CELEX: 62017TJ0055
Personalmål
Kontraktsanställda
Rekrytering
Internt uttagningsprov
Upprättande av en förteckning för rekrytering av assistenter
Villkor om viss tjänstgöringstid vid kommissionen för att få tillträde till uttagningsprovet
Sökanden nekades tillträde till proven

Bakgrund till tvisten
Sökanden John Morrison Healy började arbeta vid Europeiska kommissionen den 16 januari 2013 som kontraktsanställd i tjänstegrupp III (TG III), lönegrad 11, löneklass 1.
Den 9 februari 2016 offentliggjorde kommissionen ett meddelande om internt uttagningsprov på grundval av prov för att upprätta en förteckning över godkända sökande för rekrytering av sekreterare/kontorister i lönegrad 2 (AST/SC 2), assistenter i lönegrad 2 (AST 2) och handläggare i lönegrad 6 (AD 6) (nedan kallat meddelandet om uttagningsprov). De tre uttagningsproven hade följande referenser: COM/01/AST-SC/16 (AST/SC 2) – Sekreterare/kontorspersonal, COM/02/AST/16 (AST 2) – Assistenter och COM/03/AD/16 (AD 6) – handläggare.
Följande angavs om sökandenas administrativa ställning i artikel 2.1 a i avdelning III, med rubriken ”Villkor för tillträde till proven”, i meddelandet om uttagningsprov:
”[Du ska ha] tjänstgjort vid kommissionen i minst 42 månader, inte nödvändigtvis i följd, som tjänsteman, tillfälligt anställd eller kontraktsanställd. Tjänstgöringsperioder vid byråer eller andra institutioner beaktas inte. Perioder vid kommissionen som vikarie, extraanställd, lokalt anställd eller utstationerad nationell expert beaktas inte heller.”
I artikel 2.3 i meddelandet om uttagningsprov angavs på motsvarande sätt följande om kvalifikationer eller yrkeserfarenhet:
”[Du ska ha] universitets- eller högskoleutbildning, styrkt med examensbevis, eller gymnasieutbildning, styrkt med examensbevis, som ger behörighet till universitets- eller högskoleutbildning och minst tre års lämplig yrkeserfarenhet, eller yrkesutbildning eller yrkeserfarenhet på motsvarande nivå.”
I artikel 2 i meddelandet om uttagningsprov angavs att alla villkor för tillträde till proven skulle vara uppfyllda.
Sökanden anmälde sig till det interna uttagningsprovet COM/02/AST/16 (AST 2) vid ett icke angivet datum.
Den 9 mars 2016, som var sista dag för anmälan, kunde sökanden styrka att han varit anställd i 38 månader vid kommissionen som kontraktsanställd i tjänstegrupp III.
Den 11 april 2016 fick sökanden veta att uttagningskommittén för det interna uttagningsprovet COM/02/AST/16 (AST 2) hade beslutat att inte godkänna hans ansökan (nedan kallat det angripna beslutet), eftersom han inte uppfyllde villkoren i meddelandet om uttagningsprov om minst 42 månaders tjänstgöring vid kommissionen (nedan kallat det omtvistade villkoret).
Den 11 juli 2016 lämnade sökanden in ett klagomål mot det angripna beslutet.
Genom beslut av den 19 oktober 2016, som delgavs sökanden samma dag, avslog tillsättningsmyndigheten hans klagomål.
Förfarandet och parternas yrkanden
Sökanden väckte den nu aktuella talan genom en ansökan som inkom till tribunalens kansli den 30 januari 2017.
På en direkt fråga från tribunalens kansli förklarade sökanden genom en skrivelse av den 23 februari 2017 att han gick med på att det nu aktuella målet förenades med mål T‑73/17 RS/kommissionen och mål T‑79/17 Schoonjans/kommissionen vad gäller det muntliga förfarandet.
Kommissionen inkom med sitt svaromål den 3 april 2017.
Genom en skrivelse av den 18 maj 2017 angav sökanden att han avstod från att lämna in en replik.
Genom en skrivelse av den 30 maj 2017 begärde sökanden att en förhandling skulle hållas.
Ordföranden för tribunalens nionde avdelning beslutade den 14 november 2017 att inte förena det nu aktuella målet med mål T‑73/17 RS/kommissionen och T-79/17 Schoonjans/kommissionen.
Parterna utvecklade sin talan och svarade på tribunalens frågor vid förhandlingen den 18 januari 2018.
Sökanden har yrkat att tribunalen ska
–
ogiltigförklara det angripna beslutet, och
–
förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.
Kommissionen har yrkat att tribunalen ska
–
ogilla talan, och
–
förplikta sökanden att ersätta rättegångskostnaderna.
Rättslig bedömning
Parternas argument
Sökanden har som enda grund till stöd för sin talan anfört en invändning om rättsstridighet på grund av att det omtvistade villkoret, som ligger till grund för det angripna beslutet, utgör ett åsidosättande av de tvingande bestämmelserna i artikel 27 första stycket i tjänsteföreskrifterna för tjänstemän i Europeiska unionen (nedan kallade tjänsteföreskrifterna). Tillsättningsmyndigheten begränsade tillträdet till det interna uttagningsprovet COM/02/AST/16 (AST 2) på ett oproportionellt sätt när den krävde en tjänstgöringstid på 42 månader.
Sökanden menar att tillsättningsmyndigheten enligt artikel 27 i tjänsteföreskrifterna tvärtom ska genomföra ett rekryteringsförfarande på en så bred grundval som möjligt. Varje inskränkning av antalet personer som får delta i ett internt uttagningsprov ska grunda sig på vad som krävs för de tjänster som ska tillsättas och mer allmänt på tjänstens intresse.
Kravet på att ha tjänstgjort 42 månader vid kommissionen grundar sig inte på tjänstens intresse. Detta mål eftersträvas för övrigt inte systematiskt, eftersom det i artikel 2.3 i avdelning III, med rubriken ”Villkor för tillträde till proven”, i meddelandet om uttagningsprov anges att sökande ska ha minst 36 månaders yrkeserfarenhet.
Sökanden menar för övrigt att en tjänstgöringstid på 42 månader inte automatiskt kan betraktas som mer relevant än 36 månader vid kommissionen. Detta villkor är inte i sig tillräckligt för att tillsättningsmyndigheten ska kunna bedöma en anställds yrkeserfarenhet och förmåga att utföra de uppgifterna som krävs för den tjänst som ska tillsättas, i och med att villkoret inte beaktar andra omständigheter – till exempel en förlängning av tidigare avtal – som visar på nämnda erfarenhet och förmåga.
I artikel 82.7 i anställningsvillkoren för övriga anställda i Europeiska unionen (nedan kallade anställningsvillkoren), som ligger till grund för det omtvistade beslutet, anges att kontraktsanställda i tjänstegrupperna II–IV för att få delta i ett internt uttagningsprov ska ha tjänstgjort i tre år vid institutionen. Därmed vilar bestämmelsen i varje fall på antagandet att kontraktsanställda med kortare anställningstid aldrig kan ses som potentiella sökande med de bästa kvalifikationerna för tjänster som ska tillsättas genom ett internt uttagningsprov.
Kravet i meddelandet om uttagningsprovet, att de sökande skulle styrka en tjänstgöringstid på 42 månader, hade en negativ inverkan på tillsättningsmyndighetens förmåga att göra det mest fördelaktiga valet i en tillräckligt vid krets av sökande, vilket stred mot artikel 27 första stycket i tjänsteföreskrifterna. Sökanden anser slutligen, bland annat med stöd av domen av den 31 mars 1965, Rauch/kommissionen (
16/64
,
EU:C:1965:29
), att detta krav är särskilt rättsstridigt då begreppet ”uttagningsförfarande inom institutionen” tidigare i princip avsåg samtliga personer som var anställda vid institutionen, oavsett anställningsform.
Kommissionen har bestritt sökandens resonemang.
Tribunalens bedömning
Enligt artikel 27 första stycket i tjänsteföreskrifterna ska [r]ekryteringen … vara inriktad på att de tjänstemän som tjänstgör vid institutionen har högsta kompetens, prestationsförmåga och integritet samt är rekryterade över största möjliga geografiska område bland medborgarna i unionens medlemsstater. Inga tjänster ska vara förbehållna medborgare från en viss medlemsstat.”
Tribunalen erinrar först om de principer som fastställts i rättspraxis avseende villkoren och formerna för anordnandet av ett uttagningsprov.
För det första är det huvudsakliga ändamålet med ett meddelande om uttagningsprov att på ett så tydligt sätt som möjligt underrätta intresserade om de villkor som måste uppfyllas för att få den aktuella tjänsten så att de kan avgöra om det finns anledning för dem att ansöka (se dom av den 31 januari 2006, Giulietti/kommissionen,
T-293/03
,
EU:T:2006:37
, punkt
och där angiven rättspraxis).
För det andra har institutionen i detta avseende ett stort utrymme för skönsmässig bedömning när den fastställer vilka behörighetskriterier som ska vara uppfyllda beträffande de tjänster som ska tillsättas och när den, på grundval av dessa kriterier och i tjänstens intresse, fastställer villkoren för ett uttagningsprov och formerna för hur det ska anordnas (se, för ett liknande resonemang, dom av den 9 oktober 2008, Chetcuti/kommissionen,
C‑16/07 P
,
EU:C:2008:549
, punkterna
och
och där angiven rättspraxis, dom av den 31 januari 2006, Giulietti/kommissionen,
T-293/03
,
EU:T:2006:37
, punkt
och där angiven rättspraxis, och dom av den 13 december 2006, Heus/kommissionen,
T-173/05
,
EU:T:2006:392
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Institutionerna ska emellertid utöva sitt utrymme för skönsmässig bedömning när det gäller anordnande av uttagningsprov, i synnerhet fastställande av tillträdesvillkoren, på ett sätt som är förenligt med de tvingande bestämmelserna i artiklarna 27 första stycket och 29.1 i tjänsteföreskrifterna. Bestämmelserna i artikel 27 första stycket i tjänsteföreskrifterna om syftet med varje rekrytering och i artikel 29.1 i tjänsteföreskrifterna om de förfaranden som ska tillämpas vid tillsättning av en ledig tjänst är tvingande. Utrymmet för skönsmässig bedömning ska följaktligen alltid utnyttjas i förhållande till de krav som är förenade med den tjänst som ska tillsättas och mer allmänt med tjänstens intresse (se dom av den 13 december 2006, Heus/kommissionen,
T-173/05
,
EU:T:2006:392
, punkt
och där angiven rättspraxis). Se även, för ett liknande resonemang, dom av den 17 november 2009, Di Prospero/kommissionen,
F-99/08
,
EU:F:2009:153
, punkterna
och
och där angiven rättspraxis).
Det är visserligen sannolikt att de specifika villkor som begränsar antalet sökande som kan anmäla sig till ett uttagningsprov inskränker institutionens möjligheter att rekrytera de bästa sökandena i den mening som avses i artikel 27 första stycket i tjänsteföreskrifterna. Det betyder dock inte att varje villkor som innehåller en sådan begränsning strider mot ovan angiven artikel. Förvaltningens utrymme för skönsmässiga bedömning vid anordnandet av ett uttagningsprov och, mer allmänt, tjänstens intresse gör det nämligen möjligt för en institution att fastställa de villkor som institutionen anser vara lämpliga och som, fastän de begränsar tillträdet för sökande till ett uttagningsprov och därmed kraftigt antalet antagna sökande, inte riskerar att äventyra syftet att anta de sökande som besitter högst kompetens, prestationsförmåga och oberoende ställning i den mening som avses i artikel 27 första stycket i tjänsteföreskrifterna (se, för ett liknande resonemang, dom av den 17 november 2009, Di Prospero/kommissionen,
F-99/08
,
EU:F:2009:153
, punkt
).
De enda villkor som anses strida mot artikel 27 första stycket i tjänsteföreskrifterna är villkor som begränsar tillträdet för sökande till ett uttagningsprov och som riskerar att äventyra syftet att anta de sökande som har de bästa kvalifikationerna (se, för ett liknande resonemang, dom av den 6 mars 1997, de Kerros och Kohn-Berge/kommissionen,
T-40/96 och T-55/96
,
EU:T:1997:28
, punkt
, och dom av den 17 november 2009, Di Prospero/kommissionen,
F-99/08
,
EU:F:2009:153
, punkt
).
För det tredje erinrar tribunalen om att tribunalen med hänsyn till det stora utrymmet för skönsmässig bedömning ska begränsa sin prövning av villkoret om tjänstens intresse till frågan huruvida institutionen har hållit sig inom rimliga icke-klandervärda gränser och inte använt sitt bedömningsutrymme på ett uppenbart felaktigt sätt (se, för ett liknande resonemang, dom av den 19 juni 2015, Z/domstolen,
T-88/13 P
,
EU:T:2015:393
, punkt
).
Vidare ska tribunalen fastställa räckvidden av artikel 82.7 första meningen i anställningsvillkoren.
I artikel 82.7 första meningen i anställningsvillkoren föreskrivs att kontraktsanställda i tjänstegrupperna II–IV inte får delta i interna uttagningsprov förrän de har tjänstgjort i tre år vid institutionen.
Unionslagstiftaren har för det första, tvärtemot vad sökanden har anfört, valt att begränsa institutionernas utrymme för skönsmässig bedömning i artikel 82.7 första meningen i anställningsvillkoren genom att föreskriva ett krav på tre års tjänstgöring vid institutionen för kontraktsanställda i tjänstegrupperna II–IV för att de, oavsett kvalifikationer och yrkesmeriter, ska få tillåtas att delta i interna uttagningsprov. Denna inskränkning är mot bakgrund av artikel 29.1 tredje stycket i tjänsteföreskrifterna en följd av att interna uttagningsprov för kontraktsanställda endast anordnas i undantagsfall. Stöd för denna tolkning finns för övrigt i förarbetena till Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) nr 1023/2013 av den 22 oktober 2013 om ändring av tjänsteföreskrifterna för tjänstemän i Europeiska unionen och anställningsvillkoren för övriga anställda i Europeiska unionen (
EUT L 287, 2013, s. 15
). Europaparlamentets utskott för rättsliga frågor angav att kontraktsanställda endast fick ges tillträde till sådana uttagningsprov ”förutsatt att de arbetat minst tre år … för den berörda institutionen vid sista ansökningsdagen till uttagningsprovet” (ändringsförslag nr 30 i betänkandet om förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om ändring av tjänsteföreskrifterna för tjänstemän och anställningsvillkoren för övriga anställda i Europeiska unionen (COM(2011) 0890 – C7–0507/2011 – 2011/0455(COD)), s. 26).
I rättspraxis hade villkor om en tjänstgöringstid på minst tre år redan medgetts före denna lagstiftningsreform (dom av den 6 mars 1997, de Kerros och Kohn-Berge/kommissionen,
T-40/96 och T-55/96
,
EU:T:1997:28
, punkt
, och dom av den 17 november 2009, Di Prospero/kommissionen,
F-99/08
,
EU:F:2009:153
, punkt
), på minst fem år (dom av den 13 december 2006, Heus/kommissionen,
T-173/05
,
EU:T:2006:392
, punkterna
,
och
) och minst tio år (dom av den 21 november 2000, Carrasco Benítez/kommissionen,
T-214/99
,
EU:T:2000:272
, punkterna
och
). Skälet var att den aktuella institutionen i dessa mål hade utnyttjat sitt utrymme för skönsmässig bedömning och iakttagit villkoret om tjänstens intresse.
Tribunalen har redan slagit fast att kravet på ett visst antal tjänsteår är ett lämpligt sätt att se till att tjänstemännen har de kvalifikationer som krävs i artikel 27 första stycket i tjänsteföreskrifterna och därmed att säkerställa tjänstens intresse. En viss tjänstgöringstid och därmed en betydande erfarenhet från Europeiska unionens institutioner utgör ett ”säkert tecken” på ovan angivna kvalifikationer (se, för ett liknande resonemang, dom av den 13 december 2006, Heus/kommissionen,
T-173/05
,
EU:T:2006:392
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Ett sådant villkor om tjänstgöringstid gör det möjligt att se till att de som ges tillträde till interna uttagningsprov omfattats av de regler som har gällt för administrativ personal vid institutionerna under en viss tid, inte minst bedömnings- och disciplinreglerna, och att de har visat sin duglighet inom dessa ramar. Rekryteringsförfarandet ska alltså vara ett sätt för institutionen att se till att de som deltar i uttagningsproven är tjänstemän med högsta kompetens, prestationsförmåga och integritet enligt institutionernas egen bedömning (se, för ett liknande resonemang, dom av den 13 december 2006, Heus/kommissionen,
T-173/05
,
EU:T:2006:392
, punkt
).
Detta innebär, som kommissionen har anfört, att den institution som beslutar att i ett undantagsfall anordna ett uttagningsprov för kontraktsanställda i tjänstegrupperna II–IV är skyldig att iaktta kravet på minst tre års tjänstgöringstid enligt artikel 82.7 i anställningsvillkoren för övriga anställda. Denna institution får emellertid, med hänsyn till sitt stora utrymme för skönsmässig bedömning och under iakttagande av de tvingande bestämmelserna i artikel 27 första stycket och artikel 29.1 i tjänsteföreskrifterna, fastställa strängare villkor för vissa tjänster eller vissa tjänstegrupper, bland annat genom att kräva en längre tjänstgöringstid än vad som föreskrivs i artikel 82.7 första meningen i anställningsvillkoren (se, för ett liknande resonemang och analogt, dom av den 13 juli 1989, Jaenicke Cendoya/kommissionen,
108/88
,
EU:C:1989:325
, punkt
).
Denna slutsats, att kontraktsanställda som inte uppfyller ett villkor om tjänstgöringstid som fastställts av den aktuella institutionen får uteslutas, påverkas inte, i motsats till vad sökanden har gjort gällande, av att uttrycket ”uttagningsförfarande inom institutionen” tidigare i princip avsåg samtliga anställda vid institutionen, oavsett tjänsteställning.
En skyldighet att ge alla som tjänstgör vid en institution tillträde till ett internt uttagningsprov skulle nämligen inskränka institutionens stora utrymme för skönsmässig bedömning (se, för ett liknande resonemang, dom av den 9 oktober 2008, Chetcuti/kommissionen,
C‑16/07 P
,
EU:C:2008:549
, punkterna
–
, och dom av den 24 september 2009, Brown/kommissionen,
F-37/05
,
EU:F:2009:121
, punkt
). Anställda och tjänstemän vid institutionen kan därmed inte medges någon absolut rätt att delta i ett internt uttagningsprov vid en institution (se, för ett liknande resonemang, dom av den 6 mars 1997, de Kerros och Kohn-Berge/kommissionen,
T-40/96 och T-55/96
,
EU:T:1997:28
, punkt
, och dom av den 8 november 2006, Chetcuti/kommissionen,
T-357/04
,
EU:T:2006:339
, punkt
).
Tribunalen konstaterar att det omtvistade villkoret i det nu aktuella fallet, att sökande till de interna uttagningsproven skulle ha en tjänstgöringstid på minst 42 månader, inte nödvändigtvis sammanhängande, uppfyllde villkoret om tjänstens intresse.
Det framgår nämligen av den rättspraxis som anges ovan i punkterna 38–40 att kravet på en viss tjänstgöringstid utgör ett ”säkert tecken” på att de som söker till interna uttagningsprov har de kvalifikationer som föreskrivs i artikel 27 första stycket i tjänsteföreskrifterna.
Det angavs således uttryckligen i meddelandet om uttagningsprov att det låg i tjänstens intresse att rekryteringen av tillfälligt anställda som tjänstemän säkerställde att kommissionen fick tjänstemän med bäst kompetens, prestationsförmåga och integritet och att det endast var sökande med styrkt erfarenhet i en given tjänstegrupp som direkt kunde bli presterande tjänstemän.
Som kommissionen har angett i svaromålet anordnades de interna uttagningsprov som avses i meddelandet om uttagningsprov på ett sådant sätt att tjänstens intresse gavs ett dubbelt syfte, dels att reglera situationen för vissa tillfälligt anställda och kontraktsanställda genom att anställa dem som tjänstemän, dels att rekrytera personal som både är högkvalificerad och som kan prestera direkt.
Det bör också framhållas att kommissionen, som svar på en skriftlig fråga från tribunalen, har lagt fram protokollet från överläggningar mellan företrädare för arbetstagare och arbetsgivare om de interna uttagningsproven för kontraktsanställda den 11 december 2015. Det framgår av detta protokoll att kommissionen ursprungligen hade för avsikt att kräva en tjänstgöringstid på fyra år. Detta villkor motiverades ”av den omständigheten att man genom att kräva [fyra] års yrkeserfarenhet vid institutionerna i viss mån försäkrade sig om de anställdas yrkeskvalifikationer i och med att anställningsavtalen för dessa anställda redan hade förlängts en gång”. Mot bakgrund av synpunkter från flera fackföreningar, som föreslog att tjänstgöringstiden skulle vara tre år, fastställde kommissionen slutligen det omtvistade villkoret om tre och ett halvt år (sidan 4 i protokollet).
Således var det redan från början kommissionens avsikt att de sökande skulle ha en tjänstgöringstid på minst fyra år och slutligen tre och ett halvt år, då det ger vissa garantier om de sökandens yrkeskvalifikationer. Under dessa förutsättningar utnyttjade inte nämnda institution sitt utrymme för skönsmässig bedömning på ett uppenbart felaktigt sätt när den som ett villkor om tjänstgöringstid i meddelandet om uttagningsprovet krävde sex månader mer än den minsta tjänstgöringstid som föreskrivs i artikel 82.7 första meningen i anställningsvillkoren.
Sökandens argument att det omtvistade villkoret var oförenligt med proportionalitetsprincipen kan inte heller godtas.
Enligt domstolens fasta praxis kräver proportionalitetsprincipen att unionsinstitutionernas rättsakter ska vara ägnade att säkerställa att de legitima mål som eftersträvas med bestämmelserna i fråga uppnås och att de inte går utöver vad som är lämpligt och nödvändigt för att uppnå dessa mål (dom av den 8 april 2014, Digital Rights Ireland m.fl.,
C‑293/12 och C‑594/12
,
EU:C:2014:238
, punkt
och där angiven rättspraxis). Det är, med hänsyn till tillsättningsmyndighetens stora utrymme för skönsmässig bedömning när det gäller att fastställa kriterierna för de förmågor som krävs för de tjänster som ska tillsättas och att i enlighet med dessa kriterier och mer generellt i tjänstens intresse fastställa villkoren och formerna för uttagningsprovet (se dom av den 5 februari 1997, Petit-Laurent/kommissionen,
T-211/95
,
EU:T:1997:13
, punkt
), endast om det omtvistade villkoret är uppenbart olämpligt i förhållande till de mål som eftersträvas som lagenligheten av ett meddelande om uttagningsprov kan påverkas (se, för ett liknande resonemang, dom av den 8 juni 2010, Vodafone m.fl.,
C‑58/08
,
EU:C:2010:321
, punkt
). Slutligen erinrar tribunalen om att det framgår av artikel 27 första stycket i tjänsteföreskrifterna att syftet med alla uttagningsprov som anordnas i unionen är att se till alla tjänstemän vid en institution eller en byrå har högsta kompetens, prestationsförmåga och integritet (dom av den 14 april 2011, Clarke m.fl./harmoniseringskontoret,
F-82/08
,
EU:F:2011:45
, punkt
).
För det första framgår det av vad som anförs ovan i punkterna 44–49 att kravet på 42 månaders tjänstgöringstid var ägnat att nå ett dubbelt syfte, dels att reglera situationen för vissa tillfälligt anställda och kontraktsanställda genom att anställa dem som tjänstemän, dels att rekrytera personal som både är högt kvalificerad och omedelbart kan börja prestera.
För det andra går det omtvistade villkoret inte utöver vad som är lämpligt och nödvändigt för att nå detta dubbla syfte. Kravet på en tjänstgöringstid på minst 42 månader innebär att det endast krävdes sex månader mer än den minsta tjänstgöringstid som föreskrivs i artikel 82.7 första meningen i anställningsvillkoren. Tribunalen har som anges ovan i punkt 38 redan godtagit villkor om en längre tjänstgöringstid än 42 månader när den berörda institutionen som i det nu aktuella målet utnyttjat sitt utrymme för skönsmässig bedömning på ett sätt som varit förenligt med tjänstens intresse. Dessutom var det 84 procent av de 615 sökande i det interna uttagningsprovet COM/02/AST/16 (AST 2) som uppfyllde villkoret, vilket kommissionen har angett som svar på en skriftlig fråga från tribunalen.
Detta sista konstaterande är slutligen nog för att underkänna sökandens argument att det omtvistade villkoret innebar att tillsättningsmyndigheten inte kunde genomföra rekryteringen på bredast möjliga grund. Det framgår nämligen av de uppgifter som lämnats av kommissionen att 519 sökande fick delta i det interna uttagningsprovet i fråga.
Mot ovanstående bakgrund finner tribunalen att kommissionen genom att fastställa det omtvistade villkoret inte utnyttjade sitt utrymme för skönsmässig bedömning på ett uppenbart felaktigt sätt och att den således inte åsidosatte de tvingande bestämmelserna i artikel 27 första stycket i tjänsteföreskrifterna.
Invändningen om rättsstridighet ska således underkännas och talan följaktligen ogillas.
Rättegångskostnader
Enligt artikel 134.1 i tribunalens rättegångsregler ska tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Kommissionen har yrkat att sökanden ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom sökanden har tappat målet, ska detta yrkande bifallas.

Av dessa skäl meddelar
TRIBUNALEN (nionde avdelningen)
följande:

1)
Talan ogillas.

2)
John Morrison Healy förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.

Gervasoni
Kowalik-Bańczyk
Mac Eochaidh
Avkunnad vid offentligt sammanträde i Luxemburg den 12 september 2018.
Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: franska.