CELEX: 62018TJ0268
Ochranná známka Evropské unie
Námitkové řízení
Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Luciano Sandrone
Starší slovní ochranná známka Evropské unie DON LUCIANO
Skutečné užívání starší ochranné známky
Článek 47 odst. 2 a 3 nařízení (EU) 2017/1001
Relativní důvod pro zamítnutí
Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001
Přihláška slovní ochranné známky složené z rodného jména a příjmení
Starší ochranná známka složená z titulu a příjmení
Neutralita pojmového srovnání
Neexistence nebezpečí záměny

)
[
omissis
]
Návrhová žádání účastníků řízení
Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
–
napadené rozhodnutí zrušil,
–
uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
EUIPO navrhuje, aby Tribunál:
–
žalobu zamítl,
–
uložil žalobci náhradu nákladů řízení.
Právní otázky
Na podporu žaloby žalobce uplatňuje v podstatě dva žalobní důvody, z nichž první vychází z toho, že odvolací senát porušil čl. 47 odst. 2 a 3 nařízení 2017/1001 a druhý z toho, že porušil čl. 8 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení.
[
omissis
]
K tvrzenému porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001
[
omissis
]
Ke srovnání označení
[
omissis
]
V projednávané věci jsou slovní povahy jak starší ochranná známka, tak označení, které je předmětem přihlášky ochranné známky. Před zahájením vzhledového, fonetického a pojmového srovnání kolidujících označení odvolací senát neměl za to, že tato označení obsahovala dominantní prvek. Až v průběhu uvedeného srovnání upřesnil, že pokud jde zaprvé o starší ochrannou známku, slovo „luciano“ je více rozlišující než slovo „don“ (bod 51 napadeného rozhodnutí). Pokud jde zadruhé o označení, které je předmětem přihlášky ochranné známky, rozlišovací způsobilost prvku „luciano“ je podle odvolacího senátu nižší než rozlišovací způsobilost prvku „sandrone“, který má vyšší vnitřní hodnotu pro španělskou, francouzskou, italskou a portugalskou veřejnost, protože se jedná o neobvyklé příjmení. Tento závěr však neplatí na celém unijním území, zejména v Německu a ve Finsku, kde je prvek „luciano“ stejně rozlišující jako prvek „sandrone“ (body 48 a 50 napadeného rozhodnutí).
Žalobce tento poslední závěr zpochybňuje.
Je tedy nezbytné ověřit, zda je posouzení rozlišujících a dominantních prvků kolidujících označení provedené odvolacím senátem stiženo nesprávným posouzením skutkového stavu.
–
K rozlišujícím a dominantním prvkům kolidujících označení
Označení, které je předmětem přihlášky ochranné známky, se skládá ze dvou slov, první slovo ze sedmi písmen, „luciano“, druhé z osmi písmen, „sandrone“. Starší ochranná známka se rovněž skládá ze dvou slov, první slovo ze tří písmen, „don“, druhé ze sedmi písmen, „luciano“.
Pokud jde o starší ochrannou známku, je třeba poznamenat, že prvek „luciano“ převládá nad prvkem „don“ nejen proto, že je posledně uvedené slovo velmi krátké, ale také proto, jak odvolací senát zdůraznil v bodě 51 napadeného rozhodnutí, že bude chápáno jako španělské oslovení, jež znamená „pan“ nebo jako italský titul pro kněze, který bude navíc chápán podstatnou částí unijní veřejnosti, včetně německé a finské veřejnosti, přičemž odvolací senát v tomto bodě odkázal na německý slovník
Duden
. Odvolací senát tedy správně dospěl k závěru, že pro relevantní veřejnost je prvek „luciano“ více rozlišující než prvek „don“, což žalobce ostatně nezpochybňuje. Toto zjištění však nemá dopad na určení stupně rozlišovací způsobilosti, jímž je nadán prvek „luciano“ jako takový (viz bod 102 níže).
Ačkoli je prvek „luciano“ více rozlišující než slovo „don“, není tomu tak v rozsahu, aby posledně uvedený prvek učinil zanedbatelným.
Pokud jde o označení, které je předmětem přihlášky ochranné známky, jak odvolací senát správně uvedl v bodě 46 napadeného rozhodnutí, slova, která jej tvoří, budou relevantní veřejností na celém unijním území pravděpodobně vnímána jako kombinace rodného jména a příjmení. Dále uvedl, že jméno Sandrone není vnímáno jako běžné příjmení, dokonce ani v Itálii, a že rodné jméno Luciano je naproti tomu vnímáno jako velmi rozšířené ve Španělsku, Itálii a Portugalsku, jakož i Francii díky blízkému rodnému jménu Lucien (bod 47 napadeného rozhodnutí). Pro veřejnost na těchto územích tedy odvolací senát uznal, že rozlišovací způsobilost je v případě prvku „luciano“ nižší než v případě prvku „sandrone“, které má jakožto neobvyklé příjmení „vyšší vnitřní hodnotu“ (bod 48 napadeného rozhodnutí).
Účastníci řízení toto posouzení odvolacího senátu nezpochybňují.
Podle odvolacího senátu je naproti tomu prvek „luciano“ vnímán v Německu nebo ve Finsku jako neobvyklé rodné jméno. Rovněž odmítl tvrzení námitkového oddělení, podle něhož je italské rodné jméno Luciano známé celé unijní veřejnosti, a to díky věhlasu italského tenora Luciana Pavarottiho. Podle odvolacího senátu je „podle jeho znalosti“ slavné příjmení Pavarotti spíše než celé jméno Luciano Pavarotti, a podstatná část unijní veřejnosti by si na jeho rodné jméno nevzpomněla (bod 48 napadeného rozhodnutí). Odvolací senát na tomto základě dospěl k závěru, že rodné jméno Luciano i příjmení Sandrone jsou pro německou a finskou veřejnost neobvyklá, a že je tedy pro ně první prvek stejně rozlišující jako druhý (bod 50 napadeného rozhodnutí).
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že podle judikatury je možné, že v části Unie má příjmení zpravidla vyšší rozlišovací způsobilost, než je rozlišovací způsobilost rodného jména. Nicméně je třeba zohlednit skutečnosti, jež jsou vlastní projednávané věci, zejména okolnost, že dotčené příjmení je málo obvyklé, anebo naopak velmi rozšířené, což může mít na tuto rozlišovací způsobilost vliv [rozsudky ze dne 5. října 2011, Cooperativa Vitivinícola Arousana v. OHIM – Sotelo Ares (ROSALIA DE CASTRO),
T‑421/10
, nezveřejněný,
EU:T:2011:565
, bod
, a ze dne 11. července 2018, Enoitalia v. EUIPO – La Rural Viñedos y Bodegas (ANTONIO RUBINI),
T‑707/16
, nezveřejněný,
EU:T:2018:424
, bod
], jakož i případný věhlas osoby, která požaduje, aby bylo její rodné jméno společně s jejím příjmením zapsáno jako ochranná známka (rozsudek ze dne 24. června 2010, Becker v. Harman International Industries,
C‑51/09 P
,
EU:C:2010:368
, body
a
).
V projednávané věci je třeba spolu s žalobcem konstatovat, že tvrzení odvolacího senátu, podle něhož bude rodné jméno Luciano v Německu nebo ve Finsku považováno za neobvyklé jméno, není založeno na žádném konkrétním důkazu.
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že pouhá skutečnost, že dané jméno není mezi obyvatelstvem určitého členského státu velmi běžné, nutně neznamená, že je toto rodné jméno relevantní veřejností v daném členském státě považováno za neobvyklé. Rodné jméno, které je poměrně známé na unijní úrovni či mezinárodní úrovni, nebude relevantní veřejností vnímáno jako neobvyklé, dokonce ani v členských státech, kde toto rodné jméno není velmi rozšířené.
Vzhledem k tomu, že odvolací senát v bodě 47 napadeného rozhodnutí správně uvedl, že rodné jméno Luciano je považováno za velmi běžné ve Španělsku, Itálii a Portugalsku i Francii, tedy v podstatné části Unie, nelze v projednávané věci vzhledem k obchodnímu styku v rámci Unie a k současným elektronickým komunikačním prostředkům rozumně tvrdit, že toto rodné jméno bude relevantní veřejností v Německu a Finsku vnímáno jako neobvyklé. Jinými slovy, i když je obecně známo, že rodné jméno „Luciano“ není mezi obyvatelstvem v Německu a Finsku velmi rozšířené, samotná tato skutečnost rozhodně neznamená, že toto rodné jméno bude v těchto členských státech považováno za neobvyklé, jak odvolací senát uvedl v bodě 48 napadeného rozhodnutí.
Proto je třeba dospět k závěru, že pro unijní veřejnost jako celek je nejvíce rozlišujícím prvkem označení, které je předmětem přihlášky ochranné známky, prvek „sandrone“, tedy příjmení, které není považováno za běžné, avšak to nečiní prvek „luciano“ zanedbatelným.
Po prozkoumání vnitřních vlastností každé ze složek kolidujících označení a po jejich srovnání s vlastnostmi ostatních složek je tedy třeba konstatovat, že bylo namístě, aby odvolací senát před tím, než přistoupí ke srovnání kolidujících označení ze vzhledového, fonetického a pojmového hlediska, určil přítomnost nejvíce rozlišujícího prvku v každém z kolidujících označení, a to prvku „luciano“ ve starší ochranné známce, což správně učinil, a prvku „sandrone“ v označení, na které se vztahuje přihláška ochranné známky, což neučinil, pro část relevantní veřejnosti. Důsledky tohoto pochybení budou stanoveny později.
[
omissis
]
–
K pojmovému srovnání
V bodech 52 a 53 napadeného rozhodnutí odvolací senát uvádí, že relevantní veřejnost si spojí označení, jehož zápis je požadován, s rodným jménem a příjmením, tedy s konkrétní (virtuální nebo skutečnou) osobou s rodným jménem Luciano z rodiny Sandrone, a na starší ochrannou známku bude také nahlížet tak, že označuje osobu s rodným jménem Luciano. Odvolací senát z toho dovodil, že „[s]potřebitelé, zejména v Německu nebo ve Finsku, by proto mohli dotčené ochranné známky vykládat tak, že odkazují na tutéž (virtuální nebo skutečnou) osobu, která má neobvyklé jméno „Luciano“. Podle odvolacího senátu tak kolidující označení z pojmového hlediska vykazují průměrný stupeň podobnosti (bod 53 napadeného rozhodnutí).
Žalobce i EUIPO mají v tomto ohledu výhrady. Žalobce tvrdí, že kolidující označení jsou pojmově odlišná, zatímco podle EUIPO je jejich srovnání z uvedeného hlediska neutrální. Kromě toho je podle EUIPO judikatura v této věci neustálená, neboť v některých rozsudcích měl unijní soud za to, že lze provést pojmové srovnání mezi ochrannými známkami, které obsahují příjmení nebo rodné jméno, zatímco v jiných rozsudcích bylo rozhodnuto, že pojmové srovnání těchto druhů označení není možné.
Tribunál má za to, že je tedy nezbytné upřesnit judikaturu v této záležitosti. V tomto ohledu je důležité připomenout, že účelem pojmového srovnání je srovnat „pojmy“ obsažené v kolidujících označeních. Podle definice, kterou uvádí například slovník
Larousse
, výraz „pojem“ znamená „obecnou a abstraktní představu, kterou lidská mysl vytváří ke konkrétnímu nebo abstraktnímu předmětu myšlení a jež mysli umožňuje přiřazovat k témuž předmětu různé vjemy, které k němu má, a třídit znalosti o tomto předmětu“.
Stejně tak podle judikatury pojmová podobnost znamená, že kolidující označení se v sémantickém obsahu shodují (rozsudek ze dne 11. listopadu 1997, SABEL,
C‑251/95
,
EU:C:1997:528
, bod
).
V případě, že rodné jméno či příjmení nesděluje „obecnou a abstraktní představu“ a postrádá sémantický obsah, proto není nositelem žádného „pojmu“, takže pojmové srovnání dvou označení, která jsou tvořena výlučně takovými rodnými jmény nebo příjmeními, není možné.
Pojmové srovnání naproti tomu zůstává možné v případě, že se dotčené rodné jméno nebo příjmení stalo symbolem pojmu, například díky věhlasu osoby, jež je nositelem tohoto rodného jména či tohoto příjmení, anebo v případě, že toto rodné jméno či toto příjmení má jasný a okamžitě rozpoznatelný sémantický obsah.
Tribunál již měl příležitost v této souvislosti rozhodnout, že relevantní veřejnost vnímá ochranné známky složené z příjmení nebo rodných jmen osob tak, že nemají zvláštní pojmový význam, ledaže je rodné jméno nebo příjmení obzvláště známé jako rodné jméno nebo příjmení slavné osoby [v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 18. května 2011, IIC v. OHIM – McKenzie (McKENZIE),
T‑502/07
, nezveřejněný,
EU:T:2011:223
, bod
; ze dne 8. května 2014, Pedro Group v. OHIM – Cortefiel (PEDRO),
T‑38/13
, nezveřejněný,
EU:T:2014:241
, body
až
, a ze dne 11. července 2018, ANTONIO RUBINI,
T‑707/16
, nezveřejněný,
EU:T:2018:424
, bod
].
V projednávané věci odvolací senát neidentifikoval žádný pojem, který by mohl být přiřazen k dotčenému rodnému jménu a příjmení. Ani účastníci řízení takové argumenty nepředkládají.
Pouhá skutečnost, že si relevantní veřejnost spojí označení, jehož zápis je požadován, s rodným jménem a příjmením, a tedy s konkrétní virtuální či skutečnou osobou, a že starší ochranná známka bude vnímána tak, že označuje osobu, která se jmenuje Luciano, nemá pro účely srovnání kolidujících označení z pojmového hlediska žádný význam.
Z tohoto důvodu je třeba odmítnout posouzení odvolacího senátu, podle něhož kolidující označení vykazují průměrnou podobnost z pojmového hlediska. Společně s EUIPO je třeba dospět k závěru, že v projednávané věci není možné provést pojmové srovnání, neboť rodná jména a příjmení obsažená v kolidujících označeních neobsahují žádný pojem.
S ohledem na všechny výše uvedené úvahy je vhodné schválit závěry odvolacího senátu týkající se přinejmenším nízké vzhledové a fonetické podobnosti kolidujících označení, a odmítnout závěry týkající se průměrné podobnosti těchto označení z pojmového hlediska, jelikož pojmové srovnání uvedených označení není v projednávané věci možné.
Ke globálnímu posouzení nebezpečí záměny
Tvrzení žalobce v bodě 63 žaloby, že nebezpečí záměny musí být posuzováno s ohledem na vnímání unijního spotřebitele, nikoli vnímání spotřebitelů v jedné nebo dvou unijních zemích (v projednávané věci v Německu a Finsku), je třeba rovnou odmítnout. Je totiž třeba připomenout, že pro zamítnutí zápisu ochranné známky Evropské unie postačuje, že relativní důvod pro zamítnutí ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001 existuje pouze v části Unie [v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 14. prosince 2006, Mast-Jägermeister v. OHIM – Licorera Zacapaneca (VENADO s rámečkem a další),
T‑81/03, T‑82/03 a T‑103/03
,
EU:T:2006:397
, bod
a citovaná judikatura]. Žalobce proto nemůže opodstatněně tvrdit, že nebylo správné, že odvolací senát uvedl argument o existenci nebezpečí záměny ve dvou unijních zemích pouze za účelem zamítnutí požadovaného zápisu a bez ohledu na otázku, zda je v projednávané věci tvrzené nebezpečí záměny u německého nebo finského spotřebitele prokázáno, či nikoli.
Co se týče posouzení nebezpečí záměny, z judikatury vyplývá, že toto posouzení předpokládá určitou vzájemnou závislost mezi zohledněnými faktory, a zejména mezi podobností ochranných známek a podobností výrobků nebo služeb, na které se ochranná známka vztahuje. Nízký stupeň podobnosti mezi výrobky nebo službami, na které se ochranná známka vztahuje, tak může být vyvážen vysokým stupněm podobnosti mezi ochrannými známkami a naopak (rozsudky ze dne 28. března 2017, REGENT UNIVERSITY,
T‑538/15
, nezveřejněný,
EU:T:2017:226
, bod
, a ze dne 8. listopadu 2017, IST,
T‑80/17
, nezveřejněný,
EU:T:2017:784
, bod
).
Odvolací senát prostřednictvím uplatnění zásady vzájemné závislosti připomenuté v bodě 93 dospěl k závěru, že existuje nebezpečí záměny mezi kolidujícími označeními alespoň pro relevantní německou a finskou veřejnost vzhledem k tomu, že uvedená označení mají přinejmenším nízký stupeň vzhledové a fonetické podobnosti a dotčené výrobky vykazují průměrný stupeň totožnosti nebo podobnosti.
Nicméně tím, že odvolací senát uplatnil zásadu vzájemné závislosti mechanicky bez zohlednění všech relevantních faktorů, neprovedl globální posouzení nebezpečí záměny správným způsobem.
Je přitom třeba připomenout, že podle ustálené judikatury je sice pravda, že na základě zásady vzájemné závislosti nízký stupeň podobnosti mezi výrobky nebo službami, na které se ochranná známka vztahuje, může být vyvážen vysokým stupněm podobnosti mezi ochrannými známkami, naopak nic nebrání konstatování, že vzhledem k okolnostem v projednávané věci neexistuje nebezpečí záměny i u totožných výrobků a při nízkém stupni podobnosti mezi kolidujícími ochrannými známkami [rozsudek ze dne 3. června 2015, Giovanni Cosmetics v. OHIM – Vasconcelos & Gonçalves (GIOVANNI GALLI),
T‑559/13
,
EU:T:2015:353
, bod
(nezveřejněný); v tomto smyslu viz rovněž rozsudky ze dne 12. července 2006, Vitakraft-Werke Wührmann v. OHIM – Johnson’s Veterinary Products (VITACOAT),
T‑277/04
,
EU:T:2006:202
, body
a
, a ze dne 17. února 2011, Annco v. OHIM – Freche et fils (ANN TAYLOR LOFT),
T‑385/09
,
EU:T:2011:49
, body
a
].
V projednávané věci zaprvé odvolací senát neurčil podobnost mezi kolidujícími označeními správně, když nesprávně dovodil, že prvek „luciano“ je v označení, jehož zápis byl požadován, stejně rozlišující jako prvek „sandrone“, a když dospěl k nesprávnému závěru o existenci průměrné pojmové podobnosti mezi kolidujícími označeními (viz body 75 a 90 výše).
Zadruhé odvolací senát nezohlednil zvláštnosti dotčených výrobků. Podle judikatury přitom vnímání ochranných známek průměrným spotřebitelem daného typu dotčených výrobků nebo služeb hraje rozhodující úlohu při globálním posouzení nebezpečí záměny [rozsudek ze dne 18. září 2012, Scandic Distilleries v. OHIM – Bürgerbräu, Röhm & Söhne (BÜRGER),
T‑460/11
, nezveřejněný,
EU:T:2012:432
, bod
].
V projednávané věci jsou jména v odvětví vína velmi důležitá, ať už se jedná o příjmení nebo názvy vinařství, protože se používají jako odkazy na vína a k označování vín. Obecně je třeba připomenout, že spotřebitelé jsou zvyklí označovat a rozeznávat víno podle slovního prvku, který slouží k jejich identifikaci, neboť tento prvek označuje zejména producenta nebo usedlost, na níž je víno vyráběno [rozsudky ze dne 27. února 2014, Pêra-Grave v. OHIM –Fundação Eugénio de Almeida (QTA S. JOSÉÉ DE PERAMANCA),
T‑602/11
, nezveřejněný,
EU:T:2014:97
, bod
, a ze dne 11. července 2018, ANTONIO RUBINI,
T‑707/16
, nezveřejněný,
EU:T:2018:424
, bod
; v tomto smyslu viz rovněž rozsudek ze dne 13. července 2005, Julián Murúra Entrena,
T‑40/03
,
EU:T:2005:285
, bod
]. V této souvislosti bude k identifikaci vín žalobce sloužit právě rozlišující prvek „sandrone“, anebo název jako celek, a to „luciano sandrone“, ale nikoli jen prvek „luciano“.
Zatřetí odvolací senát nezohlednil ani četnost, s níž jsou španělská či italská rodná jména nebo příjmení, skutečná či fiktivní, užívána v odvětví vína, a skutečnost, že spotřebitelé jsou zvyklí na ochranné známky, které obsahují tyto prvky, takže si nebudou myslet, že kdykoli se na ochranné známce objeví takové rodné jméno nebo příjmení ve vztahu k dalším prvkům, znamená to, že všechny výrobky, pro které je užíváno, pocházejí ze stejného zdroje [v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 3. června 2015, GIOVANNI GALLI,
T‑559/13
,
EU:T:2015:353
, bod
(nezveřejněný) a citovaná judikatura].
V odvětví vína, kde je užívání označení tvořených jmény nebo rodnými jmény velmi běžné, je proto nepravděpodobné, že by průměrný spotřebitel mohl věřit, že existuje hospodářská vazba mezi majiteli kolidujících označení pouze na základě skutečnosti, že sdílejí italské rodné jméno Luciano, které je podle bodu 47 napadeného rozhodnutí vnímáno jako velmi rozšířené ve Španělsku, Francii, Itálii a Portugalsku, a o němž nebylo prokázáno, že by mohlo být v dalších unijních zemích vnímáno jako neobvyklé. Tato skutečnost tak sama o sobě neumožňuje dospět k závěru o existenci nebezpečí záměny, pokud jde o ochranné známky vín, jelikož relevantní veřejnost neočekává, že uvedené rodné jméno bude užíváno jako prvek ochranné známky pouze jedním producentem [v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 8. února 2019, Serendipity a další v. EUIPO – CKL Holdings (CHIARA FERRAGNI),
T‑647/17
, nezveřejněný,
EU:T:2019:73
, bod
; obdobně viz také rozsudek ze dne 3. června 2015, GIOVANNI GALLI,
T‑559/13
,
EU:T:2015:353
, bod
(nezveřejněný)].
Začtvrté odvolací senát rovněž nezohlednil nízký stupeň rozlišovací způsobilosti prvku společného oběma ochranným známkám, a to prvku „luciano“, jenž vyplývá ze skutečnosti, že toto rodné jméno může označovat potenciálně neurčitý počet osob, a tedy celá relevantní veřejnost bude schopna odlišit starší ochrannou známku od ochranné známky, jejíž zápis je požadován, neboť posledně uvedená ochranná známka navíc obsahuje prvek „sandrone“, což je příjmení nadané vyšší vnitřní hodnotou (viz body 68 a 69 výše).
Tento závěr je podpořen judikaturou Soudního dvora, podle níž nelze připustit, že by každé příjmení tvořící starší ochrannou známku mohlo být platně namítáno proti zápisu ochranné známky složené z rodného jména a tohoto příjmení (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 24. června 2010, Becker v. Harman International Industries,
C‑51/09 P
,
EU:C:2010:368
, bod
). Neexistuje proto žádný automatický postup, který by umožnil dovodit existenci nebezpečí záměny v případě, že je starší ochranná známka tvořená příjmením převzata do ochranné známky s doplněním rodného jména. Tato úvaha platí i v případě, že starší ochranná známka obsahuje zejména jedno rodné jméno a označení, jehož zápis je požadován, obsahuje kombinaci tohoto rodného jména a příjmení [rozsudek ze dne 3. června 2015, GIOVANNI GALLI,
T‑559/13
,
EU:T:2015:353
, bod
(nezveřejněný)].
S ohledem na všechny výše uvedené skutečnosti a vzhledem k nízkému stupni podobnosti mezi kolidujícími označeními ze vzhledového a fonetického hlediska, jakož i k nemožnosti provést pojmové srovnání těchto označení je třeba dospět k závěru, že odvolací senát nesprávně rozhodl, že mezi kolidujícími označeními existuje nebezpečí záměny.
Z těchto důvodů je tedy třeba vyhovět druhému žalobnímu důvodu a napadené rozhodnutí zrušit, aniž je nutné rozhodovat o dalších tvrzeních žalobce, z nichž první vychází z obecné známosti označení, které je předmětem přihlášky ochranné známky, a druhé z rozhodovací praxe EUIPO.
[
omissis
]

Z těchto důvodů
TRIBUNÁL (sedmý senát)
rozhodl takto:

1)
Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 26. února 2018 (věc R 1207/2017‑2) se zrušuje.

2)
EUIPO ponese vlastní náklady řízení a kromě toho nahradí náklady řízení vynaložené Lucianem Sandronem.

Tomljenović
Bieliūnas
Kornezov
Takto vyhlášeno na veřejném zasedání v Lucemburku dne 27. června 2019.
Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: angličtina.
(
) – Jsou uvedeny pouze body tohoto rozsudku, jejichž zveřejnění považuje Tribunál za účelné.