CELEX: 62015CJ0548
Predhodno odločanje
Socialna politika
Načeli enakega obravnavanja in prepovedi diskriminacije zaradi starosti
Direktiva 2000/78/ES
Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu
Členi 2, 3 in 6
Področje uporabe
Različno obravnavanje na podlagi starosti
Nacionalna zakonodaja, ki po dopolnitvi določene starosti predpisuje zgornji prag odbitka prijavljenih izdatkov za izobraževanje
Dostop do poklicnega usposabljanja

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago načela prepovedi diskriminacije na podlagi starosti ter člena 3(1)(c) in člena 6(1) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 79).
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med J. J. de Langejem in Staatssecretaris van Financiën (državni sekretar za finance, Nizozemska) glede zavrnitve slednjega, da bi J. J. de Langeju priznal pravico do odbitka vseh njegovih izdatkov za izobraževanje.
Pravni okvir
Pravo Unije
V skladu s členom 1 Direktive 2000/78 je njen namen „opredeliti splošni okvir boja proti diskriminaciji zaradi vere ali prepričanja, hendikepiranosti, starosti ali spolne usmerjenosti pri zaposlovanju in delu, zato da bi v državah članicah uresničevali načelo enakega obravnavanja“.
Člen 2 navedene direktive določa:
„1.   V tej direktivi ‚načelo enakega obravnavanja‘ pomeni, da ne obstaja nikakršna neposredna ali posredna diskriminacija zaradi katerega od razlogov iz člena 1.
2.   V smislu odstavka 1:
(a)
se šteje, da gre za neposredno diskriminacijo, kadar je, je bila ali bi bila oseba obravnavana manj ugodno kakor neka druga v primerljivi situaciji zaradi katerega od razlogov iz člena 1;
(b)
se šteje, da gre za posredno diskriminacijo, kadar je zaradi kakšne navidez nevtralne določbe, merila ali prakse neka oseba določene vere ali prepričanja, ki ima določen hendikep ali je določene starosti ali spolne usmerjenosti, v primerjavi z drugimi v slabšem položaju, razen če:
(i)
tako določbo, merilo ali prakso objektivno upravičuje legitimni cilj in je način uresničevanja tega cilja primeren in nujen […]
[…]“
Člen 3 te direktive, naslovljen „Področje uporabe“, določa:
„1.   V mejah pristojnosti, ki so prenesene na [Evropsko unijo], se ta direktiva uporablja za vse osebe, bodisi v javnem bodisi v zasebnem sektorju, vključno z javnimi telesi, kar zadeva:
[…]
(b)
dostopnost vseh vrst in vseh ravni poklicnega usmerjanja, poklicnega usposabljanja, izpopolnjevanja in prekvalificiranja, vključno s pridobivanjem praktičnih delovnih izkušenj;
(c)
zaposlitev in delovne pogoje, vključno z odpustitvijo in plačilom.
[…]“
Člen 6 Direktive 2000/78 določa:
„1.   Ne glede na člen 2(2) lahko države članice predvidijo, da različno obravnavanje zaradi starosti ne predstavlja diskriminacije, če ga v kontekstu nacionalnega prava objektivno in razumno utemeljujejo z legitimnim ciljem, vključno z legitimnimi cilji zaposlovalne politike, delovnega trga in poklicnega usposabljanja, in če so načini uresničevanja tega cilja primerni in nujni.
Tako različno obravnavanje je lahko med drugim:
(a)
določitev posebnih pogojev glede dostopnosti zaposlitve in poklicnega usposabljanja, zaposlitve in dela, vključno s pogoji glede odpustitve in plačila, za mlade osebe, starejše delavce in osebe, ki so dolžne skrbeti za druge, zato da se spodbuja njihovo poklicno vključenost ali jim zagotavlja varstvo;
[…]“
Člen 16 Direktive 2000/78, naslovljen „Upoštevanje določb“, določa:
„Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da:
(a)
se odpravijo vsi zakoni in drugi predpisi, ki so v nasprotju z načelom enakega obravnavanja;
[…]“
Nizozemsko pravo
Člen 6.30 wet inkomstenbelasting 2001 (zakon o dohodnini iz leta 2001) v različici, ki se uporablja v sporu v glavni stvari (v nadaljevanju: zakon o dohodnini), določa:
„1.   Izdatki za izobraževanje se lahko upoštevajo kot odbitek, če skupni znesek presega 500 EUR, [za izobraževanja] izven rednega obdobja za študij pa le do najvišjega skupnega zneska v višini 15.000 EUR.
[…]
3.   Pri rednem obdobju za študij gre za obdobje, ki ga mora navesti zavezanec in ki ne presega 16 koledarskih četrtletij, v katerem zavezanec po dopolnjenem 18. letu starosti, vendar pred dopolnjenim 30. letom starosti, čas, ki je na razpolago za zaposlitev, v pretežnem delu posveti izobraževanju s skupnim penzumom v takem obsegu, da poleg izobraževanja delovno razmerje s polnim delovnim časom ni mogoče.“
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
Leta 2008, po dopolnjenih 32 letih, se je J. J. de Lange začel usposabljati za prometnega pilota. V svoji napovedi dohodnine in prispevkov za socialno zavarovanje za leto 2009 je kot odbitek, vezan na osebo, navedel znesek 44.057 EUR, ki ustreza izdatkom za to usposabljanje.
Iz predložitvene odločbe je razvidno, da ureditev, ki je obravnavana v sporu o glavni stvari, osebam, ki še niso dopolnile 30 let, dovoljuje, da pod nekaterimi pogoji od svojih obdavčljivih prejemkov odbijejo vse izdatke za poklicno usposabljanje. Po drugi strani pa je ta pravica do odbitka za osebe, ki so dopolnile to starost, omejena na znesek 15.000 EUR.
Nizozemska davčna uprava je tako J. J. de Langeju na podlagi člena 6.30 zakona o dohodnini priznala pravico do pavšalnega odbitka v višini le 15.000 EUR.
Ker je bila tožba, ki jo je J. J. de Lange vložil zoper to odločbo, na prvi stopnji in v pritožbenem postopku zavrnjena, je pri predložitvenem sodišču vložil kasacijsko pritožbo.
To sodišče sprašuje glede uporabe Direktive 2000/78 in načela prepovedi diskriminacije zaradi starosti za davčno ureditev, ki se nanaša na odbitek izdatkov za študij. Če je ta uporaba podana, sprašuje, ali je lahko upravičeno različno obravnavanje, ki je posledica uporabe te ureditve in ki je izraženo v odobritvi oziroma neodobritvi pravice do celotnega odbitka zlasti na podlagi merila starosti.
V teh okoliščinah je Hoge Raad der Nederlanden (vrhovno sodišče Nizozemske) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
„1.
Ali je treba člen 3 Direktive 2000/78 razlagati tako, da se uporablja za davčno olajšavo, vključeno v davčne določbe, na podlagi katere se študijski stroški pod določenimi pogoji lahko odbijejo od obdavčljivega dohodka?
Če je odgovor na prvo vprašanje za predhodno odločanje nikalen:
2.
Ali je treba prepoved diskriminacije zaradi starosti kot splošno načelo prava Unije uporabiti v primeru davčne olajšave, na podlagi katere se izdatki za izobraževanje lahko odbijejo le pod določenimi pogoji, čeprav ta olajšava ne spada na stvarno področje uporabe Direktive 2000/78 in navedena določba ni namenjena izvajanju prava Unije?
Če je odgovor na prvo ali drugo vprašanje za predhodno odločanje pritrdilen:
3.
(a)
Ali je mogoče neenako obravnavanje, ki ni združljivo s prepovedjo diskriminacije zaradi starosti kot splošnim načelom prava Unije, utemeljiti ob upoštevanju pogojev, določenih v členu 6 Direktive 2000/78?
(b)
Če to ni mogoče: katera merila veljajo pri uporabi te prepovedi ali za utemeljitev razlikovanja po starosti?
4.
(a)
Ali je treba člen 6 Direktive 2000/78 in/ali prepoved diskriminacije zaradi starosti razlagati tako, da je neenako obravnavanje na podlagi starosti mogoče utemeljiti, če razlog za to neenako obravnavanje zadeva le del primerov, ki jih navedeno razlikovanje obsega?
(b)
Ali je mogoče razlikovanje po starosti utemeljiti s stališčem zakonodajalca, da od določene starosti naprej ni potrebno, da je na voljo davčna olajšava, saj je zadevna oseba ‚sama [finančno] odgovorna‘ za dosego cilja, ki ga ima ta olajšava?“
Presoja Sodišča
Prvo vprašanje
S prvim vprašanjem predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali je treba člen 3(1)(b) Direktive 2000/78 razlagati tako, da davčna ureditev, kot je obravnavana v postopku v glavni stvari, ki določa, da se davčna obravnava izdatkov za poklicno usposabljanje, ki jih prijavi oseba, razlikuje glede na njeno starost, spada na stvarno področje uporabe te direktive.
Najprej je treba spomniti, da je v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča tako iz naslova in uvodnih izjav kot tudi iz vsebine in cilja Direktive 2000/78 razvidno, da se želi z njo vzpostaviti splošen okvir, ki zagotavlja enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu vseh oseb, tako da jim zagotavlja učinkovito varstvo pred diskriminacijo, ki temelji na enem od razlogov iz njenega člena 1, med katerimi je tudi starost (sodbi z dne 26. septembra 2013, Dansk Jurist- og Økonomforbund,
C‑546/11
,
EU:C:2013:603
, točka
in navedena sodna praksa, ter z dne 2. junija 2016,
C‑122/15
,
EU:C:2016:391
, točka
).
Konkretno, člen 3(1)(b) Direktive 2000/78 zlasti določa, da se ta direktiva v mejah pristojnosti, ki so prenesene na Unijo, uporablja za vse osebe, kar zadeva dostopnost do vseh vrst in vseh ravni poklicnega usmerjanja, poklicnega usposabljanja, izpopolnjevanja in prekvalificiranja, vključno s pridobivanjem praktičnih delovnih izkušenj.
Glede tega je treba, kot je navedlo predložitveno sodišče, ugotoviti, da čeprav obstoj in obseg pravice do odbitka, kot je ta, ki je določena v členu 6.30 zakona o dohodnini, kot taka ne pogojujeta dostopa do poklicnega usposabljanja, pa ostaja dejstvo, da finančne posledice, ki iz tega izhajajo, lahko vplivajo na dejansko dostopnost takega usposabljanja.
Nizozemska vlada navaja, da je namen davčne ugodnosti, obravnavane v postopku v glavni stvari, izboljšati dostop mladih do izobraževanja in njihov položaj na trgu dela. Namen pravice do odbitka iz člena 6.30 zakona o dohodnini je namreč pomoč mladim, tako da se jim v danem rednem obdobju za študij ponudijo davčne ugodnosti, ki jih omogočajo, da v tem obdobju lažje študirajo in da si tako ustvarijo dober položaj na trgu dela.
V teh okoliščinah se za davčno ureditev, kot je ta iz spora o glavni stvari, lahko šteje, da zadeva dostopnost do poklicnega usposabljanja v smislu člena 3(1)(b) Direktive 2000/78.
Zato in glede na člen 16(a) Direktive 2000/78, v skladu s katerim so države članice zavezane, da sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da se vsi zakoni in drugi predpisi, ki so v nasprotju z načelom enakega obravnavanja, odpravijo, je treba člen 3(1)(b) te direktive razlagati tako, da zajema prav tako davčno določbo, kot je obravnavana v postopku v glavni stvari, ki je bila sprejeta zaradi izboljšanja dostopa mladih do izobraževanja in torej njihovega položaja na trgu dela (glej po analogiji sodbo z dne 21. julija 2005, Vergani,
C‑207/04
,
ECLI:EU:C:2005:495
, točka
).
Iz prej navedenega izhaja, da je treba člen 3(1)(b) Direktive 2000/78 razlagati tako, da davčna ureditev, kot je obravnavana v postopku v glavni stvari, ki glede na starost osebe, ki prijavi izdatke za poklicno usposabljanje, določa njihovo različno davčno obravnavo, spada na stvarno področje uporabe te direktive, saj je njen namen izboljšanje dostopa mladih do usposabljanja.
Drugo vprašanje
Glede na odgovor na prvo vprašanje na drugo vprašanje ni treba odgovoriti, saj je bilo to zastavljeno le za primer, da bi Sodišče ugotovilo, da se Direktiva 2000/78 za spor v glavni stvari ne uporablja.
Tretje in četrto vprašanje
S tretjim in četrtim vprašanjem, ki ju je treba preučiti skupaj, predložitveno sodišče v bistvu sprašuje, ali je treba člen 6(1) Direktive 2000/78 razlagati tako, da nasprotuje davčni ureditvi, kot je obravnavana v postopku v glavni stvari, ki osebam, ki niso dopolnile 30 let, pod nekaterimi pogoji dopušča, da izdatke poklicnega usposabljanja v celoti odbijejo od svojih obdavčljivih prihodkov, medtem ko je ta pravica do odbitka za osebe, ki so to starost dopolnile, omejena.
V skladu s to določbo je treba preučiti, ali različno obravnavanje oseb, ki se tako izobražujejo, na podlagi starosti objektivno in razumno upravičuje legitimni cilj, ali so načini uresničevanja tega cilja primerni in ali ne presegajo tistega, kar je potrebno za uresničitev cilja, ki ga je želel doseči nacionalni zakonodajalec.
Člen 6(1)(a) Direktive 2000/78 poleg tega določa, da lahko to različno obravnavanje med drugim zajema določitev posebnih pogojev glede dostopnosti zaposlitve in poklicnega usposabljanja, zaposlitve in dela, vključno s pogoji glede odpustitve in plačila, za mlade osebe, zato da se spodbuja njihova poklicna vključenost ali da se jim zagotavlja varstvo.
Zato je treba ugotoviti, da je cilj izboljšanja položaja mladih na trgu dela zaradi spodbujanja njihove poklicne vključenosti ali zagotavljanja njihovega varstva mogoče šteti za legitimen cilj v smislu člena 6(1) Direktive 2000/78.
Treba je torej preučiti, ali so načini uresničevanja teh ciljev primerni in nujni.
Glede, prvič, primernosti davčne ureditve, kot je obravnavana v postopku v glavni stvari, ni sporno, da taka ureditev lahko izboljša položaj mladih na trgu dela, saj zanje predstavlja ukrep spodbude, kar zadeva poklicno usposabljanje. Vendar mora predložitveno sodišče preveriti, ali je to tako.
Drugič, predložitveno sodišče sprašuje glede nujne potrebnosti sporne davčne ureditve.
Glede tega nizozemska vlada navaja, da čeprav ureditev le osebam, mlajšim od 30 let, priznava pravico do odbitka vseh njihovih izdatkov za izobraževanje od njihovega obdavčljivega dohodka, pa osebe, starejše od 30 let, zaradi te ureditve vseeno niso v pretirano slabšem položaju. Te imajo namreč vsako leto pravico do odbitka izdatkov za izobraževanje v višini 15.000 EUR ne glede na to, ali se prijavljeni izdatki nanašajo na dodiplomski ali podiplomski študij.
Nizozemska vlada dodaja, da je mogoče tako pravico do odbitka uveljavljati časovno neomejeno, medtem ko je možnost za osebe, mlajše od 30 let, da odbijejo vse svoje izdatke za izobraževanje, omejena na redno obdobje za študij, in sicer šestnajst koledarskih četrtletij. Nazadnje, ista vlada poudarja, da izdatki za izobraževanje v povprečju znašajo 15.000 EUR letno.
Nazadnje, v zvezi z vprašanjem, ali je upravičeno, da so osebe, starejše od 30 let, izključene iz pravice do odbitka vseh izdatkov za izobraževanje, nizozemska vlada navaja, da so te osebe na splošno imele priložnost, da se prej izobražujejo in opravljajo poklicno dejavnost, tako da lahko, ker so v boljšem finančnem položaju kot tisti mladi, ki so se pred kratkim nehali šolati, vsaj deloma prevzamejo finančno breme novega izobraževanja.
Glede na široko polje proste presoje, ki se državam članicam in socialnim partnerjem priznava na področju socialne politike in politike zaposlovanja, se ne zdi, da bi država članica, ki bi sprejela davčno ureditev, kakršna je ta iz postopka v glavni stvari, prekoračila to, kar je potrebno za uresničitev cilja izboljšanja položaja mladih na trgu dela.
Glede na prej navedene preudarke je treba na tretje in četrto vprašanje odgovoriti, da je treba člen 6(1) Direktive 2000/78 razlagati tako, da ne nasprotuje davčni ureditvi, kot je obravnavana v postopku v glavni stvari, ki osebam, ki niso dopolnile 30 let, pod nekaterimi pogoji dopušča, da od svojih obdavčljivih prihodkov v celoti odbijejo izdatke za poklicno usposabljanje, medtem ko je ta pravica do odbitka za osebe, ki so to starost dopolnile, omejena, če je ta ureditev objektivno in razumno utemeljena z legitimnim ciljem politike zaposlovanja in trga dela ter so načini uresničevanja tega cilja primerni in nujni. Predložitveno sodišče mora preveriti, ali je tako v zadevi v glavni stvari.
Stroški
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (šesti senat) razsodilo:

1.
Člen 3(1)(b) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu je treba razlagati tako, da davčna ureditev, kot je obravnavana v postopku v glavni stvari, ki glede na starost osebe, ki prijavi izdatke za poklicno usposabljanje, določa njihovo različno davčno obravnavo, spada na stvarno področje uporabe te direktive, saj je njen namen izboljšanje dostopa mladih do usposabljanja.

2.
Člen 6(1) Direktive 2000/78 je treba razlagati tako, da ne nasprotuje davčni ureditvi, kot je obravnavana v postopku v glavni stvari, ki osebam, ki niso dopolnile 30 let, pod nekaterimi pogoji dopušča, da od svojih obdavčljivih prihodkov v celoti odbijejo izdatke za poklicno usposabljanje, medtem ko je ta pravica do odbitka za osebe, ki so to starost dopolnile, omejena, če je ta ureditev objektivno in razumno utemeljena z legitimnim ciljem politike zaposlovanja in trga dela ter so načini uresničevanja tega cilja primerni in nujni. Predložitveno sodišče mora preveriti, ali je tako v zadevi v glavni stvari.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nizozemščina.