CELEX: 62019CJ0462
Eelotsusetaotlus
Mõiste „kohus“ ELTL artikli 267 tähenduses
Kriteeriumid
Comisión Nacional de los Mercados y la Competencia (riiklik turgude ja konkurentsi komisjon, Hispaania)
Eelotsusetaotluse vastuvõetamatus

Eelotsusetaotlus puudutab ELTL artikli 101 ning nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 1/2003 [ELTL artiklites 101 ja 102] sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (
EÜT 2003, L 1, lk 1
; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205) tõlgendamist.
Taotlus on esitatud menetluses, mille Comisión Nacional de los Mercados y la Competencia (riiklik turgude ja konkurentsi komisjon, Hispaania) (edaspidi „CNMC“) algatas Asociación Nacional de Empresas Estibadoras y Consignatarias de Buquesi (Anesco), Comisiones Obrerase, Coordinadora Estatal de Trabajadores del Mari (CETM), Confederación Intersindical Gallega, Eusko Langileen Alkartasuna, Langile Abertzaleen Batzordeaki ja Unión General de Trabajadoresi (UGT) suhtes seoses sellise kollektiivlepingu sõlmimisega, mis nägi ette sadama kaubakäitlusteenuseid osutavate töötajate lepingute ülevõtmise, põhjusel et kollektiivleping on vastuolus ELTL artikli 101 ja vastava riigisisese õigusnormiga.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Määruse nr 1/2003 põhjendustes 17 ja 18 on märgitud:
„(17)
Selleks, et tagada konkurentsieeskirjade järjekindel kohaldamine ja samal ajal võrgu haldamine parimal võimalikul viisil, on oluline säilitada reegel, et kui komisjon algatab oma menetluse, kaotavad liikmesriikide konkurentsiasutused automaatselt oma pädevuse. Kui liikmesriigi konkurentsiasutus on juba alustanud konkreetse juhtumi käsitlemist ja komisjon kavatseb algatada oma menetluse, peaks ta püüdma seda teha võimalikult kiiresti. Enne menetluse algatamist peaks komisjon konsulteerima asjaomase riigiasutusega.
(18)
Tagamaks juhtumite käsitlemise asjakohase jaotuse võrku kuuluvate ametiasutuste vahel ja selleks, et iga juhtumit käsitleks ainult üks ametiasutus, tuleks ette näha üldsäte, mis võimaldab konkurentsiasutusel juhtumi käsitlemise peatada või lõpetada, kui sellega juba tegeleb või on tegelnud mõni teine ametiasutus. See säte ei tohiks takistada komisjonil kasutada talle Euroopa Kohtu praktika kohaselt kuuluvat õigust lükata kaebus tagasi ühenduse huvi puudumise tõttu, isegi kui ükski teine konkurentsiasutus ei ole teatanud oma kavatsusest juhtumit käsitleda.“
Määruse artikli 11 lõikes 6 on sätestatud:
„Kui komisjon algatab menetluse otsuse vastuvõtmiseks III peatüki alusel, kaotavad liikmesriikide konkurentsiasutused pädevuse kohaldada [ELTL] artikleid [101 ja 102]. Kui liikmesriigi konkurentsiasutus on juba alustanud juhtumi käsitlemist, algatab komisjon menetluse alles pärast konsulteerimist kõnealuse siseriikliku konkurentsiasutusega.“
Hispaania õigus
Konkurentsiseadus
3. juuli 2007. aasta seaduse 15/2007 konkurentsi kaitse kohta (Ley 15/2007 de Defensa de la Competencia,
BOE
nr 159, 4.7.2007, lk 12946, edaspidi „konkurentsiseadus“) artikli 1 lõikes 1 on sätestatud:
„Keelatud on kõik kollektiivsed kokkulepped, otsused või soovitused või kooskõlastatud või teadlikult paralleelne tegevus, mille eesmärgiks, tagajärjeks või võimalikuks tagajärjeks on takistada, piirata või kahjustada konkurentsi tervel liikmesriigi turul või osal sellest […]“.
Sama seaduse artikli 36 lõikes 1 on ette nähtud:
„Maksimaalne tähtaeg, mille jooksul tuleb vastu võtta ja teatavaks teha otsus, millega lõpetatakse konkurentsivastase tegevuse eest sanktsiooni määramise menetlus, on 18 kuud alates menetluse alustamisest […]“.
Seaduse artikli 38 lõikes 1 on sätestatud:
„Artikli 36 lõikes 1 ette nähtud 18-kuulise maksimaalse tähtaja möödudes, mis on ette nähtud keelatud kokkulepete ja tegevuse eest sanktsiooni määramise menetluse lõpetamiseks, menetlus aegub.“
Seaduse artiklis 44 on ette nähtud:
„[CNMC] ei tohi algatada menetlust või registrist kustutada sellist hagi või lõpetada sellise asja menetlemist, mis on seotud pädevuse või eseme puudumisega või pädevuse kaotamise või eseme äralangemisega. Täpsemalt loetakse mõnda neist tingimustest täidetuks järgmistel juhtudel:
a)
kui [CNMC] ei ole pädev tuvastatud või teatatud tegude eest vastutusele võtma määruse [nr 1/2003] alusel või kui määruses ette nähtud tingimused kaebuse rahuldamata jätmiseks on täidetud.
[…]“.
Konkurentsiseaduse artiklis 45 on sätestatud:
„Konkurentsivaldkonna haldusmenetlused on reguleeritud käesoleva seaduse ja selle rakendusaktidega ning lünga esinemise korral 26. novembri 1992. aasta seadusega 30/1992 riigi haldusasutuste õigusliku korra ja üldise haldusmenetluse kohta […]“.
Selle seaduse artikli 48 lõikes 1 on ette nähtud:
„[CNMC] esimehe ja nõukogu otsuseid ja toiminguid ei saa halduskorras edasi kaevata ning nende peale saab esitada kaebuse üksnes halduskohtumenetluses […]“.
Seaduse artikli 49 lõikes 1 on sätestatud:
„[Konkurentsi]direktoraat algatab menetluse omal algatusel kas omal initsiatiivil või [CNMC] nõukogu initsiatiivil või kaebuse alusel […]“.
CNMC asutamise seadus
4. juuni 2013. aasta seaduse 3/2013 riikliku turgude ja konkurentsi komisjoni asutamise kohta (Ley 3/2013 de creación de la Comisión Nacional de los Mercados y la Competencia,
BOE
nr 134, 5.6.2013, lk 42191, edaspidi „CNMC asutamise seadus“) artikli 1 lõikes 2 on ette nähtud:
„[CNMC] eesmärk on tarbijate ja kasutajate huvides tagada, säilitada ja edendada tõhusa konkurentsi nõuetekohast toimimist, läbipaistvust ja olemasolu kõikidel turgudel ja kõikides tootmissektorites.“
Seaduse artikli 2 lõikes 1 on sätestatud:
„[CNMC] on iseseisev juriidiline isik, kellel on täielik avalik-õiguslik ja eraõiguslik õigusvõime ja kes on nii oma tegevuse läbiviimisel kui ka ülesannete täitmisel valitsusest, riigi haldusasutustest ning turuosalistest korralduslikult ja funktsionaalselt sõltumatu. Samuti allub see parlamentaarsele ja kohtulikule kontrollile.“
Seaduse artiklis 3 on ette nähtud:
„1.   [CNMC] on ettevõtjate ja ärihuvidest sõltumatu nii oma tegevuse läbiviimisel kui ka ülesannete täitmisel.
2.   [CNMC] töötajad ega organite liikmed ei tohi õigusaktidega neile usaldatud ülesannete täitmisel ja ilma et see piiraks koostööd teiste organitega ja valitsuse üldise poliitika juhtimise pädevust, mida teostatakse tema õigusnormide kehtestamise pädevusega, taotleda või aktsepteerida juhiseid mis tahes avalik-õiguslikult või eraõiguslikult üksuselt.“
Seaduse artiklis 15 on ette nähtud:
„1.   [CNMC] nõukogu liikmed, sh presidendi ja asepresidendi nimetab ametisse valitsus kuninga dekreediga Ministro de Economía y Competitividadi (Hispaania majandus- ja konkurentsiminister) ettepanekul [CNMC] tegevusvaldkonnas tunnustatud ja erialaste kogemustega isikute hulgast pärast seda, kui ametikohale pakutud isik on ilmunud saadikute kongressi vastava komisjoni ette. Kongress võib pädeva komisjoni vahendusel ja absoluutse häälteenamusega tehtud otsuse alusel vetostada pakutud kandidaadi ametisse nimetamise ühe kalendrikuu jooksul alates selle kohta teatise saamisest. Kui kongress selle tähtaja lõppedes ei ole ennast sõnaselgelt väljendanud, loetakse vastavad ametisse nimetamised heaks kiidetuks.
2.   Nõukogu liikmete ametiaeg on kuus aastat, ilma et neid oleks võimalik tagasi valida. Nõukogu liikmed vahetuvad osaliselt iga kahe aasta tagant, mistõttu ükski nõukogu liige ei ole oma ametikohal üle kuue aasta.“
CNMC asutamise seaduse artikli 17 lõikes 1 on sätestatud:
„Nõukogu täiskogu koosneb nõukogu kõikidest liikmetest. Selle eesistujaks on president. Presidendi koha vabanemisel, tema puudumise või haiguse korral asendab teda asepresident või tema puudumisel kõige pikema teenistusajaga nõunik või võrdse pikkusega teenistusaja puhul kõige vanem nõunik.“
Seaduse artikli 19 lõikes 1 on ette nähtud:
„[CNMC] president on pädev:
[…]
f)
edendama [CNMC] tegevust ja täitma oma ülesandeid. Eelkõige pakub ta välja iga-aastaseid või mitmeaastaseid tegevuskavasid, milles määratletakse selle eesmärgid ja prioriteedid;
g)
täitma [CNMC] töötajate juhtimise ülesandeid kooskõlas erinormidega talle antud pädevusega;
h)
[CNMC] eri osakondasid juhtima, koordineerima, hindama ja nende üle järelevalvet tegema, ilma et see mõjutaks nõukogu ülesandeid; eelkõige koordineerima nõukogu sekretäri abiga [CNMC] üksuste nõuetekohast toimimist.
[…]“.
Seaduse artiklis 20 on ette nähtud:
„[CNMC] nõukogu on organ, kes teeb otsuseid seoses käesolevas seaduses ette nähtud otsustamis-, konsulteerimis-, konkurentsi edendamise ja vahekohtu ülesannetega ning konfliktide lahendamise ülesannetega. Eeskätt on nõukogu organ, mille pädevuses on:
[…]
13.   nõukogu presidendi ettepanekul juhtide ametisse nimetamine ja ametist vabastamise heakskiitmine.
[…]“.
Sama seaduse artikli 25 „Juhtimisorganid“ lõikes 1 on ette nähtud, et CNMC-l on neli uurimisosakonda, sh konkurentsidirektoraat (Dirección de Competencia). Viimase ülesanne on menetleda juhtumeid, mis puudutavad CNMC ülesandeid ning mille eesmärk on säilitada ja edendada tõhusat konkurentsi kõikidel turgudel ja kõikides tootmissektorites.
Seaduse artiklis 29, mis käsitleb sanktsiooni määramise pädevust, on sätestatud:
„1.   [CNMC] teostab uurimis- ja sanktsiooni määramise pädevust vastavalt [konkurentsiseaduse] IV jaotise II peatükile, [31. märtsi 2010. aasta üldseaduse 7/2010 audivisuaalse kommunikatsiooni kohta (Ley 7/2010 General de la Comunicación Audiovisual,
BOE
nr 70, 1.4.2010)] VI jaotisele, [3. novembri 2003. aasta üldseaduse 32/2003 telekommunikatsioonide kohta (Ley 32/2003 General de Telecomunicaciones,
BOE
nr 264, 4.11.2003)] VIII jaotisele, [27. novembri 1997. aasta seaduse 54/1997 elektrisektori kohta (Ley 54/1997 del Sector Eléctrico,
BOE
nr 285, 28.11.1997, lk 35097)] X jaotisele, [7. oktoobri 1998. aasta seaduse 34/1998 süsivesinike sektori kohta (Ley 34/1998 del sector de hidrocarburos,
BOE
nr 241, 8.10.1998)] VI jaotisele, [30. detsembri 2010. aasta seaduse 43/2010 universaalse postiteenuse, kasutajate õiguste ja postituru kohta (Ley 43/2010 del servicio postal universal, de los derechos de los usuarios y del mercado postal,
BOE
nr 318, 31.12.2010, lk 109195)] VII jaotisele ja [17. novembri 2003. aasta seaduse 39/2003 raudteesektori kohta (Ley 39/2003 del Sector Ferroviario,
BOE
nr 276, 17.11.2003)] VII jaotisele.
2.   Sanktsiooni määramise pädevuse teostamisel on tagatud nõutav ülesannete lahusus uurimise, mida viivad läbi vastava valdkonna pädeva osakonna töötajad, ja otsuse tegemise vahel, mis on nõukogu pädevuses.
3.   Sanktsiooni määramise pädevuse teostamise menetlus on reguleeritud käesoleva seaduse, lõikes 1 nimetatud seaduste ning eelnimetatud aktidega reguleerimata küsimustes [26. novembri 1992. aasta seadusega 30/1992 riigi haldusasutuste õiguslikku regulatsiooni ja ühise haldusmenetluse kohta (Ley 30/1992 de Régimen Jurídico de las Administraciones Públicas y del Procedimiento Administrativo Común,
BOE
nr 285, 27.11.1992)] ja selle rakendussätetes. Konkreetselt reguleerivad konkurentsi valdkonnas sanktsiooni määramise menetlust 3. juuli 2007. aasta seaduse 15/2007 erisätted.
4.   Otsusega lõpetatakse haldusmenetlus ning otsuse peale võib esitada kaebuse halduskohtumenetluses.“
Kuninga dekreet 657/2013
Turgude ja konkurentsi komisjoni põhikirja, mis kiideti heaks 30. augusti 2013. aasta kuninga dekreediga 657/2013, millega kiidetakse heaks turgude ja konkurentsi komisjoni põhikiri (Real Decreto 657/2013 por el que se aprueba el Estatuto Orgánico de la Comisión Nacional de los Mercados y la Competencia,
BOE
nr 209, 31.8.2013, lk 63623; edaspidi „CNMC põhikiri“), artiklis 4 „Institutsioonidevaheline kooskõlastamine ja koostöö“ on sätestatud:
„Kui see tuleneb Euroopa Liidu või riigisisestest õigusaktidest, loetakse, et [CNMC] on:
a)
riiklik konkurentsiasutus.
[…]“.
Põhikirja artikli 15 lõikes 2 on ette nähtud:
„[CNMC] president, kes on ka CNMC täiskogu ja konkurentsikoja president, täidab selle juhtimis- ja esindamisülesandeid vastavalt [CNMC asutamise seaduse] artiklis 19 sätestatule. Nende ülesannete täitmisel on ta organ, kellel on pädevus:
[…]
b)
teha [CNMC] täiskogule ettepanek nimetada ametisse ja ametist vabastada nõukogu sekretär, uurimisdirektorid ning [CNMC] direktoraadi muud töötajad.
[…]“.
Halduskohtumenetluse seadus
13. juuli 1998. aasta seaduse 29/1998 halduskohtumenetluse kohta (Ley 29/1998 reguladora de la Jurisdicción Contencioso administrativa,
BOE
nr 167, 14.7.1998) artikli 75 lõigetes 1 ja 2 on ette nähtud:
„1.   Kostjad võivad hagi õigeks võtta, kui nad täidavad eelmise artikli lõikes 2 ette nähtud nõudeid.
2.   Pärast hagi õigeksvõttu teeb kohtunik või kohus muu formaalsuseta otsuse kooskõlas hageja nõuetega, välja arvatud juhul, kui see kahjustab ilmselgelt õiguskorda, millisel juhul teavitab kohus pooli põhjustest, millega võib nõuete rahuldamine vastuollu minna, ning kuulab nad ära kümnepäevase tavatähtaja jooksul ning teeb seejärel kohtuotsuse, mida ta peab õigusnormidega kooskõlas olevaks.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
Euroopa Kohus otsustas 11. detsembri 2014. aasta otsuses kohtuasjas komisjon vs. Hispaania (
C‑576/13
, ei avaldata,
EU:C:2014:2430
), kus oli küsimuse all tollal Hispaanias kehtinud sadamasektoris kaubakäitlusteenuseid osutavate töötajate haldamise süsteem, et kuna Hispaania Kuningriik kohustas teiste liikmesriikide ettevõtjaid, kes soovisid Hispaania üldist huvi pakkuvates sadamates tegeleda kaubakäitlusteenustega, esiteks end mõnes Sociedad Anónima de Gestion de Estibadores Portuarios (sadama stividoriteenuseid osutavate töötajate haldamisega tegelev aktsiaselts, edaspidi „SAGEP“) registreerima ning olenevalt olukorrast omama selle kapitalis osalust ning teiseks võtma eelisjärjekorras tööle töötajaid, kelle see äriühing oli kättesaadavaks teinud, sh minimaalse arvu alaliselt, siis on Hispaania Kuningriik rikkunud ELTL artiklist 49 talle tulenevaid kohustusi.
Hispaania Kuningriik võttis 11. detsembri 2014. aasta otsuse komisjon vs. Hispaania (
C‑576/13
, ei avaldata,
EU:C:2014:2430
) täitmiseks vastu kuninga 12. mai 2017. aasta dekreetseaduse 8/2017, millega muudetakse sadama kaubakäitlusteenuseid osutavatele töötajatele kohaldatavat korda, et täita Euroopa Liidu Kohtu 11. detsembri 2014. aasta otsust, mis tehti kohtuasjas C‑576/13 (rikkumismenetlus 2009/4052) (Real Decreto-ley 8/2017 por el que se modifica el régimen de los trabajadores para la prestación del servicio portuario de manipulación de mercancías dando cumplimiento a la Sentencia del Tribunal de Justicia de la Unión Europea de 11 de diciembre de 2014, recaída en el Asunto C‑576/13 (procedimiento de infracción 2009/4052),
BOE
nr 114, 13.5.2017). Sellega nähti ette, et kaubakäitlusteenuste osutamiseks võib sadamatöötajaid värvata vabalt, ja täpsustati sisuliselt, et ettevõtjad, kes osutavad sadama kaubakäitlusteenuseid (edaspidi „stividorettevõtjad“), ei pea mõnes SAGEPis omama osalust.
Siiski kehtestati kuninga dekreetseadusega 8/2017 kohanemiseks kolmeaastane üleminekuperiood, mis lõppes 14. mail 2020 ja mille jooksul oli stividorettevõtjatel kohustus kasutada mõne SAGEPi töötajaid teatud protsendi ulatuses nende tegevusest, olenemata sellest, kas nad on selle SAGEPi aktsionärid või mitte. Oli täpsustatud, et selle üleminekuperioodi lõppedes on SAGEPidel valida, kas tegevus lõpetada või jätkata seda vaba konkurentsi tingimustes, vajaduse korral sadama tööhõivekeskustega ja muude ajutist tööd vahendavate ettevõtjatega.
6. juulil 2017 sõlmisid ühelt poolt sadamasektori ettevõtjate ühendus Anesco ning teiselt poolt mitu ametiühingut (CETM, UGT, Comisiones Obreras, Confederación Intersindical Gallega, Langile Abertzaleen Batzordeak ja Eusko Langileen Alkartasuna) kollektiivlepingu, mille eesmärk oli „säilitada sotsiaalne rahu“ ja tagada SAGEPide poolt enne 30. septembrit 2017 tööle võetud stividoriteenuseid osutavate töötajate tööhõive 100% ulatuses. Selle kollektiivlepinguga muutsid Anesco ja kõnealused ametiühingud IV riiklikku raamkokkulepet, kehtestades seitsmenda lisatingimuse, mille kohaselt stividorettevõtjad, kes lahkuvad SAGEPist, võtavad samadel töötingimustel üle stividoriteenuseid osutavad töötajad, kes kuulusid selle SAGEPi personali koosseisu, proportsionaalselt nendele SAGEPis kuulunud aktsiate arvuga.
Konkurentsidirektoraat algatas 3. novembril 2017 Anesco ja kõnealuste ametiühingute suhtes rikkumismenetluse S/DC/0619/17, stividoriteenuste raamkokkulepe (Acuerdo Marco de la Estiba). Menetluse algatamise põhjuste hulgas oli asjaolu, et ainsa äriühingu suhtes, kes üleminekuperioodi jooksul avaldas soovi lahkuda SAGEPist, pandi toime rida tegusid, mis kahjustasid tõsiselt tema tegevust ja tema konkurentsivõimet, ja mida võis käsitleda boikoteerimisena.
Konkurentsidirektoraat esitas 12. novembril 2018 CNMC nõukogu konkurentsikojale otsuse projekti, milles ta järeldas, et Anesco ja põhikohtuasjas asjasse puutuvate ametiühingute sõlmitud kollektiivleping kujutab endast konkurentsiseaduse artikliga 1 ja ELTL artikliga 101 keelatud tegevust, kuna selle lepinguga kehtestatud lisakohustused ületasid kollektiivläbirääkimistele omase valdkonna ning piirasid seetõttu väljaastumise õiguse kasutamist ning seega vaba konkurentsi tingimusi.
Hispaania Kuningriik võttis 29. märtsil 2019 vastu 29. märtsi 2019. aasta dekreetseaduse 9/2019, millega muudetakse 1. juuni 1994. aasta seadust 14/1994, millega reguleeritakse ajutist tööjõudu vahendavate ettevõtjate tegevust, et kohandada nende tegevus sadama stividoriteenuste tegevusalale, ja viiakse lõpule kaubakäitlemise sadamateenuseid osutavate töötajate suhtes kohaldatava korra õiguslik kohandamine (Real Decreto-Ley 9/2019, que modifica la ley 14/1994, de 1 de junio, por la que se regulan las empresas de trabajo temporal, para su adaptación a la actividad de la estiba portuaria y se concluye la adaptación legal del régimen de los trabajadores para la prestación del servicio portuario de manipulación de mercancías,
BOE
nr 77, 30.3.2019, lk 32836). Selles kehtestati võimalus näha üleminekuperioodil kollektiivkokkulepete või ‑lepingutega ette SAGEPide töötajate kohustuslikus korras ülevõtmine juhul, kui stividorettevõtjad otsustavad SAGEPist lahkuda või tegevuse lõpetada.
CNMC märgib, et selle seadusjõuga akti vastuvõtmise tulemusel pikenes väljaastumise õiguse kasutamise tähtaeg kogu üleminekuperioodile, mis oli ette nähtud kuninga dekreetseaduses 8/2017, see tähendab kuni 14. maini 2020.
Seetõttu on CNMC-l tekkinud küsimus, kas ELTL artikliga 101 on kooskõlas esiteks kollektiivlepingud, millega muudetakse IV riiklikku raamkokkulepet, ning teiseks kuninga dekreetseadus 9/2019, ning see põhjendab tema arvates seda, et pöörduda ELTL artikli 267 alusel Euroopa Kohtu poole.
Selleks leiab CNMC, et ta on olemuselt „kohus“ ELTL artikli 267 tähenduses, sest nii nagu on nõutud Euroopa Kohtu praktikas, on ta asutatud seaduse alusel, alaline, tema otsused on kohustuslikud, tema menetlus on võistlev ning ta on sõltumatu ning täidab oma ülesandeid menetlusosalisi ja nende menetluse esemesse puutuvaid huve arvestades täiesti objektiivselt ja erapooletult.
Neil asjaoludel otsustas CNMC menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas ELTL artiklit 101 tuleb tõlgendada nii, et ettevõtjate ja töötajate esindajate vahelisi kokkuleppeid tuleb pidada keelatuks, isegi kui need eksisteerivad kollektiivlepingute nime all, kui nendega määratakse kindlaks [mõne] SAGEPiga seotud töötajate üleminek ettevõtjatele, kes sellest äriühingust lahkuvad, ja selle ülemineku toimumise viis?
2.
Kas juhul, kui vastus eelmisele küsimusele on jaatav, tuleb ELTL artiklit 101 tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sellised riigisisesed õigusnormid nagu kuninga dekreetseaduse 9/2019 sätted, kuivõrd need on aluseks kollektiivlepingutele, millega kehtestatakse teatav töötajate ülemineku vorm, mis läheb kaugemale tööküsimustest ja millega ühtlustatakse kaubandustingimused?
3.
Kas juhul, kui leitakse, et nimetatud õigusnormid on liidu õigusega vastuolus, tuleb liidu õiguse esimust ja selle tagajärgi puudutavat Euroopa Kohtu praktikat, mis tuleneb muu hulgas [15. detsembri 1976. aasta kohtuotsusest Simmenthal (
35/76
,
EU:C:1976:180
) ja 22. juuni 1989. aasta kohtuotsusest Costanzo (
103/88
,
EU:C:1989:256
)], tõlgendada nii, et see kohustab sellist avalik-õiguslikku asutust nagu [CNMC] jätma kohaldamata riigisisesed õigusnormid, mis on ELTL artikliga 101 vastuolus?
4.
Kas juhul, kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, tuleb ELTL artiklit 101 ja […] määrust nr 1/2003 […] ning kohustust tagada liidu õigusnormide tõhusus tõlgendada nii, et need nõuavad, et selline haldusasutus nagu [CNMC] määraks ettevõtjatele, kes käituvad eespool kirjeldatud viisil, trahvid ja karistusmaksed?“
Eelotsusetaotluse vastuvõetavus
Samas kui eelotsusetaotluses esitab CNMC põhjused, miks ta on tema arvates „kohus“ ELTL artikli 267 tähenduses, ja Asoport märgib oma kirjalikes seisukohtades, et ta jagab seda seisukohta, on teistel põhikohtuasja pooltel ning Hispaania valitsusel ja komisjonil selles küsimuses kahtlusi. Viimased väidavad eeskätt, et sellistes CNMC menetlustes nagu põhikohtuasjas ei ole eesmärgiks teha kohtuotsus, mistõttu ei saa seda asutust pidada „kohtu“ staatusega asutuseks ELTL artikli 267 tähenduses.
Väljakujunenud kohtupraktikast ilmneb, et hinnates, kas eelotsusetaotluse esitanud organ kujutab endast kohut ELTL artikli 267 tähenduses – küsimus, mis kuulub üksnes liidu õiguse valdkonda –, võtab Euroopa Kohus arvesse järgmisi asjaolusid nende kogumis: organi asutamine seaduse alusel, alalisus, otsuste kohustuslikkus, menetluse võistlevus, õigusnormide kohaldamine selle organi poolt ning tema sõltumatus. Pealegi võib liikmesriigi kohus pöörduda Euroopa Kohtu poole vaid juhul, kui tegemist on poolelioleva vaidlusega ja see kohus peab vastava menetluse raames tegema kohtuotsuse jõudu omava lahendi (31. mai 2005. aasta kohtuotsus Syfait jt,
C‑53/03
,
EU:C:2005:333
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Lõpuks, Euroopa Kohus on seoses mõistega „liikmesriigi kohus“ ELTL artikli 267 tähenduses korduvalt meelde tuletanud, et see saab tähistada oma olemuselt ainult asutust, mis on kaebuse esemeks oleva otsuse vastu võtnud asutuse suhtes kolmas isik (30. märtsi 1993. aasta kohtuotsus Corbiau,
C‑24/92
,
EU:C:1993:118
, punkt
, ja 19. septembri 2006. aasta kohtuotsus Wilson,
C‑506/04
,
EU:C:2006:587
, punkt
).
Kuid esimesena nähtub seoses CNMC „kolmanda isiku“ staatusega CNMC asutamise seaduse artikli 17 lõikest 1 ja artikli 19 lõike 1 punktidest f–h, et CNMC president on eesistujaks CNMC nõukogus, kes võtab otsused vastu CNMC nimel, ja et selliselt täidab ta CNMC personali juhtimise ülesandeid ning juhatab, koordineerib ja hindab kõiki CNMC üksusi, sh konkurentsidirektoraati, kes koostas käesoleva eelotsusetaotluse aluseks oleva otsuse projekti, ja teeb nende üle järelevalvet. Lisaks nähtub CNMC asutamise seaduse artikli 20 esimese lõigu punktist 13 ja CNMC põhikirja artikli 15 lõike 2 punktist b, et CNMC presidendi ülesanne on teha nõukogule ettepanek direktoraadi töötajate, sh konkurentsidirektoraadi töötajate ametisse nimetamise ja ametist vabastamise kohta.
Seega, nagu leidis Euroopa Kohus 31. mai 2005. aasta kohtuotsuse Syfait jt (
C‑53/03
,
EU:C:2005:333
) punktis 33 seoses Epitropi Antagonismouga (konkurentsikomisjon, Kreeka), kellel oli funktsionaalne seos oma sekretariaadiga, mis oli uurimisorgan, kelle ettepaneku alusel ta otsused tegi, on CNMC nõukogul konkurentsidirektoraadiga, kes esitab otsuste projektid, mille kohta ta peab otsused tegema, korralduslik ja funktsionaalne seos.
Seega ei saa asuda seisukohale, et CNMC omab vastupidi tema enda väidetule „kolmanda isiku“ staatust asutuse suhtes, kes võtab vastu otsuse, mis võidakse edasi kaevata, ning järelikult ei saa teda kvalifitseerida „liikmesriigi kohtuks“ ELTL artikli 267 tähenduses.
Teisena tuleb tõdeda, et otsused, mille CNMC võtab vastu selliste juhtumite kohta nagu põhikohtuasjas, sarnanevad haldusotsustega, välistades selle, et need võetakse vastu kohtulike ülesannete täitmisel (vt analoogia alusel 14. novembri 2013. aasta kohtumäärus MF 7,
C‑49/13
,
EU:C:2013:767
, punkt
).
Seejuures tuleb märkida, et nagu nähtub CNMC põhikirja artiklist 4, on CNMC konkurentsiasutus, kes vastavalt CNMC asutamise seaduse artikli 1 lõikele 2 peab Hispaanias tarbijate ja kasutajate huvides tagama, säilitama ja edendama tõhusa konkurentsi nõuetekohase toimimise, läbipaistvuse ja olemasolu kõikidel turgudel ja kõigis toomissektorites.
Põhikohtuasjas asjasse puutuv menetlus on sanktsiooni määramise menetlus, mille CNMC konkurentsidirektoraat algatas konkurentsiseaduse artikli 49 lõike 1 alusel Anesco ja põhikohtuasjas asjasse puutuvate ametiühingute suhtes omal algatusel; seda kinnitab asjaolu, et Asportil on CNMC läbiviidavas menetluses huvitatud isiku staatus.
Ent asjaolu, et CNMC tegutseb omal algatusel spetsialiseerunud haldusasutusena, kes teostab tema pädevusse kuuluvates valdkondades sanktsiooni määramise pädevust, on märk sellest, et otsus, mille ta teeb menetluses, mis viis käesoleva eelotsusetaotluse esitamiseni, on haldusotsus, mitte kohtuotsus (vt analoogia alusel 14. novembri 2013. aasta kohtumäärus MF 7,
C‑49/13
,
EU:C:2013:767
, punkt
).
Sama kehtib ka seoses asjaoluga, et CNMC peab tegutsema tihedas koostöös komisjoniga ning määruse nr 1/2003 artikli 11 lõike 6 alusel võib ta kaotada oma pädevuse komisjoni kasuks juba ainuüksi juhtudel, mil kohaldatavad on liidu õigusnormid ja mil komisjon on juhtumi lahendamiseks paremal positsioonil (vt analoogia alusel 31. mai 2005. aasta kohtuotsus Syfait jt,
C‑53/03
,
EU:C:2005:333
, punktid
ja
).
Liiati on CNMC konkurentsiseaduse artikli 36 lõike 1 kohaselt kohustatud otsuse, millega lõpetatakse konkurentsivastase tegevuse eest sanktsiooni määramise menetlus, vastu võtma ja selle teatavaks tegema maksimaalselt 18 kuu jooksul, ning selle seaduse artikli 38 lõikes 1 on täpsustatud, et selle tähtaja möödudes menetlus aegub, ilma et see sõltuks menetluse huvitatud poolte tahtest ja eelkõige võimalike kaebuse esitajate tahtest.
Samuti tuleb toonitada, et halduskohtumenetluse seaduse artiklist 75 ilmneb, et kui CNMC otsuse peale esitatakse halduskohtutele kaebus, võib CNMC otsusest taganeda, see tähendab oma otsuse tagasi võtta, tingimusel et CNMC otsuse peale pädevatele kohtutele kaebuse esitanud isik on sellega nõus.
Eeltoodust nähtub, et sanktsiooni määramise menetlus CNMCs paikneb riigisisese kohtusüsteemi äärealal ning tegemist ei ole kohtulike ülesannete täitmisega. Nimelt on CNMC otsus, millega menetlus lõpetatakse, haldusotsus, sest kuigi see on lõplik ja kohe sundtäidetav, ei ole sellel kohtuotsuse tunnuseid, sealhulgas jõustunud kohtuotsuse seadusjõudu (vt selle kohta 16. veebruari 2017. aasta kohtuotsus Margarit Panicello,
C‑503/15
,
EU:C:2017:126
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Seda, et põhikohtuasja menetlus on haldusmenetlus, kinnitab ka CNMC asutamise seaduse artikli 29 lõige 4, milles on ette nähtud, et otsuse vastuvõtmisega CNMC nõukogu poolt lõpeb menetlus, mis on sõnaselgelt kvalifitseeritud „haldusmenetluseks“. Lisaks sellele on konkurentsiseaduse artikli 48 lõike 1 alusel sellise otsuse peale võimalik esitada halduskohtule kaebus, mille menetluses tegutseb CNMC, nagu täpsustas nimelt Hispaania valitsus oma kirjalikes seisukohtades, kostjana esimese astme kohtus Audiencia Nacionalis (üleriigiline kohus, Hispaania) toimuvas kohtumenetluses või vastustajana või apellandina juhul, kui Audiencia Nacionali (üleriigiline kohus) otsus Tribunal Supremosse (Hispaania kõrgeim kohus) edasi kaevatakse.
Eeltoodud kaalutlusi ei sea kahtluse alla 16. juuli 1992. aasta kohtuotsus Asociación Española de Banca Privada jt (
C‑67/91
,
EU:C:1992:330
), milles Euroopa Kohus tunnistas kaudselt vastuvõetavaks eelotsusetaotluse, mille oli esitanud Tribunal de Defensa de la Competencia (konkurentsikohus, Hispaania). Sellega seoses tuleb märkida, et kohtuotsus tehti Hispaania endise konkurentsiseaduse kontekstis, mille kohaselt oli kõnealune organ eraldiseisev selle seadusega asutatud konkurentsivaldkonna uurimisasutusest, st Dirección General de Defensa de la Competencia (konkurentsi peadirektoraat, Hispaania). Ent nagu nähtub käesolevas asjas CNMC asutamise seaduse artikli 29 lõikest 1, täidab viimane nii ülesandeid, mis olid varem antud Tribunal de Defensa de la Competenciale (konkurentsikohus), kui ka neid, mis olid varem antud konkurentsiteenistusele.
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb tõdeda, et CNMC esitatud eelotsusetaotlus on vastuvõetamatu.
Kohtukulud
Et põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (üheksas koda) otsustab:

Comisión Nacional de los Mercados y la Competencia (riiklik turgude ja konkurentsi komisjon, Hispaania) 12. juuni 2019. aasta eelotsusetaotlus on vastuvõetamatu.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: hispaania.