CELEX: 62015TJ0182
Обществени поръчки за услуги
Процедура за възлагане на обществени поръчки
Осигуряване на ИТ услуги за Парламента и други институции и агенции на Съюза
Отстраняване от процедури за възлагане на поръчки
Потенциален конфликт на интереси
Непредставяне на информацията, изискана от възложителя
Член 107, параграф 1, буква б) от Финансовия регламент
Прозрачност
Пропорционалност
Равно третиране
Член 102, параграф 1 от Финансовия регламент

Обстоятелствата по спора
На 3 април 2014 г. Европейският парламент, действащ от свое име и за сметка на други институции и органи на Европейския съюз, отправя покана за подаване на оферти в процедура за възлагане на обществена поръчка PE/ITEC-ITS14 за външно осигуряване на ИТ услуги (наричана по-нататък „обществената поръчка“).
Обществената поръчка е разделена на осем обособени позиции. Обособени позиции № 2—4 са определени по следния начин:
–
Обособена позиция № 2: Разработване и поддръжка на системи за разпространение на информация;
–
Обособена позиция № 3: Разработване и поддръжка на информационни производствени системи;
–
Обособена позиция № 4: Тестване на разработките.
Спецификацията за процедурата за възлагане на обществената поръчка (наричана по-нататък „спецификацията“) предвижда възлагането на множество рамкови договори за всяка обособена позиция посредством механизъм за възлагане на поръчката по реда на класиране на кандидатите.
Точка I.3 от спецификацията гласи:
„Оферентите могат да подадат една оферта за една или повече обособени позиции, освен в случаите на несъвместимост, надлежно посочени в описанието на всяка обособена позиция. Офертите, подадени за несъвместими обособени позиции, за които се прилага ред на предпочитание, ще бъдат отхвърляни“.
Точка I.4 от спецификацията гласи:
„Икономическите оператори могат да участват само в един подаващ оферта консорциум; те могат да бъдат предлагани за подизпълнители само от един оферент за една и съща обособена позиция или за изключителни обособени позиции“.
Приложение II към спецификацията предвижда, че подаването на оферта за обособена позиция № 2 или за обособена позиция № 3 води до забрана на оферента да подава оферта като самостоятелен изпълнител, член на консорциум или подизпълнител за обособена позиция № 4 или за обособена позиция № 6. За обособена позиция № 4 е предвидена същата забрана, що се отнася до обособени позиции № 2, № 3 и № 6.
В прессъобщение от 8 април 2014 г. е обявено, че се планира Sopra Group SA да придобие Groupe Steria SA.
На 22 май 2014 г. консорциумите IBI IUS и STEEL, всеки от които включва Sopra Group, подават оферти съответно за обособена позиция № 2 и обособена позиция № 3. В същия ден консорциумът TEPting, който включва Steria Benelux SA, дъщерно дружество на Groupe Steria, подава оферта за обособена позиция № 4.
Освен това на 22 май 2014 г. консорциумът CGI-Intrasoft International, в който участват встъпилите страни CGI Luxembourg SA и Intrasoft International SA, също подава оферта за обособена позиция № 3.
Както е видно от преписката, жалбоподателят Sopra Steria Group SA е създадено в резултат от сливането на Sopra Group с други образувания, а именно Groupe Steria, дъщерното му дружество Steria SA и дъщерното дружество на последното, Steria Benelux. Така в резултат на това сливане Steria Benelux става непряко дъщерно дружество на Sopra Steria Group.
На 26 юни 2014 г. Sopra Group започва процедура по придобиване на Groupe Steria.
На 14 юли 2014 г. Европейската комисия решава да не повдига възражения срещу замяната на акции, издадени от публични дружества, извършвана между Sopra Group и Groupe Steria.
На 6 август 2014 г. Sopra Group обявява, че изискването за минимално съотношение на замяна на акциите е изпълнено и че са придобити 79,69 % от акциите, предмет на операцията.
На 5 септември 2014 г. Sopra Group придобива 90,52 % от капитала и 89,41 % от правата на глас в Groupe Steria. В същия ден Sopra Group е преименувано на Sopra Steria Group.
С писмо от 18 септември 2014 г. Парламентът уведомява консорциума STEEL, че офертата му е класирана на първо място за обособена позиция № 3 и че той е един от участниците, спечелили тази поръчка.
С писмо от същия ден Парламентът уведомява консорциума CGI-Intrasoft International, че офертата му е класирана на второ място за обособена позиция № 3 и че той е един от участниците, спечелили тази поръчка.
На 30 октомври 2014 г. Парламентът уведомява консорциума IBI IUS, че офертата му е класирана на второ място за обособена позиция № 2 и че той е един от участниците, спечелили тази поръчка. Освен това Парламентът уведомява консорциума TEPting, че офертата му е класирана на второ място за обособена позиция № 4 и че той е един от участниците, спечелили тази поръчка.
На 10 и 12 ноември 2014 г. консорциумите IBI IUS и TEPting получават повече сведения относно оценяването на офертите за обособените позиции, за които са поискали информация.
С писмо от 12 ноември 2014 г. встъпилите страни уведомяват Парламента за обединяването на Sopra Steria Group и Groupe Steria.
С жалба, подадена в секретариата на Общия съд на 14 ноември 2014 г. и заведена под номер на дело T‑769/14, встъпилите страни, действащи в лично качество и от името и за сметка на консорциума CGI-Intrasoft International, искат отмяната, от една страна, на решението на Парламента да класира на второ място тяхната оферта за обособена позиция № 3, и от друга страна, на решението на Парламента да класира офертата на консорциума STEEL на първо място за тази обособена позиция и да му възложи поръчката като първи по ред спечелил участник в механизма за възлагане на поръчката по реда на класиране на кандидатите; освен това встъпилите страни искат Парламентът да бъде осъден да заплати обезщетение за вреди.
С писма на Парламента от 19 ноември 2014 г. консорциумите IBI IUS, STEEL и TEPting са уведомени за спирането на процедурите за възлагане на поръчките за обособени позиции № 2—4. В писмата са изтъкнати следните мотиви за това спиране: „[ц]елта на спирането е да се установи дали допълнителната информация, получена от Парламента[…], отговаря на действителността и дали може да се отрази на решението за възлагане [на поръчката]“.
На 21 ноември 2014 г. консорциумите IBI IUS и STEEL уведомяват Парламента за процеса на придобиване на Groupe Steria от Sopra Steria Group. Steria Benelux предоставя същата информация на Парламента, като предлага да се „оттегли от поръчката“ за обособена позиция № 4.
На 15 декември 2014 г. консорциумът TEPting, в който участва Steria Benelux, уведомява Парламента, че оттегля офертата, подадена от него за обособена позиция № 4. С писмо от 13 февруари 2015 г. Парламентът приема оттеглянето на офертата на този консорциум за посочената обособена позиция.
На 31 декември 2014 г., след като приключва сливането на Sopra Steria Group и Groupe Steria, Sopra Steria Group притежава 99,99 % от капитала на Steria Benelux.
С писма от 15 и 20 януари 2015 г. Парламентът иска допълнителна информация от консорциумите IBI IUS, STEEL и TEPting, а също и от Steria Benelux. Всъщност той иска информация по-специално относно това дали от икономическа гледна точка, в светлината на обединяването на двете дружества и на забраната за подаване на оферти за несъвместими обособени позиции, Steria Benelux е част от Sopra Group — положение, което може да доведе до конфликт на интереси.
С писмо от 22 януари 2015 г. консорциумите STEEL и IBI IUS отговарят на това искане. С писма от 23 януари 2015 г. Sopra Steria Group и Steria Benelux също предоставят исканата информация. В тези писма четирите дружества отричат да има какъвто и да било конфликт на интереси и следователно считат, че няма пречка да подадат оферти за несъвместими обособени позиции. Освен това те заявяват, че цялата релевантна информация е представена своевременно.
С две писма от 13 февруари 2015 г. Парламентът уведомява консорциумите IBI IUS и STEEL за своите решения да отхвърли офертите им, съответно за обособена позиция № 2 и за обособена позиция № 3 (наричани по-нататък „обжалваните решения“). На 16 февруари 2015 г. Парламентът изпраща тези решения на жалбоподателя.
Двете обжалвани решения почиват на две едни и същи отделни основания.
На първо място, според обжалваните решения паралелното подаване на оферти от консорциумите IBI IUS, STEEL и TEPting за несъвместими обособени позиции е нарушение на член 158, параграф 3, първа алинея от Делегиран регламент (ЕО) № 1268/2012 на Комисията от 29 октомври 2012 година относно правилата за прилагане на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза (
ОВ L 362 г., 2012 г., стр. 1
, наричан по-нататък „Делегираният регламент“) и на точка I.3 от спецификацията. По-конкретно Парламентът счита, че в резултат от обединяването на Sopra Group и Groupe Steria жалбоподателят и Steria Benelux вече са един и същ икономически оператор. Следователно консорциумите IBI IUS и STEEL, в които участва жалбоподателят, и TEPting, в който участва Steria Benelux, са подали оферти за несъвместими обособени позиции, а именно за обособени позиции № 2 и № 3, от една страна, и за обособена позиция № 4, от друга страна, въпреки забраната, предвидена в точка I.3 от спецификацията. В това отношение, за да приеме, че след 5 септември 2014 г. жалбоподателят и Steria Benelux вече са един и същ икономически оператор, Парламентът прилага оборима презумпция, която жалбоподателят не е оборил, че когато едно дружество притежава близо 100 % от капитала на друго дружество, както е в настоящия случай, това би позволило на първото дружество да упражнява решаващо влияние върху второто.
На второ място, придобиването на капитала на Groupe Steria от Sopra Group създало положение, което може да породи конфликт на интереси; Парламентът е трябвало да бъде уведомен за това в съответствие с член 107, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 година относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза, и за отмяна на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета (
ОВ L 298 г., 2012 г., стр. 1
, наричан по-нататък „Финансовият регламент“). Всъщност според Парламента, тъй като участникът, спечелил обособена позиция № 4, ще трябва да оценява услугите, предоставяни в рамките на обособени позиции № 2 и № 3, фактът, че на 5 септември 2014 г. жалбоподателят, който е член на консорциумите IBI IUS и STEEL, е придобил непряко 90,51 % от капитала на Steria Benelux, член на консорциума TEPting, може да създаде риск от пристрастност при изпълнението му на обособена позиция № 4. Оттеглянето на консорциума TEPting от последната обособена позиция на 15 декември 2014 г. не поставяло под съмнение този извод. Поради това Парламентът стига до извода, че жалбоподателят е бил длъжен да го уведоми за операцията по сливане най-късно до 5 септември 2014 г. Ето защо Парламентът приема, че като не го е уведомил за това, жалбоподателят нарушил член 107, параграф 1, буква б) от Финансовия регламент. При това положение той решава, че следва да преразгледа офертите на консорциумите IBI IUS и STEEL, без да взема предвид жалбоподателя като участник в тях. Така той приема, че офертите на тези консорциуми вече не отговарят на определените в спецификацията изисквания за технически капацитет.
Освен това на 13 февруари 2015 г. Парламентът изпраща писмо и до консорциума CGI-Intrasoft International, в което го информира, че неговото решение да класира офертата му на второ място за обособена позиция № 3 и неговото решение да възложи тази обособена позиция на консорциума STEEL като участник, спечелил на първо място в механизма за възлагане на поръчката по реда на класиране на кандидатите, са отменени и заменени с ново решение, което класира офертата на консорциума CGI-Intrasoft International на първо място за тази обособена позиция. На 6 март 2015 г. последният консорциум подписва рамковия договор като участник, спечелил на първо място в механизма за възлагане на поръчката по реда на класиране на кандидатите, за същата обособена позиция.
В определение от 7 юли 2015 г., CGI Luxembourg и Intrasoft International/Парламент (
T‑769/14
, непубликувано,
EU:T:2015:540
), Общият съд приема, че липсва основание за произнасяне по жалбата в случая, по който е постановено посоченото определение.
Производството и исканията на страните
На 13 април 2015 г. жалбоподателят подава настоящата жалба в секретариата на Общия съд.
На 7 юли 2015 г. Парламентът подава писмена защита в секретариата на Общия съд.
С молба, подадена в секретариата на Общия съд на 21 септември 2015 г., встъпилите страни искат от свое име и от името на консорциума CGI-Intrasoft International да встъпят в настоящото производство в подкрепа на исканията на Парламента.
На 30 септември 2015 г. жалбоподателят подава писмена реплика в секретариата на Общия съд.
На 9 ноември 2015 г. Парламентът заявява своето съгласие с молбата на встъпилите страни да встъпят в производство.
На 10 ноември 2015 г. жалбоподателят представя становището си по молбата за встъпване, като възразява срещу нея. В становището си той приканва Общия съд да поиска от Парламента да му предостави писмата от 20 и 26 ноември 2014 г., посочени в приложение 4.D към молбата за встъпване, които Парламентът изпратил на встъпилите страни, както и писмото от 25 ноември 2014 г. на Парламента, посочено в приложение 4.C към молбата за встъпване.
На 2 декември 2015 г. Парламентът подава писмена дуплика в секретариата на Общия съд.
С определение от 7 март 2016 г., Sopra Steria Group/Парламент (
T‑182/15
, непубликувано,
EU:T:2016:165
), встъпилите страни са допуснати да встъпят в настоящото производство.
На 21 април 2016 г. встъпилите страни подават в секретариата на Общия съд изявление при встъпване.
С решение от 15 юни 2016 г. на председателя на Общия съд делото е възложено на нов съдия докладчик поради частично обновяване на състава на Общия съд.
На 17 юни 2016 г. Парламентът уведомява Общия съд, че се отказва от правото си да представи становище по изявлението при встъпване.
На 24 юни 2016 г. жалбоподателят представя своето становище по изявлението при встъпване.
След промяна в съставите на Общия съд, съгласно член 27, параграф 5 от Процедурния правилник на Общия съд съдията докладчик е включен в четвърти състав, на който съответно е разпределено настоящото дело.
На 26 юли 2017 г. в рамките на процесуално-организационни действия Общият съд поставя писмени въпроси на Парламента за отговор в съдебното заседание. Освен това, тъй като писмата от 20 и 26 ноември 2014 г. вече са включени в преписката по делото като приложения 4.B и 4.C към молбата за встъпване, Общият съд приканва Парламента да представи писмото от 25 ноември 2014 г. Парламентът отговаря в определения срок.
Устните състезания и отговорите на страните на поставените от Общия съд въпроси са изслушани в съдебното заседание от 3 октомври 2017 г.
Жалбоподателят иска от Общия съд:
–
да отмени обжалваните решения,
–
да обяви за недействителни договор(ите), сключен(и) с други оференти въз основа на обжалваните решения,
–
да осъди Парламента да заплати съдебните разноски, включително направените от жалбоподателя.
Парламентът иска от Общия съд:
–
да отхвърли жалбата,
–
да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски.
Встъпилите страни искат от Общия съд:
–
да отхвърли жалбата,
–
да се произнесе по съдебните разноски в съответствие с Процедурния правилник.
От правна страна
По допустимостта на второто искане на жалбоподателя
С второто си искане жалбоподателят моли Общия съд да обяви, че всеки договор, сключен с други оференти въз основа на обжалваните решения, е недействителен.
Следва да се приеме, че като моли Общия съд да се произнесе по последиците от отмяната на обжалваните решения, обявявайки, че договорите, сключени с други оференти въз основа на тези решения, са недействителни, жалбоподателят се стреми да се сдобие с изявление относно действието на настоящото съдебно решение, което би било и задължително указание за Парламента как да изпълни това решение. В рамките на упражнявания от него контрол за законосъобразност на основание член 263 ДФЕС обаче Общият съд не може да прави правни изявления (вж. по аналогия определение от 5 юли 2017 г., EEB/Комисия,
T‑448/15
, непубликувано,
EU:T:2017:503
, т.
). Освен това от постоянната съдебна практика следва, че когато упражнява своя контрол за законосъобразност на основание член 263 ДФЕС, Общият съд не може да дава задължителни указания на институциите или да действа вместо тях. Това ограничаване на контрола за законосъобразност се отнася до всички спорове, които Общият съд може да разглежда (вж. решение от 15 юни 2017 г., Bay/Парламент,
T‑302/16
, непубликувано,
EU:T:2017:390
, т.
и цитираната съдебна практика; вж. също в този смисъл определения от 12 ноември 1996 г., SDDDA/Комисия,
T‑47/96
,
EU:T:1996:164
, т.
и от 6 май 2013 г., Ethniko kai Kapodistriako Panepistimio Athinon/ECDC,
T‑577/11
, непубликувано,
EU:T:2013:229
, т.
). Всъщност съгласно член 264 ДФЕС Общият съд може само да отмени атакувания акт. След това съответната институция трябва в приложение на член 266 ДФЕС да предприеме необходимите мерки за изпълнение на решението на Общия съд (вж. в този смисъл решение от 12 март 2008 г., Evropaïki Dynamiki/Комисия,
T‑345/03
,
EU:T:2008:67
, т.
).
Ето защо второто искане на жалбоподателя трябва да се обяви за недопустимо.
По същество
В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага едно основание, разделено на две части. Първата част е за нарушение на критериите за отстраняване, предвидени в член 107, параграф 1, букви а) и б) от Финансовия регламент, за нарушение на член 158, параграф 3 от Делегирания регламент и за неспазване от страна на Парламента на спецификацията. Втората част е за нарушение на принципите за прозрачност, пропорционалност и равно третиране, посочени в член 102, параграф 1 от Финансовия регламент.
По първата част — нарушение на критериите за отстраняване, предвидени в член 107, параграф 1, букви а) и б) от Финансовия регламент, нарушение на член 158, параграф 3 от Делегирания регламент и неспазване от страна на Парламента на спецификацията
Жалбоподателят поддържа, че обжалваните решения са следствие от неправилния извод на Парламента, че с оглед на предвидената в спецификацията клауза за несъвместимост Steria Benelux и жалбоподателят трябва да се разглеждат като един и същ икономически оператор или като част от един и същ икономически оператор, което води до потенциален конфликт на интереси между тях; поради това консорциумите IBI IUS и STEEL, в които участва жалбоподателят, нарушили забраната за подаване на оферти за несъвместими обособени позиции.
По-конкретно, от една страна, жалбоподателят твърди, че потенциален конфликт на интереси не е имало нито при стартирането на процедурата за възлагане на обществени поръчки, нито към момента на подаване на офертите.
Според него на 22 май 2014 г., т.е. в момента на подаване на офертите, Steria Benelux, като член на консорциума TEPting, и Sopra Group, като член на консорциумите STEEL и IBI IUS, са били отделни правни субекти без никакви икономически или търговски отношения между тях. Жалбоподателят твърди, че в този момент изходът от процедурата за сливане изобщо не бил сигурен, като припомня, че Комисията решила да не повдига възражения срещу инициираната от Sopra Group замяна на акции, що се отнася до акциите на Groupe Steria, едва на 14 юли 2014 г.
Относно периода след 22 май 2014 г. жалбоподателят поддържа, че Парламентът тълкувал неправилно критериите за отстраняване, предвидени в член 107, параграф 1, букви а) и б) от Финансовия регламент, в член 158, параграф 3 от Делегирания регламент и в спецификацията, прилагайки забраната за подаване на оферти за несъвместими обособени позиции по време на цялата процедура за възлагане на обществени поръчки.
Според жалбоподателя при всички случаи потенциален конфликт на интереси не е имало по време на фазата на оценяване на процедурата за обществени поръчки и след съобщаването на решенията за възлагане, съответно на 18 септември 2014 г. за обособена позиция № 3 и на 30 октомври 2014 г. за обособени позиции № 2 и № 4. Етапите на процедурата по сливане, които към момента на вземане на решението за възлагане дори все още не били приключили, не можели по никакъв начин да повлияят на подаването на оферти, на тяхното класиране или на решението за възлагане, и следователно, не можели в никакъв случай да създадат конфликт на интереси. Дружествата не били обменили информация, тъй като оставали преки конкуренти до приключване на придобиването, за което свидетелствали вътрешните инструкции в този смисъл, изпратени на 23 април 2014 г. от Sopra Group и Groupe Steria до съответните им служители.
Освен това според жалбоподателя трябва да се вземе предвид оттеглянето на офертата на консорциума TEPting за обособена позиция № 4, предложено на 15 декември 2014 г. и прието от Парламента на 13 февруари 2015 г. Според него това оттегляне ясно показва, че консорциумите, в които участват жалбоподателят и Steria Benelux, не са имали никакво намерение да нарушават конкуренцията или да не спазват спецификацията, и потвърждава допълнително неговия довод за липса на конфликт на интереси; същевременно жалбоподателят припомня, че един хипотетичен конфликт на интереси изобщо не би могъл да се превърне в реален конфликт на интереси, тъй като било очевидно, че TEPting няма да изпълнява договори, възложени по тази обособена позиция.
Според жалбоподателя сливането трябва да се вземе предвид, считано от 1 януари 2015 г.; преди тази дата успешното му осъществяване изобщо не било сигурно.
Жалбоподателят счита, че липсата на какъвто и да бил конфликт на интереси се доказвала и от факта, че на 27 януари 2015 г. Парламентът стартирал процедура на договаряне PE/ITEC-NPE-15.8. Предметът на тази процедура явно съвпадал с услугите, посочени в обособена позиция № 3. В тази процедура изобщо не била предвидена клауза за несъвместимост. Освен това Парламентът поканил за участие във въпросната процедура оференти, които вече отговаряли за извършването на услуги, свързани с обособени позиции по друга обществена поръчка, а именно обществена поръчка PE/ITEC-ITS08, която вече била възложена. Ако се следвала обаче логиката на обжалваните решения, извършването на тези услуги би било несъвместимо с изпълнението на поръчката в процедурата на договаряне.
Жалбоподателят не е съгласен с извода на Парламента, който, без да определи понятието „икономически оператор“ или да установи, че е въведено съвместно управление, стигнал до извода, че вероятно най-рано на 6 август 2014 г. и най-късно на 5 септември 2014 г. жалбоподателят съставлява един и същ икономически оператор със Steria Benelux.
В това отношение жалбоподателят твърди, че понятието „предприятие“ не бива да се тълкува по начина, по който се използва в правото в областта на конкуренцията, като се има предвид, че в последното право това понятие преследва цели, различни от целите, които преследва правото в областта на обществените поръчки.
Според жалбоподателя, тъй като не е доказал нейната приложимост в настоящия случай, Парламентът не би могъл да се позовава на оборимата презумпция от правото в областта на конкуренцията, че дружеството майка упражнява решаващо влияние върху дъщерното си дружество. Така той не изпълнил задължението си да проучи въпроса дали дружеството майка е упражнявало такова влияние върху дъщерното си дружество.
При всички положения не било налице само едно икономическо образувание и Steria Benelux действало независимо, без да е налице единно поведение. Не било доказано и съвместно управление. В това отношение обстоятелството, че едно и също лице е в управителните съвети на Steria Benelux и Sopra Steria Group не доказвало, че е упражнявано или че автоматично се допуска решаващо или каквото и да е влияние. Следователно жалбоподателят и Steria Benelux трябвало да се считат за отделни правни субекти и икономически оператори.
От друга страна, жалбоподателят твърди, че не съществува потенциален конфликт на интереси и че във всеки случай Парламентът е бил надлежно уведомен за процедурата по сливане. Той уточнява, че поканата за подаване на оферти в процедурата за обществени поръчки забранява всякакъв контакт с Парламента по време на тази процедура, освен в извънредни случаи и в някои определени обстоятелства. Според него уведомяването за намерение за сливане или за предстоящо сливане не е сред тях. Освен това според жалбоподателя той узнал едва през октомври и ноември, че Steria Benelux е участвало в процедурата по позиция № 4. Консорциумите IBI IUS и STEEL уведомили надлежно Парламента с писма от 21 ноември 2014 г. относно предстоящото сливане, след като той се свързал с тях на 19 ноември 2014 г. по повод на спирането на процедурата за възлагане на обществена поръчка. Накрая, според него първоначално идеята за сливане била обявена в прессъобщение от 8 април 2014 г. Ето защо по силата на задължението си да извърши обстойна оценка на офертите и оферентите Парламентът е трябвало да знае за обединяването на Sopra Group и Groupe Steria.
Парламентът и встъпилите страни отхвърлят доводите на жалбоподателя.
–
Предварителни бележки
В конкретния случай, както бе посочено в точки 28—30 по-горе, обжалваните решения почиват на две отделни основания.
В това отношение, както бе посочено в точка 29 по-горе, в рамките на първото основание на обжалваните решения Парламентът счита, че консорциумите IBI IUS и STEEL, в които участва жалбоподателят, и TEPting, в който участва Steria Benelux, са подали оферти за несъвместими обособени позиции в нарушение на член 158, параграф 3, първа алинея от Делегирания регламент и на точка I.3 от спецификацията. Както обаче е видно от текста на последната разпоредба, нейното нарушаване води до отхвърляне на оферти, без да е необходимо наред с това да се установява и друго нарушение. Следователно, ако се окаже, че първото основание е налице, това ще е достатъчно за отхвърляне на офертите на консорциумите IBI IUS и STEEL, в които участва жалбоподателят, по обособени № 2 и № 3.
Що се отнася до второто основание на обжалваните решения, изложено в точка 30 по-горе, а именно че не е предоставена информацията, изисквана от член 107, параграф 1, буква б) от Финансовия регламент, следва да се посочи, че само на това основание, в съответствие с текста на тази разпоредба, на неизрядния оферент не се възлага поръчката, без да се налага да се установяват други нарушения. В случая, както бе посочено в точка 30 по-горе, Парламентът е счел, че не следва да възлага поръчката на жалбоподателя поради нарушението на тази разпоредба от Финансовия регламент и че повече не следва да го взема предвид при оценката на офертите на консорциумите IBI IUS и STEEL, които поради това вече не отговарят на предвидените в спецификацията изисквания за технически капацитет, и следователно трябва да бъдат отхвърлени.
Така всяко от двете основания, изтъкнати от Парламента в обжалваните решения, само по себе си оправдава отхвърлянето на офертите за обособени позиции № 2 и № 3 на консорциумите IBI IUS и STEEL, в които участва жалбоподателят.
Доколкото жалбоподателят не оспорва изводите на Парламента в рамките на второто основание, що се отнася до критерия за технически капацитет, достатъчно е последният да не допусне грешка при прилагането на член 158, параграф 3, първа алинея от Делегирания регламент или на член 107, параграф 1, буква б) от Финансовия регламент, за да бъде отхвърлена първата част на единственото основание за отмяна.
В това отношение Общият съд счита за уместно да разгледа най-напред второто основание на обжалваните решения, а именно нарушение на член 107, параграф 1, буква б) от Финансовия регламент.
Следва да се припомни, че в рамките на второто основание на обжалваните решения Парламентът не приема, че е налице реално положение на конфликт на интереси или нарушение на член 107, параграф 1, буква а) от Финансовия регламент. Както е видно от точки 31—34 от посочените решения, той упреква жалбоподателя единствено в това, че не го е информирал за положение, което би могло да доведе до конфликт на интереси в нарушение на член 107, параграф 1, буква б) от посочения регламент.
В този контекст следва да се припомни, че съгласно член 107, параграф 1, буква б) от Финансовия регламент не се възлага поръчка на кандидати или оференти, които в хода на процедурата за възлагане на тази поръчка не са представили изисканата от възложителя информация.
При това положение, за да се прецени законосъобразността на второто основание на обжалваните решения, на първо място трябва да се определи дали в настоящия случай са налице обстоятелства, които могат да създадат положение, при което би могло да се стигне до конфликт на интереси, включително в светлината на предвидената в спецификацията забрана за подаване на оферти за несъвместими обособени позиции. На второ място, при утвърдителен отговор ще трябва да се провери дали, и евентуално от кой момент, жалбоподателят е бил длъжен да информира Парламента за това в съответствие с член 107, параграф 1, буква б) от Финансовия регламент.
–
По наличието на обстоятелства, които могат да създадат положение, при което би могло да се стигне до конфликт на интереси
Съгласно съдебната практика, тъй като целта на член 107 от Финансовия регламент е да предотвратява конфликти на интереси, той цели да гарантира независимост, в широкия смисъл на това понятие, на оферентите от други потенциални участници, както от структурна, така и от функционална гледна точка (вж. в този смисъл и по аналогия решение от 14 февруари 2006 г., TEA-CEGOS и др./Комисия,
T‑376/05 и T‑383/05
,
EU:T:2006:47
, т.
,
и
).
Освен това следва да се приеме, че забраната един и същ икономически оператор да подава пряко или непряко оферти за несъвместими обособени позиции цели да се избегне нарушаване на конкуренцията и да се конкретизира понятието за положение на конфликт на интереси по смисъла на член 107 от Финансовия регламент (вж. в този смисъл определение от 20 април 2007 г., TEA-CEGOS и STG/Комисия,
C‑189/06 P
, непубликувано,
EU:C:2007:242
, т.
).
В това отношение трябва да се отбележи, че съгласно формуляр № 4, буква g), приложен към спецификацията, конфликт на интереси може да възникне от икономически или други съответни връзки или от общи интереси. Следва също да се отбележи, че съгласно раздела, свързан с доказателствата относно критериите за отстраняване по точка I.13.1 от спецификацията, всеки оферент е бил длъжен да подпише и предаде въпросния формуляр.
Следва да се припомни, че в рамките на процедурата за възлагане на обществени поръчки задачите на участника, спечелил в обособена позиция № 4, се състоят в оценяване на услугите, предоставяни за изпълнение на обособени позиции № 2 и № 3. В този контекст се вписва забраната — която произтича от точка I.3 от спецификацията във връзка с приложение II към нея — да се подават оферти за несъвместими обособени позиции, а именно, от една страна, за обособени позиции № 2 и № 3, и от друга страна, за обособена позиция № 4.
Освен това следва да се припомни, че към 5 септември 2014 г. жалбоподателят е притежавал 90,52 % от капитала и 89,41 % от правата на глас в Groupe Steria и че към този момент Steria Benelux е било дъщерно дружество, притежавано 99,99 % от Steria, чийто едноличен собственик е Groupe Steria.
При това положение, ако в рамките на осъществяването на услугите от обособена позиция № 4 Steria Benelux трябваше да оценява, като член на консорциума TEPting, услугите, които жалбоподателят предоставя в изпълнение на обособени позиции № 2 и № 3, правилното им изпълнение би могло да бъде застрашено, доколкото Steria Benelux би могло да има интерес да оцени пристрастно предоставяните от жалбоподателя услуги поради техните структурни връзки и общите им интереси.
Впрочем и други обстоятелства потвърждават наличието на съответни връзки между жалбоподателя и дружеството майка на Steria Benelux или на общи интереси по смисъла на приложения към спецификацията формуляр № 4, буква g).
Първо, както отбелязва Парламентът, пресссъобщенията от 8 април и 6 август 2014 г. са публикувани както с наименованието Sopra Group, така и с наименованието Groupe Steria, като са посочени две отделни звена за контакт, докато в прессъобщението от 5 септември 2014 г. е посочено само едно звено за контакт; прессъобщението от 3 декември 2014 г. е публикувано само под наименованието Sopra Steria и е посочено само едно звено за контакт.
Второ, на 5 септември 2014 г. Sopra Group е преименувано на Sopra Steria Group съгласно ангажиментите, поети по време на общото събрание на жалбоподателя от 27 юни 2014 г., което е част от процеса на обединяване и създаване на общи интереси между двете икономически единици.
Трето, на 5 септември 2014 г. управляващият директор на Sopra Steria Group става главен изпълнителен директор на Steria Benelux съгласно ангажиментите, поети по време на общото събрание на жалбоподателя, което показва възможни съответни връзки между жалбоподателя и Steria Benelux или общи интереси.
От гореизложеното следва, че са съществували достатъчно обстоятелства, които могат да създадат положение, при което би могло да се стигне до конфликт на интереси по смисъла на приложения към спецификацията формуляр № 4, буква g), както и на съдебната практика, посочена в точка 78 по-горе, които Парламентът е трябвало да вземе предвид на етапа на процедурата за възлагане на поръчката, въпреки че този риск в крайна сметка не се е осъществил, тъй като консорциумът TEPting се оттеглил от обособена позиция № 4 (вж. в този смисъл решение от 18 април 2007 г., Deloitte Business Advisory/Комисия,
T‑195/05
,
EU:T:2007:107
, т.
и
).
Този извод не се опровергава от довода на жалбоподателя, че забраната за подаване на оферти за несъвместими обособени позиции е приложима само към момента на подаване на офертите.
В това отношение следва да се припомни, че както отбелязва Парламентът, посочената в точка 89 по-горе забрана — въведена също с цел да се избегнат положения на конфликт на интереси — цели да възпрепятства възможността в нарушение на посочената забрана оферент да бъде избран за изпълнител, самостоятелно или като член на консорциуми, едновременно за обособени позиции № 2 или № 3, от една страна, и за обособена позиция № 4, от друга страна.
В този контекст следва да се отбележи, че ако приложното поле на забраната, посочена в точка 89 по-горе, бъде ограничено само до конкретния момент на подаване на офертите, това би я лишило от нейното полезно действие, доколкото тази цел би могла да бъде заобиколена, а правилното изпълнение на поръчката — застрашено (вж. в този смисъл решения от 28 ноември 2002 г., Scan Office Design/Комисия,
T‑40/01
,
EU:T:2002:288
, т.
и от 26 септември 2014 г., B&S Europe/Комисия,
T‑222/13
, непубликувано,
EU:T:2014:837
, т.
). Всъщност полезното действие на тази забрана е гарантирано само ако тя е приложима по време на цялата процедура, за да се придобие ясна представа за всяко събитие — дори то да е настъпило след подаване на офертите — което може да доведе до положение, при което на даден оператор да бъде възложено изпълнението на несъвместими обособени позиции.
Следователно трябва да се приеме, че забраната, посочена в точка 89 по-горе, е приложима по време на цялата процедура за възлагане на обществени поръчки.
Следователно е без значение, че структурните връзки между жалбоподателя и Steria Benelux или техните общи интереси са създадени след момента на подаване на офертите. Същото важи и за обстоятелството, че сливането на Sopra Group и Groupe Steria е приключило едва на 1 януари 2015 г., доколкото бе установено, че съответните връзки между тези образувания, които могат да създадат положение, при което би могло да се стигне до конфликт на интереси, са съществували и преди това.
Следва да се отбележи също и че жалбоподателят не е доказал, че вътрешните инструкции, изпратени на 23 април 2014 г. от Sopra Group и Groupe Steria на съответните им служители, са били приложими и след придобиването на 90,52 % от капитала на последното на 5 септември 2014 г.
Поради това, с оглед на изложеното по-горе, следва да се приеме, че Парламентът не е допуснал грешка, като е приел, че от 5 септември 2014 г. са съществували обстоятелства, които могат да създадат положение, при което би могло да се стигне до конфликт на интереси.
Ето защо при това положение следва да се провери дали, и евентуално, от кой момент жалбоподателят е бил длъжен да уведоми Парламента за тези обстоятелства в съответствие с член 107, параграф 1, буква б) от Финансовия регламент.
–
По задължението за предоставяне на информацията, изискана от възложителя
Както бе припомнено в точка 76 по-горе, от член 107, параграф 1, буква б) от Финансовия регламент следва, че не се възлага поръчка на кандидати или оференти, които в хода на процедурата за възлагане на тази поръчка не са представили изисканата от възложителя информация.
В това отношение следва да се отбележи, че съгласно приложения към спецификацията формуляр № 4, буква h), оферентите са се ангажирали да уведомяват незабавно възложителя за всяко положение на конфликт на интереси или което може да породи такъв конфликт. Както бе посочено в точка 80 по-горе, оферентите са били длъжни да подпишат и предадат този формуляр.
От това следва, че посоченото задължение на оферентите да предоставят информация в рамките на процедура за възлагане на обществени поръчки е свързано по-специално с риска някое от участващите в тях лица да се намира в положение, при което би могло да се стигне до конфликт на интереси.
Следователно с оглед на извода в точка 95 по-горе следва да се приеме, че в настоящия случай информацията относно процедурата на обединяване на жалбоподателя и Groupe Steria, в което Sopra Benelux е дъщерно дружество, трябва да се разглежда като част от „информацията, изискана от възложителя като условие за участие в процедурата за възлагане“ по смисъла на член 107, параграф 1, буква б) от Финансовия регламент.
С оглед на изложените по-горе съображения следва да се заключи, че съгласно член 107, параграф 1, буква б) от Финансовия регламент и както е видно и от приложения към спецификацията формуляр № 4, буква h), жалбоподателят е бил длъжен, пряко или чрез консорциумите, в които е участвал, да положи дължимата грижа и да информира Парламента по своя инициатива и незабавно за придобиването от Sopra Group на дялово участие в Groupe Steria, чието дъщерно дружество е Steria Benelux, осъществено на 5 септември 2014 г., за да му предостави цялата необходима информация, за да оцени положението на жалбоподателя, и евентуално, да предприеме подходящите мерки. При все това консорциумите IBI IUS и STEEL, в които участва жалбоподателят, уведомили Парламента за процеса на придобиване на Groupe Steria от Sopra Group за първи път едва на 21 ноември 2014 г., след като на 19 ноември 2014 г. Парламентът обявил спиране на процедурата по възлагане на поръчката. С нищо неоправданото забавяне при представянето на тази информация на Парламента не може да бъде прието, въпреки доводите, изтъкнати от жалбоподателя пред Общия съд.
Първо, този извод не може да бъде поставен под въпрос от предложението на консорциума TEPting от 15 декември 2014 г. да оттегли офертата си за обособена позиция № 4, доколкото жалбоподателят е трябвало да представи изискваната от възложителя информация не по-късно от 5 септември 2014 г., когато притежава 90,52 % от капитала и 89,41 % от правата на глас в Groupe Steria. В това отношение следва да се отбележи, че що се отнася до обстоятелствата около участник в консорциум, които могат да създадат положение, при което би могло да се стигне до конфликт на интереси, и които не са били съобщени, макар че възложителят е изисквал това, последният е длъжен да отстрани такъв участник от поръчката веднага щом констатира, че тази информация не е била предоставена (вж. в този смисъл решение от 26 септември 2014 г., Flying Holding и др./Комисия,
T‑91/12 и T‑280/12
,
EU:T:2014:832
, т.
).
На второ място, що се отнася до забраната в хода на процедурата да се влиза в контакт с Парламента, съдържаща се в поканата за представяне на оферти за процедурата за възлагане на обществена поръчка, вярно е, че контактите между оферентите и Парламента са забранени, освен в извънредни случаи, изброени в тази покана. Тази забрана обаче трябва да се тълкува разумно. Нейната основна цел е да се избегне упражняването на каквото и да е влияние при оценяването на офертите, както и тяхната промяна. Тази констатация произтича от факта, че е забранен всякакъв контакт по инициатива на оферентите след отварянето на офертите; това обаче не се отнася за контакти по инициатива на Парламента.
При все това информация като разглежданата в настоящия случай, а именно че жалбоподателят е придобил дялово участие в дружество, член на консорциум, подал оферта за обособена позиция, несъвместима с други обособени позиции, за които консорциумите, в които жалбоподателят участва, също са подали оферти, очевидно са извънредни обстоятелства, за които не се прилага забраната за контакт с Парламента в хода на процедурата, още повече че посочените обстоятелства се отнасят до спазването на основните предвидени в спецификацията условия. Както бе посочено в точка 98 по-горе, в приложения към спецификацията формуляр № 4 ясно е предвидено, че оферентите трябва да обявяват незабавно всяко положение, което може да създаде конфликт на интереси.
Ето защо контакт с Парламента, осъществен с намерението да бъде уведомен, че около участник в различни консорциуми са налице обстоятелства, които могат да създадат положение, при което би могло да се стигне до риск от конфликт на интереси, няма да цели промяна в тяхна полза на офертите, подадени от тези консорциуми, нито да се окаже влияние върху Парламента в рамките на конкретната оценка на офертите. Тъкмо напротив, тази информация би позволила на Парламента да прецени, като е наясно с всички факти, дали офертите отговарят на изискванията, съдържащи се в спецификацията. Следователно жалбоподателят няма основание да твърди, че е било невъзможно да осъществи контакт с Парламента поради забраната да се свързва с него в хода на процедурата.
На трето място, що се отнася до довода на жалбоподателя, че консорциумите IBI IUS и STEEL, в които той участва, информирали своевременно Парламента за това положение, налага се изводът, че едва в отговор на неговите писма от 19 ноември 2014 г. относно спирането на процедурата за възлагане на поръчката Парламентът е бил уведомен за процеса на обединяване между Sopra Group и Groupe Steria, с писма от 21 ноември 2014 г. на консорциумите IIBI IUS и STEEL и на Steria Benelux. Освен това в писмата от 21 ноември 2014 г. се уточнява, че тази информация е предоставена само защото консорциумите IBI IUS и STEEL, а също и Steria Benelux, са били уведомени неофициално, че вероятно това обединяване е в основата на решението за спиране.
В този контекст жалбоподателят не може основателно да твърди, че консорциумите, в които участва, са действали своевременно и по собствена инициатива, за да поправят пропуска си да предоставят задължителната информация на Парламента в изисквания срок.
На четвърто място, жалбоподателят поддържа, че научил едва през октомври и ноември, че Steria Benelux е участвало в процедурата за обособена позиция № 4. В това отношение е достатъчно да се констатира, че жалбоподателят не може да оправдава пропуска си да предостави изискваната от възложителя информация с факта, че самият той не е положил необходимата грижа. Пропускът да се предостави такава информация обхваща случаите, в които това е извършено както умишлено, така и поради небрежност (вж. по аналогия решение от 26 септември 2014 г., Flying Holding и др./Комисия,
T‑91/12 и T‑280/12
,
EU:T:2014:832
, т.
).
На пето място, що се отнася до прессъобщението от 8 април 2014 г., в което се обявява евентуалното сливане на Sopra Group и Groupe Steria, както и до твърдението, че Парламентът не изпълнил задължението си да оцени обстойно офертите и оферентите, от приложения към спецификацията формуляр № 4, буква h), както и от текста на член 107, параграф 1, буква б) от Финансовия регламент ясно личи, че жалбоподателят е бил длъжен да информира Парламента за обединяването на Sopra Group и Groupe Steria. Посоченото прессъобщение обаче не е било нито предназначено, нито съобщено на Парламента от жалбоподателя или от консорциумите, в които той участва. Освен това, както е видно от точка 106 по-горе, посочените консорциуми уведомили Парламента за това обединяване едва на 21 ноември 2014 г., в отговор на писмата на Парламента от 19 ноември 2014 г.
Ето защо оплакването на жалбоподателя трябва да се отхвърли.
Шесто, според твърденията на жалбоподателя липсата на риск от конфликт на интереси, който да бъде съобщен на възложителя, била доказана и от това, че Парламентът стартирал процедура на договаряне PE/ITEC-NPE-15.8. В това отношение следва да се отбележи, че предметът на тази процедура е отчасти сходен с предмета на обществената поръчка за услугите, обхванати от обособена позиция № 3. Според жалбоподателя обаче тази процедура на договаряне изобщо не предвиждала клауза за несъвместимост.
В този контекст от съдебната практика следва, че макар възложителят да може да организира процедура на договаряне само в определени случаи, като например при подаване на нередовни или неприемливи оферти в открита процедура, която е била приключена — хипотеза, предвидена в член 135, параграф 1, буква а) от Делегирания регламент, тя все пак е самостоятелна и отделна процедура от всички останали процедури за възлагане на обществени поръчки (вж. в този смисъл решение от 29 октомври 2015 г., Direct Way и Direct Way Worldwide/Парламент,
T‑126/13
,
EU:T:2015:819
, т.
и цитираната съдебна практика). Така съгласно посочената по-горе съдебна практика процедурата за възлагане на обществени поръчки и процедурата на договаряне PE/ITEC-NPE-15.8 не са свързани. От това следва, че условията, предвидени в рамките на посочената процедура, не могат да засегнат процедурата за възлагане на обществени поръчки. Ето защо жалбоподателят не може валидно да се позовава на тази процедура, за да докаже, че в конкретния случай не е съществувал риск от конфликт на интереси и че не е било необходимо възложителят да бъде уведомен за това.
Следователно Парламентът правилно не възложил поръчката на жалбоподателя и в резултат на това отхвърлил офертите на консорциумите IBI IUS и STEEL, тъй като не изпълнили задължението по член 107, параграф 1, буква б) от Финансовия регламент да информират Парламента за обстоятелствата, които могат да създадат положение, при което би могло да се стигне до конфликт на интереси, що се отнася до жалбоподателя.
Ето защо следва да се отхвърли първата част от единственото основание за отмяна, без да е необходимо да се разглежда първото основание в обжалваните решения.
По втората част, която е за нарушение на принципите на прозрачност, пропорционалност и равно третиране, посочени в член 102, параграф 1 от Финансовия регламент
Според жалбоподателя Парламентът нарушил член 102, параграф 1 от Финансовия регламент, както показвали редица констатации.
На първо място, според жалбоподателя настоящият случай изисквал още по-подробни мотиви и щателно проучване, тъй като нито спецификацията, нито Финансовият регламент предвиждали автоматично отстраняване при наличие на потенциален конфликт на интереси. Освен това в съответствие с член 142 от Делегирания регламент Парламентът бил длъжен да прецени положението при спазване на принципа на пропорционалност.
На второ място, жалбоподателят изтъква, че консорциумите IBI IUS и STEEL намерили приложени към писмата, които Парламентът им изпратил съответно на 18 септември 2014 г. и на 30 октомври 2014 г., две копия на договорите, които трябвало да бъдат подписани и върнати. Според жалбоподателя те изпълнили искането, осланяйки се на това, че Парламентът е разгледал внимателно офертите. Ето защо той счита, че Парламентът е нарушил принципа на пропорционалност и добросъвестност.
Жалбоподателят добавя, че съгласно точка I.13 от спецификацията и член 107, параграф 2 от Финансовия регламент Парламентът бил длъжен да прецени дали някои оференти следва да бъдат изключени. Следователно, като възложил поръчките на консорциумите IBI IUS и STEEL, Парламентът потвърдил липсата на какъвто и да е конфликт на интереси предвид задължението му да направи задълбочен анализ на положението. Така Парламентът нарушил принципа на пропорционалност, тъй като първоначално потвърдил липсата на каквото и да е основание за отстраняване.
На трето място, жалбоподателят подчертава, че на 15 декември 2014 г. консорциумът TEPting предложил да оттегли офертата си за обособена позиция № 4 и че с писмо от 9 февруари 2015 г. Парламентът поискал той да даде съгласието си за удължаване на срока на валидност на тази оферта до 18 февруари 2015 г. На 13 февруари 2015 г. обаче Парламентът приел оттеглянето на офертата.
По този начин Парламентът приел не само оттеглянето на офертата на консорциума TEPting в прекалено дълъг срок след предложението за оттеглянето ѝ, но и обжалваните решения — в прекалено дълъг срок след съобщаването на решенията за спиране от 19 ноември 2014 г. Така той нарушил принципа на пропорционалност.
Освен това, ако бяха нарушени условията на спецификацията, Парламентът би трябвало да вземе, също както при решенията за обособени позиции № 2 и № 3, решение за отстраняване на консорциума TEPting от обособена позиция № 4, вместо да приема предложението му за оттегляне на офертата, подадена от него за тази обособена позиция. Според жалбоподателя става дума за непоследователни решения, което нарушава принципа на прозрачност.
Четвърто, жалбоподателят изтъква, че със стартирането на процедурата на договаряне PE/ITEC-NPE-15.8 Парламентът активно създал потенциален конфликт на интереси, когато същевременно не възложил поръчката на консорциумите IBI IUS и STEEL поради сходен конфликт на интереси; това представлявало явно нарушение на член 102, параграф 1 от Финансовия регламент.
Парламентът и встъпилите страни отхвърлят доводите на жалбоподателя.
В настоящия случай следва да се припомни, че съгласно член 102, параграф 1 от Финансовия регламент всички обществени поръчки, финансирани изцяло или частично от бюджета, са в съответствие с принципите на прозрачност, пропорционалност, равно третиране и недопускане на дискриминация и че принципът на прозрачност — чиято основна цел е да гарантира, че не съществува риск от фаворизиране и произвол от страна на възложителя — предполага условията и редът за провеждане на процедурата за възлагане да са определени ясно, точно и еднозначно в обявлението за поръчката или в спецификациите (вж. решение от 26 септември 2014 г., Evropaïki Dynamiki/Комисия,
T‑498/11
, непубликувано,
EU:T:2014:831
, т.
и цитираната съдебна практика; вж. също в този смисъл решение от 22 септември 2011 г., Evropaïki Dynamiki/Комисия,
T‑86/09
, непубликувано,
EU:T:2011:515
, т.
).
Освен това, първо, следва да се констатира, че в рамките на настоящата част на основанието жалбоподателят повдига редица доводи, които вече бяха изтъкнати в подкрепа на първата част на единственото основание за отмяна; по-конкретно става въпрос за доводите, изведени от липсата на потенциален конфликт на интереси, от задължението на Парламента да оцени обстойно офертите и оферентите, както от липсата на всякакъв конфликт на интереси, поради факта че Парламентът стартирал процедурата на договаряне PE/ITEC-NPE-15.8, които доводи бяха отхвърлени като неоснователни в точки 95, 109 и 112 по-горе. Тези доводи трябва да бъдат отхвърлени със същите мотиви.
Второ, що се отнася до автоматичното отстраняване на жалбоподателя от поръчката, тъй като не съобщил изискваната от възложителя информация, налага се изводът, че както бе припомнено в точка 102 по-горе, Парламентът не е имал друг избор, освен да приложи член 107, параграф 1, буква б) от Финансовия регламент и да отстрани неизрядния участник в консорциума от поръчката веднага щом установи липсата на такава информация (вж. в този смисъл решение от 26 септември 2014 г., Flying Holding и др./Комисия,
T‑91/12 и T‑280/12
,
EU:T:2014:832
, т.
). Ако Парламентът не бе приложил тази мярка, той би могъл основателно да бъде упрекнат в третиране в полза на консорциумите, в които участва жалбоподателят.
Трето, жалбоподателят не може с основание да поддържа, че като е възложил обособена позиция № 2 на консорциума IBI IUS и обособена позиция № 3 на консорциума STEEL, Парламентът потвърдил, че не е било допуснато никакво нарушение. Всъщност той действал въз основа на непълна информация и преразгледал решението си едва въз основа на последваща допълнителна информация, която, както бе посочено в точка 101 по-горе, жалбоподателят е бил длъжен да предостави.
Четвърто, що се отнася до липсата на решение за отстраняване на консорциума TEPting и твърдяното нарушение на принципите на пропорционалност и на прозрачност, достатъчно е да се констатира, че този консорциум предложил да оттегли офертата си за обособена позиция № 4 и че Парламентът приел това предложение. Ето защо този довод не може да бъде приет.
Пето, Парламентът изрично посочил в писмата си от 19 ноември 2014 г., че е спрял процедурата за възлагане на обществени поръчки, за да получи необходимата информация. Следователно жалбоподателят не може да твърди, че е останал с впечатлението, че процедурата ще продължи по обичайния начин.
Шесто, жалбоподателят не може да упреква Парламента, че е чакал прекалено дълго, преди да приеме обжалваните решения. В това отношение следва да се отбележи, че Парламентът получил съответната информация на 12 ноември 2014 г. от встъпилите страни и спрял процедурата седем дни по-късно. В рамките на по-малко от три месеца от спирането на процедурата Парламентът провел разследване относно няколко икономически оператора и приел посочените решения. Освен това в настоящия случай фактът, че жалбоподателят или консорциумите IBI IUS и STEEL, в които той участвал, не са предоставили своевременно необходимата информация, утежнило задачата на Парламента. Следователно този довод на жалбоподателя трябва да бъде отхвърлен.
Въз основа на горните съображения следва да се отхвърли втората част на единственото основание за отмяна, а оттам и основанието в неговата цялост.
По съдебните разноски
Съгласно член 134, параграф 1 от Процедурния правилник загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. Тъй като жалбоподателят е загубил делото, той трябва да бъде осъден да понесе освен собствените си разноски и разноските на Парламента, в съответствие с неговото искане.
Освен това съгласно член 138, параграф 3 от Процедурния правилник Общият съд може да реши встъпила страна, различна от посочените в параграфи 1 и 2, да понесе направените от нея съдебни разноски. В конкретния случай следва да се постанови, че встъпилите страни понасят направените от тях съдебни разноски.

По изложените съображения
ОБЩИЯТ СЪД (четвърти състав)
реши:

1)
Отхвърля жалбата.

2)
Sopra Steria Group SA понася, наред със собствените си разноски, и разноските, направени от Европейския парламент.

3)
CGI Luxembourg SA и Intrasoft International SA понасят направените от тях съдебни разноски.

Kanninen
Calvo-Sotelo Ibáñez-Martín
Reine
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 9 април 2019 година.
Подписи
Съдържание

Обстоятелствата по спора

Производството и исканията на страните

От правна страна

По допустимостта на второто искане на жалбоподателя

По същество

По първата част — нарушение на критериите за отстраняване, предвидени в член 107, параграф 1, букви а) и б) от Финансовия регламент, нарушение на член 158, параграф 3 от Делегирания регламент и неспазване от страна на Парламента на спецификацията

– Предварителни бележки

– По наличието на обстоятелства, които могат да създадат положение, при което би могло да се стигне до конфликт на интереси

– По задължението за предоставяне на информацията, изискана от възложителя

По втората част, която е за нарушение на принципите на прозрачност, пропорционалност и равно третиране, посочени в член 102, параграф 1 от Финансовия регламент

По съдебните разноски
(
*1
)	Език на производството: английски.