CELEX: 62018CJ0524
Преюдициално запитване
Обществено здраве
Информация и защита на потребителите
Регламент (ЕО) № 1924/2006
Решение за изпълнение 2013/63/ЕС
Хранителни и здравни претенции за храните
Член 10, параграф 3
Позоваване на общите, неспецифични ползи
Понятие за съпровождане от специфична здравна претенция
Задължение за представяне на научни доказателства
Обхват

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно хранителни и здравни претенции за храните (
ОВ L 404, 2006 г., стр. 9
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 18, стр. 244), изменен с Регламент (ЕО) № 107/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 г. (
ОВ L 39, 2008 г., стр. 8
) (наричан по-нататък „Регламент № 1924/2006“).
Запитването е отправено във връзка със спор между Dr. Willmar Schwabe GmbH & Co. KG (наричано по-нататък „Schwabe“) и Queisser Pharma GmbH & Co. KG относно твърдение за подвеждаща опаковка на хранителна добавка.
Правна уредба
Правото на Съюза
Регламент № 1924/2006
Съображения 1, 9, 14, 16, 17, 23 и 29 от Регламент № 1924/2006 гласят:
„(1)
Върху етикетите и в рекламните съобщения на все повече храни на територията на Общността се съдържат хранителни и здравни претенции. С оглед осигуряване на високо ниво на защита на потребителите и улесняване на техния избор, пуснатите на пазара храни, включително вносни, следва да бъдат безопасни и подходящо етикетирани. […]
[…]
(9)
Има широка гама хранителни съставки и други вещества, включително, но не само витамини, минерали, включително микроелементи, аминокиселини, есенциални мастни киселини, хранителни влакнини, различни растителни и билкови екстракти с хранителен или физиологичен ефект, които могат да бъдат открити в дадена храна и да бъдат предмет на претенция. В тази връзка с оглед осигуряване на потребителска защита, предоставяне на потребителите на необходимата информация, за да направят своя избор при пълно познаване на фактите, както и създаване на равни условия за конкуренция за хранителната промишленост, следва да бъдат създадени общи принципи, приложими за всички претенции, предявявани по отношение на храни.
[…]
(14)
В момента има голямо разнообразие на претенции върху етикетите и в рекламите на храни в някои държави членки, отнасящи се до вещества, чиято полезност не е доказана или за които в момента учените не са единодушни. Необходимо е гарантиране, че веществата, по отношение на които има претенции, са показали благоприятен хранителен или физиологичен ефект.
[…]
(16)
Важно е претенциите за храни да бъдат разбираеми за потребителя и е необходимо всички потребители да бъдат защитени от подвеждащи претенции. Въпреки това след влизането в сила на Директива [84/450/ЕИО на Съвета от 10 септември 1984 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки, свързани със заблуждаваща реклама (
ОВ L 250, 1984 г., стр. 17
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 153)], Съдът на Европейските общности счете за необходимо, когато взема решение по дела, свързани с реклами, да разгледа ефекта върху въображаем, типичен потребител. В съответствие с принципа на пропорционалност и с оглед ефективното прилагане на съдържащите се в него защитни мерки, настоящият регламент приема за отправна точка средностатистическия потребител, който е в разумна степен добре информиран и в разумна степен наблюдателен и благоразумен, отчитайки социални, културни и езикови фактори, съгласно тълкуването от Съда на Европейските общности, но се полагат грижи за недопускане експлоатацията на потребители, чиито характеристики ги правят особено податливи на подвеждащи претенции. […]
(17)
Основният аспект за използването на хранителни и здравни претенции, който следва да бъде взет предвид, са научни доказателства и бизнес операторите на храни, използващи претенции, следва да обосновават тяхната употреба. Дадена претенция следва да бъде научно обоснована, като се вземе предвид целостта на съществуващите научни данни, и чрез претегляне на доказателствата.
[…]
(23)
Разрешение за използване на здравни претенции на територията на Общността следва да бъде предоставено след научна оценка при най-висок стандарт. […]
[…]
(29)
С оглед на това здравните претенции да бъдат верни, ясни, надеждни и полезни за потребителя в избора му на здравословна диета, в мнението на Европейския орган за безопасност на храните [(ЕОБХ)] и в последващата процедура следва да бъде взета предвид формулировката и представянето на здравните претенции“.
Член 1 от посочения регламент е озаглавен „Предмет и обхват“ и в параграф 1 предвижда:
„Настоящият регламент хармонизира разпоредбите, предвидени в първичното и вторичното законодателство или административни мерки в държавите членки, свързани с хранителни и здравни претенции, с оглед осигуряване на ефективно функциониране на вътрешния пазар, като едновременно с това осигурява висока степен на защита на потребителите“.
Член 2, параграф 2, точка 5 от споменатия регламент определя понятието „здравна претенция“ като „претенция, която заявява, създава впечатление или внушава, че съществува връзка между дадена категория храна, отделна храна или една от нейните съставки и здравето“.
Глава II от същия регламент се отнася до общите принципи и включва членове 3—7 от него.
Член 3 от Регламент № 1924/2006 е озаглавен „Общи принципи за всички претенции“ и предвижда:
„Хранителните и здравните претенции могат да се използват при етикетирането, представянето и рекламата на храни, пуснати на пазара на Общността, единствено ако отговарят на разпоредбите на настоящия регламент.
Без да се накърняват разпоредбите на [Директива № 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно етикетирането, представянето и рекламата на храните (
ОВ L 109, 2000 г., стр. 29
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр. 9) и на Директива 84/450], използването на хранителни и здравни претенции не бива да:
а)
бъде фалшиво, двузначно или подвеждащо;
[…]“.
Член 5 от посочения регламент е озаглавен „Общи положения“ и в параграфи 1 и 2 предвижда:
„1.   Разрешава се използване на хранителни и здравни претенции единствено ако са изпълнени следните условия:
а)
наличието, отсъствието или намаленото съдържание в храна или категория храна на хранително вещество или друго вещество, по отношение на което се прави претенцията, се е оказало, че има благоприятен хранителен или физиологичен ефект, както е установено в общоприето научно доказателство;
[…]
2.   Използването на хранителните и здравните претенции се разрешава единствено ако може да се очаква от средностатистическия потребител да разбере полезното въздействие, изразено в претенцията“.
Член 6 от този регламент е озаглавен „Научно потвърждение на претенциите“ и в параграфи 1 и 2 предвижда:
„1.   Хранителните и здравните претенции се основават и потвърждават от общоприети научни доказателства.
2.   Ръководител на хранително предприятие, който маркира храни с хранителни и здравни претенции, трябва да обоснове използването на претенцията“.
Глава IV от същия регламент се отнася до здравните претенции и включва членове 10—19 от него.
Член 10 от Регламент № 1924/2006 е озаглавен „Специфични условия“ и в параграфи 1, 3 и 4 предвижда:
„1.   Здравните претенции се забраняват, освен ако не отговарят на общите изисквания от глава II и специфичните изисквания от настоящата глава и не са разрешени в съответствие с настоящия регламент и включени в списъците на разрешени претенции по членове 13 и 14.
[…]
3.   Позоваване на общите, неспецифични ползи от хранително вещество или храната за цялостното добро здраве или здравно благополучие е допустимо единствено ако е съпроводено от специфична здравна претенция, включена в списъците по членове 13 и 14.
4. Според случая, в съответствие с процедурата по член 25, параграф 2 и ако е необходимо, след консултация със заинтересовани страни, по-специално бизнес оператори на храни и групи на потребителите, се приемат насоки за прилагането на този член“.
Член 13, параграф 3 от този регламент гласи:
„След консултиране с [ЕОБХ] Комисията приема в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 25, параграф 3, списък на Общността, предназначен да измени несъществени елементи на настоящия регламент чрез допълването му, на разрешените претенции, посочени в параграф 1, и на всички необходими условия за използване на тези претенции най-късно до 31 януари 2010 г.“.
Съгласно член 17, параграф 5 от посочения регламент:
„Здравните претенции, включени в списъците по членове 13 и 14, могат да се използват в съответствие с условията, които се прилагат за тях от всеки ръководител на хранително предприятие, ако не са ограничени за използване в съответствие с разпоредбите на член 21“.
Решение за изпълнение 2013/63/ЕС
Точка 3 от приложението към Решение за изпълнение 2013/63/ЕС на Комисията от 24 януари 2013 година за приемане на насоки за прилагането на специфичните условия за здравни претенции, изложени в член 10 от Регламент (ЕО) № 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета (
ОВ L 22, 2013 г., стр. 25
), e озаглавена „Позоваване на общите, неспецифични здравни ползи — член 10, параграф 3“ и гласи:
„По смисъла на член 10, параграф 3 се допуска използването на лесноразбираема и привлекателна информация, съдържаща позоваване на общите, неспецифични ползи от храната за цялостното добро здраве или здравно благополучие, без предварително разрешение, при наличие на специфични условия. Използването на такава информация може да бъде от полза за потребителите, тъй като би носило по-достъпни за тях послания. Те обаче биха могли лесно да бъдат неправилно разбрани и/или изтълкувани от потребителите, като вследствие на това е възможно последните да си представят други/по-добри здравни ползи от дадена храна в сравнение с реално съществуващите. Поради тази причина при позоваване на общите, неспецифични здравни ползи е задължително тези позовавания да бъдат [съпроводени] от специфична здравна претенция от списъка на разрешените здравни претенции в регистъра на Съюза. За целите на регламента специфичната разрешена здравна претенция, [съпровождаща] информацията, съдържаща позоваване на общи, неспецифични здравни ползи, следва да бъде предявена „в близост до“ или „след“ тази информация.
Специфичните претенции от списъка на разрешените здравни претенции следва да имат известна връзка с общото позоваване. […] с цел да се избегне заблуждаването на потребителите, [ръководителите на хранителни предприятия] са длъжни да демонстрират връзката между позоваването на общи, неспецифични ползи от храната и специфичните, разрешени здравни претенции, които ги [съпровождат].
Някои претенции, за които бе подадено заявление за разрешение по време на научната им оценка, бяха преценени като прекалено общи или неспецифични, за да бъдат оценени. Тези претенции не можеха да бъдат разрешени и поради това фигурират в списъка на неразрешените претенции в регистъра на Съюза за хранителни и здравни претенции. Това не изключва възможността тези претенции да се възползват от разпоредбите на член 10, параграф 3 и поради това могат да бъдат законно използвани, когато са [съпроводени] от специфична претенция от списъка на разрешените здравни претенции в съответствие с посочения член“.
Германското право
Член 3, параграф 1 от Gesetz gegen den unlauteren Wettbewerb (Закон за нелоялната конкуренция, BGBl. 2010 I, стр. 254) в редакцията му, приложима към спора в главното производство (наричан по-нататък „UWG“), гласи:
„Нелоялните търговски практики са незаконни, когато има вероятност те да засегнат в значителна степен интересите на конкурентите, потребителите или другите участници на пазара“.
Член 5 от UWG е озаглавен „Подвеждащи търговски практики“ и в параграф 1 предвижда:
„Всяка подвеждаща търговска практика представлява акт на нелоялна конкуренция. Търговската практика е подвеждаща, когато включва неточни или други подвеждащи твърдения, свързани с едно или повече от следните:
1.
основни характеристики на стоката или услугата като нейната наличност, естество, функциониране, предимства, рискове, състав, принадлежности, метод и дата на производство, доставка или обслужване, нейната приложимост, възможните ѝ употреби, нейното количество, свойства, следпродажбено обслужване и разглеждане на претенциите, нейния географски или търговски произход, резултатите, очаквани от употребата ѝ, както и резултатите и основните характеристики на изпитванията, извършени на стоката или услугата
[…]“.
Член 11 от Lebensmittel-, Bedarfsgegenstände- und Futtermittelgesetzbuch (Кодекс за храните, стоките за ежедневна употреба и фуражите, BGBl. 2013 I, стр. 1426) в редакцията му, приложима към главното производство, е озаглавен „Разпоредби за защита срещу подвеждане“ и в параграф 1 предвижда:
„Забранява се предлагането на пазара на храни с подвеждащо наименование, представяне или указание, както и рекламирането, общо или по конкретен повод, с подвеждащо представяне или други твърдения. Подвеждане е налице по-специално:
1)
в случай на използване при храните на наименования, указания, представяне, описания или други твърдения, които могат да бъдат подвеждащи по отношение на техните характеристики, по-специално вида, качеството, състава, количеството, срока на годност, произхода, източника или метода на производство или получаване;
[…]“.
Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси
Съгласно акта за преюдициално запитване Queisser Pharma продава хранителната добавка Doppelherz
®
aktiv Ginkgo + B -Vitamine + Choline, която има осем съставки, сред които по-специално цинк и витамини B1 (тиамин), B2, B5 (пантотенова киселина) и B12.
Върху лицевата страна на опаковката на хранителната добавка има различни по големина, цвят и шрифт елементи, сред които по-специално следната разглеждана в главното производство претенция: „
B-Vitamine und Zink für Gehirn, Nerven, Konzentration und Gedächtnis
“ (витамини от групата В и цинк за мозъка, нервите, концентрацията и паметта)“.
Върху обратната страна на опаковката, освен специфичните претенции, свързани с гинко и холин, е посочено и следното:
„Редовната интелектуална стимулация, както и здравословното хранене са важни за паметта, способността за концентрация и способността за преодоляване на ежедневните трудности. Церебралният и нервният метаболизъм изискват следователно добър хранителен прием.
Капсулите Doppelherz съдържат 100 mg холин, витамини от групата B и микроелемента цинк. Те съдържат и 100 mg екстракт от гинко.
Витамините B1 и B12 допринасят за нормалната обмяна на енергия и нормалното функциониране на нервите и психиката.
Витамин B2, както и витамин B1, участва в нормалния обмен на енергия и играе роля за нормалното функциониране на нервите. Освен това допринася за запазването на клетките от оксидативния стрес.
Фолиевата киселина подпомага освен това нормалните психични функции и участва в процеса на клетъчно делене.
Пантотеновата киселина спомага за нормалната умствена активност и също като фолиевата киселина и витамин B12 допринася за намаляването на чувството на умора.
Микроелементът цинк допринася за нормалната когнитивна функция и за предпазването на клетките от оксидативния стрес.
[…]“.
Запитващата юрисдикция констатира, че Schwabe произвежда и продава продукти, които са конкурентни на тези на Queisser Pharma. Тъй като счита, че разглежданата в главното производство и посочена в точка 19 от настоящото решение претенция нарушава член 3, втора алинея, буква а), член 5, параграф 1, буква а), член 6, параграф 1 и член 10, параграф 1 от Регламент № 1924/2006, както и член 5, параграф 1 от UWG и член 11, параграф 1 от Кодекса за храните, стоките за ежедневна употреба и фуражите, Schwabe подава жалба пред Landgericht Düsseldorf (Регионален съд Дюселдорф, Германия) с искане по-специално да се забрани на Queisser Pharma под заплаха от налагане на имуществена санкция да рекламира хранителната добавка, докато разглежданата в главното производство претенция фигурира на лицевата страна на опаковката ѝ.
С решение от 28 август 2014 г. Landgericht Düsseldorf (Регионален съд Дюселдорф) отхвърля жалбата.
Schwabe обжалва това решение пред Oberlandesgericht Düsseldorf (Висш областен съд Дюселдорф, Германия), но той отхвърля жалбата му на 30 юни 2016 г.
Schwabe обжалва и решението на Oberlandesgericht Düsseldorf (Висш регионален съд Дюселдорф) пред Bundesgerichtshof (Федерален върховен съд, Германия).
Bundesgerichtshof (Федерален върховен съд) не е сигурен какво точно означава изискването по член 10, параграф 3 от Регламент № 1924/2006 позоваването на общите, неспецифични ползи да бъде съпроводено от специфична здравна претенция, и по-специално дали посочената разпоредба изисква да има пряка пространствена връзка между това позоваване и специфичната здравна претенция. В това отношение тя посочва, от една страна, че изискването за „съпровождане“ би могло да се разбира в смисъл, че налага пространствена близост с цел да могат потребителите „непосредствено да възприемат“ разрешената здравна претенция. Запитващата юрисдикция уточнява обаче, че според нея, ако не е изпълнено изискването за непосредствена близост, препращане към претенцията, означено със звездичка, също би могло да е достатъчно. От друга страна, посоченото изискване би могло да се тълкува също и по предложения от въззивния съд начин, а именно че средностатистическият потребител, чието решение за купуване на даден продукт се определя по-специално от състава на продукта, най-напред чете списъка на съставките (решение от 4 юни 2015 г., Teekanne,
C‑195/14
,
EU:C:2015:361
). Тъй като този списък често е на обратната страна на опаковката, не е изключено потребителите на продукт като разглежданата в главното производство хранителна добавка да се запознаят с поместените също на обратната страна на опаковката специфични здравни претенции.
При тези обстоятелства Bundesgerichtshof (Федерален върховен съд) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Счита ли се позоваване на общите, неспецифични здравни ползи за съпроводено по смисъла на член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1924/2006 от специфични здравни претенции, включени в списъците по член 13 или член 14 от този регламент, когато позоваването се намира на лицевата страна, а разрешените здравни претенции — на обратната страна на външната опаковка, и въпреки че здравните претенции действително са ясно свързани по съдържание с позоваването, с оглед на възприемането им от потребителите позоваването не съдържа ясно указание, като например звездичка, което да препраща към претенциите от обратната страна?
2)
Трябва ли и при позоваване на общите, неспецифични ползи по смисъла на член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1924/2006 да са налице доказателства по смисъла на член 5, параграф 1 буква а) и член 6, параграф 1 от този регламент?“.
По преюдициалните въпроси
Предварителни бележки
Според Schwabe поставените от запитващата юрисдикция въпроси изхождат от погрешната предпоставка, че разглежданата в главното производство и посочена в точка 19 от настоящото решение претенция представлява позоваване на общите, неспецифични ползи по смисъла на член 10, параграф 3 от Регламент № 1924/2006, докато всъщност става въпрос за специфична здравна претенция по смисъла на член 10, параграф 1 от този регламент.
В това отношение следва да се припомни, че съгласно постоянната практика на Съда въпросите, които са свързани с тълкуването на правото на Съюза и са поставени от националния съд в нормативната и фактическата рамка, които той определя съгласно своите правомощия и проверката на чиято точност не е задача на Съда, се ползват с презумпция за релевантност (решение от 10 юли 2019 г., Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung,
C‑26/18
,
EU:C:2019:579
, т.
и цитираната съдебна практика).
За да се приеме посочената презумпция за релевантност за оборена, не е достатъчно обстоятелството, че една от страните в главното производство оспорва някои факти, които не подлежат на проверка от Съда и от които зависи определянето на предмета на посочения спор (решение от 7 юни 2007 г., Van der Weerd и др.,
C‑222/05—C‑225/05
,
EU:C:2007:318
, т.
).
Впрочем да се измени същността на преюдициалните въпроси или да се отговори на допълнителни въпроси, посочени от страните, би било несъвместимо със задължението на Съда да гарантира на правителствата на държавите членки и на заинтересованите страни възможността да представят становища съгласно член 23 от Статута на Съда на Европейския съюз предвид факта, че по силата на последната разпоредба само актовете за преюдициално запитване се съобщават на заинтересованите лица (решение от 16 октомври 2014 г., Welmory,
C‑605/12
,
EU:C:2014:2298
, т.
и цитираната съдебна практика).
При тези обстоятелства на поставените въпроси следва да се отговори, като се изхожда от схващането, на което се основава запитващата юрисдикция, а именно че разглежданата в главното производство претенция представлява позоваване на общите, неспецифични ползи за здравето и че следователно попада в приложното поле на член 10, параграф 3 от Регламент № 1924/2006.
По първия въпрос
С първия си въпрос запитващата юрисдикция иска по същество да се установи дали член 10, параграф 3 от Регламент № 1924/2006 трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденото в него изискване — всяко позоваване на общите, неспецифични ползи от хранително вещество или храна да е съпроводено от специфична здравна претенция, включена в списъците по членове 13 или 14 от същия регламент — е изпълнено, когато върху лицевата страна на опаковката на хранителна добавка е направено позоваване на общите, неспецифични ползи за здравето от хранително вещество или храна, а специфичната здравна претенция, която трябва да съпровожда това позоваване, е на обратната страна на опаковката и няма какъвто и да било знак, като например звездичка, който изрично да препраща към нея.
Съгласно постоянната практика на Съда, за да се тълкува разпоредба от правото на Съюза, трябва да се вземат предвид не само нейният текст, но и контекстът ѝ, както и целите, преследвани от правната уредба, от която тя е част (вж. в този смисъл решения от 17 април 2018 г., Egenberger,
C‑414/16
,
EU:C:2018:257
, т.
и от 30 януари 2019 г., Planta Tabak,
C‑220/17
,
EU:C:2019:76
, т.
и цитираната съдебна практика).
Най-напред, член 10, параграф 3 от Регламент № 1924/2006 предвижда, че всяко позоваване на общите, неспецифични ползи от хранително вещество или храна за здравето трябва да бъде „съпроводено“ от специфична здравна претенция.
По-нататък, Регламент № 1924/2006 е насочен, както посочва в член 1, параграф 1, към осигуряване на ефективно функциониране на вътрешния пазар и едновременно с това към осигуряване на висока степен на защита на потребителите. Защитата на здравето също е сред основните му цели. За постигането на тази цел следва по-специално да се предостави необходимата информация на потребителите, за да могат те да направят своя избор при пълно познаване на фактите (решение от 14 юли 2016 г., Verband Sozialer Wettbewerb,
C‑19/15
,
EU:C:2016:563
, т.
и цитираната съдебна практика). Във връзка с това следва впрочем да се припомни съображение 16 от Регламент № 1924/2006, което предвижда, че е важно претенциите за храни да бъдат разбираеми за потребителя и че е необходимо всички потребители да бъдат защитени от подвеждащи претенции, като уточнява, че този регламент приема за отправна точка средностатистическия потребител, който е в разумна степен добре информиран и в разумна степен наблюдателен и благоразумен, отчитайки социални, културни и езикови фактори.
Накрая, по отношение на контекста, в който се вписва член 10, параграф 3 от Регламент № 1924/2006, следва да се отбележи, че съгласно член 2, параграф 2, точка 5 от същия регламент понятието „здравна претенция“ означава „претенция, която заявява, създава впечатление или внушава, че съществува връзка между дадена категория храна, отделна храна или една от нейните съставки и здравето“.
Освен това следва да се подчертае, че член 10 от Регламент № 1924/2006, който се съдържа в озаглавената „Здравни претенции“ глава IV, предвижда в параграф 1, че здравните претенции се забраняват, освен ако не отговарят на общите изисквания от глава II и специфичните изисквания от глава IV и не са разрешени в съответствие с настоящия регламент и включени в списъците на разрешени претенции по членове 13 или 14. В този смисъл член 10, параграф 1 от Регламент № 1924/2006 предвижда принципна забрана за здравни претенции, с изключение на включените в списъците на разрешени претенции по член 13 или член 14 от същия регламент.
От систематичното тълкуване на член 10 от Регламент № 1924/2006 следва, че параграф 3 предвижда изключение от установения в параграф 1 принцип, и поради това изискването по параграф 3 за съпровождане трябва да бъде съгласно постоянната съдебна практика предмет на стриктно тълкуване (вж. в този смисъл решение от 16 март 2017 г., AKM,
C‑138/16
,
EU:C:2017:218
, т.
и цитираната съдебна практика). В този смисъл член 10, параграф 3 от посочения регламент въвежда разграничение между две категории здравни претенции, а именно, от една страна, специфичните здравни претенции, включени в разглежданите списъци в съответствие с установения в член 10, параграф 1 от този регламент принцип, и от друга страна, „общите“ здравни претенции, които представляват позоваване на общите, неспецифични ползи и които трябва да се съпровождат от включена в същите тези списъци здравна претенция.
Решение за изпълнение 2013/63, прието от Комисията в рамките на изпълнителните правомощия, предоставени ѝ от законодателя на Съюза с член 10, параграф 4 и член 25 от Регламент № 1924/2006, предвижда в това отношение в точка 3 от приложението си, че по смисъла на член 10, параграф 3 от Регламента се допуска използването без предварително разрешение на лесноразбираема и привлекателна информация, съдържаща позоваване на такива ползи, която обаче би могла да бъде неправилно разбрана или изтълкувана от потребителите и поради това е задължително всички позовавания на такива ползи „да бъдат [съпроводени] от специфична здравна претенция от списъка на разрешените здравни претенции в регистъра на Съюза“. В същата точка се уточнява, че за целите на посочения регламент разрешената здравна претенция, съпровождаща информацията, съдържаща позоваване на споменатите ползи, следва да бъде „в близост до“ или „след“ тази информация.
От изложеното следва, че изискването за „съпровождане“ по смисъла на член 10, параграф 3 от посочения регламент трябва да се тълкува в смисъл, че изисква специфичната здравна претенция не само да уточнява съдържанието на общо формулираната здравна претенция, но и мястото на двете претенции на опаковката на съответния продукт да позволява на средностатистическия потребител, който е в разумна степен добре информиран и в разумна степен наблюдателен и благоразумен, да разбере връзката между споменатите претенции. Ето защо следва да се приеме, че понятието „съпровождане“ по смисъла на тази разпоредба трябва да се тълкува като имащо както материално, така и визуално измерение.
В този смисъл, от една страна, материалното измерение на понятието „съпровождане“ предполага между съдържанието на „общата“ здравна претенция и съдържанието на „специфичната“ здравна претенция да има връзка, означаваща по същество, че първата изцяло се подкрепя от втората.
От друга страна, противно на поддържаното от ответника в главното производство, изискването за „съпровождане“ по член 10, параграф 3 от Регламент № 1924/2006 не може да се приеме за валидно изпълнено само въз основа на обстоятелството, че „общата“ здравна претенция и имащата за цел да я подкрепи специфична здравна претенция са очевидно свързани по съдържание, без при това да се вземе предвид как те са разположени върху съответната опаковка, тоест визуалното измерение на изискването.
В това отношение следва да се отбележи, че съгласно съображение 29 от Регламент № 1924/2006, за да бъдат здравните претенции верни, ясни, надеждни и полезни за потребителя в избора му на здравословна диета, следва да бъде взета предвид формулировката и представянето на здравните претенции. В този смисъл визуалното разполагане на различните елементи върху опаковката на даден продукт представлява фактор, който следва да бъде взет предвид при преценката относно това дали изискването за „съпровождане“ може да се приеме за изпълнено.
Освен това от съображение 17 и от член 6, параграф 2 от този регламент следва, че ръководителят на хранително предприятие, който маркира храни с хранителни и здравни претенции, трябва да обоснове използването на претенцията.
В това отношение точка 3 от приложението към Решение за изпълнение 2013/63 подчертава, че с цел да се избегне заблуждаването на потребителите, ръководителите на хранително предприятие са длъжни да демонстрират връзката между позоваването на общите, неспецифични ползи от храната и съпровождащата ги разрешена специфична здравна претенция.
С оглед на това ръководителите на хранително предприятие трябва ясно и точно да представят специфичните здравни претенции, с които подкрепят използваните от тях позовавания на общите, неспецифични ползи.
Следователно визуалното измерение на изискването за „съпровождане“ по член 10, параграф 3 от Регламент № 1924/2006 трябва да се разбира в смисъл, че средностатистическият потребител, който е в разумна степен добре информиран и в разумна степен наблюдателен, трябва да може да възприеме непосредствено пряката визуална връзка между позоваването на общите, неспецифични ползи за здравето и специфичната здравна претенция, което по принцип налага позоваването и претенцията да са разположени близко в пространството или непосредствено едно до друго.
В случай обаче, че специфичните здравни претенции не могат да се съберат на страната на опаковката, на която е поместено подкрепяното от тях позоваване, тъй като са много на брой или са дълги, изискването за пряка визуална връзка би могло по изключение да се приеме за изпълнено, ако е направено изрично препращане, например със звездичка, при условие че то ясно и напълно разбираемо за потребителя указва връзката в пространството между съдържанието на здравните претенции и съдържанието на позоваването.
Ето защо националните юрисдикции следва да проверят и да определят, като вземат предвид всички обстоятелства по случая, дали изискването по член 10, параграф 3 от Регламент № 1924/2006 за визуална близост е изпълнено при препращане със звездичка.
С оглед на изложеното на първия въпрос следва да се отговори, че член 10, параграф 3 от Регламент № 1924/2006 трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденото в него изискване — съгласно което всяко позоваване на общите, неспецифични ползи от хранително вещество или храна трябва да е съпроводено от специфична здравна претенция, включена в списъците по членове 13 и 14 от същия регламент — не е изпълнено, когато върху лицевата страна на опаковката на хранителна добавка е направено позоваване на общите, неспецифични ползи за здравето от хранително вещество или храна, а специфичната здравна претенция, която трябва да съпровожда това позоваване, е на обратната страна на опаковката и няма какъвто и да било знак, като например звездичка, който изрично да препраща към нея.
По втория въпрос
С втория въпрос запитващата юрисдикция иска по същество да се установи дали позоваванията на общите, неспецифични ползи от хранително вещество или храна за цялостното добро здраве или здравно благополучие по смисъла на член 10, параграф 3 от Регламент № 1924/2006 трябва да бъдат обосновани с научни доказателства по смисъла на член 5, параграф 1, буква а) и член 6, параграф 1 от същия регламент.
В това отношение най-напред следва да се отбележи, че, както посочва и запитващата юрисдикция, текстът на член 10, параграф 3 от Регламент № 1924/2006 — за разлика от текста на член 10, параграф 1 от същия регламент — не препраща изрично към общите изисквания от глава II на споменатия регламент, в която се съдържат неговите членове 5 и 6.
Следва обаче да се отбележи, че видно от текста им, тези членове 5 и 6 ясно изискват всяка здравна претенция по смисъла на този регламент да бъде научно обоснована.
Всъщност член 5, параграф 1, буква а) от Регламент № 1924/2006 предвижда, че използването на хранителни и здравни претенции се разрешава само ако се е оказало, че наличието, отсъствието или намаленото съдържание в храна или категория храна на хранително вещество или друго вещество, по отношение на което се прави претенцията, има благоприятен хранителен или физиологичен ефект, установен с общоприети научни доказателства. В това отношение член 6, параграф 1 от посочения регламент по същество предвижда, че „[х]ранителните и здравните претенции се основават и потвърждават от общоприети научни доказателства“.
Тълкуване в този смисъл се потвърждава и от преследваните с Регламент № 1924/2006 цели, свързани, видно от точка 35 от настоящото решение, с гарантиране на защитата на здравето и високото ниво на потребителска защита по-специално срещу подвеждащи претенции. Освен това съгласно съображение 14 от този регламент е необходимо гарантиране, че веществата, по отношение на които има претенции, са показали благоприятен хранителен или физиологичен ефект. Съображение 17 от споменатия регламент уточнява, че основният аспект за използването на хранителни и здравни претенции, който следва да бъде взет предвид, са научните доказателства, а съображение 23 от същия регламент предвижда, че разрешение за използване на здравни претенции в Съюза следва да бъде предоставено след научна оценка при най-висок стандарт.
Накрая, член 10, параграф 1 от Регламент № 1924/2006 изрично предвижда, че здравните претенции трябва да отговарят на общите изисквания от глава II от същия регламент, която включва и неговите членове 5 и 6. Видно обаче от точки 37—39 от настоящото решение, член 10, параграф 3 от Регламент № 1924/2006 — като допуска позоваване на „общи“ здравни претенции, които не са включени в списъците на разрешените съгласно този регламент претенции, но са съпроводени от включена в тези списъци здравна претенция — предвижда изключение от установения в член 10, параграф 1 принцип, че здравните претенции се забраняват, освен ако не са включени в такива списъци. С оглед на това член 10, параграф 3 от споменатия регламент подлежи на стриктно тълкуване.
Ето защо последната посочена разпоредба трябва да се тълкува в смисъл, че „обща“ здравна претенция по смисъла на този член като разглежданата в главното производство трябва да отговаря на предвидените в същия регламент изисквания за доказване.
Както обаче се отбелязва в точки 71 и 72 от заключението на генералния адвокат, за тази цел е достатъчно позоваванията на общите, неспецифични ползи от хранително вещество или храна за цялостното добро здраве или здравно благополучие да бъдат съпроводени от специфични здравни претенции, подкрепени от общоприети научни доказателства, които са били проверени и разрешени, при положение че последните посочени претенции са включени в списъците по член 13 или член 14 от същия регламент.
С оглед на изложените съображения на втория въпрос следва да се отговори, че член 10, параграф 3 от Регламент № 1924/2006 трябва да се тълкува в смисъл, че позоваванията на общите, неспецифични ползи от хранително вещество или храна за цялостното добро здраве или здравно благополучие трябва да бъдат обосновани с научни доказателства по смисъла на член 5, параграф 1, буква а) и член 6, параграф 1 от същия регламент. За целта е достатъчно тези позовавания да са съпроводени от специфични здравни претенции, включени в списъците по член 13 или член 14 от този регламент.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (втори състав) реши:

1)
Член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно хранителни и здравни претенции за храните, изменен с Регламент (ЕО) № 107/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 г., трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденото в него изискване — съгласно което всяко позоваване на общите, неспецифични ползи от хранително вещество или храна трябва да е съпроводено от специфична здравна претенция, включена в списъците по членове 13 и 14 от същия регламент — не е изпълнено, когато върху лицевата страна на опаковката на хранителна добавка е направено позоваване на общите, неспецифични ползи за здравето от хранително вещество или храна, а специфичната здравна претенция, която трябва да съпровожда това позоваване, е на обратната страна на опаковката и няма какъвто и да било знак, като например звездичка, който изрично да препраща към нея.

2)
Член 10, параграф 3 от Регламент № 1924/2006, изменен с Регламент № 107/2008, трябва да се тълкува в смисъл, че позоваванията на общите, неспецифични ползи от хранително вещество или храна за цялостното добро здраве или здравно благополучие трябва да бъдат обосновани с научни доказателства по смисъла на член 5, параграф 1, буква а) и член 6, параграф 1 от същия регламент. За целта е достатъчно тези позовавания да са съпроводени от специфични здравни претенции, включени в списъците по член 13 или член 14 от този регламент.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: немски.