnosti poistenia tejto zodpovednosti (
Ú. v. EÚ L 263, 2009, s. 11
).
Tento návrh bol predložený v rámci sporu, ktorého účastníkmi sú pán Luís Isidro Delgado Mendes na jednej strane a Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais SA (ďalej len „CA Seguros“) na druhej strane, týkajúci sa odškodnenia zo strany tejto spoločnosti z dôvodu občianskej zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel, ktorú utrpel pán Delgado Mendes pri dopravnej nehode.
Právny rámec
Právo Únie
Podľa článku 3 ods. 1 smernice Rady 72/166/EHS z 24. apríla 1972 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú motorovými vozidlami a kontroly plnenia povinnosti poistenia tejto zodpovednosti (
Ú. v. ES L 103, 1972, s. 1
; Mim. vyd. 06/001, s. 10, ďalej len „prvá smernica“):
„Každý členský štát prijme… všetky primerané opatrenia, aby zabezpečil, že zodpovednosť za škodu spôsobenú prevádzkou vozidiel obvykle sa nachádzajúcich na jeho území je pokrytá poistením. Rozsah krytia zodpovednosti a podmienky tohto krytia sa určia na základe týchto opatrení.“
Článok 1 ods. 1 druhej smernice Rady 84/5/EHS z 30. decembra 1983 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel (
Ú. v. ES L 8, 1984, s. 17
; Mim. vyd. 06/007, s. 3), zmenenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2005/14/ES z 11. mája 2005 (
Ú. v. EÚ L 149, 2005, s. 14
), (ďalej len „druhá smernica“), stanovoval:
„Poistenie uvedené v článku 3 ods. 1 [prvej smernice] povinne pokrýva škodu na majetku, ako aj ujmy na zdraví.“
Článok 2 ods. 1 druhej smernice stanovoval:
„Každý členský štát prijme vhodné opatrenia, aby sa zabezpečilo, že všetky právne predpisy alebo zmluvné ustanovenia obsiahnuté v poistnej zmluve vydanej v súlade s článkom 3 ods. 1 [prvej smernice], ktorá vylučuje z poistenia používanie alebo riadenie vozidla:
–
osoby, ktoré nie sú výslovne alebo nevýslovne oprávnené;
…
sa považujú pre účely článku 3 ods. 1 [prvej smernice] za neplatné, pokiaľ ide o nároky tretích osôb, poškodených nehodou.
Avšak právne predpisy alebo ustanovenia uvedené v prvej zarážke sa môžu uplatniť voči osobám, ktoré dobrovoľne vstúpili do vozidla, ktoré spôsobilo škodu alebo ujmu, v prípade keď poisťovateľ môže preukázať, že vedeli, že vozidlo bolo odcudzené.
Členské štáty majú možnosť – v prípade, ak došlo k nehodám na ich území – neuplatniť ustanovenie v prvom pododseku, ak môže poškodený získať náhradu za utrpené škody od orgánu sociálneho zabezpečenia.“
Článok 1 tretej smernice Rady 90/232/EHS zo 14. mája 1990 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel (
Ú. v. ES L 129, 1990, s. 33
; Mim. vyd. 06/001, s. 249), zmenenej smernicou 2005/14 (ďalej len „tretia smernica“) stanovoval, že „poistenie uvedené v článku 3 ods. 1 [prvej smernice] bude pokrývať zodpovednosť za ujmu na zdraví spôsobenú všetkým cestujúcim okrem vodiča vyplývajúce z prevádzky vozidla“.
Článok 1a tretej smernice stanovoval:
„Poistenie uvedené v článku 3 ods. 1 [prvej smernice] pokrýva ujmu na zdraví a škodu na majetku, ktorú utrpia chodci, cyklisti a iní nemotorizovaní užívatelia ciest, ktorí sú v následku nehody s účasťou motorového vozidla oprávnení na náhradu škody v súlade s vnútroštátnym občianskym právom. Tento článok sa nedotýka zodpovednosti za škodu, ani výšky náhrady škody.“
Smernica 2009/103 kodifikovala predchádzajúce smernice v oblasti povinného poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel a následne tieto smernice zrušila s účinnosťou od 27. októbra 2009. Podľa tabuľky zhody uvádzanej v prílohe II tejto smernice článok 2 ods. 1 druhej smernice zodpovedá článku 13 ods. 1 smernice 2009/103 a článok 1a tretej smernice zodpovedá článku 12 ods. 3 smernice 2009/103.
Portugalské právo
Podľa znenia článku 4 ods. 1 decreto‑lei n
o
291/2007, que aprova o regime do sistema do seguro obrigatório de responsabilidade civil automóvel e transpõe parcialmente para a ordem jurídica interna a Directiva n
o
2005/14/CE, do Parlamento Europeu e do Conselho, de 11 de Maio, que altera as Directivas n
os
72/166/CEE, 84/5/CEE, 88/357/CEE e 90/232/CEE, do Conselho, e a Directiva n
o
2000/26/CE, relativas ao seguro de responsabilidade civil resultante da circulação de veículos automóveis (zákonný dekrét č. 291/2007, o schválení systému povinného poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel a čiastočnom prebratí smernice Európskeho parlamentu a Rady 2005/14/ES z 11. mája 2005, ktorou sa menia a dopĺňajú smernice Rady 72/166/EHS, 84/5/EHS, 88/357/EHS a 90/232/EHS a smernica Európskeho parlamentu a Rady 2000/26/ES o poistení zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel), z 21. augusta 2007 (
Diáro da República
, 1. séria, č. 160, z 21. augusta 2007):
„Na každého, kto môže byť podľa predpisov občianskeho práva povinný nahradiť ujmu na zdraví alebo škodu na majetku, ktorú tretím osobám spôsobí pozemné motorové vozidlo, na ktorého riadenie je potrebné osobitné povolenie, alebo k nemu pripojený príves, ktoré sa obvykle nachádzajú na území Portugalska, sa musí vzťahovať krytie poistenia, ktoré zabezpečí túto zodpovednosť, v súlade s týmto zákonným dekrétom, aby sa povolila prevádzka vozidla.“
Článok 11 ods. 2 zákonného dekrétu č. 291/2007 stanovuje:
„Poistenie občianskej zodpovednosti za škodu uvedené v článku 4 pokrýva škodu, ktorú utrpia chodci, cyklisti a iní nemotorizovaní užívatelia ciest, ak predpisy uplatniteľné na zodpovednosť za škodu spôsobenú dopravnou nehodou stanovujú náhradu tejto škody, a to v rozsahu, v akom ju tieto predpisy stanovujú.“
Článok 14 ods. 2 písm. b) tohto zákonného dekrétu stanovuje:
„Z poistného krytia je tiež vylúčená akákoľvek škoda na majetku spôsobená nasledujúcim osobám:… poistník“.
Článok 15 ods. 3 uvedeného legislatívneho dekrétu stanovuje:
„V prípade krádeže, odcudzenia alebo neoprávneného použitia vozidla a úmyselne spôsobených dopravných nehôd poistenie nezabezpečuje vyplatenie odškodného, ktoré sú príslušní páchatelia a spolupáchatelia povinní vyplatiť majiteľovi…“
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
Dňa 26. apríla 2009 sa pán Delgado Mendes a jeho manželka nachádzali na farme, ktorá im patrí v meste Chamusca (Portugalsko), pričom v jej dvore boli zaparkované dve motorové vozidlá, z ktorých majiteľom jedného bol pán Delgado Mendes a druhého jeho manželka. Okolo 18.00 hod. pán Delgado Mendes a jeho manželka zistili, že za volantom vozidla, ktorého majiteľom bol pán Delgado Mendes, sa nachádza neznámy muž, ktorý naštartoval toto vozidlo. Pán Delgado Mendes a jeho manželka okamžite nastúpili do druhého vozidla a vydali sa prenasledovať uvedené vozidlo.
Po príchode na križovatku vozidlo, ktorého majiteľom bol pán Delgado Mendes, zastavilo. Pán Delgado Mendes tiež zastavil asi 20 metrov od tohto vozidla a vystúpil z vozidla svojej manželky, aby sa priblížil k svojmu vlastnému vozidlu.
Vodič vozidla, ktorého majiteľom bol pán Delgado Mendes, začal cúvať, takže toto vozidlo narazilo do pravej strany vozidla manželky pána Delgada Mendesa, ako aj do pána Delgada Mendesa, čím ho zrazilo na zem. Uvedený vodič následne išiel dopredu a opäť začal náhle a rýchlo cúvať, pričom zase zrazil pána Delgada Mendesa, ktorý práve vstával zo zeme, a prešiel cez neho, pričom menovaný bol vlečený vlastným motorovým vozidlom približne 8 metrov.
Pán Delgado Mendes utrpel viacero zlomenín a úrazov ako priamy dôsledok tejto nehody. Liečil sa do 8. februára 2011, bol práceneschopný počas 654 dní a zostali mu početné následky.
K dátumu uvedenej nehody bola občianskoprávna zodpovednosť za škodu spôsobenú tretím osobám prevádzkou vozidla, ktorého majiteľom bol pán Delgado Mendes, poistená spoločnosťou CA Seguros na základe poistky uvádzajúcej menovaného ako poistníka a obvyklého vodiča tohto vozidla. Táto poistná zmluva obsahovala tieto ustanovenia:
–
ako tretia osoba je definovaná „osoba, ktorá v nadväznosti na škodovú udalosť, na ktorú sa vzťahuje zmluva, utrpí škodu, ktorú možno nahradiť alebo odškodniť podľa občianskeho práva alebo z tejto poistky“ [zmluvná doložka 1 písm. e)],
–
„táto zmluva má za cieľ splniť povinnosť poistenia občianskoprávnej zodpovednosti za prevádzku motorového vozidla uvedenú v článku 4 zákonného dekrétu [č. 291/2007]“ (zmluvná doložka 2 bod 1),
–
„táto zmluva zaručuje v medziach a za zákonne stanovených podmienok:
a)
občianskoprávnu zodpovednosť poistiteľa, majiteľa vozidla…, ako aj držiteľa alebo riadne oprávneného vodiča za ujmu na zdraví a hmotnú škodu spôsobenú tretím osobám;
b)
náhradu škody, na ktorú sú povinní páchatelia krádeže, odcudzenia, neoprávneného používania motorového vozidla alebo dopravných nehôd spôsobených úmyselne“ (zmluvná doložka 2, bod 2);
–
„táto zmluva zahŕňa…, pokiaľ ide o dopravné nehody, ku ktorým došlo na území Portugalska, povinnosť náhrady škody stanovenú občianskym právom“ [zmluvná doložka 4, bod 1, písm. a)],
–
sú „vylúčené z povinnej záruky poistenia všetky škody na majetku spôsobené poistníkovi“ [zmluvná podmienka 5, bod 2, písm. b)],
–
„v prípade krádeže… a úmyselne spôsobených dopravných nehôd poistenie nezabezpečuje vyplatenie odškodného, ktoré sú príslušní páchatelia a spolupáchatelia povinní vyplatiť majiteľovi…“ (zmluvná doložka 5, bod 5).
Pán Delgado Mendes podal žalobu na Tribunal de Comarca de Santarém (Súd pre obvod Santarém, Portugalsko), ktorou sa domáhal, aby mu CA Seguros vyplatila odškodnenie v celkovej výške 210641 eur z titulu náhrady majetkovej škody a nemajetkovej ujmy spolu s príslušnými zákonnými úrokmi splatnými odo dňa doručenia tejto žaloby. CA Seguros z viacerých dôvodov navrhovala zamietnuť uvedenú žalobu.
Tento súd zamietol žalobu, ktorú podal pán Delgado Mendes, ako nedôvodnú najmä z dôvodu, že podľa článku 15 ods. 3 zákonného dekrétu č. 291/2007 majiteľ vozidla bol vylúčený z okruhu osôb potenciálne oprávnených z uzavretej poistky.
Pán Delgado Mendes sa proti tomuto rozsudku odvolal pred Tribunal da Relação de Évora (Vyšší súd Évora, Portugalsko). Uvádza najmä, že tento článok 15 ods. 3 treba vykladať reštriktívne v tom zmysle, že vylučuje len náhradu škody na majetku spôsobenej majiteľovi vozidla. Týmto ustanovením normotvorca nemal na mysli také nehody, akej obeťou sa stal pán Delgado Mendes. Základný cieľ poistnej zmluvy, ktorej sa týka konanie vo veci samej, je ochrana obetí poškodených ujmou na zdraví, odškodnením všetkých s výnimkou samotného vodiča, pričom odškodnenie ujmy na zdraví, ktorú utrpel pán Delgado Mendes, patrí v prejednávanej veci pod situáciu „poškodenej tretej osoby“.
CA Seguros namieta voči tomuto reštriktívnemu výkladu a uvádza najmä, že tento výklad porušuje článok 9 código civil (občiansky zákonník), keďže účelom predmetného poistenia je zabezpečiť zodpovednosť „každého, kto môže byť podľa predpisov občianskeho práva povinný nahradiť škodu, ktorú tretím osobám spôsobí pozemné motorové vozidlo“. Nemožno pripustiť, aby ten, kto zodpovedá za spôsobenie rizika, ktoré je spojené s prevádzkou motorového vozidla, bol osobne chránený na základe právneho inštitútu zodpovednosti za škodu, ako keby išlo o tretiu osobu.
Vnútroštátny súd uvádza, že predmet žaloby je obmedzený na určenie spojenia existujúceho medzi skutočnosťou zakladajúcou zodpovednosť a povinnosťou odškodniť obeť, ktorá z toho vyplýva, na jednej strane, ako aj obmedzeniami a pôsobnosťou poistnej zmluvy, ktorej sa týka konanie vo veci samej, na druhej strane.
Tribunal da Relação de Évora (Odvolací súd Évora) uvádza, že prijal záver o zodpovednosti vodiča vozidla, ktorého majiteľom bol pán Delgado Mendes, poisteného u CA Seguros za vznik dopravnej nehody, ako aj o povinnosti tohto vodiča nahradiť škodu, ktorú spôsobil. Tento súd spresňuje, že podľa poistnej zmluvy, ktorú uzavreli pán Delgado Mendes a CA Seguros, je CA Seguros v bežnej situácii, v ktorej je obeť treťou osobou v pomere k poistnému vzťahu existujúcemu medzi majiteľom vozidla a jeho poisťovacou spoločnosťou, zjavne zodpovednou za náhradu škody vyplývajúcej z výlučného zavinenia uvedeného vodiča.
Konanie vo veci samej sa vyznačuje dvomi osobitosťami, škodová udalosť bola spôsobená úmyselne vodičom vozidla, ktorého majiteľom bol pán Delgado Mendes, a obeť žalobca je poistníkom, ktorý uzavrel poistenie tohto vozidla.
Pokiaľ ide o prvú z týchto osobitostí, vnútroštátny súd spresňuje, že povinnosť poistiteľa nahradiť škodu vyplývajúcu z dopravných nehôd spôsobených úmyselne je od roku 2007 zakotvená ustálenou judikatúrou Supremo Tribunal de Justiça (Najvyšší súd, Portugalsko).
Pokiaľ však ide o druhú z týchto osobitostí, článok 15 ods. 3 zákonného dekrétu č. 291/2007, ako aj poistná zmluva, ktorej sa týka konanie vo veci samej, výslovne uvádzajú, že „v prípade krádeže… a úmyselne spôsobených dopravných nehôd poistenie nezabezpečuje vyplatenie odškodného, ktoré sú príslušní páchatelia a spolupáchatelia povinní vyplatiť majiteľovi“. Okolnosti prejednávanej veci zodpovedajú týmto dvom situáciám. Okrem toho článok 14 ods. 2 písm. b) tohto dekrétu stanovuje, že z poistného krytia je vylúčená tiež „akákoľvek škoda na majetku spôsobená… poistník[ovi]“.
Tribunal da Relação de Évora (Odvolací súd Évora) a CA Seguros zastávajú názor, že výklad článku 15 ods. 3 zákonného dekrétu č. 291/2007, ktorý navrhuje pán Delgado Mendes, nezodpovedá požiadavkám stanoveným v tejto súvislosti v článku 9 občianskeho zákonníka.
Vnútroštátny súd má však pochybnosti týkajúce sa zlučiteľnosti článku 14 ods. 2 písm. b) a článku 15 ods. 3 zákonného dekrétu č. 291/2007 (ďalej len „sporná právna úprava“) s právom Únie. V tejto súvislosti uvádza, že druhá smernica nahradila vzťah medzi majiteľom a poistiteľom, ktorý je typický pre poistnú zmluvu, vzťahom medzi poistiteľom a osobou zodpovednou za nehodu a že tretia smernica potvrdila, že rozhodujúcim vzťahom, pokiaľ ide o akékoľvek ustanovenie alebo zmluvnú doložku o vylúčení poistenia, je vzťah medzi poistiteľom a vodičom a nie vzťah medzi poistiteľom a vlastníkom, pričom tento prístup v priebehu roku 2008 opakovane potvrdil Supremo Tribunal de Justiça (Najvyšší súd).
Okrem toho sa vnútroštátny súd domnieva, že vylúčenie osôb uvedených spornou právnou úpravou je definované na základe všeobecných a abstraktných kritérií, o čom Súdny dvor rozhodol, že odporuje predmetným smerniciam. Pýta sa tiež na zlučiteľnosť uvedených vylúčení založených len na postavení majiteľa vozidla, ktoré je predmetom poistnej udalosti, so zásadou rovnosti zaobchádzania.
Za týchto okolností Tribunal da Relação de Évora (Odvolací súd Évora) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„V prípade dopravnej nehody, pri ktorej chodec, ktorého úmyselne zrazilo motorové vozidlo, ktorého bol majiteľom a ktoré riadil ten, kto ho odcudzil, utrpel ujmu na zdraví a škodu na majetku, bráni právo [Únie], najmä [článok] 12 ods. 3 a [článok] 13 ods. 1 smernice 2009/103/ES…, tomu, aby vnútroštátne právo vylučovalo nárok chodca na akékoľvek odškodnenie z dôvodu, že je majiteľom vozidla a poistníkom?“
O prejudiciálnej otázke
Na úvod treba poznamenať, že smernica 2009/103 nie je z časového hľadiska uplatniteľná na konanie vo veci samej. Vzhľadom na dátum poistnej udalosti, ktorá je dôvodom konania vo veci samej, sú totiž v danom prípade uplatniteľné článok 2 ods. 1 druhej smernice a článok 1a tretej smernice.
V nadväznosti na to s cieľom odpovedať užitočne na položenú otázku treba zohľadniť okrem ustanovení výslovne uvedených v prejudiciálnej otázke aj článok 3 ods. 1 prvej smernice, ako aj článok 1 ods. 1 druhej smernice.
Nakoniec, keďže vnútroštátny súd spresnil, že povinnosť poisťovateľa nahradiť škodu vzniknutú pri dopravných nehodách spôsobených úmyselne je od roku 2007 zakotvená ustálenou judikatúrou Supremo Tribunal de Justiça (Najvyšší súd), zdá sa, že položená otázka sa v skutočnosti týka nie otázky, či prvá až tretia smernica ukladajú alebo neukladajú krytie škôd vzniknutých pri dopravných nehodách spôsobených úmyselne z povinného poistenia, ale špecificky otázky zlučiteľnosti vylúčenia takého krytia pre chodca z jediného dôvodu, že tento chodec bol poistníkom a majiteľom vozidla, ktoré spôsobilo škodu, s týmito smernicami.
Preto treba prijať záver, že svojou otázkou sa vnútroštátny súd Súdneho dvora v podstate pýta, či sa článok 3 ods. 1 prvej smernice, článok 1 ods. 1 a článok 2 ods. 1 druhej smernice, ako aj článok 1a tretej smernice majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, ako je právna úprava v konaní vo veci samej, ktorá vylučuje z krytia, a teda z náhrady škody povinným poistením zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel, ujmu na zdraví a škodu na majetku, ktorú utrpel chodec poškodený pri dopravnej nehode, z dôvodu, že tento chodec bol poistníkom a majiteľom vozidla, ktoré spôsobilo tieto škody.
V tejto súvislosti treba po prvé pripomenúť, že právna úprava Únie v oblasti povinného poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel slúži na zabezpečenie voľného pohybu tak vozidiel bežne sa nachádzajúcich na území Únie, ako aj osôb, ktoré sa v nich nachádzajú, a zároveň na zabezpečenie porovnateľného zaobchádzania s poškodenými pri nehodách spôsobených týmito motorovými vozidlami bez ohľadu na to, kde presne na území Únie došlo k nehode (rozsudok z 1. decembra 2011, Churchill Insurance Company Limited a Evans,
C‑442/10
,
EU:C:2011:799
, bod
).
Prvá smernica, spresnená a doplnená druhou a treťou smernicou, teda ukladá členským štátom povinnosť zabezpečiť, aby zodpovednosť za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel, ktoré sa obvykle nachádzajú na ich území, bola krytá poistením, a spresňuje najmä druhy škôd a okruh poškodených, tretích osôb, na ktoré sa toto poistenie musí vzťahovať (rozsudok z 23. októbra 2012, Marques Almeida,
C‑300/10
,
EU:C:2012:656
, bod
a citovaná judikatúra).
V tejto súvislosti Súdny dvor už rozhodol, že cieľom článku 3 ods. 1 prvej smernice, článku 2 ods. 1 druhej smernice a článku 1 tretej smernice je zabezpečiť, aby povinné poistenie zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel umožnilo všetkým cestujúcim poškodeným pri nehode spôsobenej vozidlom odškodnenie za škodu alebo ujmu, ktorú utrpeli (rozsudok z 1. decembra 2011, Churchill Insurance Company Limited a Evans,
C‑442/10
,
EU:C:2011:799
, bod
).
Vývoj právnej úpravy Únie v oblasti povinného poistenia ukazuje, že tento cieľ ochrany poškodených účastníkov nehôd spôsobených motorovými vozidlami normotvorca Únie konštantne sledoval a posilňoval (rozsudok zo 4. septembra 2014, Vnuk,
C‑162/13
,
EU:C:2014:2146
, bod
).
Konkrétne smernica 2005/14 zavedením článku 1a do tretej smernice rozšírila poistné krytie uvedené v článku 3 ods. 1 prvej smernice na ujmy na zdraví a škodu na majetku, ktorú utrpia chodci, cyklisti a iní nemotorizovaní užívatelia ciest (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 4. septembra 2014, Vnuk,
C‑162/13
,
EU:C:2014:2146
, bod
).
Keďže pán Delgado Mendes mal pri dopravnej nehode, ktorej sa týka konanie vo veci samej, postavenie chodca, treba konštatovať, že článok 1a tretej smernice ukladá, aby ujma na zdraví a škoda na majetku, ktorú utrpel v dôsledku tejto nehody a za ktoré má chodec nárok získať odškodnenie podľa vnútroštátneho občianskeho práva, boli kryté povinným poistením týkajúcim sa jeho vozidla.
Pokiaľ ide konkrétnejšie o postavenie poškodeného dopravnou nehodou, poistníka a majiteľa vozidla zapojeného do tejto dopravnej nehody, treba pripomenúť, že Súdny dvor rozhodol, že cieľ ochrany poškodených sledovaný prvou až treťou smernicou ukladá, aby sa právne postavenie majiteľa vozidla, ktorý sa v ňom nachádzal v čase uvedenej nehody ako cestujúci, považovalo za postavenie ktoréhokoľvek iného cestujúceho poškodeného tou istou nehodou (rozsudok z 1. decembra 2011, Churchill Insurance Company Limited a Evans,
C‑442/10
,
EU:C:2011:799
, bod
).
Súdny dvor rovnako rozhodol, že tento cieľ takisto bráni tomu, aby vnútroštátna právna úprava protiprávne zúžila pojem cestujúci krytý povinným poistením zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel a vylúčila z tohto pojmu osoby, ktoré nastúpili do časti vozidla neurčenej na ich prevoz a nevybavenej na tento účel (rozsudok z 1. decembra 2011, Churchill Insurance Company Limited a Evans,
C‑442/10
,
EU:C:2011:799
, bod
).
Súdny dvor z toho vyvodil, že uvedený objektívny cieľ ochrany poškodených tiež ukladá, aby sa právna situácia osoby, ktorá bola poistená na vedenie vozidla, ale v čase nehody bola v tomto vozidle ako cestujúci, považovala za právnu situáciu akéhokoľvek iného cestujúceho, ktorý je pri tejto dopravnej nehode poškodeným, a že teda skutočnosť, že osoba bola poistená na vedenie vozidla, ktoré spôsobilo uvedenú nehodu, neumožňuje túto osobu vylúčiť z pojmu „poškodené tretie osoby“ v zmysle článku 2 ods. 1 druhej smernice, pokiaľ bola cestujúcim, a nie vodičom tohto vozidla (rozsudok z 1. decembra 2011, Churchill Insurance Company Limited a Evans,
C‑442/10
,
EU:C:2011:799
, body
a
).
Analogicky treba konštatovať, že skutočnosť, že chodec zrazený pri dopravnej nehode bol poistníkom a majiteľom vozidla, ktoré spôsobilo túto nehodu, neumožňuje vylúčiť túto osobu z pojmu „poškodené tretie osoby“ v zmysle článku 2 ods. 1 druhej smernice a článku 1a tretej smernice.
Ako to poznamenal vnútroštátny súd a ako to správne uvádza Komisia, skutočnosť, že majiteľ dotknutého vozidla a poistník nebol v čase dopravnej nehody na palube tohto vozidla, ale bol týmto vozidlom zrazený ako chodec, nemôže vzhľadom na rovnaký cieľ ochrany, ktorý sledujú prvá až tretia smernica, uvedený v bode 41 tohto rozsudku, odôvodňovať odlišné zaobchádzanie.
Po druhé, pokiaľ ide o práva priznané poškodeným tretím osobám, treba pripomenúť, že povinnosť poistného krytia zodpovednosti za škodu spôsobenú tretím osobám motorovými vozidlami sa odlišuje od rozsahu náhrady týchto škôd z dôvodu zodpovednosti poistníka. Zatiaľ čo povinnosť poistného krytia je definovaná a zabezpečená právnou úpravou Únie, odškodnenie sa spravuje v zásade vnútroštátnym právom (rozsudok z 23. októbra 2012, Marques Almeida,
C‑300/10
,
EU:C:2012:656
, bod
a citovaná judikatúra).
V tomto ohľade Súdny dvor už rozhodol, že z cieľa prvej až tretej smernice, ako aj z ich znenia vyplýva, že ich zámerom nie je harmonizácia režimov zodpovednosti za škodu v členských štátoch a že podľa súčasného stavu práva Únie sú členské štáty stále oprávnené upraviť režim zodpovednosti za škodu, ktorý sa uplatňuje na nehody spôsobené prevádzkou motorových vozidiel (rozsudok z 23. októbra 2012, Marques Almeida,
C‑300/10
,
EU:C:2012:656
, bod
a citovaná judikatúra).
Súdny dvor však spresnil, že členské štáty musia pri výkone svojich právomocí v tejto oblasti dodržiavať právo Únie a že ustanovenia vnútroštátneho práva, ktoré upravujú náhradu škody pri nehodách spôsobených prevádzkou motorových vozidiel, nemôžu odňať prvej až tretej smernici ich potrebný účinok (rozsudok z 23. októbra 2012, Marques Almeida,
C‑300/10
,
EU:C:2012:656
, bod
a citovaná judikatúra).
Ako už Súdny dvor spresnil, týmto smerniciam by sa odňal takýto účinok, ak by na základe prispenia poškodeného k vzniku škody vnútroštátna právna úprava definovaná na základe všeobecných a abstraktných kritérií buď zbavovala poškodeného práva na náhradu škody prostredníctvom povinného poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel, alebo by takéto právo neprimerane obmedzovala. Toto právo teda možno obmedziť iba za výnimočných okolností a na základe konkrétneho posúdenia (rozsudok z 23. októbra 2012, Marques Almeida,
C‑300/10
,
EU:C:2012:656
, bod
a citovaná judikatúra).
Z judikatúry tak vyplýva, že uvedené smernice bránia vnútroštátnej právnej úprave, ktorá umožňuje odmietnutie alebo neprimerané obmedzenie práva cestujúceho na náhradu škody z povinného poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel iba na základe toho, že tento cestujúci prispel k vzniku ujmy, ktorú utrpel (pozri v tomto zmysle rozsudok z 23. októbra 2012, Marques Almeida,
C‑300/10
,
EU:C:2012:656
, bod
a citovanú judikatúru).
Je to tak, aj pokiaľ ide o vnútroštátnu právnu úpravu, ako je sporná právna úprava, ktorá umožňuje odmietnuť chodcovi len na základe jeho postavenia poistníka a majiteľa vozidla, ktoré mu spôsobilo ujmu na zdraví a škodu na majetku, právo byť odškodnený povinným poistením zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel.
Súdny dvor rozhodol, že článok 3 ods. 1 prvej smernice bráni poisťovateľovi zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel v možnosti odvolať sa na právne predpisy alebo zmluvné ustanovenia v snahe vylúčiť odškodnenie tretích osôb poškodených nehodou spôsobenou poisteným vozidlom (rozsudok z 1. decembra 2011, Churchill Insurance Company Limited a Evans,
C‑442/10
,
EU:C:2011:799
, bod
).
Súdny dvor už tiež rozhodol, že článok 2 ods. 1 prvý pododsek druhej smernice iba pripomína túto povinnosť vo vzťahu k predpisom a zmluvným ustanoveniam stanoveným v uvedenom článku, ktoré vylučujú z poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel škody spôsobené poškodeným tretím osobám z dôvodu použitia alebo riadenia poisteného vozidla osobami, ktoré nie sú na to oprávnené, ktoré nemajú vodičský preukaz alebo ktoré nezabezpečili zákonné technické požiadavky týkajúce sa stavu a bezpečnosti vozidla (rozsudok z 1. decembra 2011, Churchill Insurance Company Limited a Evans,
C‑442/10
,
EU:C:2011:799
, bod
).
Je pravda, že odchylne od tejto povinnosti druhý pododsek článku 2 ods. 1 druhej smernice stanovuje, že niektorí poškodení nemusia byť odškodnení poisťovateľom vzhľadom na okolnosti, ktoré sami vyvolali, napríklad osoby, ktoré dobrovoľne nastúpili do vozidla, ktoré spôsobilo škodu, keď poisťovateľ môže dokázať, že vedeli, že je odcudzené. Ako však už Súdny dvor uviedol, od článku 2 ods. 1 prvého pododseku druhej smernice sa možno odchýliť iba v tejto osobitnej situácii (rozsudok z 1. decembra 2011, Churchill Insurance Company Limited a Evans,
C‑442/10
,
EU:C:2011:799
, bod
).
V konaní vo veci samej je však nesporné, že tieto hypotézy nie sú splnené.
Za týchto okolností treba konštatovať, že sporná právna úprava poškodzuje záruku stanovenú právom Únie, podľa ktorej zodpovednosť za škodu vyplývajúca z prevádzky motorových vozidiel, určená podľa uplatniteľného vnútroštátneho práva musí byť krytá poistením v súlade s prvou až treťou smernicou.
Z toho vyplýva, že článok 3 ods. 1 prvej smernice, ako aj článok 1 ods. 1 a článok 2 ods. 1 druhej smernice sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia tomu, aby sa poistiteľ zodpovednosti za škodu vyplývajúcu z prevádzky motorových vozidiel mohol odvolať na vnútroštátnu právnu úpravu, ako je sporná právna úprava, v snahe vylúčiť odškodnenie tretích osôb, ktorým pri nehode spôsobenej poisteným vozidlom vznikla ujma na zdraví a škoda na majetku.
Po tretie treba poznamenať, že toto konštatovanie nie je vyvrátené tvrdením CA Seguros, podľa ktorého by bol systém zodpovednosti za škodu ťažko zasiahnutý, ak by túto zodpovednosť bolo možné založiť voči osobe, ktorá je sama poistená, čo predpokladá žaloba o odškodnenie, ktorej sa týka konanie vo veci samej.
V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že vnútroštátny súd spresnil, že predmet žaloby v konaní vo veci samej je v tomto štádiu konania obmedzený na rozsah krytia už konštatovanej zodpovednosti za škodu prostredníctvom poistnej zmluvy, ktorej sa týka konanie vo veci samej. Tento súd potvrdil, že už pripustil, že vodič poisteného vozidla bol zodpovedný za náhradu škody, ktorú spôsobil, a uviedol, že podľa poistnej zmluvy, ktorú uzavreli pán Delgado Mendes a CA Seguros, by CA Seguros za neexistencie spornej právnej úpravy bola zodpovedná za náhradu škody vyplývajúcej z výlučného zavinenia tohto vodiča.
Argumentácia CA Seguros je teda nepodložená, keďže vnútroštátny súd nekonštatoval vznik zodpovednosti za škodu, ktorú by mal pán Delgado Mendes voči sebe samému, ale vznik zodpovednosti vodiča vozidla zapojeného do škodovej udalosti, ktorej sa týka konanie vo veci samej, voči nemu.
Vzhľadom na všetky vyššie uvedené úvahy treba na položenú otázku odpovedať, že článok 3 ods. 1 prvej smernice, článok 1 ods. 1 a článok 2 ods. 1 druhej smernice, ako aj článok 1a tretej smernice sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, ako je právna úprava v konaní vo veci samej, ktorá vylučuje z krytia, a teda z náhrady škody povinným poistením zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel ujmu na zdraví a škodu na majetku, ktorú utrpel chodec poškodený pri dopravnej nehode, iba z dôvodu, že tento chodec bol poistníkom a majiteľom vozidla, ktoré spôsobilo tieto škody.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (šiesta komora) rozhodol takto:

Článok 3 ods. 1 smernice Rady 72/166/EHS z 24. apríla 1972 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú motorovými vozidlami a kontroly plnenia povinnosti poistenia tejto zodpovednosti, článok 1 ods. 1 a článok 2 ods. 1 druhej smernice Rady 84/5/EHS z 30. decembra 1983 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel, zmenenej smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2005/14/ES z 11. mája 2005, ako aj článok 1a tretej smernice Rady 90/232/EHS zo 14. mája 1990 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa poistenia zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel, zmenenej smernicou 2005/14, sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia vnútroštátnej právnej úprave, ako je právna úprava v konaní vo veci samej, ktorá vylučuje z krytia, a teda z náhrady škody povinným poistením zodpovednosti za škodu spôsobenú prevádzkou motorových vozidiel ujmu na zdraví a škodu na majetku, ktorú utrpel chodec poškodený pri dopravnej nehode, iba z dôvodu, že tento chodec bol poistníkom a majiteľom vozidla, ktoré spôsobilo tieto škody.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: portugalčina.