CELEX: 62015CJ0548
Eelotsusetaotlus
Sotsiaalpoliitika
Võrdse kohtlemise põhimõte ja vanuse alusel diskrimineerimise keelu põhimõte
Direktiiv 2000/78/EÜ
Võrdne kohtlemine töö saamisel ja kutsealale pääsemisel
Artiklid 2, 3 ja 6
Kohaldamisala
Erinev kohtlemine vanuse alusel
Siseriiklikud õigusnormid, mis näevad ette pärast teatud vanusesse jõudmist tasutud koolituskulude mahaarvamise ülemmäära
Kutseõppe kättesaadavus

Eelotsusetaotlus käsitleb seda, kuidas tõlgendada vanuse alusel diskrimineerimise keelu põhimõtet ning nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel (
EÜT 2000, L 303, lk 16
; ELT eriväljaanne 05/04, lk 79), artikli 3 lõike 1 punkti c ja artikli 6 lõiget 1.
Taotlus on esitatud J. J. de Lange ja Staatssecretaris van Financiën'i (rahanduse riigisekretär, Madalmaad) vaidluses, kuna viimane ei andnud J. J. Langele õigust maha arvata kõiki koolituskulusid.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Direktiivi 2000/78 artikli 1 kohaselt on selle „eesmärk […] kehtestada üldine raamistik, et võidelda usutunnistuse või veendumuste, puude, vanuse või seksuaalse sättumuse alusel diskrimineerimise vastu töö saamisel ja kutsealale pääsemisel ning tagada liikmesriikides võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamine“.
Nimetatud direktiivi artikli 2 kohaselt:
„1.   Käesoleva direktiivi kohaldamisel tähendab „võrdse kohtlemise põhimõte“, et ei esine otsest ega kaudset diskrimineerimist ühelgi artiklis 1 nimetatud põhjusel.
2.   Lõike 1 kohaldamisel:
a)
peetakse otseseks diskrimineerimiseks seda, kui ükskõik millisel artiklis 1 nimetatud põhjusel koheldakse ühte inimest halvemini, kui on koheldud, koheldakse või võidakse kohelda teist inimest samalaadses olukorras;
b)
peetakse kaudseks diskrimineerimiseks seda, kui väliselt neutraalne säte, kriteerium või tava seab konkreetse usutunnistuse või veendumuste, puude, vanuse või seksuaalse sättumusega isikud teistega võrreldes ebasoodsamasse olukorda, välja arvatud juhul, kui:
i)
kõnealusel sättel, kriteeriumil või taval on objektiivselt põhjendatav õigustatud eesmärk ja selle eesmärgi saavutamise vahendid on asjakohased ja vajalikud […]
[…]“.
Sama direktiivi artiklis 3 „Reguleerimisala“ on sätestatud:
„1.   [Euroopa Liidule] antud pädevuse piires kohaldatakse käesolevat direktiivi kõikide isikute suhtes nii avalikus kui ka erasektoris, sealhulgas avalik-õiguslike isikute suhtes, kui kõne all on:
[…]
b)
igasuguse ja igatasemelise kutsenõustamise, kutseõppe, täiendkutseõppe ja ümberõppe saamine, kaasa arvatud praktiliste töökogemuste saamine;
c)
töö saamise ja töö tingimused, kaasa arvatud töölt vabastamine ja töötasu;
[…]“.
Direktiivi 2000/78 artikkel 6 on sõnastatud järgmiselt:
„1.   Olenemata artikli 2 lõikest 2 võivad liikmesriigid ette näha, et erinevat kohtlemist vanuse alusel ei peeta diskrimineerimiseks, kui sellel on siseriikliku õigusega objektiivselt ja mõistlikult põhjendatud, tööhõivepoliitikat, tööturgu ja kutseõpet hõlmav õigustatud eesmärk ning kui selle eesmärgi saavutamise vahendid on asjakohased ja vajalikud.
Selline erinev kohtlemine võib eelkõige seisneda järgmises:
a)
tööle ja kutseõppele pääsemise, töö saamise ja kutsealale pääsemise ning töölt vabastamise ja palga eritingimuste kehtestamine noortele, vanematele töötajatele ja hooldamiskohustusi täitvatele isikutele, et edendada nende kutsealast integreerimist või tagada nende kaitse;
[…]“.
Direktiivi 2000/78 artikli 16 „Vastavus“ kohaselt:
„Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et tagada:
a)
kõikide võrdse kohtlemise põhimõttega vastuolus olevate õigusnormide tühistamine;
[…]“.
Madalmaade õigus
2001. aasta tulumaksuseaduse (wet inkomstenbelasting 2001) põhikohtuasjas kohaldatava redaktsiooni (edaspidi „tulumaksuseadus“) artiklis 6.30 on ette nähtud:
„1.   Koolituskulusid võetakse mahaarvamisel arvesse, kui nende kogusumma ületab 500 euro suuruse summa, väljaspool nominaalset õppeaega aga ainult kuni maksimaalselt 15000 euro suuruse summani.
2.   […]
3.   Nominaalne õppeaeg on maksu tasumise eest vastutava isiku nimetatav maksimaalselt 16 trimestri pikkune periood, mille jooksul ta pärast 18-aastaseks saamist, kuid enne 30-aastaseks saamist kasutab töiseks tegemiseks ette nähtud aega peamiselt õppetegevuseks sellise ulatusega õppekava järgi, mis ei jäta võimalust väljaõppe kõrvalt täistööajaga töötamiseks.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
Aastal 2008, kui J. J. Lange oli saanud 32‑aastaseks, alustas ta õpinguid, et saada liinipiloodiks. 2009. aasta tulumaksu- ja sotsiaalkindlustusmaksu deklaratsioonis deklareeris ta isikliku mahaarvamisena nimetatud koolitusele kulunud summa 44057 eurot.
Eelotsusetaotlusest nähtub, et põhikohtuasjas vaidlusalused õigusnormid võimaldavad isikutel enne 30-aastaseks saamist arvata enda maksustatavast tulust teatavatel tingimustel maha kõik kutseõppe eest tasutud koolituskulud. Selle vanuse ületanud isikute puhul on mahaarvamise õigus aga piiratud 15000 euro suuruse summaga.
Madalmaade maksuamet andis seega asjaomasele isikule vastavalt tulumaksuseaduse artiklile 6.30 õiguse maha arvata paušaalselt vaid 15000 eurot.
J. J. Lange kaebus selle otsuse peale jäeti esimeses kohtuastmes rahuldamata ning seejärel esitas ta kassatsioonkaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule.
Nimetatud kohus küsib, kas direktiivi 2000/78 ja vanuse alusel diskrimineerimise keelu põhimõtet saab kohaldada koolituskulude mahaarvamisele kohaldatava maksustamissüsteemi suhtes. Ta küsib siinkohal, kas sellest süsteemist lähtuv erinev kohtlemine, mis annab täieliku mahaarvamise õiguse või ei anna seda eelkõige vanusekriteeriumi alusel, võib olla põhjendatud.
Neil asjaoludel otsustas Hoge Raad der Nederlanden (Madalmaade kõrgeim kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas direktiivi 2000/78 artiklit 3 tuleb tõlgendada nii, et seda kohaldatakse maksueeskirjades ette nähtud maksusoodustuse suhtes, mis võimaldab koolituskulud teatavatel tingimustel maksustatavast tulust maha arvata?
Kui esimesele küsimusele tuleb vastata eitavalt:
2.
Kas vanuse alusel diskrimineerimise keeldu kui liidu õiguse üldpõhimõtet tuleb kohaldada maksusoodustuse suhtes, mille puhul on tulumaksuga maksustatavast tulust ainult teatavatel tingimustel võimalik maha arvata koolituskulud, ka siis, kui kõnealune maksusoodustus ei kuulu direktiivi 2000/78 esemelisse kohaldamisalasse ja asjaomase regulatsiooni eesmärk ei ole liidu õiguse ülevõtmine?
Kui esimesele või teisele küsimusele tuleb vastata jaatavalt:
3.
a)
Kas sellist ebavõrdset kohtlemist, mis ei ole kooskõlas vanuse alusel diskrimineerimise keelu kui liidu õiguse üldpõhimõttega, on võimalik põhjendada direktiivi 2000/78 artiklis 6 sätestatud tingimustel?
b)
Kui see nii ei ole, siis millised kriteeriumid kehtivad asjaomase keelu kohaldamisel või vanuse alusel vahetegemise õigustamiseks?
4.
a)
Kas direktiivi 2000/78 artiklit 6 ja/või vanuse alusel diskrimineerimise keelu põhimõtet tuleb tõlgendada nii, et vanuse alusel ebavõrdselt kohtlemine võib olla põhjendatud, kui ebavõrdselt kohtlemise põhjus puudutab ainult osa nimetatud vahetegemisega seonduvaid juhtumeid?
b)
Kas vanuse alusel ebavõrdset kohtlemist võib õigustada seadusandja seisukoht, et isiku teatavast vanusest alates ei ole talle maksusoodustuse võimaldamine enam vajalik, sest seda taotlev isik „vastutab ise“ maksusoodustusega järgitava eesmärgi saavutamise eest?“
Euroopa Kohtu hinnang
Esimene küsimus
Oma esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 2000/78 artikli 3 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et selline maksustamissüsteem nagu põhikohtuasjas, milles on ette nähtud, et kutseõppe eest tasutud koolituskulusid käsitatakse maksustamisel erinevalt vastavalt isiku vanusele, kuulub selle direktiivi esemelisse kohaldamisalasse.
Kõigepealt tuleb meenutada, et vastavalt Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikale nähtub nii direktiivi 2000/78 pealkirjast, preambulist kui ka selle sisust ja eesmärgist, et sellega on soovitud kehtestada üldine raamistik igaühe võrdse kohtlemise tagamiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel, pakkudes tõhusat kaitset diskrimineerimise vastu direktiivi artiklis 1 viidatud alustel, mille seas on ka vanus (kohtuotsused, 26.9.2013, Dansk Jurist- og Økonomforbund,
C‑546/11
,
EU:C:2013:603
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika, ning 2.6.2016, C,
C‑122/15
,
EU:C:2016:391
, punkt
).
Eelkõige on direktiivi 2000/78 artikli 3 lõike 1 punktis b ette nähtud, et seda direktiivi kohaldatakse liidule antud pädevuse piires kõikide isikute suhtes, kui kõne all on igasuguse ja igatasemelise kutsenõustamise, kutseõppe, täiendkutseõppe ja ümberõppe saamine, kaasa arvatud praktiliste töökogemuste saamine.
Selle kohta tuleb märkida, nagu seda tõi esile ka eelotsusetaotluse esitanud kohus, et kuigi tulumaksuseaduse artiklis 6.30 ette nähtud mahaarvamise õiguse olemasolust ja ulatusest ei sõltu iseenesest kutseõppe kättesaadavus, võivad sellest tulenevad rahalised tagajärjed mõjutada võimalust sellist haridust tegelikult omandada.
Madalmaade valitsus väidab, et põhikohtuasjas vaatluse all oleva maksusoodustuse eesmärk on soodustada hariduse kättesaadavust noortele ja parandada nende olukorda tööturul. Tulumaksuseaduse artiklis 6.30 ette nähtud mahaarvamise õiguse eesmärk on nimelt aidata noori, andes neile nominaalse õppeaja jooksul maksusoodustusi, mis võimaldavad neil teatud ajavahemikul keskenduda rohkem õpingutele ning saavutada seeläbi tööturul stabiilne seisund.
Sellistel asjaoludel võib asuda seisukohale, et põhikohtuasjas vaidlusalust maksustamissüsteemi võib pidada direktiivi 2000/78 artikli 3 lõike 1 punkti b tähenduses kutseõppe saamist puudutavaks.
Koostoimes direktiivi 2000/78 artikli 16 punktiga a, mille kohaselt peavad liikmesriigid võtma vajalikud meetmed, et tagada kõikide võrdse kohtlemise põhimõttega vastuolus olevate õigusnormide tühistamine, tuleb selle direktiivi artikli 3 lõike 1 punkti b järelikult mõista nii, et silmas on peetud ka sellist maksusätet nagu põhikohtuasjas, mis on vastu võetud eesmärgiga soodustada hariduse kättesaadavust noortele ja parandada seeläbi nende olukorda tööturul (vt analoogia alusel kohtuotsus, 21.7.2005, Vergani,
C‑207/04
,
EU:C:2005:495
, punkt
).
Eeltoodust nähtub, et direktiivi 2000/78 artikli 3 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et selline maksustamissüsteem nagu põhikohtuasjas, milles on ette nähtud, et kutseõppe eest tasutud koolituskulusid käsitatakse maksustamisel erinevalt vastavalt isiku vanusele, kuulub selle direktiivi esemelisse kohaldamisalasse, kui selle süsteemi eesmärk on soodustada hariduse kättesaadavust noortele.
Teine küsimus
Arvestades esimesele küsimusele antud vastust ei ole vaja teisele küsimusele vastata, sest see on esitatud ainult juhuks, kui Euroopa Kohus peaks leidma, et direktiiv 2000/78 ei ole põhikohtuasjas kohaldatav.
Kolmas ja neljas küsimus
Oma kolmanda ja neljanda küsimusega, mida tuleb käsitleda koos, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 2000/78 artikli 6 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus selline maksustamissüsteem nagu põhikohtuasjas, mis võimaldab isikutel enne 30-aastaseks saamist arvata enda maksustatavast tulust teatavatel tingimustel maha kõik kutseõppe eest tasutud koolituskulud, samas kui selle vanuse ületanud isikute puhul on mahaarvamise õigus piiratud.
Vastavalt sellele sättele tuleb kontrollida, kas koolitustel osalenud isikute vanuse alusel erineval kohtlemisel on objektiivselt ja mõistlikult põhjendatud õigustatud eesmärk ning kas selle eesmärgi saavutamise vahendid on vajalikud ega lähe kaugemale sellest, mida on vaja liikmesriigi seadusandja taotletava eesmärgi saavutamiseks.
Direktiivi 2000/78 artikli 6 lõike 1 punktis a on ka ette nähtud, et selline erinev kohtlemine võib muu hulgas hõlmata noortele tööle ja kutseõppele pääsemise, töö saamise ja kutsealale pääsemise ning töölt vabastamise ja palga eritingimuste kehtestamist, et edendada nende kutsealast integreerimist või tagada nende kaitse.
Järelikult tuleb nentida, et eesmärki parandada noorte olukorda tööturul, et edendada nende kutsealast integreerimist või tagada nende kaitse, võib pidada õigustatud eesmärgiks direktiivi 2000/78 artikli 6 lõike 1 tähenduses.
Seega tuleb kontrollida, kas nende eesmärkide saavutamiseks kasutatud vahendid on sobivad ja vajalikud.
Mis puudutab esiteks sellise maksustamissüsteemi sobivust, nagu sellega on tegemist põhikohtuasjas, siis ei ole vaidlust selle üle, et see süsteem võib parandada noorte olukorda tööturul, kuivõrd tegemist on stiimuliga kutseõppes osalemiseks. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu kohustus on siiski kontrollida, kas see on ka tegelikkuses nii.
Teiseks tõstatab eelotsusetaotluse esitanud kohus küsimuse, kas vaidlusalune maksustamissüsteem on rangelt vajalik.
Selle kohta leiab Madalmaade valitsus, et ehkki see süsteem annab ainult alla 30-aastastele isikutele õiguse kõik koolituskulud maksustatavast tulust maha arvata, ei ole üle 30-aastased isikud selles süsteemis oluliselt ebasoodsamas olukorras. Nimelt võivad nad igal aastal maha arvata koolituskulusid kuni 15000 euro ulatuses, olenemata sellest, kas tegemist on esmase haridusega või täiendõppega.
Madalmaade valitsus lisab, et sellise mahaarvamise õiguse suhtes ei ole kehtestatud ajalisi piiranguid, samas kui alla 30-aastaste isikute võimalus maha arvata kõik koolituskulud on piiratud nominaalse õppeajaga, milleks on 16 kvartalit. Lõpuks rõhutab nimetatud valitsus, et koolituskulud on keskmiselt suurusjärgus 15000 eurot aastas.
Lõpuks, mis puudutab küsimust, kas on põhjendatud, et üle 30-aastastel isikutel ei ole õigust maha arvata kõiki koolituskulusid, siis selle kohta märgib Madalmaade valitsus, et üldiselt on nendel isikutel olnud võimalik varem koolitustel osaleda ja juba kutsealal töötada, mistõttu on nende majanduslik olukord parem kui noortel, kes on alles mõne aja eest kooli lõpetanud, ja nad suudavad vähemalt osaliselt ise kanda enda uue koolituse kulud.
Võttes arvesse liikmesriikidele ja tööturu osapooltele sotsiaal- ja tööhõivepoliitika valdkonnas antud ulatuslikku kaalutlusõigust, siis ei ilmne, et liikmesriik, mis on kehtestanud sellise maksustamissüsteemi nagu põhikohtuasjas, läheks kaugemale sellest, mis on vajalik tööturul noorte olukorra parandamise eesmärgi saavutamiseks.
Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb kolmandale ja neljandale küsimusele vastata, et direktiivi 2000/78 artikli 6 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus selline maksustamissüsteem nagu põhikohtuasjas, mis võimaldab isikutel enne 30-aastaseks saamist arvata enda maksustatavast tulust teatavatel tingimustel maha kõik kutseõppe eest tasutud koolituskulud, samas kui selle vanuse ületanud isikute puhul on mahaarvamise õigus piiratud, kui esiteks on sellel süsteemil objektiivselt ja mõistlikult põhjendatud, tööhõivepoliitikat ja tööturgu hõlmav õigustatud eesmärk ning teiseks on selle eesmärgi saavutamise meetmed sobivad ja vajalikud. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas see on nii ka põhikohtuasjas.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kuues koda) otsustab:

1.
Nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel, artikli 3 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et selline maksustamissüsteem nagu põhikohtuasjas, milles on ette nähtud, et kutseõppe eest tasutud koolituskulusid käsitatakse maksustamisel erinevalt vastavalt isiku vanusele, kuulub selle direktiivi esemelisse kohaldamisalasse, kui selle süsteemi eesmärk on soodustada hariduse kättesaadavust noortele.

2.
Direktiivi 2000/78 artikli 6 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus selline maksustamissüsteem nagu põhikohtuasjas, mis võimaldab isikutel enne 30-aastaseks saamist arvata enda maksustatavast tulust teatavatel tingimustel maha kõik kutseõppe eest tasutud koolituskulud, samas kui selle vanuse ületanud isikute puhul on mahaarvamise õigus piiratud, kui esiteks on sellel süsteemil objektiivselt ja mõistlikult põhjendatud, tööhõivepoliitikat ja tööturgu hõlmav õigustatud eesmärk ning teiseks on selle eesmärgi saavutamise meetmed sobivad ja vajalikud. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas see on nii ka põhikohtuasjas.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: hollandi.