CELEX: 62020TJ0203
Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka
Syyriaan kohdistettavat rajoittavat toimenpiteet
Varojen jäädyttäminen
Puolustautumisoikeudet
Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan
Arviointivirhe
Oikeasuhteisuus
Omistusoikeus
Maineen vahingoittaminen

)
I

Asian tausta ja kanteen nostamisen jälkeiset tosiseikat
[– –]
A

Kantajan nimen alkuperäinen merkitseminen päätöksen 2013/255 liitteessä I ja asetuksen N:o 36/2012 liitteessä II oleviin luetteloihin
Päätöksen 2013/255 täytäntöönpanosta 17.2.2020 annetulla neuvoston täytäntöönpanopäätöksellä (YUTP) 2020/212 (
EUVL 2020, L 43
I, s. 6) ja asetuksen N:o 36/2012 täytäntöönpanosta 17.2.2020 annetulla neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2020/211 (
EUVL 2020, L 43
I, s. 1) (jäljempänä yhdessä alkuperäiset toimet) kantajan nimi merkittiin päätöksen 2013/255 liitteessä I ja asetuksen N:o 36/2012 liitteessä II olevaan niiden henkilöiden, yhteisöjen ja elinten, joihin kohdistetaan rajoittavia toimenpiteitä, nimien luetteloissa (jäljempänä yhdessä kyseessä olevat luettelot) olevan taulukon A riville 289 seuraavin perustein:
”Merkittävä Syyriassa toimiva liikemies, jolla on liiketaloudellisia intressejä matkailu-, televiestintä- ja kiinteistöalalla. Hallinnon tukeman Telsa Communication Groupin sekä Castro LLC:n toimitusjohtajana ja muiden liiketaloudellisten intressiensä kautta Mahir Burhan Eddine Al-Imam hyötyy Syyrian hallinnosta ja tukee sen rahoittamista ja lobbaustoimintaa sekä sen rakennuspolitiikkaa.”
[– –]
B

Kantajan nimen pysyttäminen riidanalaisissa luetteloissa
Neuvosto antoi 28.5.2020 päätöksen 2013/255 muuttamisesta päätöksen (YUTP) 2020/719 (
EUVL 2020, L 168, s. 66
), ja asetuksen N:o 36/2012 täytäntöönpanosta täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2020/716 (
EUVL 2020, L 168, s. 1
) (jäljempänä yhdessä pysyttämistoimet). Päätöksen 2013/255 soveltamista jatkettiin pysyttämistoimilla 1.6.2021 saakka. Kantajan nimi pysytettiin kyseessä olevissa luetteloissa olevan taulukon A rivillä 289 samoilla perusteilla kuin alkuperäisissä toimissa.
[– –]
II

Oikeudenkäyntimenettely ja asianosaisten vaatimukset
Kantaja nosti unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 18.4.2020 toimittamallaan kannekirjelmällä nyt käsiteltävän kanteen, jossa vaaditaan päätöksen 2013/255, asetuksen N:o 36/2012 ja alkuperäisten toimien kumoamista häntä koskevilta osin.
Kantaja esitti samana päivänä unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 67 artiklan 2 kohdan nojalla etusijan antamista asian käsittelylle koskevan pyynnön, joka hylättiin unionin yleisen tuomioistuimen neljännen jaoston puheenjohtajan 4.6.2020 tekemällä päätöksellä.
Kantaja esitti 23.4.2020 työjärjestyksen 66 artiklan nojalla tunnistetietojen poistamista koskevan pyynnön, joka hylättiin unionin yleisen tuomioistuimen 15.6.2020 tekemällä päätöksellä, koska kyseessä olevat tiedot ja erityisesti tunnistetiedot sisältyivät riidanalaisiin päätöksiin, jotka puolestaan oli julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä, joten ne olivat tulleet julkisiksi. Päätös tunnistetietojen poistamista koskevan pyynnön hylkäämisestä tehtiin sitä vastoin rajoittamatta taloudellisten tietojen ja kolmansia koskevien tietojen poistamista koskevan pyynnön hyväksymistä.
Unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 24.7.2020 toimittamallaan asiakirjalla kantaja tarkisti kannetta työjärjestyksen 86 artiklan perusteella siten, että kanne koskee myös pysyttämistoimien kumoamista siltä osin kuin nämä toimet koskevat häntä.
Neuvosto toimitti vastinekirjelmänsä unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 27.7.2020.
Neuvosto toimitti huomautuksensa kanteen tarkistamista koskevasta kirjelmästä unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 10.9.2020.
Kantaja toimitti vastauksensa 14.9.2020 ja vastaaja 26.10.2020.
Asian käsittelyn kirjallinen vaihe päätettiin 26.10.2020.
Unionin yleinen tuomioistuin pyysi 10.3.2021 työjärjestyksen 89 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisena prosessinjohtotoimena asianosaisia vastaamaan eräisiin kysymyksiin. Asianosaiset noudattivat pyyntöä asetetussa määräajassa.
Koska asianosaiset eivät olleet esittäneet asetetussa määräajassa istunnon pitämistä koskevaa pyyntöä, unionin yleinen tuomioistuin (neljäs jaosto) päätti 26.5.2021 esittelevän tuomarin ehdotuksesta ratkaista asian ilman käsittelyn suullista vaihetta.
Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–
ottaa kanteen tutkittavaksi
–
toteaa päätöksen 2013/255, asetuksen N:o 36/2012, alkuperäiset toimet ja pysyttämistoimet lainvastaisiksi kantajaa koskevilta osin
–
kumoaa näin ollen päätöksen 2013/255, asetuksen N:o 36/2012, alkuperäiset toimet ja pysyttämistoimet kantajaa koskevilta osin
–
ensiksi velvoittaa neuvoston maksamaan hänelle 18.2.2020 lukien yhtäältä 10000 euroa viikolta korvauksena aineellisesta vahingosta ja toisaalta 15000 euroa viikolta korvauksena henkisestä kärsimyksestä, joita hänelle on aiheutunut rajoittavien toimenpiteiden kohdistamisesta häneen, ja toiseksi velvoittaa neuvoston korvaamaan kaiken tulevan vahingon, joka kantajalle aiheutuu rajoittavien toimenpiteiden kohdistamisesta häneen,
–
velvoittaa neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Kantaja täsmensi esittämistään kolmesta vahingonkorvausvaatimuksesta vastauksessaan, että vaaditun korvauksen suuruuden määrittämisen kannalta merkityksellisen ajanjakson päättymisajankohta on unionin yleisen tuomioistuimen tuomion julistamispäivä.
Neuvosto vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin
–
hylkää kanteen kokonaisuudessaan
–
toissijaisesti siinä tapauksessa, että alkuperäiset toimet ja pysyttämistoimet (jäljempänä yhdessä riidanalaiset toimet) kumotaan kantajaa koskevilta osin, määrää täytäntöönpanopäätöksen 2020/212 ja päätöksen 2020/719 vaikutusten pysyttämisestä kantajaa koskevilta osin siihen asti, kunnes täytäntöönpanoasetusten 2020/211 ja 2020/716 osittainen kumoaminen tulee voimaan
–
velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
III

Oikeudellinen arviointi
[– –]
B

Kumoamisvaatimukset
[– –]
2.

Asiakysymys
[– –]
a)

Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee puolustautumisoikeuksien loukkaamista
[– –]
1)

Ensimmäinen osa, jonka mukaan oikeutta tulla kuulluksi ja oikeutta tutustua asiakirjoihin on loukattu
[– –]
ii)

Alkuperäisten toimien julkaisemisen jälkeen
–
Alkuperäisten toimien uudelleentarkastelu
Kantaja väittää ensinnäkin alkuperäisten toimien osalta ennen kaikkea, että määräaika uudelleentarkastelua koskevan pyynnön ja huomautusten esittämiselle oli liian lyhyt siten, että hän ei voinut tulla kuulluksi hyödyllisesti ja tehokkaasti. Tämä määräaika alkoi kulua edellä 13 kohdassa mainitusta Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaisemisesta eli 18.2.2020 ja päättyi kyseisessä ilmoituksessa pyynnön esittämiselle asetetun määräajan päättyessä eli 1.3.2020.
Kantaja katsoo lisäksi, että määräaika, joka hänelle on asetettu uudelleentarkastelua koskevan pyynnön ja huomautusten esittämistä varten, ja ajanjakso, joka neuvostolla on käytettävissään kyseisten pyyntöjen ja huomautusten tutkimiseen, ovat keskenään epätasapainossa. Tämä ajanjakso alkoi kyseisen määräajan päättymispäivänä 1.3.2020 ja päättyi päätöksen 2013/255 voimassaolon viimeisen jatkamisen, josta päätettiin 17.5.2019 annetulla neuvoston päätöksellä (YUTP) 2019/806 (
EUVL 2019, L 132, s. 36
), päättymispäivänä eli 1.6.2020.
Toiseksi siltä osin kuin kyse on pysyttämistoimista kantaja väittää ennen kaikkea, että se, että Euroopan unionin virallisessa lehdessä 29.5.2020 julkaistun ilmoituksen mukaan hänen mahdollisesti esittämänsä huomautukset otettaisiin huomioon kyseessä olevien luetteloiden seuraavan vuotuisen uudelleentarkastelun yhteydessä eikä niitä tutkittaisi välittömästi, on ristiriidassa kuulluksi tulemista koskevan oikeuden kanssa.
Kolmanneksi kantaja väittää, että se, että neuvosto päättää tarkastella kyseisiä luetteloita kerran vuodessa, ei ole päätöksen 2013/255, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2015/1836, ja asetuksen N:o 36/2012, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella 2015/1828, mukaista. Kantaja toteaa, että asetuksen N:o 36/2012, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella 2015/1828, 32 artiklan 4 kohdan mukaan neuvoston on tarkasteltava kyseessä olevia luetteloita uudelleen säännöllisin väliajoin ja vähintään 12 kuukauden välein. Näin ollen vuosittainen tarkastelu on vain osa näissä toimissa säädettyä uudelleentarkastelua koskevaa velvollisuutta.
Neuvosto kiistää kantajan väitteet.
Ensinnäkin sen kysymyksen osalta, onko kantajan oikeutta tulla kuulluksi loukattu sen vuoksi, että määräaika uudelleentarkastelua koskevan pyynnön esittämiselle oli liian lyhyt, on aluksi todettava, että tämä määräaika oli – mikä on asianosaisten kesken riidatonta – kahdeksan arkipäivää laskettuna päivästä, jona edellä 13 kohdassa mainittu ilmoitus julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä, eli 18.2.2020 alkaen siihen saakka, kunnes kyseisessä ilmoituksessa mainitun pyynnön esittämiselle asetettu määräaika päättyi eli 1.3.2020.
Tämän jälkeen on syytä huomauttaa, että asetuksen N:o 36/2012 32 artiklan 3 kohdassa säädetään, että ”jos huomautuksia tehdään tai jos esitetään konkreettista uutta näyttöä, neuvosto tarkastelee päätöstään uudelleen ja ilmoittaa asiasta asianomaiselle luonnolliselle henkilölle, oikeushenkilölle, yhteisölle tai elimelle”. Lisäksi tämän artiklan 4 kohdassa todetaan, että ”liitteissä II ja II a olevia luetteloita tarkastellaan uudelleen säännöllisin väliajoin ja vähintään 12 kuukauden välein”. Tästä seuraa, että asetuksessa N:o 36/2012 ei säädetä uudelleentarkastelua koskevan pyynnön tai huomautusten esittämiselle aikarajaa.
Mikään ei siis estänyt kantajaa esittämästä asetuksen N:o 36/2012, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella 2015/1828, 32 artiklan 3 kohdan mukaista uudelleentarkastelupyyntöä tai huomautuksia milloin tahansa. Neuvosto ilmoitti tältä osin, että se vastaa mainittuihin huomautuksiin odottamatta vuosittaista määräpäivää.
Lisäksi on muistutettava, että velvollisuus toimia kohtuullisessa ajassa hallintomenettelyissä on unionin oikeuden yleinen periaate, jonka noudattamisen unionin tuomioistuimet takaavat ja joka mainitaan perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohdassa osana oikeutta hyvään hallintoon (ks. analogisesti tuomio 11.4.2006, Angeletti v. komissio,
T‑394/03
,
EU:T:2006:111
,
kohta ja tuomio Füller-Tomlinson v. parlamentti,
T‑390/10 P
,
EU:T:2012:652
,
kohta). Oikeuskäytännöstä seuraa myös, että kun menettelyn kestoa ei ole vahvistettu unionin oikeuden säännöksessä tai määräyksessä, ajan kohtuullisuutta on arvioitava kunkin asian olosuhteiden perusteella niin, että huomioon otetaan erityisesti oikeusriidan merkitys asianosaiselle, asian monimutkaisuus sekä se, miten asianosaiset ovat toimineet (ks. analogisesti tuomio 28.2.2013, uudelleenkäsittely Arango Jaramillo ym. v. EIP,
C‑334/12 RX‑II
,
EU:C:2013:134
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Tältä osin neuvosto huomauttaa yhtäältä, että se tarvitsi vuosittaisen uudelleentarkastelun toteuttamiseksi kolmen kuukauden ajanjakson eli 1.3.2020 alkaen päätöksen 2013/255 voimassaolon viimeisen jatkamisen päättymispäivään, josta päätettiin päätöksessä (YUTP) 2019/806, eli 1.6.2020 saakka. Tällainen uudelleentarkastelu merkitsee neuvoston mukaan niiden lähes 350 henkilön ja yhteisön yksilöllisen tilanteen tarkastelua, joiden nimet ovat kyseessä olevissa luetteloissa. Toisaalta neuvosto toteaa, että se vastaa esitettyihin huomautuksiin ja tarjoaa mahdollisuuden esittää uusia kommentteja, niin että sen ja huomautuksia esittäneiden henkilöiden ja yhteisöjen välinen vuoropuhelu tapahtuu tämän kolmen kuukauden ajanjakson aikana.
Todettakoon, että kolmen kuukauden ajanjakso lähes 350 henkilön ja yhteisöjen yksilöllisen tilanteen tarkastelua varten on suhteellisen lyhyt. Näissä olosuhteissa määräajan asettaminen uudelleentarkastelua koskevien pyyntöjen esittämiselle on hyväksyttävä keino, jolla neuvosto voi varmistautua siitä, että se voi saada asianomaisten henkilöiden ja yhteisöjen huomautukset ja todisteet ennen uudelleentarkastelua koskevan vaiheen päättymistä, ja siitä, että sillä on riittävästi aikaa tutkia ne vaadittavalla huolellisuudella. On totta, että käsiteltävässä asiassa vahvistettua määräpäivää seuraava 12 päivän määräaika oli lyhyt, koska kantajan oli tutustuttava ilmoitukseen ja luetteloon merkitsemisen perusteisiin ja laadittava huomautukset, joihin voidaan liittää todisteita. Yhtäältä uudelleentarkastelua koskevan pyynnön esittämiselle ei kuitenkaan ole asetettu mitään muotovaatimuksia. Toisin kuin kantaja väittää, tällaisen pyynnön jättämistä varten ei myöskään edellytetä asianajajan käyttämistä. Toisaalta uudelleentarkastelua koskevan pyynnön esittäminen aloittaa neuvoston ja asianomaisen henkilön tai yhteisön välisen vuoropuhelun, jota ei ole rajattu ajallisesti eikä käytävän kirjeenvaihdon laajuuden osalta. Tämä merkitsee, että ei ole mitään estettä sille, että uudelleentarkastelua koskeva pyyntö, johon sisältyy summittaisia huomautuksia, jätetään asetetussa määräajassa, ja sitä täydennetään tämän jälkeen tarvittaessa muilla huomautuksilla tai muilla todisteilla neuvoston kanssa käytävän vuoropuhelun kuluessa. Näin ollen sen 12 päivän määräajan perusteella, jonka neuvosto asetti uudelleentarkastelua koskevan pyynnön esittämiselle edellä 13 kohdassa mainitussa Euroopan unionin virallisessa lehdessä 18.2.2020 julkaistussa ilmoituksessa, ei sinällään voida katsoa, että kantajan oikeutta tulla kuulluksi olisi loukattu.
Joka tapauksessa ja kuten edellä 91 kohdassa on todettu ja kuten neuvosto myöntää, mikään ei estänyt kantajaa esittämästä tällaista pyyntöä tai huomautuksia milloin tahansa, myös kyseisen määräajan jälkeen, asetuksen N:o 36/2012 32 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Vastaavasti määräajalla, jonka neuvosto vahvisti edellä 13 kohdassa mainitussa Euroopan unionin virallisessa lehdessä 18.2.2020 julkaistussa ilmoituksessa, voi olla vain puhtaasti ohjeellinen tarkoitus. Tällainen tieto on hyödyllinen, jotta asianomaiset henkilöt ja yhteisöt voivat esittää uudelleentarkastelua koskevan pyyntönsä ennen uudelleentarkastelumenettelyä koskevan vaiheen päättymistä, mikä on neuvoston sisäinen tapahtuma, josta ne eivät voi olla tietoisia, ja ennen kuin neuvosto antaa uusia toimia.
Toiseksi kantajan väitteistä, jotka koskevat yhtäältä sitä, että mahdollisia huomautuksia ei tutkita välittömästi, ja toisaalta sitä, että neuvosto päättää tarkastella kyseisiä luetteloita vain kerran vuodessa, on aluksi muistutettava, kuten edellä 91 ja 95 kohdassa on todettu, että kantaja voi milloin tahansa esittää huomautuksia, joihin neuvosto vastaa odottamatta vuosittaista määräpäivää.
Lisäksi on todettava, että päätöksen 2013/255, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2015/1836, 34 artiklan mukaan kyseistä päätöstä seurataan jatkuvasti siten, että sitä jatketaan tai sitä muutetaan tarvittaessa, jos neuvosto katsoo, ettei sen tavoitteita ole saavutettu. Kuten neuvosto perustellusti korostaa, tästä on osoituksena se, ettei alkuperäisiä toimia annettu asetuksen N:o 36/2012, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella 2015/1828, 32 artiklan 4 kohdan mukaisesti suoritetun vuosittaisen uudelleentarkastelun jälkeen vaan helmikuussa 2020.
Näin ollen on hylättävä kantajan väitteet, jotka koskevat alkuperäisten toimien uudelleentarkastelua koskevan pyynnön esittämiselle asetetun määräajan lyhyyttä ja sitä, että neuvosto ei ole tutkinut kantajan huomautuksia välittömästi, koska se tutkii luettelot vain kerran vuodessa.
[– –]

Näillä perusteilla
UNIONIN YLEINEN TUOMIOISTUIN (neljäs jaosto)
on ratkaissut asian seuraavasti:

1)
Kanne hylätään.

2)
Maher Al-Imam velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Gervasoni
Frendo
Martín y Pérez de Nanclares
Julistettiin Luxemburgissa 22 päivänä syyskuuta 2021.
Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: ranska.
(
)	Tästä tuomiosta on otettu tähän vain kohdat, joiden julkaisemista unionin yleinen tuomioistuin pitää aiheellisena.