CELEX: 62013TJ0518
Žig Europske unije
Postupak za proglašavanje žiga ništavim
Verbalni žig Europske unije MACCOFFEE
Raniji žig Europske unije McDONALD’S
Članak 53. stavak 1. točka (a) i članak 8. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 207/2009
Obitelj žigova
Neosnovano iskorištavanje razlikovnog karaktera ili ugleda ranijeg žiga
Proglašavanje žiga ništavim

Okolnosti spora
Dana 13. listopada 2008. tužitelj, Future Enterprises Pte Ltd, podnio je Uredu Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) prijavu za registraciju žiga Europske unije, na temelju Uredbe Vijeća (EZ) br. 40/94 od 20. prosinca 1993. o žigu Zajednice (
SL 1994., L 11, str. 1
.), kako je izmijenjena (zamijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (
SL L 78, str. 1
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)).
Žig za koji je zatražena registracija verbalni je znak MACCOFFEE.
Proizvodi za koje je zatražena registracija potpadaju pod razrede 29., 30. i 32. Nicanskog sporazuma o međunarodnoj klasifikaciji proizvoda i usluga radi registracije žigova od 15. lipnja 1957., kako je revidiran i izmijenjen, a koji, za svaki od razreda, odgovaraju sljedećem opisu:
—
razred 29. „Meso, riba, perad i divljač; mesni ekstrakti; konzervirano, zamrznuto, sušeno i kuhano voće i povrće; hladetine (želei), džemovi, kompoti; jaja, mlijeko i mliječni proizvodi; jestiva ulja i masti; mliječni proizvodi; kreme [mliječni proizvod]; tučeno vrhnje; sastojci za pripremanje kremastih pića (od mlijeka); mliječni pudinzi; jogurti; hrana u obliku grickalica; grickalice od voća; grickalice od krumpira; čips od krumpira u obliku grickalica; napici od mlijeka ili koji sadrže mlijeko; mliječni frapei”;
—
razred 30. „Kava, čaj, kakao, šećer, riža, tapioka, sago, nadomjesci kave; brašno i proizvodi od žitarica, kruh, kolači i slastice, sladoled; med, sirup od melase; kvasac, prašak za dizanje; sol, senf; ocat, umaci (začini); mirodije; led za hlađenje; keksi; žitarice za doručak; smrznute slastice; krekeri; smrznuti jogurti; sladoledi; pereci; slatke latice; slatkiši; slatkiš; šećerne pločice; kandirani bomboni od metvice; čokolada; čokoladne slastice; kolači; muffini; kokice; grickalice od žitarica; zasoljena hrana pripremljena u obliku grickalica; kukuruzni čips; tortilje; kolači; kruh; garnirani sendviči; wrapovi (sendviči); sendviči sa žara; deserti, pudinzi; instant kava; mješavina za kavu; kava u zrnu; mljevena kava; ledena kava; kava s mlijekom; pića na bazi kakaa s mlijekom, pića na bazi čokolade, kava i pića na bazi kave, kakao i pića na bazi kakaa; pića na bazi čaja; čaj, odnosno čaj od ginsenga, crni čaj, Oolong čaj, čaj od ječma i lišća ječma; voćni čaj; biljni čajevi (osim za medicinsku upotrebu); ledeni čaj”;
—
razred 32. „Pivo; mineralne i gazirane vode te ostala bezalkoholna pića; pića od voća i voćni sokovi; sirupi i ostali preparati za pripremanje napitaka; osvježavajuća pića na bazi voća s okusom čaja ili kave (koja nisu obuhvaćena drugim razredima); bezalkoholna pića na bazi voća s okusom čaja ili kave (koja nisu obuhvaćena drugim razredima)”
Prijava žiga Europske unije objavljena je u
Glasniku žigova Zajednice
br. 1/2009 od 12. siječnja 2009. te je verbalni znak MACCOFFEE registriran kao žig Europske unije 29. siječnja 2010. pod brojem 7307382 za sve proizvode navedene u točki 3. ove presude.
Intervenijent, McDonald’s International Property Co. Ltd, podnio je 13. kolovoza 2010. zahtjev za proglašavanje osporavanog žiga ništavim za sve proizvode za koje je taj žig bio registriran.
Zahtjev za proglašavanje ništavosti temeljio se na sljedećim žigovima:
—
verbalni žig Europske unije McDONALD’S, prijavljen 1. siječnja 1996. i registriran 16. srpnja 1999. pod brojem 62497, za proizvode i usluge iz razreda 29., 30., 32. i 42.;
—
verbalni žig Europske unije McFISH, prijavljen 18. travnja 1996. i registriran 20. srpnja 2007. pod brojem 5056429, za proizvode iz razreda 29. i 30.;
—
verbalni žig Europske unije McTOAST, prijavljen 24. listopada 2005. i registriran 20. travnja 2007. pod brojem 4699054, za proizvode i usluge iz razreda 29., 30. i 43.;
—
verbalni žig Europske unije McMUFFIN, prijavljen 27. srpnja 2005. i registriran 7. kolovoza 2006. pod brojem 4562419, za proizvode i usluge iz razreda 29., 30., i 43.;
—
verbalni žig Europske unije McRIB, prijavljen 19. studenoga 1999. i registriran 11. lipnja 2001. pod brojem 1391663, za proizvode iz razreda 29. i 30.;
—
verbalni žig Europske unije McFLURRY, prijavljen 30. lipnja 1998. i registriran 8. rujna 1999. pod brojem 864694, za proizvode iz razreda 29.;
—
verbalni žig Europske unije CHICKEN McNUGGETS, prijavljen 1. travnja 1996. i registriran 4. kolovoza 1998. pod brojem 16196, za proizvode iz razreda 29.;
—
verbalni žig Europske unije McCHICKEN, prijavljen 1. travnja 1996. i registriran 2. veljače 1998. pod brojem 16188, za proizvode iz razreda 30.;
—
verbalni žig Europske unije EGG McMUFFIN, prijavljen 1. travnja 1996. i registriran 19. prosinca 1997. pod brojem 15966, za proizvode iz razreda 30.;
—
verbalni žig Europske unije McFEAST, prijavljen 1. travnja 1996. i registriran 27. listopada 1999. pod brojem 15941, za proizvode iz razreda 30.;
—
verbalni žig Europske unije BIG MAC, prijavljen 1. travnja 1996. i registriran 22. prosinca 1998. pod brojem 62638, za proizvode i usluge iz razreda 29., 30. i 42.;
—
verbalni žig Europske unije PITAMAC, prijavljen 1. veljače 2005. i registriran 11. travnja 2006. pod brojem 4264818, za proizvode i usluge iz razreda 29., 30. i 42.;
—
i njemački žig McDonald’s, općepoznat, za proizvode i usluge iz razreda 29., 30., 32. i 43.
Razlozi koje je istaknuo intervenijent bili su oni iz članka 53. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009, u vezi s člankom 8. stavkom 1. točkama (a) i (b), člankom 8. stavkom 2. točkom (c) i člankom 8. stavkom 5. te uredbe.
Na zahtjev tužitelja, nositelja osporavanog žiga, intervenijent je pozvan da dostavi dokaz o stvarnoj uporabi ranijih žigova na kojima je temeljio svoj zahtjev, u skladu s člankom 57. stavcima 2. i 3. Uredbe br. 207/2009.
Odlukom od 27. travnja 2012., Odjel za poništaje proglasio je osporavani žig ništavim u cijelosti, u skladu s člankom 53. stavkom 1. točkom (a) Uredbe br. 207/2009, u vezi s člankom 8. stavkom 5. te uredbe, i to isključivo na temelju ranijeg verbalnog žiga Europske unije McDONALD’S, registriranog pod brojem 62497, jer je, s obzirom na dugogodišnji ugled koji je stekao žig McDONALD’S i na uspostavljanje veze između tog žiga i osporavanog žiga kod relevantne javnosti, postojala ozbiljna opasnost da se uporabom osporavanog žiga bez opravdanog razloga nepošteno iskorištava razlikovni karakter ili ugled ranijeg žiga McDONALD’S.
Tužitelj je 26. lipnja 2012. podnio žalbu EUIPO‑u protiv odluke Odjela za poništaje na temelju članaka 58. do 64. Uredbe 207/2009.
Odlukom od 13. lipnja 2013. (u daljnjem tekstu: pobijana odluka) prvo žalbeno vijeće EUIPO‑a u cijelosti je odbilo tužiteljevu žalbu, prihvativši u biti argumentaciju Odjela za poništaje prema kojoj su u tom slučaju bili ispunjeni svi uvjeti za primjenu članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009. S tim u vezi, utvrdilo je da žig McDONALD’S uživa znatan ugled za usluge brze prehrane. U odnosu na relevantne čimbenike za ocjenu je li relevantna javnost – odnosno šira javnost u Europskoj uniji, koja se također koristila uslugama brze prehrane koje pruža intervenijent – mogla uspostaviti vezu između suprotstavljenih žigova, navelo je, kao prvo, da su suprotstavljeni žigovi bili slični, kao drugo, da je znatan ugled koji je stekao žig McDONALD’S obuhvaćao i kombinaciju prefiksa „mc” s nazivom elementa jelovnika ili prehrambenog proizvoda, kao treće, da je intervenijent nositelj obitelji žigova koji kombiniraju prefiks „mc” s nazivom stavke jelovnika ili prehrambenog proizvoda (u daljnjem tekstu: obitelj žigova „Mc”), kao četvrto, da je osporavani žig prikazivao strukturu koja je zajednička obitelji žigova „Mc” i, kao peto, da usluge i proizvodi obuhvaćeni suprotstavljenim žigovima imaju određen stupanj sličnosti, zbog bliske veze koja postoji između njih. Na temelju cjelokupne ocjene svih tih čimbenika, zaključilo je da je relevantna javnost mogla mentalno uspostaviti vezu između suprotstavljenih žigova, pa čak i u velikom dijelu povezati osporavani žig s obitelji žigova „Mc”. Prema njegovu mišljenju, uspostava takve veze kod relevantne javnosti može uključivati prijenos imidža žiga McDONALD’S ili značajki povezanih s tim žigom na proizvode koje obuhvaća osporavani žig, tako da je vrlo vjerojatno da je tužitelj nepošteno iskoristio ugled ranijeg žiga McDONALD’S. Naposljetku, utvrdilo je da nije bilo opravdanog razloga za uporabu osporavanog žiga.
Zahtjevi stranaka
Tužitelj u biti od Općeg suda zahtijeva da:
—
poništi pobijanu odluku;
—
naloži EUIPO‑u snošenje troškova.
EUIPO i intervenijent od Općeg suda zahtijevaju da:
—
odbije tužbu;
—
naloži tužitelju snošenje troškova.
Pravo
Uvodne napomene o pravnom okviru i predmetu spora
Na temelju članka 53. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009, žig Europske unije proglašava se ništavim, na zahtjev podnesen EUIPO‑u, među ostalim, kada postoji raniji žig, u smislu članka 8. stavka 2. navedene uredbe, odnosno žig s datumom prijave za registraciju koji je raniji od datuma prijave za registraciju žiga Europske unije čije se poništavanje zahtijeva, i kada su ispunjeni uvjeti iz članka 8. stavka 5. te uredbe. Iz potonje odredbe proizlazi da se poništavanje žiga Europske unije može zatražiti čak i kad je taj žig registriran za proizvode ili usluge koji nisu slični onima za koje je registriran raniji žig.
Proširena zaštita dodijeljena ranijem žigu u skladu s člankom 8. stavkom 5. Uredbe br. 207/2009 podrazumijeva da je ispunjeno više uvjeta. Kao prvo, raniji žig Europske unije mora biti prijavljen prije onoga čije se poništavanje zahtijeva i mora biti registriran. Kao drugo, raniji žig Europske unije i onaj čije se poništavanje traži moraju biti istovjetni ili slični. Kao treće, raniji žig Europske unije mora uživati ugled u Uniji. Kao četvrto, uporaba bez opravdanog razloga žiga Europske unije čije se poništavanje zahtijeva mora dovesti do opasnosti od nepoštenog iskorištavanja razlikovnog karaktera ili ugleda ranijeg žiga Europske unije ili od nanošenja štete razlikovnom karakteru ili ugledu tog žiga. Budući da su ti uvjeti kumulativni, nepostojanje jednog od njih dovoljno je da se članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009 učini neprimjenjivim (vidjeti presudu od 6. srpnja 2012., Jackson International/OHIM – Royal Shakespeare (ROYAL SHAKESPEARE),
T‑60/10
, neobjavljenu,
EU:T:2012:348
, t.
18.
i navedenu sudsku praksu).
U ovom predmetu tužitelj ne osporava ni da je žig McDONALD’S prijavljen prije osporavanog žiga, 1. travnja 1996., i registriran 16. srpnja 1999. (vidjeti točku 6. ove presude), ni da žig McDONALD’S uživa u Uniji znatan ugled za usluge brze prehrane, tako da poštovanje prvog i trećeg uvjeta za primjenu članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009 navedenih u točki 15. ove presude nije sporno.
Naprotiv, tužitelj osporava određene ocjene koje su navele žalbeno vijeće da u pobijanoj odluci utvrdi da postoji određeni stupanj sličnosti između suprotstavljenih žigova. Prema njegovu mišljenju, zbog te potonje sličnosti, postojanja obitelji žigova „Mc”, vlastitog razlikovnog karaktera stečenog prefiksom „mc”, korištenim u kombinaciji s nazivom stavke jelovnika ili prehrambenog proizvoda, i određenog stupnja sličnosti između usluga i proizvoda koje obuhvaćaju suprotstavljeni žigovi, zbog bliske veze koja postoji između njih, može se uspostaviti veza između suprotstavljenih žigova kod relevantne javnosti. Slijedom toga, vrlo je moguće da se uporabom osporavanog žiga bez opravdanog razloga nepošteno iskorištava razlikovni karakter ili ugled ranijeg žiga McDONALD’S. Predmet spora ograničava se stoga na pitanje je li žalbeno vijeće u pobijanoj odluci pravilno prihvatilo ocjene Odjela za poništaje prema kojima su drugi i četvrti uvjet za primjenu članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009, navedeni u točki 15. ove presude, u ovom slučaju bili ispunjeni.
Postojanje određenog stupnja sličnosti suprotstavljenih žigova
Tužitelj smatra da je žalbeno vijeće u pobijanoj odluci počinilo pogrešku u ocjeni utvrdivši da su suprotstavljeni žigovi općenito slični u određenoj mjeri. Tvrdi da, u skladu sa sudskom praksom, u ovom slučaju mora prevladavati vizualna sličnost jer se prehrambeni proizvodi i pića odabiru ponajprije vizualno. Prema njegovu mišljenju, suprotstavljeni žigovi vizualno su vrlo različiti te je žalbeno vijeće pogrešno ocijenilo da su elementi „mac” i „mc” vizualno slični. Također tvrdi da su suprotstavljeni žigovi fonetski vrlo različiti. Prefiksi „mac” i „mc” ne izgovaraju se na isti način. U engleskom jeziku, zbog udvostručenja slova „c”, osporavani žig izgovara se „mac coffi”, dok se žig McDONALD’S izgovara „me don alds” te je, kao što to proizlazi iz engleske sudske prakse priložene spisu ovog postupka, naglasak na drugom slogu „don”, što znači da je element „mc” u fonetskom smislu sekundarni element navedenog žiga. S konceptualnog gledišta, tužitelj tvrdi da se žig McDONALD’S shvaća kao prezime, dok se pobijani žig, iako sadržava element „mac”, koji je u današnje vrijeme također prefiks patronimičkih prezimena galskog (škotskog i irskog) podrijetla, općenito ne shvaća kao takvo prezime, s obzirom na to da je taj element povezan s pojmom „coffee”, koji se shvaća kao da označava kavu, odnosno topli aromatični napitak. U tom kontekstu, element „mac” u osporavanom žigu vjerojatno se shvaća kao da se odnosi na pojam iz američkog žargona za prijateljsko obraćanje strancu, kao u izrazu „Hey Mac, you want a coffee?” („Hej, Mac, hoćeš kavu?”). Budući da ne postoji nikakva sličnost suprotstavljenih žigova, tužitelj ocjenjuje da je žalbeno vijeće trebalo odbiti zahtjev za proglašavanje žiga ništavim i primjećuje da, čak i pod pretpostavkom da su ti žigovi neznatno slični, na temelju toga, s obzirom na praksu EUIPO‑a, ne bi se moglo zaključiti da je kod relevantne javnosti uspostavljena veza između njih.
EUIPO i intervenijent opovrgavaju tužiteljeve argumente i zahtijevaju odbijanje njegovih prigovora na temelju toga da žalbeno vijeće nije počinilo nikakvu pogrešku u ocjeni utvrdivši da postoji određeni stupanj opće sličnosti suprotstavljenih žigova.
S tim u vezi, valja podsjetiti da zaštita dodijeljena člankom 8. stavkom 5. Uredbe br. 207/2009 nije podređena utvrđenju takvog stupnja sličnosti između odnosnih žigova da kod relevantne javnosti postoji vjerojatnost dovođenja u zabludu. Dovoljno je da stupanj sličnosti između tih žigova dovede do toga da relevantna javnost uspostavi vezu između njih (vidjeti po analogiji presude od 16. svibnja 2007., La Perla/OHIM – Worldgem Brands (NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC),
T‑137/05
, neobjavljenu,
EU:T:2007:142
, t.
34.
i navedenu sudsku praksu i od 16. prosinca 2012., Rubinstein/OHIM – Allergan (BOTOLIST),
T‑345/08 i T‑357/08
, neobjavljenu,
EU:T:2010:529
, t.
65.
i navedenu sudsku praksu).
Postojanje takvog stupnja sličnosti, kao i postojanje stupnja sličnosti u smislu članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009, mora se ocijeniti općenito, uzimajući u obzir sve relevantne čimbenike predmetnog slučaja. Stoga se ta opća ocjena mora, u odnosu na vizualnu, fonetsku ili koncepcijsku sličnost suprotstavljenih žigova, temeljiti na dojmu koji proizvodi cjelina, vodeći računa osobito o njihovim specifičnim i dominantnim elementima (vidjeti presudu Suda od 12. lipnja 2007., OHIM/Shaker,
C‑137/05 P, Zb., str. I142., t. 35.
i navedenu sudsku praksu).
U ovom predmetu nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu u odnosu na suprotstavljene žigove nije osporavano. Rasprava se stoga ograničava na pitanje može li se na temelju ocjena žalbenog vijeća u pobijanoj odluci zaključiti da je uvjet postojanja minimalnog stupnja sličnosti između žigova, određen člankom 8. stavkom 5. Uredbe br. 207/2009, bio ispunjen.
Kao prvo, glede vizualne sličnosti suprotstavljenih žigova, valja navesti da je riječ o verbalnim žigovima.
Kao što to pravilno navodi tužitelj, suprotstavljeni žigovi vizualno su vrlo različiti jer, premda je žig McDONALD’S sastavljen od devet slova i jednog tipografskog znaka, a pobijani žig od devet slova, zajednička su im samo četiri slova, odnosno „m”, „c”, „o” i „a”, od kojih se tri u suprotstavljenim žigovima ne nalaze na istome mjestu. Doduše, oba žiga počinju slovom „m”, a njihova se slova „c” i „o” nalaze na drugom i trećem mjestu u žigu McDONALD’S te na trećem i petom mjestu u pobijanom žigu. Nadalje, slova „m” i „c” nalaze se u početnom dijelu suprotstavljenih žigova, odnosno u elementima „mac” i „mc”. Osim toga, o različitosti između žigova ne može se zaključiti iz uporabe velikih i malih slova jer takva okolnost nije relevantna, s obzirom na to da se zaštita koja proizlazi iz registracije verbalnog žiga odnosi na riječ naznačenu u prijavi za registraciju, a ne na posebne grafičke ili stilske aspekte koje taj žig može imati (vidjeti presudu od 29. travnja 2015., Chair Entertainment Group/OHIM – Libelle (SHADOW COMPLEX),
T‑717/13
, neobjavljenu,
EU:T:2015:242
, t.
50.
i navedenu sudsku praksu). Međutim, te tvrdnje nisu dostatne da bi se utvrdila vizualna sličnost, čak i neznatna, suprotstavljenih žigova.
Tužitelj, dakle, pravilno tvrdi da je utvrđenje da su suprotstavljeni žigovi u neznatnoj mjeri vizualno slični, do kojeg je žalbeno vijeće došlo u točki 38. pobijane odluke, pogrešno.
Nadalje, glede fonetske sličnosti suprotstavljenih žigova, valja prihvatiti ocjenu žalbenog vijeća iz točke 39. pobijane odluke prema kojoj se početni dijelovi navedenih žigova, odnosno elementi „mac” i „mc”, u oba slučaja izgovaraju „mak” ili „mac”, pri čemu je slovo „a”„schwa” ili prigušeni samoglasnik koji se izgovara kao u engleskoj riječi „ago”, barem u dijelu relevantne javnosti. Doduše, neki elementi priloženi spisu ovog postupka mogu baciti sumnju na utemeljenost takve ocjene žalbenog vijeća pozivanjem na anglofoni dio navedene javnosti. Naime, iz druge rečenice točke 44. presude High Courta of Justice (England & Wales), Chancery Division (Visoki sud (Engleska i Wales), odjel Chanceryja, Ujedinjena Kraljevina) od 27. studenoga 2001. u predmetu Frank Yu Kwan Yuen/McDonald’s, koju je istaknuo tužitelj, proizlazi da se „prvi slog McCHINA [...] izgovara malo drukčije nego MAC”. Stoga se čini da cijela anglofona relevantna javnost ili njezin dio može neznatno različito izgovarati početni dio suprotstavljenih žigova. Međutim, takva pogreška, ako postoji, neće imati utjecaja na zakonitost pobijane odluke jer, kao što to pravilno ističe EUIPO, dio te javnosti koji prefikse „mc” i „mac” doživljava kao prefikse galskih patronimičkih prezimena izgovara ih na isti način. Navedeni prefiksi tradicionalno se izgovaraju na isti način, odnosno „mak” (vidjeti u tom smislu presude od 5. srpnja 2012., Comercial Losan/OHIM – McDonald’s International Property (Mc. Baby),
T‑466/09
, neobjavljenu,
EU:T:2012:346
, t.
37.
i
41.
i od 26. ožujka 2015., Emsibeth/OHIM – Peek & Cloppenburg (Nael),
T‑596/13
, neobjavljenu,
EU:T:2015:193
, t.
48.
i
50.
).
Osim toga, čak i pod pretpostavkom da, kao što to tvrdi tužitelj, cijela relevantna javnost ili njezin dio samoglasnik „a” koji se nalazi u početnom dijelu pobijanog žiga izgovara otvoreno, dok onaj koji se nalazi u početnom dijelu žiga McDONALD’S izgovara prigušeno, ostaje činjenica da su izgovori početnih dijelova suprotstavljenih žigova uvelike slični. Doduše, završni dijelovi navedenih žigova, odnosno elementi „donald’s” i „coffee”, različiti su u fonetskom smislu, pri čemu je zanemariva činjenica da se jedno slovo u njima, odnosno slovo „o”, izgovara na isti način. Međutim, na temelju tih razlika ne može se zanijekati postojanje određene opće fonetske sličnosti između tih žigova, koja proizlazi iz istovjetnog ili u najmanju ruku uvelike sličnog izgovora relevantne javnosti njihova početnog dijela, odnosno elemenata „mac” i „mc”.
Stoga je žalbeno vijeće u točki 41. pobijane odluke pravilno utvrdilo da su suprotstavljeni žigovi u određenom stupnju fonetski slični.
Glede konceptualne sličnosti suprotstavljenih žigova, valja podsjetiti da su, prema sudskoj praksi, žigovi dovoljno bliski kada prizivaju istu ideju (vidjeti u tom smislu presude od 16. svibnja 2007., Merant/OHIM – Focus Magazin Verlag (Focus),
T‑491/04
, neobjavljenu,
EU:T:2007:141
, t.
57.
i od 11. prosinca 2008., Tomorrow Focus/OHIM – Information Builders (Tomorrow Focus),
T‑90/06
, neobjavljenu,
EU:T:2008:567
, t.
35.
).
U ovom slučaju prije svega treba navesti, kao što je to učinilo žalbeno vijeće u točkama 42. i 66. pobijane odluke, da su elementi „mc” i „mac” iz suprotstavljenih žigova u očima dijela relevantne javnosti povezani istom idejom, odnosno prefiksom galskog patronimičkog prezimena koji dio anglofone relevantne javnosti shvaća kao da znači „sin od”, a za ostatak relevantne javnosti nema posebno značenje (vidjeti u tom smislu presude od 5. srpnja 2012., Mc. Baby,
T‑466/09
, neobjavljenu,
EU:T:2012:346
, t.
41.
i od 26. ožujka 2015., Nael,
T‑596/13
, neobjavljenu,
EU:T:2015:193
, t.
41.
). Kao što to EUIPO pravilno opaža, za dio relevantne javnosti koji poznaje prefikse galskih patronimičkih prezimena opće je poznato da se oni mogu pisati ili „mc” ili „mac”. Osim toga, žalbeno je vijeće pravilno, barem u odnosu na anglofoni dio relevantne javnosti, ocijenilo da se završni dio pobijanog žiga, odnosno element „coffee”, shvaća kao da se odnosi na aromatični napitak iz sjemenke biljke kave koji se tradicionalno poslužuje topao. Dio relevantne javnosti koji poznaje prefikse galskih patronimičkih prezimena i razumije značenje engleske riječi „coffee” može u osporavanom žigu otkriti povezivanje tih dvaju elemenata, to više što, kao što to pravilno opaža EUIPO, takvo povezivanje prefiksa s riječju svakodnevnog jezika nije neuobičajeno (presuda od 5. srpnja 2012., Mc. Baby,
T‑466/09
, neobjavljena,
EU:T:2012:346
). U osporavanom žigu povezivanje pojma koji se odnosi na galsko patronimičko prezime i drugog pojma koji se odnosi na napitak relevantna javnost vjerojatnije shvaća kao pozivanje na napitak koji proizvodi osoba škotskog ili irskog podrijetla nego, kao što to tvrdi tužitelj, kao da se odnosi na poznati izraz u kojem se pojam „mac” koristi za prijateljsko obraćanje strancu.
Iz prethodno navedenog proizlazi da suprotstavljeni žigovi imaju određenu konceptualnu sličnost, utoliko što barem dio relevantne javnosti percipira oba žiga kao da se odnose na patronimičko prezime galskog podrijetla. Slijedom toga, žalbeno je vijeće u točki 42. pobijane odluke pravilno utvrdilo da su suprotstavljeni žigovi u određenom stupnju fonetski slični.
Naposljetku, glede opće sličnosti koja postoji između suprotstavljenih žigova, dovoljne da se između njih uspostavi veza kod relevantne javnosti, čak i ako ih međusobno ne zamjenjuje, valja podsjetiti da tu sličnost treba odrediti s obzirom na vizualne, fonetske i konceptualne sličnosti navedenih žigova te, prema potrebi, ocjenu relativne važnosti koju treba pridati tim različitim elementima, uzimajući u obzir kategoriju proizvoda ili usluga o kojima je riječ i uvjete pod kojima se stavljaju na tržište (vidjeti u tom smislu i po analogiji glede ocjene postojanja vjerojatnosti dovođenja u zabludu presudu od 22. lipnja 1999., Lloyd Schuhfabrik Meyer,
C‑342/97
,
EU:C:1999:323
, t.
27.
).
U ovom slučaju suprotstavljeni žigovi razlikuju se vizualno, no imaju određen stupanj fonetske i konceptualne sličnosti koja proizlazi iz njihova početnog dijela, odnosno elemenata „mc” i „mac”. Ta fonetska i konceptualna sličnost suprotstavljenih žigova ne može se potpuno zanemariti jer, kao što to navodi tužitelj, način stavljanja na tržište proizvoda obuhvaćenih odnosnim žigom temelji se ponajprije na vizualnom odabiru. Doduše, iz sudske prakse proizlazi da, kada su proizvodi koje označava neki žig proizvodi široke potrošnje koji se uobičajeno prodaju u samoposluživanjima, relevantna javnost prilikom kupnje uobičajeno percipira odnosni žig na vizualni način, tako da je vizualni aspekt važniji za opću ocjenu sličnosti između tog žiga i drugog žiga koji mu je suprotstavljen (vidjeti u tom smislu i po analogiji glede ocjene postojanja vjerojatnosti dovođenja u zabludu presude od 23. svibnja 2007., Henkel/OHIM – SERCA (COR),
T‑342/05
, neobjavljenu,
EU:T:2007:152
, t.
53.
i navedenu sudsku praksu i od 13. prosinca 2007., Cabrera Sánchez/OHIM – Industrias Cárnicas Valle (el charcutero artesano),
T‑242/06
, neobjavljenu,
EU:T:2007:391
, t.
80.
i navedenu sudsku praksu). Međutim, čak i ako je u takvom slučaju fonetska sličnost umanjene važnosti (presuda od 13. prosinca 2007., el artesano charcutero,
T‑242/06
, neobjavljena,
EU:T:2007:391
, t.
81.
) jer potrošač odnosnih proizvoda uobičajeno ne izgovara naziv žiga, ona time ne postaje zanemariva, odnosno zadržava svu svoju važnost jer nije isključeno da se u nekim slučajevima usmena komunikacija o proizvodima i žigu o kojima je riječ odvija prije samog čina kupnje (vidjeti u tom smislu presude od 23. svibnja 2007., COR,
T‑342/05
, neobjavljenu,
EU:T:2007:152
, t.
53.
i od 23. rujna 2011., NEC Display Solutions Europe/OHIM – C More Entertainment (see more),
T‑501/08
, neobjavljenu,
EU:T:2011:527
, t.
53.
) ili da su ti proizvodi predmet usmenog oglašavanja, na radiju ili od drugih potrošača (presuda od 23. rujna 2011., see more,
T‑501/08
, neobjavljena,
EU:T:2011:527
, t.
53.
). Isto tako, iako se u takvom slučaju važnost konceptualne sličnosti umanjuje činjenicom da potrošač u samoposluživanjima gubi malo vremena između uzastopnih kupnji i često ne čita sve naznake navedene na različitim proizvodima, nego se više povodi za općim vizualnim dojmom koji ostavljaju njihove etikete ili pakiranja (presuda od 2. prosinca 2008., Ebro Puleva/OHIM – Berenguel (BRILLO’S), T‑275/07, neobjavljena, EU:T:2008 545, t. 24.), ona ne postaje zbog toga zanemariva, posebice u slučajevima kada su suprotstavljeni žigovi verbalni žigovi.
Uzimajući u obzir fonetske i konceptualne aspekte na temelju kojih se može utvrditi da suprotstavljeni žigovi, čak i ako se vizualno razlikuju, a zbog svojeg završnog dijela imaju i konceptualne i fonetske razlike, svejedno imaju određeni stupanj opće sličnosti, s obzirom na konceptualnu i fonetsku sličnost njihovih početnih dijelova, odnosno elemenata „mc” i „mac”.
Slijedom toga, čak i ako je žalbeno vijeće pogrešno utvrdilo da suprotstavljeni žigovi imaju nizak stupanj vizualne sličnosti (vidjeti točku 25. ove presude), u točki 48. pobijane odluke pravilno je utvrdilo da su suprotstavljeni žigovi bili u određenom stupnju općenito slični. U skladu s tim, pogreška počinjena u okviru ocjene sličnosti suprotstavljenih žigova ne smije dovesti do poništenja pobijane odluke.
Stoga valja utvrditi da su utemeljene ocjene žalbenog vijeća u pobijanoj odluci – prema kojima je drugi uvjet za primjenu članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009, naveden u točki 15. ove presude, u tom slučaju bio zadovoljen – i stoga treba odbiti sve prigovore protiv navedenih ocjena.
O uspostavi veze između suprotstavljenih žigova kod relevantne javnosti
Najprije valja podsjetiti da su povrede iz članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009, kada do njih dođe, posljedica približavanja predmetnih žigova kod relevantne javnosti, odnosno veze koju ta javnost uspostavlja između tih žigova, iako ih međusobno ne zamjenjuje (vidjeti u tom smislu presudu od 6. srpnja 2012., ROYAL SHAKESPEARE,
T‑60/10
, neobjavljenu,
EU:T:2012:348
, t.
19.
i navedenu sudsku praksu). Uspostavu takve veze treba ocjenjivati općenito, uzimajući u obzir sve relevantne čimbenike predmetnog slučaja (vidjeti presudu od 6. srpnja 2012., ROYAL SHAKESPEARE,
T‑60/10
, neobjavljenu,
EU:T:2012:348
, t.
20.
i navedenu sudsku praksu). Među navedenim su čimbenicima stupanj sličnosti predmetnih žigova, narav proizvoda ili usluga obuhvaćenih tim žigovima, uključujući stupanj bliskosti ili različitosti tih proizvoda ili usluga kao i zainteresirane javnosti, jačina ugleda ranijeg žiga, stupanj svojstvenog ili uporabom stečenog razlikovnog karaktera ranijeg žiga i postojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu (vidjeti presudu od 6. srpnja 2012., ROYAL SHAKESPEARE,
T‑60/10
, neobjavljenu,
EU:T:2012:348
, t.
21.
i navedenu sudsku praksu).
U ovom predmetu tužitelj osporava, među ostalim, ocjene žalbenog vijeća u pobijanoj odluci u skladu s kojima je, s jedne strane, postojanje obitelji žigova „Mc” relevantan čimbenik za ocjenu uspostave veze između suprotstavljenih žigova kod relevantne javnosti i, s druge strane, postoji određen stupanj sličnosti između odnosnih usluga i proizvoda jer između njih postoje bliske veze.
Tužitelj tvrdi da je žalbeno vijeće u pobijanoj odluci počinilo pogrešku u ocjeni utvrdivši da je relevantna javnost zbog elementa „mac” koji se nalazi u osporavanom žigu mogla povezati taj žig s obitelji žigova „Mc”, koja proizlazi iz obitelji žigova McDONALD’S. S tim u vezi, smatra da se sudska praksa koja se odnosi na obitelj žigova mora tumačiti strogo jer odstupa od općeg načela da se svaki žig mora ocjenjivati cjelovito. Prema njegovu mišljenju, elementi koje je intervenijent priložio spisu postupka pred EUIPO‑om – odnosno jelovnici intervenijentovih restorana brze prehrane, nezavisno istraživanje provedeno 1991. i 1992. te odluke sudova država članica – bili su dovoljni za utvrđenje da relevantna javnost prefiks „mc” povezuje s prehrambenim proizvodima i pićima. Osim jednog dokumenta koji spominje žig McDONALD’S, svi su ti elementi bili iz 2010., dakle nakon 13. listopada 2008., dana podnošenja prijave za registraciju osporavanog žiga. Osim toga, dio nezavisnog istraživanja provedenog 1991. pokazuje samo da ispitanici povezuju prefiks „mc” sa žigom McDONALD’S, dok se na temelju dijela tog istraživanja provedenog 1992., čiji bi rezultati mogli biti iskrivljeni zbog tendencioznosti postavljenog pitanja, može samo zaključiti da je većina ispitanika znala da se prefiks „mc” u kombinaciji s drugim riječima koristi za usluge restorana brze prehrane ili samoposlužnih restorana. Prema tužiteljevu mišljenju, žalbeno vijeće nema temelja za pretpostavku da su rezultati nezavisnog istraživanja nakon šesnaest godina i dalje relevantni i da se njihova važnost čak i povećala. Naposljetku, odluke sudova država članica koje je pregledalo žalbeno vijeće nemaju dokaznu snagu jer ne obvezuju EUIPO i odražavaju specifične situacije. Tužitelj opaža da iz sudske prakse i dijela C odjeljka 2. poglavlja 7. točke 2. stranice 4. Smjernica za postupke pred EUIPO‑om (u daljnjem tekstu: EUIPO‑ove smjernice) implicitno proizlazi da koncept obitelji žigova u ovom slučaju nije primjenjiv jer element „mac”, koji se nalazi u osporavanom žigu, nije istovjetan elementu „mc”, koji je zajednički obitelji žigova „Mc”. Element „coffee”, koji se nalazi u osporavanom žigu i odnosi se na naziv pića, razlikuje navedeni žig od intervenijentovih ranijih žigova u kojima se prefiks „mc” kombinira s nazivom elementa jelovnika ili prehrambenog proizvoda, pisanim uglavnom malim slovima. Tužitelj se oslanja na to da intervenijent unutar Unije ne prodaje pića pod žigom koji uključuje prefiks „mc”. Prema njegovu mišljenju, razlike između osporavanog žiga i intervenijentovih ranijih žigova dovoljno su značajne da bi ih relevantna javnost percipirala.
Podredno, tužitelj tvrdi da žig McDONALD’S nema istu strukturu kao drugi intervenijentovi žigovi, koji kombiniraju prefiks „mc” s elementom jelovnika ili prehrambenim proizvodom, tako da on ne pripada obitelji žigova „Mc”. Uporaba elementa „mc” i,
a fortiori
, elementa „mac” nije podložna kritici jer je riječ o uobičajenom prefiksu među galskim patronimičkim prezimenima koji se koristi na mnoge načine bez prigovora.
EUIPO i intervenijent opovrgavaju tužiteljeve argumente i smatraju da je žalbeno vijeće u pobijanoj odluci pravilno utvrdilo da je postojanje obitelji žigova „Mc” čimbenik koji treba uzeti u obzir pri ocjeni uspostavljanja veze između suprotstavljenih žigova kod relevantne javnosti.
Kao što je to navedeno u točki 37. ove presude, uspostavu veze između predmetnih žigova kod odnosne javnosti treba ocjenjivati općenito, uzimajući u obzir sve relevantne čimbenike predmetnog slučaja (vidjeti presudu od 6. srpnja 2012., ROYAL SHAKESPEARE,
T‑60/10
, neobjavljenu,
EU:T:2012:348
, t.
20.
i navedenu sudsku praksu). Među čimbenicima koji su s tim u vezi relevantni je postojanje ranije obitelji žigova (vidjeti u tom smislu presudu od 26. rujna 2012.,
EU:T:2012:473
, t.
106.
). Naime, pod pretpostavkom da se zahtjev za proglašavanje žiga ništavim temelji na postojanju više ranijih žigova koji imaju zajedničke značajke na temelju kojih ih se može smatrati dijelom iste obitelji, uspostava veze između žiga čije se proglašavanje ništavosti zahtijeva i ranijih žigova kod relevantne javnosti može proizlaziti iz činjenice da prvonavedeni žig ima značajke na temelju kojih ga se može povezati s obitelji koja se sastoji od potonjih žigova (vidjeti u tom smislu i po analogiji presudu od 13. rujna 2007., Il Ponte Finanziaria/OHIM,
C‑234/06 P
,
EU:C:2007:514
, t.
62.
i
63.
).
Više žigova ima značajke na temelju kojih ih se može smatrati dijelom iste „obitelji” kada, među ostalim, u cijelosti prikazuju isti razlikovni element s dodatkom elementa, grafičkog ili verbalnog, koji ih međusobno razlikuje ili kad ih karakterizira ponavljanje istog prefiksa ili sufiksa preuzetog iz izvornog žiga (presuda od 23. veljače 2006., Il Ponte Finanziaria/OHIM – Marine Enterprise Projects (BAINBRIDGE),
T‑194/03
,
EU:T:2006:65
, t.
123.
). Nositelj ranijih žigova nije dužan dostaviti dokaz da odnosna javnost percipira te žigove kao da čine obitelj (presuda od 25. studenoga 2014., UniCredit/OHIM,
T‑303/06 RENV i T‑337/06 RENV
,
EU:T:2014:988
, t.
65.
do
67.
).
Međutim, od odnosne javnosti ne može se očekivati da, u nedostatku uporabe određenog broja žigova dovoljnog da bi se moglo smatrati da čine obitelj, otkrije zajedničke značajke u navedenoj obitelji i uspostavi vezu između te obitelji i drugog žiga koji sadržava elemente bliske navedenim značajkama. Prema tome, kako bi odnosna javnost mogla uspostaviti vezu između žiga čije se poništavanje zahtijeva i „obitelji” ranijih žigova, žigovi koji pripadaju potonjoj moraju biti prisutni na tržištu (vidjeti u tom smislu i po analogiji presude od 13. rujna 2007., Il Ponte Finanziaria/OHIM,
C‑234/06 P
,
EU:C:2007:514
, t.
64.
i od 23. veljače 2006., BAINBRIDGE,
T‑194/03
,
EU:T:2006:65
, t.
126.
).
Stoga je na nositelju ranijih žigova koji zahtijeva poništavanje kasnijeg žiga Europske unije da podnese dokaze o stvarnoj uporabi određenog broja tih žigova koji je dovoljan da bi činio „obitelj” žigova i, dakle, da dokaže postojanje potonje kako bi se moglo ocijeniti uspostavlja li odnosna javnost vezu između žiga čije se poništavanje zahtijeva i ranijih žigova koji čine navedenu „obitelj” (vidjeti u tom smislu i po analogiji presude od 13. rujna 2007., Il Ponte Finanziaria/OHIM,
C‑234/06 P
,
EU:C:2007:514
, t.
65.
i
66.
i od 23. veljače 2006., BAINBRIDGE,
T‑194/03
,
EU:T:2006:65
, t.
126.
) ili čak samo između žiga čije se poništavanje zahtijeva i ranijeg žiga koji potječe iz iste „obitelji”.
Uzimajući u obzir sudsku praksu navedenu u točkama 42. do 45. ove presude, potrebno je provjeriti, s jedne strane, je li intervenijent podnio dokaz o stvarnoj uporabi dovoljnog broja svojih ranijih žigova da bi mogli, s obzirom na svoje zajedničke značajke, činiti „obitelj” žigova i, s druge strane, sadržava li osporavani žig elemente koji su bliski značajkama zajedničkima toj „obitelji”.
– Stvarna uporaba dovoljnog broja ranijih žigova da bi mogli činiti „obitelj” žigova
U točkama 57. i 86. pobijane odluke žalbeno je vijeće prihvatilo utvrđenja Odjela za poništaje prema kojima su dokazi koje je podnio intervenijent bili dovoljni da bi se utvrdila stvarna uporaba žiga McDONALD’S za usluge brze prehrane. Glede toga, pozvalo se na dokaze koje je podnio intervenijent, kojima se potvrđuje da navedeni žig zauzima šesto mjesto u svijetu u općoj analizi žigova koju je obavilo konzultantsko društvo te da usluge koje se prodaju pod tim žigom ostvaruju prihod od oko 32 milijarde eura, a koji su, osim toga, bili dodatno potkrijepljeni deklaracijama, kojima su bili priloženi etikete proizvoda, jelovnici i promidžbeni materijal.
Nadalje, u točkama 58. do 60. pobijane odluke žalbeno vijeće navelo je da su dokazi koje je podnio intervenijent bili dovoljni da bi se utvrdilo postojanje stvarne uporabe na tržištu žigova koji kombiniraju prefiks „mc” s drugom riječju, kao što su žigovi McFISH, McTOAST, McMUFFIN, McRIB, McFLURRY, CHICKEN McNUGGETS, McCHICKEN, EGG McMUFFIN i McFEAST, za usluge brze prehrane i proizvode koji se nalaze na jelovnicima restorana brze prehrane, na dijelu područja Unije. S tim u vezi, pozvalo se, među ostalim, na istraživanje provedeno 1991. i 1992. i na odluke nacionalnih sudova koje je podnio intervenijent.
U ovom slučaju tužitelj samo tvrdi da dokazi koje je podnio intervenijent ne dokazuju da je stvarna uporaba prefiksa „mc”, kombiniranog s drugom riječju, bila dovoljna na području Unije da bi u relevantnim razdobljima taj prefiks relevantna javnost povezivala s prehrambenim proizvodima i pićima. Stoga tužitelj ne osporava stvarnu uporabu ranijih žigova, nego činjenicu da je ta uporaba bila dovoljna da bi prefiks „mc”, kombiniran s drugom riječju, stekao vlastiti razlikovni karakter za prehrambene proizvode i pića.
Kao prvo, treba napomenuti da je žalbeno vijeće u točki 59. pobijane odluke utvrdilo samo da je uporaba prefiksa „mc”, kombiniranog s drugom riječju, bila barem na dijelu područja Unije dovoljna da bi u relevantnim razdobljima taj prefiks relevantna javnost povezivala s uslugama brze prehrane i proizvodima koji se nalaze na jelovniku restorana brze prehrane.
U ovom slučaju treba, dakle, provjeriti je li intervenijent podnio dokaz o stvarnoj uporabi žigova navedenih u točkama 47. i 48. ove presude, na temelju koje je prefiksu „mc”, kombiniranom s drugom riječju, dodijeljen vlastiti razlikovni karakter u odnosu na usluge brze prehrane i proizvode koji se nalaze na jelovniku restorana brze prehrane, barem na dijelu područja Unije.
S tim u vezi, treba navesti da, kako bi se u određenom slučaju ispitao stvarni karakter uporabe žiga, valja provesti ukupnu ocjenu elemenata u spisu, vodeći računa o svim relevantnim čimbenicima određenog slučaja. Ocjena stvarnog karaktera uporabe žiga mora se zasnivati na ukupnosti činjenica i okolnosti prikladnih za utvrđivanje kakva je doista njegova tržišna uporaba, osobito imajući u vidu onu koja se smatra opravdanom u relevantnom gospodarskom sektoru kako bi se održali ili stvorili dijelovi tržišta u korist proizvoda ili usluga koji su zaštićeni žigom, narav tih proizvoda ili usluga, značajke tržišta te opseg i učestalost uporabe žiga (vidjeti po analogiji presudu od 29. veljače 2012., Certmedica International et Lehning entreprise/OHIM – Lehning entreprise et Certmedica International (L112),
T‑77/10 i T‑78/10
, neobjavljenu,
EU:T:2012:95
, t.
40.
i navedenu sudsku praksu).
Stvarna uporaba žiga ne može se dokazati pomoću vjerojatnosti ili presumpcija, nego se treba temeljiti na konkretnim i objektivnim elementima (vidjeti po analogiji presudu od 23. rujna 2009., Cohausz/OHIM – Izquierdo Faces (acopat),
T‑409/07
, neobjavljenu,
EU:T:2009:354
, t.
36.
i navedenu sudsku praksu).
Međutim, iz pravila 22. stavka 4. Uredbe (EZ) br. 2868/95 od 13. prosinca 1995. o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 40/94 o žigu Zajednice (
SL 1995., L 303, str. 1
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 84.), koje se primjenjuje
mutatis mutandis
na postupke za proglašavanje žiga ništavim u skladu s pravilom 40. stavkom 6. navedene uredbe, proizlazi da se dokazi o uporabi u načelu ograničavaju na podnošenje popratnih dokaza kao što su pakiranja, etikete, cjenici, katalozi, računi, fotografije, novinski oglasi i izjave pisane pod prisegom ili svečane izjave iz članka 78. stavka 1. točke (f) Uredbe br. 207/2009.
Osim toga, iz članka 57. stavka 2. Uredbe br. 207/2009, u vezi s njezinim člankom 42. stavkom 2., proizlazi da su razdoblja koja treba uzeti u obzir za utvrđivanje postojanja stvarne uporabe žiga McDONALD’S – i,
a fortiori
, stvarne uporabe drugih ranijih žigova izvedenih iz potonjeg žiga koji, prema intervenijentovu mišljenju, mogu činiti „obitelj” žigova – s jedne strane, od 12. siječnja 2004. do 11. siječnja 2009. i, s druge strane, od 13. kolovoza 2005. do 12. kolovoza 2010. (u daljnjem tekstu: relevantna razdoblja). Doduše, uzimanje u obzir okolnosti nastalih nakon ili čak prije razdoblja tako definiranih primjenjivom uredbom moguće je, no nužno podliježe dostavi dokumenata koji dokazuju uporabu odnosnih žigova tijekom navedenih razdoblja (vidjeti po analogiji presudu od 27. rujna 2012., El Corte Ingles/OHIM – Pucci International (PUCCI),
T‑39/10
, neobjavljenu,
EU:T:2012:502
, t.
26.
). Žalbeno vijeće stoga je u točki 86. pobijane odluke pravilno usvojilo utvrđenja iz točke 24. odluke Odjela za poništaje koja definiraju relevantna razdoblja na gore naveden način.
Dokazi o uporabi koje je u ovom predmetu podnio intervenijent navedeni su u točkama 29. i 30. odluke Odjela za poništaje.
Kao što je to žalbeno vijeće pravilno navelo u točkama 57. i 86. pobijane odluke, podneseni dokazi koji se odnose na relevantna razdoblja u dovoljnoj mjeri utvrđuju stvarnu uporabu žiga McDONALD’S za usluge brze prehrane barem na dijelu područja Unije. Naime, ti dokazi potvrđuju da je žig McDONALD’S tijekom relevantnih razdoblja ostao jedan od deset najznačajnijih žigova u svijetu i da se često koristio na značajnom dijelu područja Unije za označavanje usluga brze prehrane i proizvoda koji se nalaze na jelovniku restorana brze prehrane.
Nadalje, kao što je to žalbeno vijeće pravilno utvrdilo u točki 58. pobijane odluke i kao što to, osim toga, proizlazi iz dokaza koje je podnio intervenijent, potonjem je tijekom relevantnih razdoblja već odobrena registracija ili je registrirao velik broj žigova koji kombiniraju prefiks „mc” s drugom riječju – kao što su žigovi McFISH, McTOAST, McMUFFIN, McRIB, McFLURRY, CHICKEN McNUGGETS, McCHICKEN, EGG McMUFFIN i McFEAST – za usluge brze prehrane i proizvode koji se nalaze na jelovnicima restorana brze prehrane. Usto, koristio je žigove McMUFFIN, McRIB, McFLURRY, CHICKEN McNUGGETS, McCHICKEN i EGG McMUFFIN u Njemačkoj te žigove McFLURRY, CHICKEN McNUGGETS, McCHICKEN i EGG McMUFFIN u Ujedinjenoj Kraljevini za označavanje proizvoda koji se nalaze na jelovnicima restorana brze prehrane i promidžbenom materijalu. Iako, kao što to navodi tužitelj, intervenijent nije dostavio podatke koji se odnose na prihode ostvarene za svaki od odnosnih proizvoda, spisu postupka pred EUIPO‑om priložio je dokumente kojima se utvrđuje da je 2004. i 2009., odnosno tijekom relevantnih razdoblja, imao 1262, a potom 1361 restoran u Njemačkoj i 1250, a potom 1193 restorana u Ujedinjenoj Kraljevini. Nadalje, iz intervenijentova godišnjeg izvješća za 2009. za Njemačku, koje je dostavio tijekom postupka pred EUIPO‑om, a koje se nalazi u spisu ovog postupka, proizlazi da su njegovi njemački restorani u 2008. i 2009. ostvarili značajan prihod. U skladu s rješenjem iz presude od 17. veljače 2011., J & F Participações/OHIM – Plusfood Wrexham (Friboi) (
T‑324/09
, neobjavljena,
EU:T:2011:47
, t.
27.
i
31.
), na temelju opće ocjene tih elemenata u ovom predmetu može se utvrditi postojanje intervenijentove stvarne uporabe žigova McMUFFIN, McRIB, McFLURRY, CHICKEN McNUGGETS, McCHICKEN i EGG McMUFFIN u Njemačkoj i Ujedinjenoj Kraljevini, odnosno na značajnom dijelu područja Unije, tijekom relevantnih razdoblja.
Nadalje, kao što je to žalbeno vijeće pravilno navelo u točki 59. pobijane odluke, sudovi u Njemačkoj, Španjolskoj, Švedskoj i Ujedinjenoj Kraljevini utvrdili su tijekom relevantnih razdoblja da je prefiks „mc”, kombiniran s drugom riječju, stekao vlastiti razlikovni karakter za usluge brze prehrane i proizvode koji se nalaze na jelovnicima restorana brze prehrane. Iako EUIPO nije vezan odlukama nacionalnih sudova i iako se, s obzirom na to da je primjena prava žigova Unije neovisna o nacionalnim sustavima, zakonitost EUIPO‑ovih odluka ne može dovesti u pitanje samo na temelju ocjena iz ranijih nacionalnih odluka, potonje odluke EUIPO može uzeti u obzir kao indicije u okviru ocjene činjenica predmeta (vidjeti u tom smislu presude od 21. travnja 2004., Concept/OHIM (ECA),
T‑127/02
,
EU:T:2004:110
, t.
70.
i
71.
; od 9. srpnja 2008., Reber/OHIM – Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli (Mozart),
T‑304/06
,
EU:T:2008:268
, t.
45.
i od 25. listopada 2012., riha/OHIM – Lidl Stiftung (VITAL&FIT),
T‑552/10
, neobjavljenu,
EU:T:2012:576
, t.
66.
). Stoga je žalbeno vijeće, suprotno tužiteljevim tvrdnjama, moglo u svrhu vlastite ocjene činjenica predmeta u pobijanoj odluci kao indicije uzeti u obzir utvrđenja nacionalnih sudova iz relevantnih razdoblja, iz kojih proizlazi da je na državnom području obuhvaćenom njihovom nadležnošću uporaba prefiksa „mc”, kombiniranog s drugom riječju, bila takva da je omogućila stjecanje vlastitog razlikovnog karaktera za usluge brze prehrane i proizvode koji se nalaze na jelovnicima restorana brze prehrane.
Kao što je to žalbeno vijeće pravilno navelo u točki 59. pobijane odluke, takva utvrđenja nacionalnih sudova podupiralo je, osim toga, istraživanje provedeno 1991. i 1992., iz kojeg proizlazi da je relevantna javnost prefiks „mc” uvelike povezivala sa znakom McDONALD’S i da je taj prefiks, kombiniran s drugom riječju, bio uvelike povezivan s restoranima brze prehrane koji pripadaju istoj grupi. Tim elementima, koji prethode relevantnim razdobljima, žalbeno vijeće moglo se koristiti, u skladu sa sudskom praksom navedenom u točki 55. ove presude. Glede pitanja postavljenih u okviru nezavisnog istraživanja, treba primijetiti, suprotno onomu što tvrdi tužitelj, da se na temelju njih moglo objektivno provjeriti u kojoj je mjeri relevantna javnost, odnosno njemački potrošač usluga brze prehrane, povezivala prefiks „mc”, s jedne strane, sa znakom McDONALD’S i, s druge strane, s uslugama brze prehrane koje pripadaju istoj grupi. Glede konkretne starosti tih rezultata, valja, doduše, utvrditi da se na temelju njih ne mogu uspostavljati veze između uporabe žiga McDONALD’S i ranijih žigova McMUFFIN, McRIB, McFLURRY, CHICKEN McNUGGETS, McCHICKEN i EGG McMUFFIN, čija je stvarna uporaba utvrđena u točki 58. ove presude. Svi potonji, kao prvo, registrirani su nakon razdoblja obuhvaćenog nezavisnim istraživanjem. Međutim, navedeni rezultati podupiru činjenicu da je u trenutku uporabe tih žigova prefiks „mc”, kombiniran s drugom riječju, već stekao vlastiti razlikovni karakter u odnosu na usluge brze prehrane. Naime, kao što je to EUIPO pravilno primijetio, u okolnostima ovog predmeta ništa ne navodi na zaključak da bi utvrđenja iz nezavisnog istraživanja slijedom toga bila poništena jer, kao što je to žalbeno vijeće navelo u točki 86. pobijane odluke, dokazi koje je podnio intervenijent potvrđuju da je on tijekom relevantnih razdoblja nastavio registrirati žigove koji kombiniraju prefiks „mc” s drugom riječju i da je žig McDONALD’S ostao jedan od najvažnijih žigova u svijetu. To dokazuje da je intervenijent nastavio ulagati radi očuvanja ugleda tog žiga za usluge brze prehrane.
Dokazi koje je podnio intervenijent dokazuju da je njegova uporaba žigova McDONALD’S, McMUFFIN, McRIB, McFLURRY, CHICKEN McNUGGETS, McCHICKEN i EGG McMUFFIN bila dovoljna da bi u relevantnim razdobljima prefiks „mc”, kombiniran s nazivom elementa jelovnika ili prehrambenog proizvoda, sačuvao vlastiti razlikovni karakter koji je ranije stekao u odnosu na usluge brze prehrane i proizvode koji se nalaze na jelovniku restorana brze prehrane barem na jednom dijelu područja Unije.
Slijedom toga, žalbeno je vijeće u točki 60. pobijane odluke pravilno utvrdilo da je intervenijent podnio dovoljno indicija glede činjenice da su raniji žigovi navedeni u točki 58. ove presude bili predmet stvarne uporabe tijekom relevantnih razdoblja.
Nadalje, žalbeno je vijeće u točkama 67. do 69., 73. i 74. pobijane odluke pravilno utvrdilo, u biti, da dokazi koje je podnio intervenijent u dovoljnoj mjeri dokazuju da je u relevantnim razdobljima prefiks „mc”, kombiniran s nazivom elementa jelovnika ili prehrambenog proizvoda, stekao vlastiti razlikovni karakter u odnosu na usluge brze prehrane i proizvode koji se nalaze na jelovniku restorana brze prehrane barem na jednom dijelu područja Unije, tako da je, u skladu sa sudskom praksom navedenom u točki 43. ove presude, taj prefiks mogao označavati postojanje obitelji žigova.
Naposljetku, valja navesti da žigovi McMUFFIN, McRIB, McFLURRY, CHICKEN McNUGGETS, McCHICKEN i EGG McMUFFIN, izvedeni iz žiga McDONALD’S, ispunjavaju sve uvjete za formiranje „obitelji” žigova, u smislu sudske prakse navedene u točki 43. ove presude, jer ih ima dovoljan broj i u cijelosti prikazuju isti razlikovni element, odnosno element „mc”, s dodatkom verbalnog elementa koji ih razlikuje jedne od drugih, te da ih karakterizira ponavljanje istog prefiksa „mc”, izvedenog iz žiga McDONALD’S. Činjenica da se u potonjem žigu drugi element odnosi na patronimičko prezime, dok se u žigovima koji su sastavni dijelovi obitelji odnosi na naziv proizvoda koji se nalazi na jelovniku restorana brze prehrane, suprotno tužiteljevim tvrdnjama, nije relevantna. Naime, kao što je to žalbeno vijeće pravilno navelo u točki 81. pobijane odluke, žig McDONALD’S, poznat za usluge brze prehrane, izvorni je žig obitelji, za koji se svi izvedeni žigovi vežu zajedničkom značajkom, odnosno prefiksom „mc”, a koji se svi razlikuju istom vrstom završnog elementa, koji se odnosi na jedan od prehrambenih proizvoda koji se nalaze na jelovniku intervenijentovih restorana brze prehrane, kao što je to navedeno u točki 61. pobijane odluke.
Žalbeno je vijeće, dakle, u točkama 58. i 60. pobijane odluke pravilno utvrdilo da raniji žigovi čine „obitelj žigova” i da se rabe kao „obitelj žigova”.
– Postojanje u osporavanom žigu elemenata na temelju kojih ga se može povezati s obitelji žigova „Mc”
U točkama 63. i 64. pobijane odluke žalbeno vijeće ocijenilo je da osporavani žig ima značajke na temelju kojih ga se može povezati s obitelji žigova „Mc”, s obzirom na to da, kao prvo, taj žig počinje prefiksom „mac”, koji se može percipirati kao gotovo istovjetan prefiksu zajedničkom obitelji žigova „Mc”, kao drugo, struktura odnosnog žiga vrlo je slična onoj koja je zajednička obitelji žigova „Mc” i, kao treće, prefiksi „mc” i „mac” u osporavanom žigu i obitelji žigova „Mc” zauzimaju isto mjesto i imaju isti semantički sadržaj.
S tim u vezi, valja utvrditi da je žalbeno vijeće u okolnostima predmeta pravilno utvrdilo da osporavani žig ima značajke na temelju kojih ga se može povezati s obitelji žigova „Mc”, zbog razloga navedenih u točkama 30. i 64. ove presude.
Argumenti kojima tužitelj osporava postojanje značajki na temelju kojih se osporavani žig može povezati s obitelji žigova „Mc” nisu uvjerljivi.
Glede argumenta da je početni element osporavanog žiga, odnosno element „mac”, jednostavno sličan prefiksu koji je zajednički obitelji žigova „Mc”, odnosno prefiksu „mc” – dok točka 2. stranica 4. poglavlja 7. odjeljka 2. dijela C, naslovljenog „Prigovor”, EUIPO‑ovih smjernica predviđa da element koji je zajednički osporavanom žigu i obitelji žigova treba biti „istovjetan ili vrlo sličan” – dovoljno je napomenuti da barem dio relevantne javnosti koja poznaje prefikse galskih patronimičkih prezimena početni element tog žiga, odnosno element „mac”, percipira kao istovjetan ili istovrijedan početnom elementu koji je zajednički obitelji žigova „Mc”, odnosno elementu „mc”.
Nadalje, argumenti koji se temelje na vizualnoj usporedbi suprotstavljenih žigova nisu relevantni jer se na temelju konceptualne i, u manjoj mjeri, fonetske istovjetnosti koja postoji između početnih elemenata osporavanog žiga i obitelji žigova „Mc” kao i istovjetne strukture prvonavedenog i potonjih žigova osporavani žig može povezati s navedenom obitelji žigova (vidjeti točku 69. ove presude). U svakom slučaju, okolnost da se osporavani žig i raniji žigovi iz te obitelji žigova u svojoj stvarnoj uporabi mogu razlikovati po uporabi malih i velikih slova nije relevantna, u skladu sa sudskom praksom već navedenom u točki 24. ove presude.
Usto, argument koji se temelji na različitoj strukturi osporavanog žiga i ranijih žigova iz obitelji žigova „Mc”, iako ima određenu relevantnost, nije takav da bi mogao dovesti u pitanje utemeljenost ocjene žalbenog vijeća. Naime, žalbeno je vijeće u točki 92. pobijane odluke pravilno utvrdilo da su proizvodi za koje je osporavani žig registriran, a koji uključuju i prehrambene proizvode (uključujući sladoled, muffine, garnirane sendviče i sendviče sa žara) i pića, usko povezani s uslugama po kojima je žig McDONALD’S poznat, odnosno uslugama brze prehrane, u okviru kojih se prehrambeni proizvodi i pića isporučuju klijentima (vidjeti točku 76. i sljedeće). Nadalje, iako tužitelj navodi da osporavani žig rabi samo za stavljanje na tržište pića, treba napomenuti da, u skladu sa sudskom praksom, ne treba uzeti u obzir proizvode za koje se odnosni žig stvarno rabi na tržištu, nego one za koje je registriran (vidjeti u tom smislu presudu od 13. travnja 2005., Gillette/OHIM – Wilkinson Sword (RIGHT GUARD XTREME sport),
T‑286/03
, neobjavljenu,
EU:T:2005:126
, t.
33.
).
Naposljetku, argument da osporavani žig nema istu strukturu kao žig McDONALD’S bespredmetan je. Naime, ono što je bitno jest da osporavani žig ima zajedničke značajke na koje se vezuju raniji žigovi obitelji žigova „Mc” i kojima se oni razlikuju od žiga McDONALD’S, koji je izvorni žig te obitelji žigova.
Konačno, treba napomenuti da je žalbeno vijeće opravdano, s obzirom na sudsku praksu navedenu u točki 42. ove presude, u točkama 99. i 100. pobijane odluke utvrdilo da je postojanje obitelji žigova „Mc” u predmetnom slučaju čimbenik koji treba uzeti u obzir pri ocjeni uspostave veze između suprotstavljenih žigova kod relevantne javnosti.
Postojanje određenog stupnja sličnosti između odnosnih usluga i proizvoda
Tužitelj tvrdi da je žalbeno vijeće u pobijanoj odluci počinilo pogrešku u ocjeni utvrdivši da postoji određen stupanj sličnosti između odnosnih usluga i proizvoda, zbog bliskih veza koje postoje među njima. Prema njegovu mišljenju, odnosne usluge i proizvodi za žig McDONALD’S su usluge brze prehrane za koje navedeni žig uživa ugled, a za osporavani žig proizvodi za koje je registriran, odnosno određeni prehrambeni proizvodi i određena pića, posebice kava, nadomjesci kave, instant kava, mješavina za kavu, kava u zrnu i mljevena kava, iz razreda 30. (u daljnjem tekstu: proizvodi na bazi kave), koji se prodaju pod odnosnim žigom. Smatra da iz EUIPO‑ove prakse odlučivanja proizlazi da ugostiteljske usluge, s jedne strane, te prehrambeni proizvodi i pića, s druge strane, nisu slični. Činjenica da su potrošači odnosnih usluga i proizvoda isti nije relevantna za ocjenu postojanja sličnosti između tih usluga i tih proizvoda jer široka javnost u Uniji kupuje sve vrste usluga i proizvoda, koji mogu biti vrlo slični i vrlo različiti. Proizvodi na bazi kave nisu uopće slični uslugama brze prehrane jer se prodaju u supermarketima i trgovinama, a ne u restoranima brze prehrane, a ako se prodaju u njima, potrošači ne vjeruju da su ti restorani odgovorni za njihovu proizvodnju. Činjenica da se restorani koriste sirovim prehrambenim proizvodima i da poslužuju prehrambene proizvode ne znači da su ugostiteljske usluge slične prehrambenim proizvodima, kao što to proizlazi i iz sudske prakse i iz dijela C.2 poglavlja 2.B odjeljka 5.3.3. EUIPO‑ovih smjernica koje su bile na snazi u vrijeme nastanka činjenica. Prema tužiteljevu mišljenju, sudska praksa koju je naveo EUIPO nije relevantna jer se odnosi na gotovu hranu. Tužitelj smatra da žalbeno vijeće na temelju elemenata koje je intervenijent priložio u spis postupka pred EUIPO‑om nije smjelo u točki 101. pobijane odluke utvrditi da se prehrambeni proizvodi, kao što je kečap, prodaju pod žigom McDONALD’S u njemačkim i talijanskim supermarketima.
EUIPO i intervenijent opovrgavaju tužiteljeve argumente i tvrde da žalbeno vijeće u pobijanoj odluci nije počinilo pogrešku u ocjeni utvrdivši da postoji određen stupanj opće sličnosti između odnosnih usluga i proizvoda.
Najprije valja podsjetiti da članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009 treba tumačiti u smislu da se na njega može pozvati u prilog zahtjevu za proglašavanje žiga ništavim i kada su proizvodi i usluge koje obuhvaća raniji žig Europske unije te proizvodi i usluge za koje je žig Unije registriran istovjetni ili slični kao i kada nisu ni istovjetni ni slični (vidjeti u tom smislu presudu od 22. ožujka 2007., Sigla/OHIM – Elleni Holding (VIPS),
T‑215/03
,
EU:T:2007:93
, t.
33.
).
U skladu sa sudskom praksom, stupanj bliskosti ili različitosti tih proizvoda ili usluga u tom kontekstu samo je jedan relevantan čimbenik za ocjenu uspostave veze između predmetnih žigova kod relevantne javnosti (vidjeti presudu od 6. srpnja 2012., ROYAL SHAKESPEARE,
T‑60/10
, neobjavljenu,
EU:T:2012:348
, t.
21.
i navedenu sudsku praksu).
Pri ocjeni sličnosti između odnosnih proizvoda i usluga treba voditi računa o svim relevantnim čimbenicima koji obilježavaju odnos između tih usluga, među kojima je osobito njihova narav, namjena, korištenje kao i njihov konkurentan ili komplementaran karakter (presuda od 29. rujna 1998., Canon,
C‑39/97
, Zb.,
EU:C:1998:442
, t.
23.
).
Kao što je to navedeno u točki 71. ove presude, usluge i proizvodi koji se u ovom predmetu uspoređuju su, s jedne strane, usluge za koje žig McDONALD’S uživa ugled, odnosno usluge brze prehrane, u okviru kojih se prehrambeni proizvodi i pića isporučuju klijentima, i, s druge strane, proizvodi za koje je osporavani žig registriran, među kojima su određeni prehrambeni proizvodi i određena pića. Zbog razloga navedenih u točki 71. ove presude, tužitelj nema pravo tvrditi da se navedena usporedba glede osporavanog žiga treba ponajprije odnositi na pića, s obzirom na to da navedeni žig u praksi uglavnom rabi za stavljanje na tržište pića.
Doduše, ne može se osporiti da prehrambeni proizvodi i pića, s jedne strane, i ugostiteljske usluge, s druge strane, nisu iste naravi, nemaju istu namjenu niti se rabe na isti način (vidjeti u tom smislu presudu od 12. prosinca 2014., Comptoir d’Épicure/OHIM – A‑Rosa Akademie (da rosa),
T‑405/13
, neobjavljenu,
EU:T:2014:1072
, t.
96.
). Međutim, iz sudske prakse proizlazi da prehrambeni proizvodi u širem smislu, uključujući i pića, s jedne strane, te ugostiteljske usluge, s druge strane, unatoč svojim razlikama, imaju određen stupanj sličnosti jer, kao prvo, odnosni prehrambeni proizvodi rabe se i nude u okviru ugostiteljskih usluga, tako da postoji komplementarnost između tih proizvoda i usluga, kao drugo, ugostiteljske usluge mogu se nuditi na istim mjestima na kojima se prodaju odnosni prehrambeni proizvodi i, kao treće, odnosni prehrambeni proizvodi mogu potjecati od istih poduzetnika ili gospodarski povezanih poduzetnika koji stavljaju na tržište zapakirane prehrambene proizvode ili restorana koji prodaju pripremljena jela za van (vidjeti u tom smislu presude od 12. prosinca 2014., da rosa,
T‑405/13
, neobjavljenu,
EU:T:2014:1072
, t.
97.
i
98.
i navedenu sudsku praksu i od 4. lipnja 2015., Yoo Holdings/OHIM – Eckes‑Granini Group (YOO),
T‑562/14
, neobjavljenu,
EU:T:2015:363
, t.
25.
do
28.
).
Činjenica da EUIPO‑ove smjernice, koje navodi tužitelj, ne odražavaju točno s tim u vezi sudsku praksu navedenu u točki 80. ove presude nije relevantna jer te smjernice nisu obvezujući pravni akti za tumačenje odredaba prava Unije (presuda od 19. prosinca 2012., Leno Merken,
C‑149/11
,
EU:C:2012:816
, t.
48.
).
U ovom slučaju najprije valja navesti da se prehrambeni proizvodi u širem smislu, obuhvaćeni osporavanim žigom, mogu rabiti i nuditi u okviru usluga brze prehrane koje pruža intervenijent. Neki od prehrambenih proizvoda obuhvaćenih osporavanim žigom, kao što su sladoledi, muffini, garnirani sendviči i sendviči sa žara, također nisu samo temeljni sastojci za jela koja se poslužuju u restoranima brze prehrane, nego odgovaraju proizvodima koji se nude kao takvi na jelovniku tih restorana. Stoga, kao što je to žalbeno vijeće pravilno navelo u točki 95. pobijane odluke, prehrambeni proizvodi i ugostiteljske usluge o kojima je riječ namijenjeni su istim potrošačima. Postoji, dakle, komplementarnost između tih proizvoda i usluga.
Nadalje, glede prehrambenih proizvoda obuhvaćenih osporavanim žigom i koji odgovaraju proizvodima koji se kao takvi rabe ili nude na jelovnicima restorana brze prehrane, treba istaknuti da se oni mogu konzumirati na mjestu, u samim ugostiteljskim objektima u kojima se nude usluge brze prehrane.
Naposljetku, kao što to navodi tužitelj, usluge brze prehrane poput onih koje pruža tužitelj postoje i u obliku prodaje za van. U takvom slučaju potrošač obično uspostavlja vezu između žiga na ambalaži proizvoda za van i komercijalnog podrijetla tih proizvoda.
S obzirom na očitovanja iz gornjih točaka 82. do 84., treba napomenuti da su utemeljene ocjene žalbenog vijeća iz točaka 92., 95., 96. i 101. pobijane odluke da postoji određen stupanj sličnosti između odnosnih usluga i proizvoda zbog bliskih veza koje postoje između njih.
Budući da su ti razlozi dovoljni da opravdaju pobijanu odluku, nema potrebe ispitati tužiteljeve prigovore usmjerene protiv dodatnog razloga iz obrazloženja, iz druge rečenice točke 102. pobijane odluke, koji se temelje na tome da se određeni intervenijentovi proizvodi (kečap) prodaju u supermarketima u Njemačkoj i Italiji. Žalbeno je vijeće stoga pravilno utvrdilo, među ostalim u točki 102. pobijane odluke, da je relevantna javnost mogla mentalno uspostaviti vezu između suprotstavljenih žigova.
Opasnost od nepoštenog iskorištavanja ugleda žiga McDONALD’S uporabom osporavanog žiga bez opravdanog razloga
Najprije valja podsjetiti da je uspostava veze između predmetnih žigova kod odnosne javnosti nužan uvjet, no sama po sebi nije dovoljna da bi se utvrdilo postojanje jedne od povreda protiv kojih članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009 osigurava zaštitu uglednih žigova (vidjeti presudu od 7. prosinca 2010., Nute Partecipazioni i La Perla/OHIM – Worldgem Brands (NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC),
T‑59/08
,
EU:T:2010:500
, t.
30.
i navedenu sudsku praksu).
Naime, kako bi uživao zaštitu koju pruža članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009, nositelj ranijeg žiga Europske unije mora dokazati da se uporabom bez opravdanog razloga žiga čije se poništavanje zahtijeva nepošteno iskorištava razlikovni karakter ili ugled ranijeg žiga Europske unije ili mu se nanosi šteta (vidjeti po analogiji presudu od 7. prosinca 2010., NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC,
T‑59/08
,
EU:T:2010:500
, t.
31.
i navedenu sudsku praksu).
Dovoljna je samo jedna od triju vrsta povreda da bi se primjenjivao članak 8. stavak 5. Uredbe br. 207/2009 (vidjeti po analogiji presudu od 7. prosinca 2010., NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC,
T‑59/08
,
EU:T:2010:500
, t.
32.
i navedenu sudsku praksu), s obzirom na to da su se i Odjel za poništaje i žalbeno vijeće u pobijanoj odluci ograničili na utvrđivanje povrede koja se sastoji od nepoštenog iskorištavanja ugleda žiga McDONALD’S.
Tužitelj tvrdi da je žalbeno vijeće u pobijanoj odluci počinilo pogrešku u ocjeni utvrdivši da je tužitelj mogao nepošteno iskorištavati ugled žiga McDONALD’S uporabom bez odgovarajućeg razloga osporavanog žiga. Napominje da se pobijana odluka temelji na netočnom utvrđenju ugleda stečenog prefiksom „mc” iz žiga McDONALD’S, kombiniranog s nazivom elementa jelovnika ili prehrambenog proizvoda. U tim okolnostima bilo bi pogrešno tvrditi da relevantna javnost percipira osporavani žig, koji kombinira prefiks „mac” s pojmom „coffee”, kao da reproducira strukturu žiga McDONALD’S. Prema tužiteljevu mišljenju, žalbeno je vijeće u točki 99. pobijane odluke počinilo pogrešku utvrdivši da je, s obzirom na to da je tužitelj osporavanim žigom označavao samo kavu i pakiranja kave, bez sumnje želio na isti način reproducirati strukturu koja je zajednička obitelji žigova „Mc”. S tim u vezi, primjećuje da u ovom postupku EUIPO i intervenijent, osim toga, ne tvrde da je osporavani žig izabrao u lošoj vjeri. Usto, intervenijent nije protiv njega pokrenuo nikakav postupak zbog povrede. Tužitelj tvrdi da iskaz koji je priložio u spis postupka pred EUIPO‑om potvrđuje da je osporavani žig izabran u dobroj vjeri i da se njegova uporaba za prodaju kave objašnjava time da se element „coffee” odnosi na taj proizvod.
Naposljetku, tužitelj prigovara da žalbeno vijeće nije uzelo u obzir stvarno stanje na tržištu jer, kada se odnosni žigovi na njemu stvarno rabe, nositelj ranijeg žiga Europske unije mora dokazati da nositelj žiga čije se poništavanje zahtijeva neopravdano iskorištava ugled njegova žiga. Žalbeno vijeće previdjelo je činjenicu da su u Bugarskoj, Estoniji, Cipru, Latviji, Mađarskoj i Poljskoj barem od 1994. suprotstavljeni žigovi mirno supostojali, čak i kada je, kao u Poljskoj, uporaba osporavanog žiga bilo intenzivna. Prema tužiteljevu mišljenju, treba pretpostaviti da je stvarno stanje na tržištu isto u cijeloj Uniji. Međutim, činjenica da je nositelj ranijih žigova namjeravao pokrenuti postupke protiv nositelja žiga čije se poništavanje zahtijeva nije element na temelju kojeg bi odnosna javnost mogla zaključiti da postoji zabluda, uspostaviti vezu ili prijenos imidža između navedenih žigova. Tužitelj smatra da je intenzivna uporaba osporavanog žiga kojim su obuhvaćeni proizvodi na bazi kave, u dobroj vjeri i mirna, uz žig McDONALD'S, koji ima ugled za usluge brze prehrane, opravdan razlog za uporabu osporavanog žiga, u smislu članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009.
EUIPO i intervenijent opovrgavaju tužiteljeve argumente i tvrde da žalbeno vijeće nije počinilo pogrešku u ocjeni utvrdivši u pobijanoj odluci da je tužitelj uporabom bez odgovarajućeg razloga osporavanog žiga nepošteno iskorištavao ugled žiga McDONALD’S.
S tim u vezi, valja podsjetiti da se postojanje povrede koja se sastoji u nepoštenom iskorištavanju razlikovnog karaktera ili ugleda ranijeg žiga, s obzirom na to da je ono što je zabranjeno iskorištavanje tog žiga od nositelja kasnijeg žiga, mora ocijeniti u odnosu na prosječnog potrošača proizvoda ili usluga za koje je kasniji žig registriran, koji je uobičajeno obaviješten, razumno pažljiv i oprezan (vidjeti po analogiji presudu od 27. studenoga 2008., Intel Corporation,
C‑252/07
,
EU:C:2008:655
, t.
35.
i
36.
).
Postojanje „nepošteno[g] iskorištava[nja] […] ugled[a] ranijeg žiga”, u smislu članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009, ne pretpostavlja ni postojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu ni opasnost od nanošenja štete ugledu tog žiga ili, općenitije, njegovu nositelju (vidjeti po analogiji presudu od 18. lipnja 2009., L’Oréal i dr.,
C‑487/07
,
EU:C:2009:378
, t.
50.
). Ono proizlazi iz uporabe, od strane trećeg, žiga koji sliči ranijem žigu Europske unije kada se on tom uporabom pokušava ubaciti u područje djelovanja potonjeg žiga kako bi se okoristio snagom njegove privlačnosti, njegovim ugledom i prestižem, i kako bi, bez ikakve financijske naknade i bez ulaganja vlastitog napora, iskoristio poslovni napor nositelja žiga Europske unije koji je on uložio u stvaranje i održavanje imidža tog žiga (vidjeti u tom smislu presude od 18. lipnja 2009., L’Oréal i dr.,
C‑487/07
,
EU:C:2009:378
, t.
50.
i od 7. prosinca 2010., NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC,
T‑59/08
,
EU:T:2010:500
, t.
44.
i navedenu sudsku praksu).
Kako bi se utvrdilo iskorištava li žig čije se poništavanje zahtijeva neopravdano ugled ranijeg žiga Europske unije, valja provesti općenitu ocjenu koja vodi računa o svim relevantnim čimbenicima konkretnog slučaja, među kojima su posebice intenzitet ugleda i stupanj razlikovnog karaktera žiga, stupanj sličnosti suprotstavljenih žigova kao i vrsta i stupanj srodnosti proizvoda ili usluga o kojima je riječ. Glede intenziteta ugleda i stupnja razlikovnog karaktera ranijeg žiga Europske unije, to bi se prije utvrdila povreda žiga što bi bio jači njegov razlikovni karakter i ugled. Osim toga, što neposrednije i snažnije žig čije se poništavanje zahtijeva podsjeća na raniji žig Europske unije, to je veća opasnost da se sadašnjom ili budućom uporabom znaka nepošteno iskorištava ugled ranijeg žiga Europske unije (vidjeti presudu od 7. prosinca 2010., NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC,
T‑59/08
,
EU:T:2010:500
, t.
42.
i navedenu sudsku praksu).
Nositelj ranijeg žiga Europske unije nije dužan dokazati postojanje stvarne i postojeće povrede svojeg žiga u smislu članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009. Naime, ako je moguće predvidjeti da će takva šteta nastati uporabom koju nositelj žiga čije se poništavanje zahtijeva može odabrati po svojem nahođenju, nositelju ranijeg žiga ne može se nametnuti obveza čekanja dok šteta doista ne nastane kako bi imao mogućnost zahtijevati zabranu te uporabe. Nositelj ranijeg žiga Europske unije mora, međutim, utvrditi postojanje elemenata na temelju kojih se može utvrditi postojanje ozbiljne opasnosti da će u budućnosti doći do takve povrede (vidjeti presudu od 7. prosinca 2010., NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC,
T‑59/08
,
EU:T:2010:500
, t.
33.
i
54.
i navedenu sudsku praksu).
Kada nositelj ranijeg žiga Europske unije uspije dokazati postojanje stvarne i postojeće povrede svojeg žiga ili, ako to ne uspije, ozbiljne opasnosti da će u budućnosti doći do takve povrede, na nositelju žiga čije se poništavanje zahtijeva jest da dokaže da uporaba tog žiga ima opravdan razlog (vidjeti presudu od 7. prosinca 2010., NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC,
T‑59/08
,
EU:T:2010:500
, t.
34.
i navedenu sudsku praksu).
U odnosu na pravila navedena u točkama 93. do 97. ove presude, valja ispitati argumente stranaka protiv razloga na temelju kojih je žalbeno vijeće u pobijanoj odluci prihvatilo ocjene Odjela za poništaje u skladu s kojima se uporabom bez odgovarajućeg razloga osporavanog žiga nepošteno iskorištavao ugled žiga McDONALD’S.
U ovom slučaju žalbeno je vijeće u točki 90. pobijane odluke utvrdilo da je relevantna javnost ta koja je relevantna za proizvode obuhvaćene osporavanim žigom, odnosno šira javnost u Uniji koja dokaže prosječnu razinu pažnje. Osim toga, u točki 108. pobijane odluke utvrdilo je da je u dovoljnoj mjeri utvrđeno da se uporabom bez odgovarajućeg razloga osporavanog žiga nepošteno iskorištavao ugled žiga McDONALD’S. Kao što to proizlazi iz točaka 102. do 108. te odluke, ocijenilo je, naime, da je vrlo vjerojatno da se osporavani žig ubacio u područje djelovanja žiga McDONALD’S kako bi se okoristio snagom njegove privlačnosti, njegovim ugledom i prestižem i kako bi bez ikakve financijske naknade i bez ulaganja vlastitog napora iskoristio poslovni napor koji je intervenijent uložio u stvaranje i održavanje imidža žiga McDONALD’S. Prema njegovu mišljenju, na temelju svih čimbenika predmetnog slučaja moguće je, naime, utvrditi da je relevantna javnost, ili njezin značajan dio, mogla mentalno uspostaviti vezu između suprotstavljenih žigova jer ju je, vidjevši osporavani žig na proizvodima koji su usko povezani s intervenijentovima, mogla privući činjenica da taj žig ima praktično isti prefiks i istu strukturu kao žig McDONALD’S te povezati navedeni žig s obitelji žigova „Mc”, za koje je žig McDONALD’S izvorni žig.
Međutim, žalbeno je vijeće utvrdilo da uporaba osporavanog žiga može uključivati prijenos imidža žiga McDONALD’S ili njegovih značajki na proizvode obuhvaćene osporavanim žigom. Relevantni čimbenici za njezino utvrđivanje bili su, kao što je to navedeno u točkama 99. do 101. pobijane odluke, kao prvo, znatan ugled žiga McDONALD’S, kao drugo, vlastiti razlikovni karakter stečen prefiksom „mc”, kombiniranim s nazivom elementa jelovnika ili prehrambenog proizvoda, za usluge brze prehrane i proizvode koji se nalaze na jelovniku restorana brze prehrane, kao treće, činjenica da osporavani žig ima istu strukturu kao obitelj žigova „Mc” i, kao peto, činjenica da postoji određen stupanj sličnosti između odnosnih usluga i proizvoda zbog bliskih veza koje postoje između njih.
Kao što to EUIPO pravilno primjećuje, tužitelj ne osporava ocjenu relevantne javnosti koju je donijelo žalbeno vijeće. Kao prvo, takva definicija ne sadržava pogrešku te je treba prihvatiti. Naime, proizvodi obuhvaćeni osporavanim žigom namijenjeni su široj javnosti u Uniji koja dokaže prosječnu razinu pažnje. Osim toga, žig McDONALD’S registriran je 16. srpnja 1999., s ranijim pravom od 1. travnja 1996., i uživa u Uniji znatan ugled za usluge brze prehrane, što, osim toga, tužitelj ne osporava (vidjeti točku 16. ove presude).
Glede tužiteljeva prigovora da žalbeno vijeće u pobijanoj odluci nije moglo utvrditi ugled stečen prefiksom „mc”, kombiniranim s nazivom elementa jelovnika ili prehrambenog proizvoda, za usluge brze prehrane i proizvode koji se nalaze na jelovniku restorana brze prehrane, valja primijetiti da je taj prigovor odbijen u točki 63. ove presude. Žalbeno vijeće imalo je temelja za utvrđenje da se znatan ugled koji uživa žig McDONALD’S odnosi i na karakteristične elemente obitelji žigova „Mc” a da nije moralo istražiti, kao što to tvrdi tužitelj, je li svaki žig koji je sastavni dio obitelji žigova žig koji uživa ugled.
Glede tužiteljeva argumenta da nije imao namjeru u osporavanom žigu reproducirati strukturu koja je zajednička obitelji žigova „Mc”, u točki 67. ove presude navedeno je da je žalbeno vijeće u točkama 61. i 99. pobijane odluke pravilno utvrdilo da osporavani žig reproducira strukturu obitelji žigova „Mc”. Iako, doduše, zbog razloga navedenih u točki 79. ove presude, žalbeno vijeće nije smjelo u točki 99. pobijane odluke svoj argument temeljiti na tome da je tužitelj u praksi pod pobijanim žigom stavljao na tržište samo kavu ni zaključiti da se osporavanim žigom namjeravala reproducirati struktura obitelji žigova „Mc”, ostaje činjenica da tako počinjena pogreška neće imati posljedica na zakonitost pobijane odluke. Naime, predmetni razlozi suvišni su u navedenoj odluci i ne mijenjaju utvrđenje iz njezine točke 61. da sporni znak reproducira strukturu zajedničku obitelji žigova „Mc”. Žalbeno je vijeće stoga u točki 99. pobijane odluke pravilno utvrdilo da je postojanje obitelji žigova „Mc” bilo ključan čimbenik koji treba uzeti u obzir u ocjeni postojanja nepoštenog iskorištavanja.
Glede tužiteljeva prigovora koji se temelji na postojanju bliske veze između odnosnih usluga i proizvoda, valja podsjetiti, kao što je to već navedeno u točki 83. ove presude, da je u točkama 92., 95., 96. i 101. pobijane odluke žalbeno vijeće pravilno utvrdilo da postoji određen stupanj sličnosti između odnosnih usluga i proizvoda, zbog bliskih veza koje postoje između njih.
U skladu sa sudskom praksom navedenom u točki 95. ove presude i uzimajući u obzir utvrđenja iz njezine točke 73. glede relevantnosti čimbenika postojanja obitelji žigova „Mc”, svi čimbenici koje je prihvatilo žalbeno vijeće bili su relevantni za opću ocjenu postojanja nepoštenog iskorištavanja ugleda žiga McDONALD’S uporabom osporavanog žiga.
U okviru opće ocjene svih tih čimbenika, žalbeno je vijeće, kao što je to već navedeno u točki 99. ove presude, utvrdilo da je vrlo vjerojatno da se osporavani žig iskorištavao u području djelovanja žiga McDONALD’S, zbog prijenosa imidža potonjeg žiga ili njegovih značajki na proizvode obuhvaćene osporavanim žigom do kojeg je moglo doći kod relevantne javnosti.
Glede tužiteljeva prigovora da žalbeno vijeće u navedenoj ocjeni nije uzelo u obzir stvarno stanje na tržištu, treba napomenuti da je ono moralo samo istražiti, u skladu sa sudskom praksom već navedenom u točki 96. ove presude, je li nositelj ranijeg žiga Europske unije podnio dokaze na temelju kojih je moglo utvrditi
prima facie
da postoji opasnost od nepoštenog iskorištavanja u budućnosti koja nije hipotetska. Do takvog utvrđenja može doći na temelju deduktivnog zaključivanja koje se izvodi iz analize vjerojatnosti te uzimajući u obzir uobičajenu praksu u relevantnom trgovinskom sektoru kao i sve druge okolnosti slučaja (presuda od 10. svibnja 2012., Rubinstein i L'Oréal/OHIM,
C‑100/11 P
,
EU:C:2012:285
, t.
95.
).
Kao što to proizlazi iz točke 99. ove presude, nakon opće analize relevantnih čimbenika u ovom predmetu, žalbeno je vijeće utvrdilo da postoji ozbiljna opasnost da bi relevantna javnost mogla povezati osporavani žig s obitelji žigova „Mc” i mentalno uspostaviti vezu između suprotstavljenih žigova, tako da postoji ozbiljna opasnost da se uporabom osporavanog žiga nepošteno iskorištava ugled žiga McDONALD’S.
U dijelu u kojem tužitelj posebice prigovara žalbenom vijeću da nije uzelo u obzir okolnost da su suprotstavljeni žigovi mirno supostojali u Bugarskoj, Estoniji, Cipru, Latviji, Mađarskoj i Poljskoj barem od 1994., njegove argumente valja odbiti. Naime, može se smatrati da suprotstavljeni žigovi mirno supostoje ili da su mirno supostojali upravo zato što je intervenijent podnio zahtjev za proglašavanje osporavanog žiga ništavim, pozivajući se na žig McDONALD’S. Osim toga, budući da je taj zahtjev podnesen manje od sedam mjeseci nakon registracije osporavanog žiga, u ovom slučaju nije došlo ni do kakvog ograničenja prava kao posljedice trpljenja, u smislu članka 54. stavka 1. Uredbe br. 207/2009. Iako se u okviru ovog prigovora tužitelj oslanja na mirno supostojanje u praksi žiga McDONALD’S ne s osporavanim žigom nego s nekima od nacionalnih žigova istovjetnima osporavanom žigu, registriranima u Bugarskoj, Estoniji, Cipru, Latviji, Mađarskoj i Poljskoj, barem od 1994., valja napomenuti, kao što to pravilno navodi intervenijent, da, čak i pod pretpostavkom da su ti žigovi mirno supostojali od ulaska odnosnih država članica u Uniju, to ne dokazuje da je navedeno supostojanje bilo opće i da se odnosilo na nacionalne žigove istovjetne osporavanom žigu koje je tužitelj registrirao u Uniji. U ovom predmetu domaće odluke koje je intervenijent priložio spisu postupka pred EUIPO‑om dokazuju, naprotiv, da supostojanje žiga McDONALD’S i tužiteljevih nacionalnih žigova istovjetnih osporavanom žigu nije bilo „mirno” u Njemačkoj, Španjolskoj, Švedskoj i Ujedinjenoj Kraljevini, s obzirom na to da su tužiteljevi nacionalni žigovi bili predmet većeg broja sporova pred sudovima tih država članica (vidjeti u tom smislu i po analogiji presude od 3. rujna 2009., Aceites del Sur‑Coosur/Koipe,
C‑498/07 P
,
EU:C:2009:503
, t.
83.
i od 8. prosinca 2005., Castellblanch/OHIM – Champagne Roederer (CRISTAL CASTELLBLANCH),
T‑29/04
,
EU:T:2005:438
, t.
74.
).
U svakom slučaju, kao što to pravilno opaža intervenijent, o nepostojanju ozbiljne opasnosti da bi relevantna javnost u odnosnim državama članicama određene druge tužiteljeve nacionalne žigove, istovjetne osporavanom žigu, mogla povezati s obitelji žigova „Mc” i mentalno uspostaviti vezu između navedenih nacionalnih žigova i žiga McDONALD’S ne može se zaključiti samo iz okolnosti da se intervenijent nije protivio registraciji ili da nije zahtijevao poništavanje navedenih nacionalnih žigova (vidjeti u tom smislu i po analogiji glede postojanja vjerojatnosti dovođenja u zabludu presudu od 11. svibnja 2005., Grupo Sada/OHIM – Sadia (GRUPO SADA),
T‑31/03
,
EU:T:2005:169
, t. 85 i 86.), čak i pod pretpostavkom da je uporaba tih žigova bila važna, kao što je to, prema tužiteljevu mišljenju, bio slučaj u Poljskoj.
Naime, za neosporavanje može biti mnogo razloga, koji nisu nužno povezani s percepcijom koju će relevantna javnost u odnosnim državama članicama objektivno imati o odnosnim žigovima. U ovom slučaju tužitelj nije podnio nijedan dokaz na temelju kojeg bi se moglo u svakom slučaju isključiti da bi bugarska, estonska, ciparska, latvijska, mađarska ili poljska šira javnost mogla povezati tužiteljeve nacionalne žigove istovjetne osporavanom žigu s obitelji žigova „Mc” i mentalno uspostaviti vezu navedenih nacionalnih žigova i žiga McDONALD’S (vidjeti u tom smislu i po analogiji presudu od 26. rujna 2012., CITIGATE,
T‑301/09
, neobjavljenu,
EU:T:2012:473
, t.
128.
i navedenu sudsku praksu).
Preostaje ispitati prigovor koji tužitelj u biti upućuje žalbenom vijeću jer u točkama 114. do 116. pobijane odluke nije utvrdilo da je imao opravdan razlog za uporabu osporavanog žiga.
Iz članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009 proizlazi da se nositelj uglednog žiga, na osnovi „opravdanog razloga” u smislu te odredbe, može naći u situaciji da je primoran trpjeti da treći rabi znak sličan tom žigu u odnosu na proizvod koji je istovjetan proizvodu za koji je navedeni žig registriran, ako se dokaže da se taj znak rabio prije nego što je podnesena prijava istog žiga te da je uporaba znaka za istovjetan proizvod učinjena u dobroj vjeri (vidjeti u tom smislu i po analogiji presudu od 6. veljače 2014., Leidseplein Beheer i de Vries,
C‑65/12
,
EU:C:2014:49
, t.
60.
).
U ovom slučaju, iako znak na koji se poziva tužitelj u okviru ovog prigovora odgovara osporavanom žigu, valja napomenuti da sudska praksa navedena u točki 113. ove presude nije primjenjiva, i to zbog dvaju razloga. S jedne strane, kao što je to intervenijent pravilno primijetio, osporavani žig nije se rabio prije žiga McDONALD’S, s obzirom na to da je potonji registriran prije osporavanog žiga. S druge strane, kao što je to već navedeno u točki 109. ove presude, ne može se utvrditi da su suprotstavljeni žigovi mirno supostojali, upravo zato što je intervenijent branio svoja prava na žig McDONALD’S podnošenjem zahtjeva za proglašavanje osporavanog žiga ništavim u za to propisanim rokovima.
Iako znakovi na koje se tužitelj poziva u okviru ovog prigovora odgovaraju nacionalnim žigovima istovjetnima osporavanom žigu koje je registrirao u Bugarskoj, Estoniji, Cipru, Latviji, Mađarskoj i Poljskoj barem od 1994., treba napomenuti da, čak i pod pretpostavkom da su ti žigovi na odnosnim nacionalnim tržištima mirno supostojali sa žigom McDONALD’S, to ne znači, kao što je to navedeno u točki 109. ove presude, da intervenijent tolerira ili da mora tolerirati uporabu osporavanog žiga na cijelom tržištu Unije.
Žalbeno je vijeće stoga u točkama 114. i 116. pobijane odluke pravilno utvrdilo da tužitelj nije imao opravdan razlog za uporabu osporavanog žiga.
Budući da se nijedan tužiteljev prigovor ne može prihvatiti, ovu tužbu valja odbiti u cijelosti.
Troškovi
Sukladno članku 134. stavku 1. Poslovnika Općeg suda, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove.
Budući da je tužitelj izgubio spor, treba mu naložiti snošenje troškova, sukladno zahtjevima EUIPO‑a i intervenijenta.

Slijedom navedenoga,
OPĆI SUD (prvo vijeće)
proglašava i presuđuje:

1.
Tužba se odbija.

2.
Društvu Future Enterprises Pte Ltd nalaže se snošenje troškova.

Kanninen
Pelikánová
Buttigieg
Objavljeno na javnoj raspravi u Luxembourgu 5. srpnja 2016.
Potpisi
Sadržaj

Okolnosti spora

Zahtjevi stranaka

Pravo

Uvodne napomene o pravnom okviru i predmetu spora

Postojanje određenog stupnja sličnosti suprotstavljenih žigova

O uspostavi veze između suprotstavljenih žigova kod relevantne javnosti

– Stvarna uporaba dovoljnog broja ranijih žigova da bi mogli činiti „obitelj” žigova

– Postojanje u osporavanom žigu elemenata na temelju kojih ga se može povezati s obitelji žigova „Mc”

Postojanje određenog stupnja sličnosti između odnosnih usluga i proizvoda

Opasnost od nepoštenog iskorištavanja ugleda žiga McDONALD’S uporabom osporavanog žiga bez opravdanog razloga

Troškovi
(
*1
)	Jezik postupka: engleski