CELEX: 62017CJ0289
Trimitere preliminară
Cooperare judiciară în materie civilă și comercială
Regulamentul (CE) nr. 805/2004
Titlu executoriu european pentru creanțele necontestate
Condiții de certificare
Standarde minime aplicabile procedurilor privind creanțele necontestate
Drepturile debitorului
Lipsa menționării adresei instituției căreia îi poate fi adresată o contestație a creanței sau la care poate fi introdusă o cale de atac împotriva hotărârii

Cererea de decizie preliminară privește interpretarea articolului 17 litera (a) și a articolului 18 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 805/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 aprilie 2004 privind crearea unui titlu executoriu european pentru creanțele necontestate (
JO 2004, L 143, p. 15
, Ediție specială, 19/vol. 7, p. 3).
Această cerere a fost formulată în cadrul a cinci litigii între creditorii Collect Inkasso OÜ, ITM Inkasso OÜ și Bigbank AS, trei societăți de drept estonian, pe de o parte, și debitorii lor, respectiv domnii Rain Aint, Lauri Palm și Raiko Oikimus, doamna Egle Noor, precum și domnul Artjom Konjarov, în legătură cu certificarea ca titluri executorii europene a hotărârilor de somație de plată dispuse față de aceștia din urmă în lipsa lor.
Cadrul juridic
Potrivit considerentelor (10), (12) și (13) ale Regulamentului nr. 805/2004:
„(10)
Atunci când instanța judecătorească dintr‑un stat membru a pronunțat o hotărâre cu privire la o creanță necontestată în lipsa participării debitorului la procedură, eliminarea oricărui control în statul membru de executare este indisolubil legată și subordonată garanției suficiente a respectării drepturilor apărării.
[…]
(12)
Este necesară stabilirea standardelor minime pe care trebuie să le îndeplinească procedura în urma căreia se pronunță hotărârea, pentru a garanta că debitorul este informat, în timp util, astfel încât să își poată pregăti apărarea pentru acțiunea în justiție introdusă împotriva sa, cu privire la necesitatea participării sale active [la] procedură, în cazul în care dorește să conteste creanța și cu privire la consecințele neparticipării.
(13)
Având în vedere diferențele dintre statele membre în ceea ce privește normele de procedură civilă, în special cele care reglementează notificarea și comunicarea actelor, este necesar să se dea o definiție precisă și detaliată acestor standarde minime. În special, un mod de notificare sau de comunicare bazat pe o ficțiune juridică în ceea ce privește respectarea acestor standarde minime nu poate fi considerat suficient pentru certificarea unei hotărâri judecătorești ca titlu executoriu european.”
Articolul 3 din acest regulament, intitulat „Titlurile executorii care trebuie certificate ca titlu executoriu european”, prevede la alineatul (1) litera (b):
„Prezentul regulament se aplică hotărârilor judecătorești, tranzacțiilor judiciare și actelor autentice privind creanțe necontestate.
O creanță se consideră necontestată:
[…]
(b)
în cazul în care debitorul nu i s‑a opus niciodată, în conformitate cu normele de procedură ale statului membru de origine, în cursul procedurii judiciare sau
[…]”
Intitulat „Condițiile de certificare ca titlu executoriu european”, articolul 6 alineatul (1) litera (c) din regulamentul menționat prevede:
„O hotărâre judecătorească privind o creanță necontestată pronunțată într‑un stat membru este certificată, la cererea adresată în orice moment instanței de origine, ca titlu executoriu european în cazul în care se îndeplinesc următoarele condiții:
[…]
(c)
procedura judiciară din statul membru de origine a îndeplinit cerințele prevăzute de capitolul III în cazul unei creanțe necontestate în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (b) sau (c) și
[…]”
Capitolul III din Regulamentul nr. 805/2004, intitulat „Standarde minime aplicabile procedurilor privind creanțele necontestate”, cuprinde articolele 12-19 din acest regulament. Articolul 12 din regulamentul menționat, intitulat „Domeniul de aplicare a normelor minime”, prevede la alineatul (1):
„O hotărâre privind o creanță necontestată în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (b) sau (c) nu poate fi certificată ca titlu executoriu european decât dacă procedura judiciară din statul membru de origine a îndeplinit condițiile de procedură menționate de prezentul capitol.”
Intitulat „Informarea în bună și cuvenită formă a debitorului cu privire la formalitățile procedurale care trebuie îndeplinite pentru contestarea creanței”, articolul 17 din Regulamentul nr. 805/2004 prevede la litera (a):
„Următoarele elemente trebuie să reiasă clar din actul de sesizare a instanței, din actul echivalent, din orice citație în vederea prezentării sau din documentele care le însoțesc:
(a)
cerințele procedurale care trebuie îndeplinite pentru contestarea creanței, inclusiv termenele prevăzute pentru contestarea sa în scris sau, după caz, data ședinței, numele și adresa instituției căreia trebuie adresat răspunsul sau, după caz, în fața căreia trebuie să se prezinte debitorul, precum și necesitatea de a fi reprezentat de un avocat atunci când acest lucru este obligatoriu;”
Articolul 18 din acest regulament, intitulat „Moduri de remediere a nerespectării standardelor minime”, prevede la alineatul (1):
„În cazul în care procedura din statul membru de origine nu a îndeplinit cerințele prevăzute la articolele 13-17, se remediază nerespectarea acestor cerințe, iar o hotărâre poate fi certificată ca titlu executoriu european în cazul în care se îndeplinesc următoarele condiții:
[…]
(b)
debitorul a avut posibilitatea să conteste hotărârea printr‑o acțiune care prevede o revizuire completă, iar acesta a fost informat în mod corespunzător în hotărâre sau în documentul însoțitor cu privire la cerințele procedurale privind calea de atac, inclusiv numele și adresa instituției la care trebuie introdusă calea de atac și, după caz, termenele; […]
[…]”
Litigiile principale și întrebările preliminare
Tartu Maakohus (Tribunalul de Primă Instanță din Tartu, Estonia) a fost sesizat cu cinci cauze în care situațiile de fapt sunt similare.
La 4 ianuarie 2008, Collect Inkasso a introdus trei cereri de procedură simplificată de somație de plată în fața acestei instanțe împotriva domnilor Aint, Palm și Oikimus în scopul recuperării a trei creanțe diferite.
Cererile de procedură simplificată de somație de plată, invitațiile de a plăti adresate debitorilor de instanța menționată și formularele de opoziție au fost notificate domnului Aint cu concursul poliției cel târziu la 11 martie 2009, domnului Palm prin predare, acesta semnând de primire la 16 februarie 2008 și domnului Oikimus, prin predare, sora acestuia semnând de primire la 30 ianuarie 2008. O invitație de a plăti, suplimentară față de cea inițială, dispusă de aceeași instanță, a fost notificată prin predare domnului Aint, acesta semnând de primire la 25 mai 2009.
Întrucât debitorii nu au formulat nicio opoziție, Tartu Maakohus (Tribunalul de Primă Instanță din Tartu) a adoptat împotriva lor mai multe ordonanțe cuprinzând somații de plată a creanțelor, însoțite de dobânzi de întârziere și/sau de cheltuieli de procedură.
Aceste ordonanțe au fost notificate domnilor Aint, Palm și, respectiv, Oikimus, prin predare, de primire semnând fie aceștia personal, fie un membru al familiei lor, cu excepția uneia dintre aceste ordonanțe, adoptată la 30 martie 2009, împotriva domnului Palm, care nu i‑a fost notificată acestuia. Prin urmare, cu excepția acestei din urmă ordonanțe, celelalte au dobândit putere de lucru judecat.
La 7 iunie 2016, Collect Inkasso a sesizat Tartu Maakohus (Tribunalul de Primă Instanță din Tartu) cu trei cereri prin care a solicitat certificarea ca titluri executorii europene a ordonanțelor pronunțate.
Prin ordonanțele din 16 august 2016, Tartu Maakohus (Tribunalul de Primă Instanță din Tartu) a respins aceste cereri de certificare, constatând că debitorii nu fuseseră informați nici prin actele de sesizare a instanței, nici prin ordonanțele pronunțate împotriva lor în legătură cu adresa instanței căreia îi puteau transmite răspunsurile lor sau în fața căreia puteau să se prezinte ori, dacă era cazul, la care puteau contesta aceste ordonanțe. În consecință, Tartu Maakohus (Tribunalul de Primă Instanță din Tartu) a refuzat să elibereze certificatele de titlu executoriu european ca urmare a nerespectării condițiilor prevăzute la articolul 6 alineatul (1) litera (c), la articolul 17 litera (a) și la articolul 18 din Regulamentul nr. 805/2004. În ceea ce privește ordonanța din 30 martie 2009 pronunțată împotriva domnului Palm, această instanță a constatat de asemenea că ea nu fusese notificată debitorului în conformitate cu cerințele prevăzute la articolele 13 și 14 din acest regulament.
La 5 octombrie 2016, Collect Inkasso a sesizat aceeași instanță cu o opoziție împotriva ordonanțelor din 16 august 2016 în scopul de a obține anularea lor și emiterea titlurilor executorii europene solicitate.
La 15 august 2008, ITM Inkasso a introdus o cerere de procedură simplificată de somație de plată la Tartu Maakohus (Tribunalul de Primă Instanță din Tartu) împotriva doamnei Noor în vederea recuperării unei creanțe.
După ce i‑a adresat o invitație de a plăti, Tartu Maakohus (Tribunalul de Primă Instanță din Tartu) i‑a notificat debitoarei la 20 decembrie 2008, prin predare, aceasta semnând de primire, cererea de procedură simplificată de somație de plată, invitația de a plăti și formularul de opoziție.
În lipsa unei opoziții, la 21 aprilie 2009, această instanță a adoptat o ordonanță cuprinzând o somație de plată a creanței, însoțită de cheltuieli de procedură. Ordonanța menționată a fost notificată debitoarei prin predare, aceasta semnând de primire la 4 mai 2009, dobândind astfel putere de lucru judecat.
La 21 octombrie 2016, ITM Inkasso a sesizat instanța de trimitere cu o cerere prin care a solicitat certificarea ca titlu executoriu european a ordonanței menționate.
La 4 septembrie 2007, Bigbank a introdus o cerere de procedură simplificată de somație de plată la Tartu Maakohus (Tribunalul de Primă Instanță din Tartu) împotriva domnului Konjarov în scopul recuperării unei creanțe.
După ce i‑a adresat o invitație de a plăti, Tartu Maakohus (Tribunalul de Primă Instanță din Tartu) i‑a notificat debitorului la 20 noiembrie 2008, prin predare, mama acestuia semnând de primire, cererea de procedură simplificată de somație de plată, invitația de a plăti și formularul de opoziție.
În lipsa unei opoziții, la 6 martie 2009, această instanță a adoptat o ordonanță cuprinzând o somație de plată a creanței, însoțită de cheltuieli de procedură. Ordonanța menționată a fost notificată debitorului prin predare, mama acestuia semnând de primire la 11 martie 2009, dobândind astfel putere de lucru judecat.
La 2 ianuarie 2017, Bigbank a sesizat instanța de trimitere cu o cerere prin care a solicitat certificarea ca titlu executoriu european a ordonanței menționate.
În scopul de a se pronunța cu privire la opozițiile formulate de Collect Inkasso, precum și la cererile de certificare introduse de ITM Inkasso și de Bigbank, instanța de trimitere consideră necesar să se clarifice conținutul cerințelor minime enunțate la articolul 17 litera (a) și la articolul 18 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 805/2004, în special în ceea ce privește menționarea adresei instituției căreia îi trebuie adresat răspunsul sau în fața căreia trebuie să se prezinte debitorul ori, dacă este cazul, la care poate fi introdusă o cale de atac împotriva unei hotărâri judecătorești cuprinzând o somație de plată.
În această privință, instanța de trimitere arată că documentele transmise debitorilor în discuție în litigiile principale, respectiv cererile de procedură simplificată de somație de plată, invitațiile de a plăti și formularele de opoziție, precum și ordonanțele cuprinzând somațiile de plată nu cuprindeau mențiunea acestei adrese. Această instanță adaugă că celelalte cerințe de procedură, în special indicarea denumirii instituției, erau îndeplinite.
Potrivit instanței menționate, deși, din modul de redactare a articolului 17 din Regulamentul nr. 805/2004, rezultă că trebuie comunicate debitorului toate elementele indicate la acest articol, este în același timp probabil ca o persoană rezonabilă să fie în măsură să identifice adresa unei instituții, în speță pe cea a instanței de trimitere, atunci când cunoaște denumirea acelei instituții, întrucât această informație este accesibilă publicului.
În aceste condiții, Tartu Maakohus (Tribunalul de Primă Instanță din Tartu) a hotărât să suspende judecarea cauzei și să adreseze Curții următoarele întrebări preliminare:
„1)
Articolul 17 litera (a) din Regulamentul […] nr. 805/2004 […] trebuie interpretat în sensul că, în actul de sesizare a instanței, în actul echivalent, în orice citație în vederea prezentării sau în documentele care le însoțesc, trebuie să se menționeze în mod expres toate datele prevăzute la [acest] articol […]? În special, potrivit articolului 3 alineatul (1) litera (b), articolului 6 alineatul (1) litera (c) și articolului 17 litera (a) [din acest] regulament, certificarea unei hotărâri judecătorești ca titlu executoriu european este exclusă în cazul în care debitorului nu i‑a fost adusă la cunoștință adresa instituției căreia îi trebuia adresat răspunsul, însă i‑au fost comunicate toate celelalte date prevăzute la [acest] articol 17 litera (a)?
2)
Articolul 18 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul […] nr. 805/2004 […] trebuie interpretat în sensul că, în cazul în care procedura din statul membru de origine nu îndeplinește cerințele stabilite la articolul 17 din Regulamentul nr. 805/2004, remedierea neregularității presupune comunicarea în mod corespunzător către debitor prin hotărârea adoptată sau prin documentul însoțitor a tuturor datelor prevăzute la articolul 18 alineatul (1) litera (b) [din acest] regulament? În special, emiterea unui titlu executoriu european este exclusă în cazul în care debitorului nu i‑a fost notificată adresa instituției unde trebuie formulată calea de atac, însă i‑au fost aduse la cunoștință toate celelalte date prevăzute la [acest] articol 18 alineatul (1) litera (b)?”
Cu privire la întrebările preliminare
Prin intermediul celor două întrebări formulate, care trebuie analizate împreună, instanța de trimitere urmărește să afle, în esență, dacă articolul 17 litera (a) și articolul 18 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 805/2004 trebuie interpretate în sensul că o hotărâre judecătorească pronunțată fără ca debitorul să fi fost informat în legătură cu adresa instanței căreia îi trebuie adresat răspunsul, în fața căreia trebuie să se prezinte sau, dacă este cazul, la care poate fi introdusă o cale de atac împotriva acestei hotărâri poate fi certificată ca titlu executoriu european.
Instanța de trimitere este sesizată cu cinci cauze prin care se solicită certificarea ca titlu executoriu european a unor ordonanțe cuprinzând somații de plată. Deși aceste cauze se află în stadii diferite ale procedurii, toate se caracterizează prin faptul că actele de sesizare a instanței și ordonanțele pronunțate în urma procedurilor simplificate de somație de plată, deși au fost notificate debitorilor, nu menționează adresa instanței competente să judece aceste proceduri sau să examineze o eventuală cale de atac împotriva ordonanțelor menționate. Celelalte cerințe de procedură, în special indicarea denumirii instituției, sunt îndeplinite.
Potrivit deciziei de trimitere, este cert că debitorii în discuție în litigiile principale au rămas inactivi în cursul procedurilor simplificate de somație de plată, astfel încât creanțele deținute împotriva lor intră în sfera noțiunii „creanță necontestată”, în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 805/2004, și, ca atare, justifică emiterea titlurilor executorii europene solicitate.
Astfel cum reiese din articolul 6 din acest regulament, o hotărâre privind o creanță necontestată pronunțată într‑un stat membru este certificată, la cererea adresată în orice moment instanței de origine, ca titlu executoriu european în cazul în care se îndeplinesc anumite condiții. În cazul unei creanțe necontestate, în sensul articolului 3 alineatul (1) litera (b) din regulamentul menționat, condiția prevăzută la articolul 6 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul nr. 805/2004 impune ca procedura judiciară din statul membru de origine să fi respectat anumite standarde minime în materie de procedură, stabilite la articolele 12-19 din acest regulament, care figurează în capitolul III din acesta.
În această privință, articolul 17 litera (a) din Regulamentul nr. 805/2004 impune ca anumite elemente, printre care numele și adresa instituției căreia îi trebuie adresat răspunsul sau, după caz, în fața căreia trebuie să se prezinte debitorul, trebuie să reiasă clar din actul de sesizare a instanței, din actul echivalent, din orice citație în vederea prezentării sau din documentele care le însoțesc.
În scopul de a remedia eventuala nerespectare a standardelor minime aplicabile procedurilor privind creanțele necontestate, articolul 18 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 805/2004 impune ca debitorul să aibă posibilitatea să conteste o hotărâre privind o creanță printr‑o acțiune care prevede o revizuire completă și să fie informat în mod corespunzător în hotărâre sau într‑un document însoțitor cu privire la cerințele procedurale în acest sens, inclusiv cu privire la numele și la adresa instituției la care trebuie introdusă calea de atac.
În consecință, reiese din modul de redactare clar a articolului 17 litera (a) și a articolului 18 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 805/2004, a căror interpretare este solicitată de instanța de trimitere, că indicarea adresei instituției vizate debitorului este obligatorie.
Standardele minime enunțate în capitolul III din Regulamentul nr. 805/2004 sunt expresia voinței legiuitorului Uniunii Europene de a veghea ca procedurile care conduc la adoptarea unor hotărâri referitoare la o creanță necontestată să ofere garanții suficiente de respectare a dreptului la apărare în statul membru de origine (a se vedea prin analogie Hotărârea din 9 martie 2017, Zulfikarpašić,
C‑484/15
,
EU:C:2017:199
, punctul
și jurisprudența citată), ținând seama de principiul absenței unui control în această privință în statul membru de executare.
Astfel, după cum rezultă din jurisprudența Curții, aceste standarde minime, printre care se numără indicarea adresei instituției vizate, urmăresc să garanteze, în conformitate cu considerentul (12) al Regulamentului nr. 805/2004, ca debitorul să fie informat, în timp util și astfel încât să își poată pregăti apărarea, pe de o parte, cu privire la acțiunea în justiție introdusă împotriva sa, precum și cu privire la condițiile participării sale active la procedură în vederea contestării creanței în cauză și, pe de altă parte, cu privire la consecințele neparticipării la aceasta. În cazul special al unei hotărâri pronunțate într‑o cauză judecată în lipsă, în sensul articolului 3 alineatul (1) al doilea paragraf litera (b) din acest regulament, standardele minime de procedură respective urmăresc astfel să asigure existența unor garanții suficiente privind respectarea dreptului la apărare (a se vedea în acest sens Hotărârea din 16 iunie 2016, Pebros Servizi,
C‑511/14
,
EU:C:2016:448
, punctul
).
În sfârșit, este necesar să se amintească, astfel cum reiese din articolul 17 litera (a) și din articolul 18 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 805/2004, că informațiile necesare potrivit acestor dispoziții pot fi transmise pârâtului nu numai prin intermediul unor acte de procedură sau prin hotărârea judecătorească, ci și prin documentele care le însoțesc. În această privință, potrivit guvernului estonian, atunci când notifică debitorilor invitațiile de a plăti, instanțele din Republica Estonia anexează de obicei la acestea o scrisoare însoțitoare, redactată pe hârtie cu antet, pe care se află toate coordonatele instanței vizate. Or, deși adresa instanței competente poate în principiu să fie adusă astfel efectiv la cunoștința debitorului, totuși, în speță, instanța de trimitere a constatat că adresa pertinentă nu a fost transmisă debitorilor în discuție în litigiile principale.
În lumina ansamblului considerațiilor care precedă, trebuie să se răspundă la întrebările adresate că articolul 17 litera (a) și articolul 18 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul nr. 805/2004 trebuie interpretate în sensul că o hotărâre judecătorească pronunțată fără ca debitorul să fi fost informat în legătură cu adresa instanței căreia îi trebuie adresat răspunsul, în fața căreia trebuie să se prezinte sau, dacă este cazul, la care poate fi introdusă o cale de atac împotriva acestei hotărâri nu poate fi certificată ca titlu executoriu european.
Cu privire la cheltuielile de judecată
Întrucât, în privința părților din litigiile principale, procedura are caracterul unui incident survenit la instanța de trimitere, este de competența acesteia să se pronunțe cu privire la cheltuielile de judecată. Cheltuielile efectuate pentru a prezenta observații Curții, altele decât cele ale părților menționate, nu pot face obiectul unei rambursări.

Pentru aceste motive, Curtea (Camera a șaptea) declară:

Articolul 17 litera (a) și articolul 18 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 805/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 21 aprilie 2004 privind crearea unui titlu executoriu european pentru creanțele necontestate trebuie interpretate în sensul că o hotărâre judecătorească pronunțată fără ca debitorul să fi fost informat în legătură cu adresa instanței căreia îi trebuie adresat răspunsul, în fața căreia trebuie să se prezinte sau, dacă este cazul, la care poate fi introdusă o cale de atac împotriva acestei hotărâri nu poate fi certificată ca titlu executoriu european.

Semnături
(
*1
)	Limba de procedură: estona.