CELEX: 62018CJ0098
Előzetes döntéshozatal
Egészségvédelem
Higiéniai csomag
853/2004/EK rendelet
Az állati eredetű élelmiszerek higiéniája
Az élelmiszeripari vállalkozók kötelezettségei
Különleges követelmények
Háziasított patás állatok húsa
Tárolás és szállítás
A hús hőmérsékletére vonatkozó feltételek

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem az állati eredetű élelmiszerek különleges higiéniai szabályainak megállapításáról szóló, 2004. április 29‑i 853/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (
HL 2004. L 139., 55. o.
; magyar nyelvű különkiadás 3. fejezet, 45. kötet, 14. o.) III. melléklete I. szakasza VII. fejezete 1. és 3. pontjának az értelmezésére vonatkozik.
E kérelmet a T. Boer & Zonen BV nevű, hollandiai székhellyel rendelkező élelmiszeripari vállalkozás és a Staatssecretaris van Economische Zaken (gazdasági ügyekért felelős államtitkár, Hollandia, a továbbiakban: államtitkár) között folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő, melynek tárgya az ezen utóbbi által az alapügy felperesére amiatt kiszabott közigazgatási bírság, hogy e felperes 7 °C‑ot meghaladó hőmérsékletű húst rakodott be hűtőkocsiba, és bizonyos hústermékek esetében e berakodás 11 °C‑ot meghaladó hőmérsékleten történt.
Jogi háttér
Az uniós jog
A 853/2004 rendelet
A 853/2004 rendelet (1), (2), (4) és (9) preambulumbekezdése a következőképpen rendelkezik:
„(1)
A[z élelmiszer‑higiéniáról szóló, 2004. április 29‑i 852/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (
HL 2004. L 139., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 13. fejezet, 34. kötet, 319. o.)] értelmében az Európai Parlament és a Tanács általános élelmiszer‑higiéniai szabályokat állapított meg az élelmiszeripari vállalkozókra vonatkozóan.
(2)
Bizonyos élelmiszerek különleges veszélyeket jelentenek az emberi egészségre, amelyek különleges higiéniai szabályok meghatározását teszik szükségessé. Ez vonatkozik különösen az állati eredetű élelmiszerekre, amelyekkel kapcsolatban gyakran jelentenek mikrobiológiai és kémiai veszélyeket.
[…]
(4)
Ezen előírások és eljárások közös elveket tartalmaznak a közegészségügy tekintetében, különösen a gyártók és a hatáskörrel rendelkező hatóságok felelősségével, a létesítmények szerkezeti, működési és higiéniai követelményeivel, a létesítmények engedélyezésére vonatkozó eljárásokkal, a tárolásra, a szállításra és az állategészségügyi jelölésekre vonatkozó követelményekkel kapcsolatban.
[…]
(9)
Az átdolgozás elsődleges célkitűzései a fogyasztóvédelem magas szintjének biztosítása az élelmiszer‑biztonságra való tekintettel, különösen azáltal, hogy ugyanazon szabályokat alkalmazzák a Közösség minden élelmiszeripari vállalkozójára, valamint az állati eredetű termékek belső piaca megfelelő működésének biztosítása, így járulva hozzá a közös agrárpolitika célkitűzéseinek megvalósításához.”
E rendelet „Fogalommeghatározások” címet viselő 2. cikke a következőképpen rendelkezik:
„E rendelet alkalmazásában a következő fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:
1.
a 178/2002/EK rendeletben megállapított fogalommeghatározások;
2.
a 852/2004/EK rendeletben megállapított fogalommeghatározások;
3.
az I. mellékletben megállapított fogalommeghatározások; és
4.
a II. és III. mellékletben szereplő bármely műszaki fogalommeghatározás.”
Az említett rendelet „Általános kötelezettségek” című 3. cikke az (1) bekezdésében a következőket írja elő:
„Az élelmiszeripari vállalkozók betartják a II. és III. melléklet vonatkozó rendelkezéseit.”
Ugyanezen rendelet 4. cikke, melynek címe „A létesítmények nyilvántartásba vétele és engedélyezése”, a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Az élelmiszeripari vállalkozók csak akkor hozhatnak forgalomba a Közösségben előállított állati eredetű termékeket, ha azokat kizárólag olyan létesítményekben állították elő és kezelték:
a)
amelyek megfelelnek a 852/2004/EK rendelet és e rendelet II. és III. melléklete vonatkozó előírásainak, valamint az élelmiszerjog egyéb vonatkozó előírásainak; és
b)
amelyeket a hatáskörrel rendelkező hatóság nyilvántartásba vett, vagy – amennyiben a (2) bekezdéssel összhangban szükséges – engedélyezett.
(2)   A 852/2004/EK rendelet 6. cikke (3) bekezdésének sérelme nélkül az olyan állati eredetű termékeket kezelő létesítmények, amelyekre e rendelet III. melléklete előírásokat állapít meg, csak abban az esetben működhetnek, ha a hatáskörrel rendelkező hatóság e cikk (3) bekezdésnek megfelelően engedélyezi azokat, kivéve azon létesítményeket, amelyek kizárólag az alábbiakat végzik:
[…]
b)
szállítási tevékenységek;
[…]
(3)   Az a létesítmény, amelyet a (2) bekezdéssel összhangban engedélyezni kell, nem működhet, amíg a hatáskörrel rendelkező hatóság az emberi fogyasztásra szánt állati eredetű termékek hatósági ellenőrzésének megszervezésére vonatkozó különleges szabályok megállapításáról szóló, 2004. április 29‑i 854/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelettel összhangban:
a)
helyszíni szemlét követően nem engedélyezte a létesítmény működését;
[…]
(4)   Az élelmiszeripari vállalkozók a 854/2004/EK rendelettel összhangban együttműködnek a hatáskörrel rendelkező hatóságokkal. Az élelmiszeripari vállalkozók biztosítják, hogy a létesítmény beszünteti működését, ha a hatáskörrel rendelkező hatóság az engedélyt visszavonja, vagy ideiglenes engedély esetén azt nem hosszabbítja meg, vagy nem ad teljes körű engedélyt.
[…]”
A 853/2004 rendelet I. melléklete, amelynek címe „Fogalommeghatározások”, az 1.16 pontjában azt írja elő, hogy a „vágóhíd” olyan állatok levágására és zsigerelésére szolgáló létesítmény, amely állatok húsát emberi fogyasztásra szánják.
E rendelet III. melléklete I. szakaszának II. fejezete, melynek címe „A vágóhidakra vonatkozó követelmények”, számos követelményt ír elő a vágóhidak kivitelezésére, elrendezésére és felszerelésére vonatkozóan, amelyeket az élelmiszeripari vállalkozóknak tiszteletben kell tartaniuk.
E rendelet III. mellékletének része az I. szakasz, amelyben a „Tárolás és szállítás” című VII. fejezet a következőképpen rendelkezik:
„Az élelmiszeripari vállalkozóknak biztosítaniuk kell, hogy a háziasított patás állatok tárolása és szállítása az alábbi követelményekkel összhangban történik:
1.
a)
Eltérő egyedi rendelkezés hiányában a vágást követő húsvizsgálatot azonnali hűtésnek kell követnie a vágóhídon a belsőség teljes tömegének 3 °C vagy az alatti, és az egyéb húsok teljes tömegének 7 °C vagy az alatti hőmérsékletének biztosítására, olyan hűtési görbe mentén, amely biztosítja a hőmérséklet folyamatos csökkenését. A hús azonban a hűtés során az V. fejezet 4. pontjával összhangban darabolható és csontozható.
b)
A hűtési műveletek során megfelelő szellőzést kell biztosítani a hús felszínén kialakuló páralecsapódás elkerülése érdekében.
2.
A húsnak el kell érnie az 1. pontban meghatározott hőmérsékletet, és a tárolás során azon a hőmérsékleten kell maradnia.
3.
A húsnak a szállítás előtt el kell érnie az 1. pontban meghatározott hőmérsékletet, és azon a hőmérsékleten kell maradnia a szállítás során. Szállításra azonban akkor is sor kerülhet, ha a hatáskörrel rendelkező hatóság erre engedélyt ad egyedi termékek előállításához, feltéve, hogy:
a)
a szállításra a hatáskörrel rendelkező hatóság által az egyik létesítményből a másikba történő szállításra vonatkozóan meghatározott követelményekkel összhangban kerül sor;
és
b)
a hús azonnal elhagyja a vágóhidat vagy az azzal egy telephelyen lévő darabolóüzemet, és a szállítás két óránál többet nem vesz igénybe.
4.
A fagyasztásra szánt húst indokolatlan késedelem nélkül le kell fagyasztani, szükség szerint fagyasztást megelőző stabilizációs időszak figyelembevételével.
5.
A csomagolatlan húst a csomagolt hústól elkülönítve kell tárolni és szállítani, kivéve, ha időbeli eltéréssel tárolják és szállítják azokat, és olyan módon, hogy a csomagolóanyag és a tárolás vagy szállítás módja nem válhat a hús szennyeződésének forrásává.”
A 852/2004 rendelet
A 852/2004 rendelet 2. cikke, melynek címe „Fogalommeghatározások”, az (1) bekezdésének c) pontjában azt írja elő, hogy e rendelet alkalmazásában a „»létesítmény«: az élelmiszeripari vállalkozás bármely egysége”.
Az említett rendelet 5. cikke, amelynek címe „Veszélyelemzés, kritikus szabályozási pontok”, (1) bekezdésében a következőképpen rendelkezik:
„Az élelmiszeripari vállalkozók a [
Hazard Analysis Critical Control Point
(HACCP) (veszélyelemzés, kritikus szabályozási pontok)] alapelvein alapuló folyamatos eljárást vagy eljárásokat vezetnek be, alkalmaznak és tartanak fenn.”
A 178/2002/EK rendelet
Az élelmiszerjog általános elveiről és követelményeiről, az Európai Élelmiszerbiztonsági Hatóság létrehozásáról és az élelmiszerbiztonságra vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 2002. január 28‑i 178/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (
HL 2002. L 31., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 15. fejezet, 6. kötet, 463. o.) 3. cikkének 2. pontja szerint „élelmiszeripari vállalkozás: nyereségérdekelt vagy nonprofit, köz‑ vagy magánvállalkozás, amely az élelmiszerek termelésével, feldolgozásával és forgalmazásával összefüggő tevékenységet folytat”.
E rendelet „Kockázatelemzés” című 6. cikke az (1) bekezdésében a következőket írja elő:
„Az emberi élet és egészség magas szintű védelmére vonatkozó általános célkitűzés megvalósítása érdekében az élelmiszerjognak a kockázatelemzésre kell támaszkodnia, kivéve ha a körülmények és az intézkedés jellege miatt a kockázatelemzés nem alkalmazható.”
Az említett rendeletnek „Az elővigyázatosság elve” címet viselő 7. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Azokban az esetekben, ahol a rendelkezésre álló információk értékelését követően bebizonyosodik az egészségkárosító hatások lehetősége, de a helyzet tudományos megítélése még bizonytalan, egy átfogóbb kockázatértékeléshez szükséges további tudományos információk összegyűjtéséig a Közösség területén előírt magas szintű egészségvédelem megvalósítása érdekében ideiglenes kockázatkezelési intézkedéseket lehet bevezetni.
(2)   Az (1) bekezdés alapján bevezetett intézkedések arányosak, és csak annyiban korlátozzák a kereskedelmet, amennyiben ez a Közösség területén előírt magas szintű egészségvédelem megvalósításához feltétlenül szükséges; az intézkedések bevezetésénél tekintettel kell lenni a szakmai és gazdasági megvalósíthatóságra és a vonatkozó ügyben az egyéb megfelelő tényezőkre. Az intézkedéseket észszerű időn belül felül kell vizsgálni; ezt az időtartamot az életet vagy egészséget veszélyeztető kockázati tényezők, valamint a tudományos megítélés körüli bizonytalanság tisztázásához és egy átfogóbb kockázatértékelés elkészítéséhez szükséges tudományos információk jellegétől függően kell meghatározni.”
E rendeletnek „A fogyasztók érdekeinek védelme” című 8. cikke az (1) bekezdésében a következőket írja elő:
„Az élelmiszerjog a fogyasztók érdekeinek védelmét szolgálja, és lehetővé teszi a fogyasztott élelmiszerek megfelelő tájékoztatás alapján történő kiválasztását. […]”
A 178/2002 rendelet „Élelmiszerbiztonsági követelmények” című 14. cikke szerint:
„(1)   Nem biztonságos élelmiszer nem hozható forgalomba.
[…]”
(5)   Egy élelmiszer emberi fogyasztásra való alkalmatlanságának megállapítása során figyelembe kell venni, hogy az élelmiszer az eredeti rendeltetése szerint alkalmatlan‑e emberi fogyasztásra – vagy azért, mert idegen anyagok által vagy egyéb módon szennyezett, vagy azért, mert rothadásnak vagy bomlásnak indult, illetve romlott.”
E rendelet „Kötelezettségek” című 17. cikke a következőképpen rendelkezik:
„(1)   Az élelmiszer‑ és takarmányipari vállalkozók vállalkozásaik termelő, feldolgozó és forgalmazó tevékenységének minden szakaszában gondoskodnak arról, hogy az élelmiszerek vagy takarmányok megfeleljenek a tevékenységükre vonatkozó élelmiszerjog követelményeinek, és ellenőrzik e követelmények teljesülését.
(2)   „A tagállamok betartatják az élelmiszerjogot, illetve felügyelik és ellenőrzik, hogy az élelmiszer‑ és takarmányipari vállalkozók a termelés, feldolgozás és forgalmazás minden szakaszában eleget tesznek‑e az élelmiszerjog követelményeinek.
Ennek érdekében a vállalkozók létrehozzák a hivatalos ellenőrzések rendszerét és más, a körülményeknek megfelelő intézkedéseket hoznak, beleértve az élelmiszerek és takarmányok biztonságára és kockázataira vonatkozó információ nyilvánosságra hozatalát, az élelmiszer‑ és takarmánybiztonsági felügyeletet és más felügyeleti intézkedést a termelés, feldolgozás és forgalmazás minden szakaszában.
A tagállamok meghatározzák az élelmiszer‑ és takarmánytörvény megszegésére vonatkozó intézkedések és büntető rendelkezések szabályait. Az intézkedések és büntető rendelkezések hatékonyak, arányosak és van visszatartó erejük.”
A holland jog
A 2011. május 19‑i Wet houdende een integraal kader voor regels over gehouden dieren en daaraan gerelateerde onderwerpen (a tartott állatokat érintő szabályokra és az azokkal kapcsolatos kérdésekre vonatkozó átfogó keret megállapításáról szóló törvény, Stb. 2011., 345. szám; a továbbiakban: az állatokról szóló törvény) 6.2. cikkének (1) bekezdése a következőket írja elő:
„Tilos a jelen törvény által szabályozott kérdésekre vonatkozó, azon európai uniós rendeleti előírások megsértésével eljárni, amelyeket valamely hatóság rendelete vagy miniszteri rendelet határoz meg, vagy amelyeket ezek alapján határoznak meg.”
Az állatokról szóló törvény 8.7. cikke a következőképpen rendelkezik:
„A miniszter a szabálysértő személlyel szemben közigazgatási bírságot szabhat ki.”
A 2012. december 7‑i Regeling van de Minister van Economische Zaken, nr. WJZ/12346914, houdende regels met betrekking tot dierlijke producten (a gazdasági miniszter WJZ/12346914. sz., az állati termékekre vonatkozó szabályokat tartalmazó rendelete, Stcrt. 2012, 25949. szám) a 2.4. cikke (1) bekezdésének d) pontjában a következőket írja elő:
„Az állatokról szóló törvény 6.2. cikkének (1) bekezdésében említett európai uniós rendeleti előírások a következőek:
[…]
d)
a 853/2004/EK rendelet 3. cikke, 4. cikkének (1)–(4) bekezdése, 5. cikke, valamint 7. cikkének (1) bekezdése.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdések
A T. Boer & Zonen vágóhidat üzemeltet, amely főként borjúhúst, húskészítményeket és belsőséget dolgoz fel és hoz forgalomba. Olyan vágási eljárást alkalmaz, amelynek során a levágást és a zsigerelést követően az állati testeket és testrészeket a vágásra és a zsigerelésre szolgáló helyiséghez kapcsolódó hűtőteremben fokozatosan lehűtik. A hűtés ezt követően a vágóhíd dokkolóján található hűtőkocsiban folytatódik, amelybe a húst a hűtőteremből szállítás céljából berakodják.
Annak megállapítása érdekében, hogy a 853/2004 rendelet III. melléklete I. szakaszának VII. fejezetében megkövetelt 7 °C‑os hűtési hőmérsékletet a hús valamennyi részében elérték‑e, a T. Boer & Zonen azt a tapasztalati szabályt alkalmazza, amely szerint a hús hőmérséklete óránként 1 °C kal csökken. A fokozatos hűtési eljárás során a hűtőkocsi a T. Boer & Zonen létesítményének területén várakozik, és az eljárás végén kiállítják és átadják a fuvarokmányokat. A hűtőkocsi ezt követően elszállítja a húst.
A Nederlandse Voedsel‑ en Warenautoriteit (holland élelmiszer‑ és termékbiztonsági hatóság, Hollandia) által a T. Boer & Zonen helyiségeiben végzett, 2014. december 16‑i és 30‑i ellenőrzések során megállapították, hogy a húst a hűtőkocsiba 7 °C‑ot meghaladó hőmérsékleten rakodták be, bizonyos esetekben pedig 11 °C‑ot meghaladó hőmérsékleten. Azt is megállapították, hogy e gyakorlat rendszeres.
E megállapítások alapján az államtitkár a T. Boer & Zonennel szemben a 2015. március 27‑i két külön határozatában összesen 20000 euró összegű közigazgatási bírságot szabott ki, egyrészt a 853/2004 rendelet 3. cikke (1) bekezdésének és a rendelet III. melléklete I. szakasza VII. fejezete 3. pontjának a megsértése (a maximális berakodási hőmérséklet megsértése), és másrészt a 852/2004 rendeletnek az élelmiszer‑higiéniára vonatkozó 5. cikke (1) bekezdésének a megsértése (a HACCP elveken alapuló eljárások megsértése) miatt.
A T. Boer & Zonen az említett határozatokkal szemben jogorvoslati kérelmet terjesztett elő. Az államtitkár a 2015. október 1‑jei határozatában amellett, hogy a T. Boer & Zonen kifogásainak részben helyt adott, e bírságok összegét lecsökkentette.
A T. Boer & Zonen ezt követően e 2015. október 1‑jei határozattal szemben keresetet terjesztett a Rechtbank Rotterdam (rotterdami bíróság, Hollandia) elé, amelyet az 2016. július 14‑én elutasított.
A T. Boer & Zonen az elsőfokú ítélettel szemben fellebbezést terjesztett a College van Beroep voor het Bedrijfsleven (gazdasági tárgyú közigazgatási jogviták fellebbviteli bírósága, Hollandia) elé.
A T. Boer & Zonen a keresetének alátámasztása céljából azzal érvel, hogy a hús hűtésére a hűtőkocsiba való berakodást követően is sor kerülhet, amíg az el nem éri a megkövetelt 7 °C hőmérsékletet, amennyiben e jármű nem hagyja el a vágóhíd területét addig, amíg e hőmérséklet elérése meg nem állapított azon tapasztalati szabály alapján, amely szerint a hús hőmérséklete óránként 1 °C‑kal csökken. Az államtitkár azzal érvel ezzel szemben, hogy a T. Boer & Zonen által alkalmazott hűtési eljárás nyilvánvalóan nem felel meg a 853/2004 rendelet rendelkezéseinek és céljának, mivel nem biztosítja az élelmiszer‑biztonságot. Álláspontja szerint a hűtésnek a vágóhídon kell megtörténnie e rendelet III. melléklete I. szakasza VII. fejezete 1. pontjának az előírásaival összhangban, és a hűtőkocsi e rendelkezés értelmében nem azonosítható a vágóhíddal. Ezenfelül a megkövetelt hűtést el kell érni azt megelőzően, hogy a húst a hűtőkocsiba berakodnák.
A kérdést előterjesztő bíróság kifejti, hogy nem vitatott az, hogy egyrészt a holland élelmiszer‑ és termékbiztonsági hatóság által ellenőrzött hús hőmérséklete a hűtőkocsiba való berakodáskor meghaladta a 7 °C‑ot, és másrészt az előtte folyamatban lévő ügy körülményei nem felelnek meg a 853/2004 rendelet III. mellékletében szereplő I. szakasz VII. fejezetének 3. pontjában foglalt második mondat a) és b) pontjában leírt helyzetnek.
A kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy egyrészt a hűtőkocsi nem azonosítható a „vágóhíddal” annak a 853/2004 rendelet I. mellékletének 1.16 pontjában foglalt meghatározása szerint. Másrészt az a véleménye, hogy az ilyen jármű nem minősül az élelmiszeripari vállalkozás egységének, és így nem tekinthető a 852/2004 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének c) pontja értelmében vett egységnek. E tekintetben a kérdést előterjesztő bíróság úgy véli, hogy a hús szállítása a húsnak a hűtőkocsiba való berakodásával kezdődik, és a hús teljes hűtését azelőtt kell befejezni, hogy azt e járműbe berakodják.
Mivel azonban a holland bíróságok eltérő ítéleteket hoztak a 853/2004 rendelet III. melléklete I. szakasza VII fejezetének 1. és 3. pontjában előírt hűtési kötelezettség értelmezését illetően, a kérdést előterjesztő bíróság elismeri, hogy a szóban forgó uniós jogi rendelkezések értelmezése nem egyértelmű olyan mértékben, hogy ne merülne fel semmilyen észszerű kétség.
E körülmények között a College van Beroep voor het bedrijfsleven (gazdasági tárgyú közigazgatási jogviták fellebbviteli bírósága) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„Úgy kell‑e értelmezni a 853/2004 rendelet III. melléklete I. szakasza VII. fejezetének 1. és 3. pontjában foglalt szabályozást, hogy a hús hűtését magán a vágóhídon kell elvégezni, és a hús hűtőkocsiba történő berakodása ezért csak akkor kezdhető meg, ha a hús hőmérséklete elérte a legfeljebb 7 Celsius‑fokot, vagy a hús hűtésére a hűtőkocsiban is sor kerülhet, amíg az el nem hagyja a vágóhíd területét?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
A kérdésével az előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a 853/2004 rendelet III. melléklete I. szakasza VII. fejezetének 1. és 3. pontját úgy kell‑e értelmezni, hogy a húsnak a levágást követő hűtését kizárólag a vágóhíd helyiségeiben kell elvégezni, amíg az valamennyi részében el nem éri a legfeljebb 7 °C‑os hőmérsékletet, vagy e hűtés az említett vágóhíd területén található hűtőkocsiban is elvégezhető.
Először is meg kell állapítani, hogy a 853/2004 rendelet az említett melléklet I. szakasza VII. fejezetének 3. pontjában szereplő második mondatban a húsnak a szállítás előtti legfeljebb 7 °C‑os hőmérsékletre való hűtését érintő kötelezettség alól bizonyos termékek vonatkozásában, bizonyos feltételekkel eltérést ír elő. Márpedig a jelen ügyben nem merült fel ilyen eltérés alkalmazása, és a kérdést előterjesztő bíróság nem tesz fel kérdést a Bíróságnak arra vonatkozóan, hogy e rendelkezést az eltérést előíró részében hogyan kell értelmezni.
A 853/2004 rendelet III. melléklete I. szakasza VII. fejezetének 1. és 3. pontja szerint a vágást követő húsvizsgálatot azonnali hűtésnek kell követnie a vágóhídon a húsok teljes tömegének 7 °C vagy az alatti hőmérsékletének biztosítására. Ezenfelül a húsnak a szállítás előtt el kell érnie e hőmérsékletet, és azon kell maradnia a szállítás során.
E rendelkezések szövegéből az következik, hogy a hűtést magán a vágóhídon kell elvégezni. Értékelni kell tehát, hogy az olyan hűtőkocsi, mint amely az alapügy által érintett, tekinthető‑e a 853/2004 rendelet értelmében a „vágóhíd” olyan részének, amely a hús hűtését végzi.
E rendelet I. mellékletének 1.16 pontja a „vágóhidat” úgy határozza meg, hogy az „olyan állatok levágására és zsigerelésére szolgáló létesítmény, amely állatok húsát emberi fogyasztásra szánják.” A 852/2004 rendelet 2. cikke (1) bekezdésének c) pontja szerint a „létesítmény” fogalma alatt „az élelmiszeripari vállalkozás bármely egységét” kell érteni.
Ezenfelül, amint az a jelen ítélet 34. pontjában megállapításra került, az ilyen létesítménynek biztosítania kell a hús valamennyi részének azonnali hűtését, mégpedig a szállítás előtt.
E tekintetben, amint azt az Európai Bizottság jogosan állapítja meg, az olyan hűtőkocsi, mint amely a jelen ügy által érintett, a természeténél fogva a hús szállítására rendeltetett, és nem vesz részt a levágást és a zsigerelést, valamint a húsnak a raktározást vagy a szállítást megelőző hűtését érintő eljárásokban. Az ilyen járművek funkciója főként a hús szállításában áll, nem a hűtésében, és a hűtőberendezéseit az alacsony hőmérséklet szállítás alatti fenntartására tervezték.
Ezenfelül, amint azt a francia kormány az írásbeli beadványaiban hangsúlyozta, a vágóhidak hűtőtermében való hűtés lehetővé teszi az alacsony hőmérséklet azonnali, optimális körülmények között való alkalmazását annak érdekében, hogy nem fejlődhessenek ki baktériumok, és ezáltal lehetővé teszi az élelmiszer‑biztonság magas szintjének biztosítását, ellentétben a hűtőkocsiban végezhető hűtéssel, amelynek során a hőmérséklet csupán tapasztalati alapon biztosítható.
Ezeket a megfontolásokat nem vonhatja kétségbe az a körülmény, hogy a hűtőkocsi a hűtés folyamata alatt a vágóhíd területén tartózkodik.
Ezenfelül a 853/2004 rendelet 4. cikke (1) bekezdésének b) pontja értelmében az élelmiszeripari vállalkozók csak akkor hozhatnak forgalomba az Unióban előállított állati eredetű termékeket, ha azokat kizárólag olyan létesítményekben állították elő és kezelték, amelyeket a hatáskörrel rendelkező hatóság nyilvántartásba vett, vagy – amennyiben a (2) bekezdéssel összhangban szükséges – engedélyezett. Az említett cikk (2) bekezdése azt írja elő, hogy az olyan állati eredetű termékeket kezelő létesítmények, amelyekre e rendelet III. melléklete előírásokat állapít meg, csak abban az esetben működhetnek, ha a hatáskörrel rendelkező hatóság a helyszíni ellenőrzést követően megadta azt az engedélyt, amely e létesítmények számára lehetővé teszi a működést. Ezen engedélynek az élelmiszeripari vállalkozó általi megszerzése bizonyos olyan követelményekhez kötött, amelyek a létesítménynek a levágásra és a zsigerelésre szolgáló helyiségeire vonatkoznak, és amelyeket az említett rendelet III. melléklete I. szakaszának II. fejezete tartalmaz.
Márpedig a hús szállítására szolgáló eszközök, jóllehet bizonyos követelmények tárgyát képezik, mint például a 852/2004 rendelet II. mellékletének „Szállítás” című IV. fejezetében előírtak, mentesülnek az illetékes hatóság ilyen engedélyezési eljárása alól, és azokra nem terjed ki a vágóhíd üzemeltetőjének engedélye.
Végezetül a 853/2004 rendelet III. melléklete I. szakasza VII. fejezete 1. és 3. pontjának olyan értelmezése, amely szerint az élelmiszeripari vállalkozók a vágóhíd területén található hűtőkocsiban hűthetik a közvetlenül ezelőtt levágott állatoknak az emberi fogyasztásra szánt húsát addig, amíg az el nem éri a 7 °C‑os hőmérsékletet, nem állhat összhangban a higiéniai szabályozás által követett fő céllal, amint az e rendelet (9) preambulumbekezdéséből következik, amely a magas szintű élelmiszer‑biztonsági védelemnek a fogyasztó számára való biztosítására irányul.
A 853/2004 rendelet (2) preambulumbekezdéséből ugyanis az tűnik ki, hogy az állati eredetű élelmiszerek különleges veszélyeket jelenthetnek az emberi egészségre, amelyek különleges higiéniai szabályok meghatározását teszik szükségessé.
E tekintetben a közegészség védelme magas szintjének biztosítására irányuló célkitűzés – amint az az 853/2004 rendelet (4) preambulumbekezdéséből kitűnik – arra késztette az uniós jogalkotót, hogy az élelmiszeripari vállalkozókra hárítsa a felelősséget az élelmiszer‑biztonság biztosítása tekintetében, valamint hogy előírja azon kötelezettséget, hogy az állatok levágására olyan vágóhidakon kerüljön sor, amelyek tiszteletben tartják a kialakításra, az elrendezésre és a felszerelésre vonatkozó, különösen a 853/2004 rendelet III. mellékletében szereplő műszaki követelményeket.
A fenti megfontolások összességére tekintettel az előterjesztett kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 853/2004 rendelet III. melléklete I. szakasza VII. fejezetének 1. és 3. pontját úgy kell értelmezni, hogy a húsnak a levágást követő hűtését magukban a vágóhídhoz tartozó helyiségekben kell elvégezni, amíg az valamennyi részében el nem éri a legfeljebb 7 °C‑os hőmérsékletet, és e hűtésnek az említett húsnak a hűtőkocsiba való berakodása előtt kell megtörténnie.
A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

A fenti indokok alapján a Bíróság (kilencedik tanács) a következőképpen határozott:

Az állati eredetű élelmiszerek különleges higiéniai szabályainak megállapításáról szóló, 2004. április 29‑i 853/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet III. melléklete I. szakasza VII. fejezetének 1. és 3. pontját úgy kell értelmezni, hogy a húsnak a levágást követő hűtését magukban a vágóhídhoz tartozó helyiségekben kell elvégezni, amíg az valamennyi részében el nem éri a legfeljebb 7 °C‑os hőmérsékletet, és e hűtésnek az említett húsnak a hűtőkocsiba való berakodása előtt kell megtörténnie.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: holland.