CELEX: 62021CJ0348
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Justičná spolupráca v trestných veciach
Smernica (EÚ) 2016/343
Posilnenie určitých aspektov prezumpcie neviny a práva byť prítomný na konaní pred súdom v trestnom konaní
Článok 8 ods. 1
Právo obvinenej osoby byť prítomný na súdnom konaní
Článok 47 druhý odsek a článok 48 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie
Právo na spravodlivé súdne konanie a právo na obhajobu
Výsluch svedkov obžaloby v neprítomnosti obvinenej osoby a jej obhajcu v štádiu prípravného konania v trestnom konaní
Nemožnosť vypočúvať svedkov obžaloby v štádiu konania pred súdom v tomto konaní
Vnútroštátna právna úprava umožňujúca trestnému súdu založiť svoje rozhodnutie na predchádzajúcej výpovedi uvedených svedkov

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 6 ods. 1 a článku 8 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/343 z 9. marca 2016 o posilnení určitých aspektov prezumpcie neviny a práva byť prítomný na konaní pred súdom v trestnom konaní (
Ú. v. EÚ L 65, 2016, s. 1
), ako aj článku 47 druhého odseku Charty základných práv Európskej únie (ďalej len „Charta“).
Tento návrh bol podaný v rámci trestného konania vedeného proti HYA, IP, DD, ZI a SS (ďalej spoločne ako „predmetní obvinení“) za trestné činy spáchané v oblasti nelegálneho prisťahovalectva.
Právny rámec
Medzinárodné právo
Článok 6 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd, podpísaného 4. novembra 1950 v Ríme (ďalej len „EDĽP“), nazvaný „Právo na spravodlivé súdne konanie“, stanovuje:
„1.   Každý má právo na to, aby jeho vec bola spravodlivo, verejne a v primeranej lehote prejednaná nezávislým a nestranným súdom zriadeným zákonom, ktorý rozhodne o jeho občianskych právach alebo záväzkoch alebo o akomkoľvek trestnom čine, z ktorého je obvinený. …
…
3.   Každý, kto je obvinený z trestného činu, má tieto minimálne práva:
…
d)
vypočúvať alebo dať vypočúvať svedkov proti sebe a dosiahnuť predvolanie na vypočúvanie svedkov vo svoj prospech za rovnakých podmienok, ako v prípade svedkov proti nemu;
…“
Právo Únie
Odôvodnenia 22, 33, 34, 36, 41 a 47 smernice 2016/343 znejú takto:
„(22)
Dôkazné bremeno pri zisťovaní viny podozrivých a obvinených osôb spočíva na prokuratúre a v prípade akýchkoľvek pochybností by sa malo rozhodnúť v prospech podozrivej alebo obvinenej osoby. Prezumpcia neviny by sa porušila, ak by sa dôkazné bremeno prenieslo z prokuratúry na obhajobu bez toho, aby tým boli dotknuté úradné vyšetrovacie právomoci súdu, nezávislosť súdnej moci pri posudzovaní viny podozrivej alebo obvinenej osoby a používanie skutkových domnienok alebo právnych domnienok týkajúcich sa trestnej zodpovednosti podozrivej alebo obvinenej osoby. …
…
(33)
Právo na spravodlivý proces je jedna zo základných zásad demokratickej spoločnosti. Právo podozrivých a obvinených osôb byť prítomný na súdnom konaní je založené na uvedenom práve a malo by byť zaručené v celej Únii.
(34)
Ak sa podozrivé alebo obvinené osoby nemôžu na súdnom konaní zúčastniť z dôvodov, ktoré nemôžu ovplyvniť, mali by mať možnosť požiadať o nový termín súdneho konania v rámci lehoty ustanovenej vo vnútroštátnom práve.
…
(36)
Za určitých okolností by malo byť možné rozhodnutie o vine alebo nevine podozrivej alebo obvinenej osoby vyniesť aj za jej neúčasti na súdnom konaní. …
…
(41)
Právo byť prítomný na súdnom konaní možno uplatniť len vtedy, ak sa uskutoční jedno alebo viac pojednávaní. To znamená, že právo byť prítomný na súdnom konaní sa nemôže uplatňovať, keď príslušné vnútroštátne procesné pravidlá neumožňujú pojednávanie. …
…
(47)
V tejto smernici sa rešpektujú základné práva a zásady uznané v Charte a v EDĽP vrátane zákazu mučenia a neľudského alebo ponižujúceho zaobchádzania, práva na slobodu a bezpečnosť, rešpektovania súkromného a rodinného života, práva na nedotknuteľnosť osoby, práva dieťaťa, integrácie osôb so zdravotným postihnutím, práva na účinný opravný prostriedok a práva na spravodlivý proces, prezumpcie neviny a práva na obhajobu. Prihliadať by sa malo najmä na článok 6 [ZEÚ], podľa ktorého Únia uznáva práva, slobody a zásady uvedené v Charte a podľa ktorého základné práva, ako sú zaručené EDĽP a ako vyplývajú z ústavných tradícií spoločných pre členské štáty, majú predstavovať všeobecné zásady práva Únie.“
Článok 2 tejto smernice, nazvaný „Rozsah pôsobnosti“, stanovuje:
„Táto smernica sa vzťahuje na fyzické osoby, ktoré sú podozrivými alebo obvinenými osobami v trestnom konaní. Uplatňuje sa vo všetkých štádiách trestného konania, a to od momentu, keď je osoba podozrivá alebo obvinená zo spáchania trestného činu alebo údajného trestného činu, až po nadobudnutie právoplatnosti konečného rozhodnutia o tom, či táto osoba predmetný trestný čin spáchala.“
V článku 6 uvedenej smernice, nazvanom „Dôkazné bremeno“, sa v jeho odseku 1 uvádza:
„Členské štáty zabezpečia, aby dôkazné bremeno pri zisťovaní viny podozrivých a obvinených osôb spočívalo na prokuratúre. Tým nie je dotknutá povinnosť sudcu ani príslušného súdu hľadať usvedčujúce aj oslobodzujúce dôkazy ani právo obhajoby predkladať dôkazy v súlade s platným vnútroštátnym právom.“
Článok 8 tejto smernice, nazvaný „Právo byť prítomný na súdnom konaní“, vo svojich odsekoch 1 a 2 stanovuje:
„1.   Členské štáty zabezpečia, aby podozrivé a obvinené osoby mali právo byť prítomné na súdnom konaní vo vlastnej veci.
2.   Členské štáty môžu stanoviť, že súdne konanie, ktoré môže viesť k rozhodnutiu o vine alebo nevine podozrivej alebo obvinenej osoby, sa môže konať v jej neprítomnosti, ak:
a)
podozrivá alebo obvinená osoba bola včas informovaná o súdnom konaní a o dôsledkoch neúčasti alebo
b)
podozrivú alebo obvinenú osobu, ktorá bola informovaná o súdnom konaní, zastupuje splnomocnený obhajca, ktorého určila buď podozrivá, alebo obvinená osoba, alebo štát.“
Bulharské právo
Zákon o ministerstve vnútra
Z ustanovenia § 72 ods. 1 v spojení s ustanovením § 73 zakon za Ministerstvoto na vătrešnite raboti (zákon o ministerstve vnútra) z 28. mája 2014 (DV č. 53 z 27. júna 2014, s. 2) v znení uplatniteľnom na spor vo veci samej vyplýva, že osoba podozrivá zo spáchania trestného činu môže byť zadržaná na dobu 24 hodín pred vznesením obvinenia.
NPK
V zmysle § 12 Nakazatelno‑procesualen kodeks (Trestný poriadok, ďalej len „NPK“) má súdne konanie kontradiktórnu povahu a obhajoba má rovnaké práva ako obžaloba.
Podľa § 46 ods. 2 bodu 1 a § 52 NPK vykonávajú štádium prípravného konania vyšetrovacie útvary pod dohľadom prokurátora.
Tak ako vyplýva z rozhodnutia súdu, ktorým bol podaný návrh na začatie prejudiciálneho konania, podľa § 107 ods. 1, ako aj § 139 a 224 NPK je svedok, ktorý sa vypočúva v štádiu prípravného konania v trestnom konaní na účely zhromaždenia dôkazov, obvykle vypočutý bez prítomnosti obvinenej osoby a jej obhajcu. Podľa § 280 ods. 2 NPK v spojení s jeho § 253 je svedok následne opätovne vypočutý v štádiu konania pred súdom na pojednávaní za prítomnosti obvinenej osoby a jej obhajcu, ktorí tak môžu svedkovi klásť svoje vlastné otázky.
§ 223 NPK, nazvaný „Výsluch svedka pred sudcom“, v odsekoch 1 a 2 stanovuje:
„1.   Ak hrozí, že sa svedok nebude môcť dostaviť na súd z dôvodu vážnej choroby, dlhšej neprítomnosti v krajine alebo iných dôvodov, ktoré znemožňujú jeho účasť na pojednávaní, a tiež v prípade, keď je nevyhnutné overiť svedecké výpovede, ktoré majú pre zistenie objektívnej pravdy zásadný význam, výsluch sa vykoná pred sudcom súdu prvého stupňa, ktorý je príslušný, alebo súdu prvého stupňa, v obvode ktorého k tomuto skutku došlo. Za týchto podmienok nie je sudcovi predložený spis.
2.   Orgán zodpovedný za prípravné konanie zabezpečí prítomnosť svedka a umožní obvinenému a prípadne jeho obhajcovi zúčastňovať sa na vypočúvaní.“
§ 281 NPK, nazvaný „Čítanie svedeckej výpovede“, v odseku 1 bode 4 a odseku 3 stanovuje:
„1.   Svedecká výpoveď poskytnutá v tej istej veci buď pred sudcom v prípravnom konaní, alebo pred súdom zasadajúcim v inom rozhodovacom zložení, sa prečíta [na pojednávaní], pokiaľ:
…
(4)
svedka nie je možné predvolať, lebo ho nie je možné nájsť, alebo preto, že zomrel,
…
3.   Za podmienok stanovených v odseku 1 bodoch 1 až 6 sa výpoveď svedka poskytnutá pred orgánom, ktorý vedie prípravné konanie, prečíta [na pojednávaní], pokiaľ sa obvinená osoba, ako aj jej obhajca (ak bol obhajca zvolený alebo ustanovený), zúčastnili na výsluchu. V prípade viacerých obvinených môže k prečítaniu výpovedí dôjsť len so súhlasom tých z nich, ktorí neboli predvolaní na výsluch alebo svoju neprítomnosť riadne odôvodnili a vo vzťahu ku ktorým platí, že trestný čin, ktorý sa im kladie za vinu, je predmetom svedeckých výpovedí, ktoré sa majú prečítať.“
Konanie vo veci samej a prejudiciálna otázka
Predmetní obvinení, medzi ktorých patria príslušníci pohraničnej polície na letisku v Sofii (Bulharsko), sú trestne stíhaní za trestné činy v oblasti nelegálneho prisťahovalectva.
IP, DD, SS a HYA boli zadržaní večer 25. mája 2017 a nasledujúci deň bolo voči nim vznesené obvinenie. ZI bola zadržaná 31. mája 2017 a v ten istý deň bolo voči nej vznesené obvinenie. Následne boli predmetní obvinení vzatí do zaisťovacej väzby a bola im poskytnutá pomoc obhajcu.
Počas štádia prípravného konania v trestnom konaní boli viacerí štátni príslušníci tretích krajín, konkrétne MM, RB, KH, HN a PR (ďalej spoločne ako „dotknutí svedkovia“), ktorých nelegálny vstup na územie Bulharska bol uľahčený predmetnými obvinenými, vypočutí vyšetrovacími útvarmi prokuratúry.
Časť výsluchov sa uskutočnila pred sudcom. MM a RB tak boli pred sudcom vypočutí 30. marca 2017 a 12. apríla 2017, KH 26. mája 2017, HN 30. marca 2017 a PR 30. marca 2017, ako aj 12. apríla 2017.
Z dôvodu neoprávneného pobytu dotknutých svedkov na území Bulharska bolo voči nim vedené správne konanie na účely ich vyhostenia.
SS a DD v štádiu prípravného konania v trestnom konaní výslovne požiadali o možnosť vypočúvať MM. Prokuratúra týmto žiadostiam nevyhovela.
Dňa 19. júna 2020 Specializirana prokuratura (Špecializovaná prokuratúra, Bulharsko), domnievajúc sa, že skutočnosti, ktoré sa predmetným obvineným kladú za vinu, sú dôvodné, podala na Specializiran nakazatelen săd (Špecializovaný trestný súd, Bulharsko) obžalobu na účely ich odsúdenia v trestnom konaní.
Tak ako vyplýva z rozhodnutia, ktorým bol podaný návrh na začatie prejudiciálneho konania, snahy tohto súdu predvolať dotknutých svedkov na účely ich výsluchu za prítomnosti predmetných obvinených a na účely obhajoby týchto obvinených, boli neúspešné, a to buď preto, že nebolo možné zistiť miesto ich pobytu, alebo preto, že boli z územia Bulharska vyhostení alebo z neho dobrovoľne odišli. Podľa uvedeného súdu tak neexistuje žiadna možnosť, že by dotknutí svedkovia mohli byť osobne vypočutí v štádiu konania pred súdom.
Na pojednávaní, ktoré sa konalo na vnútroštátnom súde 9. apríla 2021, prokuratúra požiadala, aby v súlade s § 281 ods. 1 NPK výpovede, ktoré dotknutí svedkovia poskytli v štádiu prípravného konania v trestnom konaní, boli prečítané, a to s tým cieľom, aby tieto výpovede boli súčasťou dôkazov, na základe ktorých tento súd rozhodne o merite veci.
Vnútroštátny súd má pochybnosti o tom, či je uplatňovanie tohto vnútroštátneho ustanovenia za okolností prejednávanej veci v súlade s právom Únie, a zamýšľa sa nad tým, či nie je povinný ho vo veci samej neuplatniť.
V tejto súvislosti uvádza, že výpovede dotknutých svedkov sú rozhodujúcim faktorom pre rozhodovanie o vine predmetných obvinených a že jeho rozsudok bude vo veľkej miere závisieť od toho, či a prípadne v akom rozsahu môže vychádzať z informácií obsiahnutých v týchto výpovediach.
Spresňuje, že cieľom uvedeného vnútroštátneho ustanovenia je odvrátiť riziko toho, že svedok nebude môcť byť v trestnom konaní vypočutý v štádiu konania pred súdom, keď stanovuje, že svedka možno v štádiu prípravného konania vypočuť pred sudcom. Úloha tohto sudcu, ktorý nemá k dispozícii spis, spočíva najmä v zabezpečení formálnej zákonnosti výsluchu. V tomto prípade, pokiaľ už voči podozrivej osobe bolo vznesené obvinenie, táto osoba je informovaná o výsluchu svedka a poskytne sa jej možnosť zúčastniť sa na ňom.
Táto vnútroštátna právna úprava sa však v praxi obchádza a tak to bolo aj v predmetnom prípade. Stačí totiž, aby sa v štádiu prípravného konania v trestnom konaní výsluch svedka uskutočnil pred sudcom v lehote 24 hodín od zadržania podozrivej osoby do vznesenia obvinenia voči tejto osobe, aby ani táto obvinená osoba, keďže v tom čase proti nej ešte nebolo formálne vznesené obvinenie, ani jej obhajca nemali právo sa na ňom zúčastniť.
Za týchto okolností Specializiran nakazatelen săd (Špecializovaný trestný súd) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Je v súlade s článkom 8 ods. 1 a článkom 6 ods. 1 smernice 2016/343 v spojení s jej odôvodneniami 33 a 34 a článkom 47 [ods. 2] Charty taký vnútroštátny právny predpis, podľa ktorého je zaručené právo obžalovaného byť prítomný na konaní a prokuratúra si riadne splní svoju povinnosť preukázať vinu obžalovaného, aj vtedy, ak sa v súdnej fáze trestného konania použijú výpovede svedkov, ktorých z objektívnych dôvodov nie je možné vypočuť, získané v prípravnom konaní, pričom títo svedkovia boli vypočutí len obžalobou a bez účasti obhajoby, avšak pred sudcom, a obžaloba mohla už v rámci prípravného konania zabezpečiť prítomnosť obhajoby na takomto výsluchu, ale neurobila tak?“
Listom z 5. augusta 2022 Sofijsky gradsky săd (Mestský súd Sofia, Bulharsko) informoval Súdny dvor, že na základe legislatívnej zmeny, ktorá nadobudla účinnosť 27. júla 2022, bol Specializiran nakazatelen săd (Špecializovaný trestný súd) zrušený a že niektoré trestné veci vedené na tomto súde, vrátane veci samej, boli od tohto dátumu postúpené na Sofijsky gradsky săd (Mestský súd Sofia).
O prejudiciálnej otázke
Hneď na úvod treba pripomenúť, že v súlade s článkom 52 ods. 3 Charty v rozsahu, v akom Charta obsahuje práva, ktoré zodpovedajú právam zaručeným v EDĽP, zmysel a rozsah týchto práv je rovnaký ako zmysel a rozsah práv ustanovených v uvedenom dohovore. Ako pritom vyplýva z vysvetliviek k Charte základných práv (Ú. v. EÚ, C 303, 2007, s. 17), článok 48 ods. 2 Charty, podľa ktorého každý, kto je obvinený, má zaručené právo na obhajobu, zodpovedá článku 6 ods. 3 EDĽP. Preto treba prejudiciálnu otázku preskúmať aj z hľadiska článku 48 ods. 2 Charty.
Za týchto okolností je potrebné pochopiť, že vnútroštátny súd sa svojou otázkou v podstate pýta, či sa článok 6 ods. 1 a článok 8 ods. 1 smernice 2016/343 v spojení s článkom 47 druhým odsekom a článkom 48 ods. 2 Charty majú vykladať v tom zmysle, že bránia uplatneniu vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá vnútroštátnemu súdu umožňuje, aby v prípade, že nie je možné vypočuť svedka obžaloby v štádiu konania pred súdom v trestnom konaní, založil svoje rozhodnutie o vine alebo nevine obvinenej osoby na výpovedi uvedeného svedka, ktorá bola získaná počas výsluchu vedeného pred sudcom v štádiu prípravného konania, no bez účasti obvinenej osoby alebo jej obhajcu.
Pokiaľ ide v prvom rade o článok 6 ods. 1 smernice 2016/343, toto ustanovenie stanovuje, že členské štáty zabezpečia, aby dôkazné bremeno pri zisťovaní viny podozrivých a obvinených osôb spočívalo na prokuratúre.
Je nepochybne pravda, že článok 6 ods. 1 smernice 2016/343, ktorý upravuje rozdelenie dôkazného bremena (pozri v tomto zmysle rozsudok z 28. novembra 2019, Specializirana prokuratura,
C‑653/19 PPU
,
EU:C:2019:1024
, bod
), bráni, tak ako to vyplýva z odôvodnenia 22 tejto smernice, tomu, aby sa uvedené obvinenie prenieslo z prokuratúry na obhajobu. Ako však uviedol generálny advokát v bode 61 svojich návrhov, tento článok 6 ods. 1 nestanovuje spôsoby, akými má obžaloba preukázať vinu obvinenej osoby, ani spôsoby, akými má mať táto osoba pri výkone svojho práva na obhajobu možnosť napadnúť dôkazy predložené obžalobou v trestnom konaní v štádiu konania pred súdom.
Za týchto okolností treba konštatovať, že článok 6 ods. 1 smernice 2016/343 sa na vnútroštátnu právnu úpravu, akou je právna úprava v konaní vo veci samej, neuplatňuje.
Pokiaľ ide v druhom rade o článok 8 ods. 1 smernice 2016/343, toto ustanovenie stanovuje, že členské štáty zabezpečia, aby podozrivé a obvinené osoby mali právo byť prítomné na súdnom konaní vo vlastnej veci.
V tejto súvislosti treba po prvé pripomenúť, že podľa článku 2 smernice 2016/343 sa táto smernica vzťahuje na fyzické osoby, ktoré sú podozrivými alebo obvinenými osobami v trestnom konaní. Vzťahuje sa na všetky štádiá trestného konania, a to od momentu, keď je osoba podozrivá alebo obvinená zo spáchania trestného činu alebo údajného trestného činu, až po nadobudnutie právoplatnosti konečného rozhodnutia o tom, či táto osoba predmetný trestný čin spáchala.
Po druhé z článku 8 ods. 2 smernice 2016/343 v spojení s jej odôvodneniami 36 a 41 vyplýva, že na základe práva obvinenej osoby byť prítomný na súdnom konaní vo vlastnej veci musí mať táto osoba možnosť sa osobne zúčastniť na pojednávaniach, ktoré sa konajú v rámci konania, ktoré sa proti nej vedie.
Ako v podstate uviedol generálny advokát v bode 38 svojich návrhov, vnútroštátny súd sa zamýšľa nad obsahom a podmienkami výkonu práva byť prítomný na súdnom konaní v štádiu konania pred súdom v trestnom konaní. Je nepochybne pravda, že ak sa na účely rozhodnutia o vine alebo nevine obvinenej osoby zohľadní výpoveď svedka obžaloby vypočúvaného v neprítomnosti obvinenej osoby a jej obhajcu v štádiu prípravného konania v trestnom konaní bez toho, aby mali obvinená osoba a jej obhajca možnosť vypočúvať alebo dať vypočúvať tohto svedka v štádiu konania pred súdom v tomto konaní, obvinená osoba tým nie je zbavená možnosti osobne sa zúčastniť na pojednávaniach, ktoré sa konajú v rámci konania, ktoré sa proti nej vedie. V takomto prípade sa však úloha obvinenej osoby obmedzuje na to, že sa pasívne zúčastní na prečítaní obsahu výpovede tohto svedka, tak ako je táto zaznamenaná v zápisnici z výsluchu, na ktorom sa v prípravnom konaní v rámci trestného konania nemohla zúčastniť.
Za týchto okolností je potrebné v prvom rade posúdiť, či okrem práva osobne sa zúčastniť na pojednávaniach, ktoré sa konajú v rámci konania, ktoré sa vedie proti obvinenej osobe, priznáva právo byť prítomný na súdnom konaní vo vlastnej veci, zakotvené v článku 8 ods. 1 smernice 2016/343, tejto osobe právo vypočúvať alebo dať vypočúvať svedkov obžaloby v štádiu konania pred súdom v trestnom konaní.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa odôvodnenia 47 smernice 2016/343 sa v tejto smernici rešpektujú základné práva a zásady uznané v Charte a EDĽP, vrátane práva na spravodlivý proces, prezumpcie neviny a práva na obhajobu.
Tak ako vyplýva z odôvodnenia 33 tejto smernice, právo podozrivých a obvinených osôb byť prítomný na súdnom konaní je založené na práve na spravodlivý proces, ktoré je zakotvené v článku 6 EDĽP a ktorému, tak ako sa spresňuje vo vysvetlivkách k Charte, zodpovedá článok 47 druhý a tretí odsek, ako aj článok 48 Charty. Súdny dvor musí teda dbať na to, aby výklad týchto uvedených ustanovení Charty zabezpečil takú úroveň ochrany, ktorá neporušuje úroveň zaručenú článkom 6 EDĽP, tak ako ho vykladá Európsky súd pre ľudské práva [rozsudok z 15. septembra 2022, DD (Opakovanie výsluchu svedka),
C‑347/21
,
EU:C:2022:692
, bod
a citovaná judikatúra].
Čo sa týka tejto otázky, z judikatúry Európskeho súdu pre ľudské práva vyplýva, že účasť obvinenej osoby na konaní má zásadný význam v záujme spravodlivého trestného konania, pričom povinnosť zaručiť tejto osobe právo byť prítomnou v pojednávacej miestnosti je v tejto súvislosti jedným zo základných prvkov článku 6 EDĽP (pozri v tomto zmysle rozsudok ESĽP, 18. októbra 2006, Hermi v. Taliansko, CE:ECHR:2006:1018JUD001811402, bod 58).
Konkrétne Európsky súd pre ľudské práva rozhodol, že vzhľadom na právo na obhajobu, ktoré je zaručené predovšetkým článkom 6 ods. 3 písm. d) EDĽP, možnosť obvinenej osoby zúčastniť sa na pojednávaní zahŕňa právo tejto osoby efektívne sa zúčastňovať na súdnom konaní (pozri v tomto zmysle rozsudok ESĽP, 5. októbra 2006, Marcello Viola v. Taliansko, CE:ECHR:2006:1005JUD004510604, body 52 a 53, ako aj rozsudok ESĽP, 15. decembra 2011, Al‑Khawaja a Tahery v. Spojené kráľovstvo, CE:ECHR:2011:1215JUD002676605, bod 142), keďže právo takejto osoby vypočúvať alebo dať vypočúvať svedkov proti sebe, ktoré je uvedené v tomto ustanovení, predstavuje osobitný špecifický aspekt práva na spravodlivé súdne konanie zaručeného článkom 6 ods. 1 EDĽP (pozri v tomto zmysle rozsudok ESĽP, 19. februára 2013, Gani v. Španielsko, CE:ECHR:2013:0219JUD006180008, bod 36).
Okrem toho Súdny dvor uviedol, že možnosť obvineného, aby bol postavený tvárou v tvár svedkovi za prítomnosti súdu, ktorý napokon rozhodne o vine alebo nevine tejto osoby, je jedným z dôležitých prvkov spravodlivého trestného konania, pričom posúdenie dôveryhodnosti svedka je zložitou úlohou, ktorú za normálnych okolností nemožno vykonať jednoduchým prečítaním obsahu vyhlásení tohto svedka, ako sú uvedené v zápisniciach z výsluchov (pozri v tomto zmysle rozsudok z 29. júla 2019, Gambino a Hyka,
C‑38/18
,
EU:C:2019:628
, body
a
).
Z vyššie uvedených úvah vyplýva, že právo byť prítomný na súdnom konaní, zakotvené v článku 8 ods. 1 smernice 2016/343, musí byť zaručené tak, aby ho v trestnom konaní v štádiu konania pred súdom bolo možné vykonať spôsobom, ktorý je v súlade s požiadavkami spravodlivého súdneho konania. Toto právo sa tak neobmedzuje iba na zaručenie samotnej prítomnosti obvinenej osoby na pojednávaniach, ktoré sa konajú v rámci súdneho konania, ktoré sa proti nej vedie, ale vyžaduje, aby táto osoba mala možnosť sa na ňom efektívne zúčastňovať a na tento účel uplatňovať právo na obhajobu, medzi ktoré patrí právo vypočúvať alebo dať vypočúvať svedkov obžaloby v tomto štádiu konania pred súdom.
Ako v podstate uviedol generálny advokát v bode 43 svojich návrhov, reštriktívnejší výklad článku 8 ods. 1 smernice 2016/343 v tom zmysle, že by sa právo byť prítomný na súdnom konaní obmedzovalo na zabezpečenie toho, aby obvinená osoba mohla byť osobne prítomná na pojednávaniach, ktoré sa konajú v rámci súdneho konania, ktoré sa proti nej vedie, by mal za následok to, že základné právo na spravodlivé súdne konanie by bolo zbavené svojej podstaty.
Za týchto okolností treba v druhom rade posúdiť, či článok 8 ods. 1 smernice 2016/343 v spojení s článkom 47 druhým odsekom a článkom 48 ods. 2 Charty bráni tomu, aby trestný súd uplatnil vnútroštátnu právnu úpravu, podľa ktorej v prípade, že svedok z objektívnych dôvodov nemá možnosť byť prítomný na štádiu konania pred súdom v trestnom konaní, tento súd môže nechať prečítať výpovede, ktoré tento svedok uskutočnil pred sudcom v štádiu prípravného konania v tomto konaní, na účely rozhodnutia o vine alebo nevine obvinenej osoby, vrátane prípadu, keď voči tejto osobe v čase vypočutia tohto svedka nebolo vznesené obvinenie, a ani táto osoba, ani jej obhajca sa na ňom nemohli zúčastniť.
Uplatňovanie takejto vnútroštátnej právnej úpravy pritom môže porušovať právo byť prítomný na súdnom konaní, tak ako je definované v bode 44 tohto rozsudku.
Je teda úlohou vnútroštátneho súdu, aby v súlade s výkladovými prvkami poskytnutými Súdnym dvorom posúdil, či je uplatňovanie vnútroštátnej právnej úpravy, o akú ide vo veci samej, zlučiteľné s uvedenými ustanoveniami práva Únie.
Treba pripomenúť, že článok 267 ZFEÚ neumožňuje Súdnemu dvoru uplatniť právne normy Únie na konkrétny prípad, ale umožňuje mu iba vyjadriť sa k výkladu Zmlúv a aktov prijatých inštitúciami Únie. V súlade s ustálenou judikatúrou však v rámci súdnej spolupráce stanovenej v tomto článku Súdny dvor môže na základe okolností uvedených v spise podať vnútroštátnemu súdu výkladové prvky práva Únie, ktoré môžu byť pre tento súd užitočné pri posudzovaní účinkov daného ustanovenia tohto práva [rozsudok z 2. marca 2021, A. B. a i. (Vymenovanie sudcov na Najvyšší súd – Odvolanie),
C‑824/18
,
EU:C:2021:153
, bod
, ako aj citovaná judikatúra].
V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že podľa článku 52 ods. 1 Charty môže dôjsť k obmedzeniam výkonu práv v nej zakotvených za predpokladu, že sú tieto obmedzenia ustanovené zákonom, rešpektujú podstatu týchto práv a pri dodržaní zásady proporcionality sú nevyhnutné a skutočne zodpovedajú cieľom všeobecného záujmu, ktoré sú uznané Úniou, alebo potrebe ochrany práv a slobôd iných.
V prvom rade, pokiaľ ide o požiadavku, podľa ktorej musí byť akékoľvek obmedzenie výkonu základných práv ustanovené zákonom, z tejto požiadavky vyplýva, že možnosť zohľadniť výpovede neprítomných svedkov musí byť stanovená príslušným vnútroštátnym právnym rámcom. S výhradou posúdení, ktoré v tejto súvislosti prináleží vykonať vnútroštátnemu súdu, sa zdá, že to tak je v spore vo veci samej.
V druhom rade, pokiaľ ide o rešpektovanie podstaty základných práv obvinenej osoby, treba konštatovať, že táto podstata je rešpektovaná, pokiaľ výpovede neprítomných svedkov možno zohľadniť len za obmedzených okolností, z legitímnych dôvodov a pri rešpektovaní požiadavky spravodlivého trestného konania ako celku.
V tejto súvislosti treba spresniť, že takéto posúdenie je v súlade s príslušnou judikatúrou Európskeho súdu pre ľudské práva, z ktorej vyplýva, že použitie svedeckých výpovedí zhromaždených v štádiu prípravného konania v trestnom konaní ako dôkazov nie je samo osebe nezlučiteľné s článkom 6 ods. 1 a článkom 6 ods. 3 písm. d) EDĽP, a to s výhradou dodržania práva na obhajobu, pričom toto právo vo všeobecnosti vyžaduje, aby sa obžalovanému poskytla primeraná a dostatočná možnosť spochybniť výpovede svedkov obžaloby a vypočúvať týchto svedkov buď v čase poskytnutia svedeckej výpovede, alebo v neskoršom štádiu (pozri v tomto zmysle rozsudok ESĽP, 15. decembra 2015, Schatschaschwili v. Nemecko, CE:ECHR:2015:1215JUD000915410, bod 105 a citovanú judikatúru).
V treťom rade, pokiaľ ide o dodržanie zásady proporcionality, táto zásada vyžaduje, aby obmedzenia práv a slobôd zakotvených v Charte, ku ktorým môže dôjsť predovšetkým na základe aktov práva Únie, neprekračovali hranice toho, čo je primerané a nevyhnutné na splnenie sledovaných legitímnych cieľov alebo potreby ochrany práv a slobôd iných, pričom ak sa ponúka na výber medzi viacerými primeranými opatreniami, treba použiť to, ktoré je najmenej obmedzujúce (pozri v tomto zmysle rozsudok z 8. decembra 2022, Orde van Vlaamse Balies a i., C‑694/20, bod 41 a citovanú judikatúru).
S cieľom overiť dodržanie tejto zásady prináleží vnútroštátnemu súdu posúdiť, či existuje vážny dôvod odôvodňujúci neúčasť svedka a či vzhľadom na to, že by výpoveď tohto svedka mohla predstavovať jediný alebo rozhodujúci základ pre prípadné odsúdenie obvinenej osoby, existujú kompenzačné prvky, predovšetkým pevné procesné záruky, ktoré sú dostatočné na to, aby vyvážili ťažkosti spôsobené tejto osobe a jej obhajcovi z dôvodu zohľadnenia uvedenej svedeckej výpovede a aby zaručili rešpektovanie požiadavky spravodlivého trestného konania ako celku (pozri v tomto zmysle rozsudok ESĽP, 15. decembra 2011, Al‑Khawaja a Tahery v. Spojené kráľovstvo, CE:ECHR:2011:1215JUD002676605, bod 152; rozsudok ESĽP, 15. decembra 2015, Schatschaschwili v. Nemecko, CE:ECHR:2015:1215JUD000915410, bod 107, ako aj rozsudok ESĽP, 7. júna 2018, Dimitrov a Momin v. Bulharsko, CE:ECHR:2018:0607JUD003513208, bod 52).
V tejto súvislosti prináleží vnútroštátnemu súdu, aby v prvom rade overil, či neprítomnosť svedka obžaloby v štádiu konania pred súdom v trestnom konaní je odôvodnená vážnym dôvodom, akým je smrť, zdravotný stav, strach vypovedať alebo nemožnosť zistiť miesto jeho pobytu, pričom tento súd je v poslednom uvedenom prípade povinný vynaložiť všetko úsilie, ktoré je od neho možné rozumne očakávať, na to, aby účasť tohto svedka zabezpečil (pozri v tomto zmysle rozsudok ESĽP, 15. decembra 2015, Schatschaschwili v. Nemecko, CE:ECHR:2015:1215JUD000915410, body 119 až 121, ako aj citovanú judikatúru).
Treba ďalej zohľadniť, že výpoveď svedka neprítomného v štádiu konania pred súdom v trestnom konaní by v prípade, že sa pripustí ako dôkaz v tomto štádiu, no zabezpečená je skôr, bola jediným základom na odsúdenie obvinenej osoby, ak by tento dôkaz spočívajúci vo svedeckej výpovedi bol jediným dôkazom svedčiacim proti nej. Tento základ by sa mal považovať za rozhodujúci v prípade, že by uvedený dôkaz spočívajúci vo svedeckej výpovedi mal taký význam, že by mohol viesť k prijatiu rozhodnutia vo veci, pričom ak výpoveď neprítomného svedka môže byť potvrdená inými dôkazmi, posúdenie rozhodujúceho charakteru tejto výpovede závisí od dôkaznej sily týchto ďalších dôkazov, a platí pritom, že čím je ich dôkazná sila väčšia, tým menej sa výpoveď neprítomného svedka môže považovať za rozhodujúcu (pozri v tomto zmysle rozsudok ESĽP, 15. decembra 2015, Schatschaschwili v. Nemecko, CE:ECHR:2015:1215JUD000915410, bod 123 a citovanú judikatúru).
Pokiaľ ide napokon o existenciu kompenzačných prvkov, tieto prvky musia umožniť správne a spravodlivé posúdenie dôveryhodnosti neoverenej svedeckej výpovede a konkrétne sa týkajú spôsobu, akým súd rozhodujúci vo veci posudzuje neoverenú svedeckú výpoveď neprítomného svedka, predloženia potvrdzujúcich dôkazov v štádiu konania pred súdom v trestnom konaní a ich dôkaznej sily, ako aj procesných opatrení prijatých na vykompenzovanie skutočnosti, že svedok nemohol byť priamo vypočutý na účely potvrdenia alebo vyvrátenia ich výpovede v štádiu konania pred súdom v trestnom konaní (pozri v tomto zmysle rozsudok ESĽP, 15. decembra 2015, Schatschaschwili v. Nemecko, CE:ECHR:2015:1215JUD000915410, body 125 až 131, ako aj citovanú judikatúru, a rozsudok ESĽP, 7. júna 2018, Dimitrov a Momin v. Bulharsko, CE:ECHR:2018:0607JUD003513208, bod 53). Pokiaľ ide o tento posledný uvedený aspekt, procesná záruka, ktorá môže kompenzovať ťažkosti spôsobené obhajobe z dôvodu neprítomnosti svedka v štádiu konania pred súdom v trestnom konaní, môže spočívať v tom, že tejto osobe alebo jej advokátovi bola poskytnutá možnosť vypočuť svedka v štádiu prípravného konania v tomto konaní (pozri v tomto zmysle rozsudok ESĽP, 10. februára 2022, Al Alo v. Slovensko, CE:ECHR:2022:0210JUD003208419, bod 56 a citovanú judikatúru).
V predmetnom prípade treba po prvé pripomenúť, že nemožnosť zistiť miesto pobytu svedka na účely jeho predvolania v štádiu konania pred súdom v trestnom konaní v zásade predstavuje vážny dôvod v zmysle judikatúry pripomenutej v bode 56 tohto rozsudku, najmä pokiaľ už tento svedok nebýva na území dotknutého členského štátu a pokusy o zistenie miesta jeho pobytu, predovšetkým prostredníctvom Interpolu, zostali neúspešné.
Po druhé vnútroštátnemu súdu prináleží overiť, či by v prípade odsúdenia predmetných obvinených mohlo byť jeho rozhodnutie založené výlučne alebo rozhodujúcim spôsobom, v zmysle judikatúry pripomenutej v bode 57 tohto rozsudku, na svedeckých výpovediach dotknutých svedkov v štádiu prípravného konania v trestnom konaní.
Po tretie prináleží vnútroštátnemu súdu, aby posúdil, či v predmetnom prípade existujú dostatočné kompenzačné prvky na vyváženie ťažkostí spôsobených predmetným obvineným a ich obhajcovi z dôvodu prípadného zohľadnenia výpovedí, ktoré poskytli dotknutí svedkovia v štádiu prípravného konania v trestnom konaní, ako dôkazu v zmysle judikatúry pripomenutej v bode 58 tohto rozsudku, predovšetkým možnosť predmetných obvinených a ich obhajcu vypočúvať dotknutých svedkov v štádiu prípravného konania v trestnom konaní a existencia opravného prostriedku proti prípadnému rozhodnutiu o odmietnutí.
Vzhľadom na všetky vyššie uvedené dôvody treba na položenú otázku odpovedať tak, že článok 8 ods. 1 smernice 2016/343 v spojení s článkom 47 druhým odsekom a článkom 48 ods. 2 Charty sa má vykladať v tom zmysle, že bráni uplatneniu vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá vnútroštátnemu súdu umožňuje, aby v prípade, že nie je možné vypočuť svedka obžaloby v štádiu konania pred súdom v trestnom konaní, založil svoje rozhodnutie o vine alebo nevine obvinenej osoby na výpovedi uvedeného svedka, ktorá bola získaná počas výsluchu vedeného pred sudcom v štádiu prípravného konania v tomto konaní, no bez účasti obvinenej osoby alebo jej obhajcu, ibaže existuje vážny dôvod odôvodňujúci neúčasť svedka v štádiu konania pred súdom v trestnom konaní, výpoveď tohto svedka nepredstavuje jediný alebo rozhodujúci základ na odsúdenie obvinenej osoby a existujú dostatočné kompenzačné prvky na vyváženie ťažkostí spôsobených tejto osobe a jej obhajcovi z dôvodu zohľadnenia uvedenej výpovede.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (tretia komora) rozhodol takto:

Článok 8 ods. 1 smernice Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2016/343 z 9. marca 2016 o posilnení určitých aspektov prezumpcie neviny a práva byť prítomný na konaní pred súdom v trestnom konaní v spojení s článkom 47 druhým odsekom a článkom 48 ods. 2 Charty základných práv Európskej únie

sa má vykladať v tom zmysle, že:

bráni uplatneniu vnútroštátnej právnej úpravy, ktorá vnútroštátnemu súdu umožňuje, aby v prípade, že nie je možné vypočuť svedka obžaloby v štádiu konania pred súdom v trestnom konaní, založil svoje rozhodnutie o vine alebo nevine obvinenej osoby na výpovedi uvedeného svedka, ktorá bola získaná počas výsluchu vedeného pred sudcom v štádiu prípravného konania v tomto konaní, no bez účasti obvinenej osoby alebo jej obhajcu, ibaže existuje vážny dôvod odôvodňujúci neúčasť svedka v štádiu konania pred súdom v trestnom konaní, výpoveď tohto svedka nepredstavuje jediný alebo rozhodujúci základ na odsúdenie obvinenej osoby a existujú dostatočné kompenzačné prvky na vyváženie ťažkostí spôsobených tejto osobe a jej obhajcovi z dôvodu zohľadnenia uvedenej výpovede.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: bulharčina.