CELEX: 62017CJ0603
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Laisvės, saugumo ir teisingumo erdvė
Teismų bendradarbiavimas civilinėse bylose
Lugano II konvencija
Jurisdikcija ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimas ir vykdymas
II antraštinės dalies 5 skirsnis (18
21 straipsniai)
Jurisdikcija, susijusi su individualiomis darbo sutartimis

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl Konvencijos dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo, pasirašytos 2007 m. spalio 30 d., Bendrijos vardu patvirtintos 2008 m. lapkričio 27 d. Tarybos sprendimu 2009/430/EB (
OL L 147, 2009, p. 1
; toliau – Lugano II konvencija), II antraštinės dalies 5 skirsnio nuostatų (18–21 straipsnių) išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant Peter Bosworth ir Colin Hurley ginčą su
Arcadia Petroleum Limited
ir kitomis bendrovėmis dėl prašymo atlyginti nuostolius, kuriuos patyrė šios bendrovės dėl tariamo P. Bosworth ir C. Hurley sukčiavimo.
Teisinis pagrindas
Lugano II konvencijos 5 straipsnyje nustatyta:
„Šios konvencijos privalančioje laikytis valstybėje nuolat gyvenančiam asmeniui kitoje šios konvencijos privalančioje laikytis valstybėje byla dėl:
1.
a)
sutarties gali būti iškelta atitinkamos prievolės vykdymo vietos teismuose;
b)
pagal šią nuostatą ir jeigu nesusitariama kitaip, atitinkamos prievolės vykdymo vieta yra:
–
parduodant prekes – šios konvencijos privalančioje laikytis valstybėje, į kurią prekės buvo arba turėtų būti pristatytos pagal sutartį,
–
teikiant paslaugas – šios konvencijos privalančioje laikytis valstybėje, kurioje paslaugos buvo arba turėtų būti suteiktos pagal sutartį;
c)
a papunktis taikomas tuomet, kai netaikomas b papunktis;
<…>
3.
civilinės teisės pažeidimų, delikto arba kvazidelikto gali būti iškelta vietos, kurioje įvyko žalą sukėlęs įvykis ar jis gali įvykti, teismuose;
<…>“
Šios konvencijos 18 straipsnio 1 dalyje nustatyta:
„Bylose, susijusiose su individualiomis darbo sutartimis, jurisdikcija nustatoma vadovaujantis šiuo skirsniu, nepažeidžiant 4 straipsnio ir 5 straipsnio 5 punkto.“
Minėtos konvencijos 20 straipsnio 1 dalyje skelbiama:
„Darbdavys bylą gali iškelti tik šios konvencijos privalančios laikytis valstybės, kurioje yra darbuotojo nuolatinė gyvenamoji vieta, teismuose.“
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
Arcadia London
,
Arcadia Singapore
ir
Arcadia Switzerland
yra bendrovės, vykdančios žalios naftos ir naftos produktų prekybos veiklą. Šios bendrovės priklauso grupei
Arcadia
, kurios 100 % akcijų priklauso
Farahead Holdings Ltd
.
P. Bosworth ir C. Hurley yra Šveicarijoje gyvenantys Jungtinės Karalystės piliečiai, kurie, klostantis pagrindinės bylos aplinkybėms, buvo grupės
Arcadia
atitinkamai
chief executive officer
ir
chief financial officer
. Be to, jie buvo
Arcadia London
,
Arcadia Singapore
ir
Arcadia Switzerland
vadovai ir buvo saistomi su viena iš šių bendrovių jų pačių parengta ar pagal jų nurodymus parengta darbo sutartimi.
2015 m. vasario 12 d.
Arcadia London
,
Arcadia Singapore
,
Arcadia Switzerland
ir
Farahead Holdings
(toliau kartu –
Arcadia
) pareiškė ieškinį
High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Commercial Court)
(Aukštasis Teisingumo Teismas (Anglija ir Velsas), Karalienės suolo skyrius (komercinių bylų kolegija), Jungtinė Karalystė) keliems asmenims, tarp jų – P. Bosworth ir C. Hurley. Šiuo ieškiniu buvo prašoma atlyginti nuostolius, kuriuos patyrė grupė
Arcadia
dėl nesąžiningų sandorių, susijusių su šios grupės bendrovėmis.
Arcadia
ieškinys buvo grindžiamas kaltinimais, susijusiais su slaptu susitarimu panaudojant neteisėtas priemones (
unlawful means conspiracy
), fiduciarinių lojalumo ir sąžiningumo pareigų pažeidimu (
breach of fiduciary duty
) ir aiškiai nustatytų arba numanomų sutartinių prievolių, kylančių iš jų darbo sutarčių, pažeidimu (
breach of express and/or implied contractual duties
).
2015 m. kovo 9 d. P. Bosworth ir C. Hurley pareiškė prieštaravimą dėl Jungtinės Karalystės teismų jurisdikcijos nagrinėti su jais susijusius
Arcadia
ieškinius dėl nuostolių atlyginimo, motyvuodami tuo, kad jie priskirtini Lugano II konvencijos II antraštinės dalies 5 skirsnio nuostatų, susijusių su jurisdikcijos taisyklėmis dėl individualių darbo sutarčių, taikymo sričiai ir kad jas taikant šis ieškinys turi būti pareikštas valstybės, kurioje jie nuolat gyvena, t. y. Šveicarijos, teismuose.
Po šio prieštaravimo pateikimo
Arcadia
iš dalies pakeitė savo ieškinį. Ji atsisakė teiginių, grindžiamų sutartinių prievolių pažeidimu, ir panaikino visas nuorodas į šių prievolių pažeidimą kaip į neteisėtą priemonę, panaudotą sudarant slaptą susitarimą.
2015 m. balandžio 1 d. sprendimu
High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Commercial Court)
(Aukštasis Teisingumo Teismas (Anglija ir Velsas), Karalienės suolo skyrius (komercinių bylų kolegija)) nusprendė, kad turi jurisdikciją nagrinėti ieškinį tiek, kiek jis yra susijęs su slaptu susitarimu naudojant neteisėtas priemones (
unlawful means conspiracy
) ir piktnaudžiavimu pasitikėjimu (
breach of fiduciary duty
), nurodytais grindžiant minėtą prašymą dėl nuostolių atlyginimo, išskyrus, kalbant apie pastarąjį kaltinimą, aplinkybes, susiklosčiusias tuomet, kai P. Bosworth ir C. Hurley buvo susiję darbo sutartimis su viena iš
Arcadia
grupės bendrovių, nes, to teismo teigimu, tokios faktinės aplinkybės patenka į individualių darbo sutarčių sritį ir, taikant Lugano II konvencijos 20 straipsnio 1 dalį, priskirtinos Šveicarijos teismų jurisdikcijai.
P. Bosworth ir C. Hurley apskundė šį sprendimą
Court of Appeal (England &Wales) (Civil Division)
(Apeliacinis teismas (Anglija ir Velsas) (Civilinių bylų skyrius), Jungtinė Karalystė).
Tas teismas 2016 m. rugpjūčio 19 d. sprendimu atmetė šį apeliacinį skundą. P. Bosworth ir C. Hurley dėl šio sprendimo pateikė kasacinį skundą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme.
Šiomis aplinkybėmis
Supreme Court of the United Kingdom
(Jungtinės Karalystės Aukščiausiasis Teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Kokie yra tinkami kriterijai, pagal kuriuos būtų galima nustatyti, ar darbdavio darbuotojui arba buvusiam darbuotojui (toliau – darbuotojas) pareikštas ieškinys yra „byla, susijusi“ su individualia darbo sutartimi, kaip tai suprantama pagal [Lugano II konvencijos] II antraštinės dalies 5 skirsnio nuostatas (18–21 straipsniai)?
a)
Ar tam, kad darbdavio skundžiamas veiksmas taip pat
galėtų
būti skundžiamas kaip darbuotojo individualios darbo sutarties pažeidimas, pakanka, kad darbdavio darbuotojui pareikštam ieškiniui taikomi [Lugano II konvencijos] 18–21 straipsniai, net jeigu darbdavio faktiškai pareikštas ieškinys nėra grindžiamas tos sutarties pažeidimu, juo nėra skundžiamas toks pažeidimas ir nėra tvirtinama, jog toks pažeidimas padarytas, bet jis, pavyzdžiui, pareiškiamas dėl vieno ar kelių skirtingų pagrindų, išvardytų šio prašymo skirsnio dėl faktinių aplinkybių ir klausimų 26 ir 27 punktuose?
b)
Ir ar tinkamas kriterijus yra tai, kad darbdavio darbuotojui pareikštam ieškiniui [Lugano II konvencijos] 18–21 straipsniai taikomi tik jeigu pareiga, dėl kurios faktiškai pareikštas ieškinys, yra darbo sutartyje įtvirtinta pareiga? Jeigu tai tinkamas kriterijus, ar tai reiškia, kad ieškiniui, pareikštam tik dėl pareigos, kuri kyla ne pagal darbo sutartį (ir kuri, jei tai svarbu, nėra pareiga, kurią darbuotojas „laisva valia“ sutiko vykdyti), 5 skirsnis netaikomas?
c)
Jeigu nė vienas iš pirmiau išvardytų kriterijų nėra tinkamas, koks kriterijus yra tinkamas?
2.
Jeigu bendrovė ir fizinis asmuo sudaro „sutartį“ (kaip tai suprantama pagal [Lugano II konvencijos] 5 straipsnio 1 dalį), kiek yra būtina, kad šią įmonę ir šį fizinį asmenį sietų pavaldumo santykiai, kad [šios konvencijos] 5 skirsnio tikslais ta sutartis būtų laikoma „individualia darbo sutartimi“? Ar tokie santykiai gali egzistuoti, jeigu asmuo gali nustatyti (ir nustato) savo sutarties su įmone sąlygas ir autonomiškai kontroliuoja kasdienę įmonės veiklą ir savo pareigų vykdymą, bet įmonės akcininkas (‑ai) turi teisę nutraukti šiuos santykius?
3.
Jeigu [Lugano II konvencijos] II antraštinės dalies 5 skirsnis taikomas tik ieškiniams, kuriems, be 5 skirsnio, taikoma šios konvencijos 5 straipsnio 1 dalis, kokie yra tinkami kriterijai, pagal kuriuos būtų galima nustatyti, ar ieškiniui taikoma minėta 5 straipsnio 1 dalis?
a)
Ar tai, kad skundžiamas veiksmas galėtų būti skundžiamas kaip sutarties pažeidimas, yra tinkamas kriterijus nustatyti, ar ieškiniui taikoma 5 straipsnio 1 dalis, net jeigu darbdavio faktiškai pareikštas ieškinys nėra grindžiamas tos sutarties pažeidimu, juo nėra skundžiamas toks pažeidimas ir nėra tvirtinama, kad toks pažeidimas padarytas?
b)
Ir ar tinkamas kriterijus yra tai, kad ieškiniui [Lugano II konvencijos] 5 straipsnio 1 dalis taikoma tik jeigu pareiga, dėl kurios jis faktiškai pareikštas, yra sutartinė pareiga? Jeigu tai tinkamas kriterijus, ar tai reiškia, kad ieškiniui, pareikštam tik dėl pareigos, kuri kyla ne pagal sutartį (ir kuri, jei tai svarbu, nėra pareiga, kurią atsakovas „laisva valia“ sutiko vykdyti), 5 straipsnio 1 dalis netaikoma?
c)
Jeigu nė vienas iš pirmiau išvardytų kriterijų nėra tinkamas, koks kriterijus yra tinkamas?
4.
Tokiomis aplinkybėmis, kai:
–
bendrovės A ir B yra bendrovių grupės dalis;
–
atsakovas X
de facto
eina tos bendrovių grupės generalinio direktoriaus pareigas (kaip P. Bosworth atliko grupėje
Arcadia
: šio prašymo skirsnio „Faktinės aplinkybės ir klausimai“ 14 punktas); X įdarbintas vienoje grupės bendrovėje, bendrovėje A (ir atitinkamai yra bendrovės A darbuotojas) (kaip kartais buvo P. Bosworth esant sąlygoms, nurodytoms šio prašymo skirsnio „Faktinės aplinkybės ir klausimai“ 15 punkte), ir pagal nacionalinę teisę nėra įdarbintas bendrovėje B;
–
bendrovė A pareiškia X ieškinius ir tiems ieškiniams taikomi [Lugano II konvencijos] 18–21 straipsniai ir
–
kita grupės bendrovė, bendrovė B, taip pat pareiškia X ieškinius dėl panašaus veiksmo, dėl kurio ieškinius X pareiškė bendrovė A,
kokie yra tinkami kriterijai, pagal kuriuos būtų galima nustatyti, ar bendrovės B ieškiniui taikomas [Lugano II konvencijos] 5 skirsnis? Pirmiausia:
a)
Ar atsakymą lemia tai, ar X ir bendrovę B siejo „individuali darbo sutartis“, kaip tai suprantama pagal [Lugano II konvencijos II antraštinės dalies] 5 skirsnį, ir, jei taip, koks yra tinkamas kriterijus, pagal kurį būtų galima nustatyti, ar tokia sutartis buvo?
b)
Ar [Lugano II konvencijos] II antraštinės dalies 5 skirsnio tikslais bendrovę B reikėtų laikyti X darbdave ir (arba) ar bendrovės B ieškiniams X [(žr. 4 klausimo ketvirtą įtrauką)] [Lugano II konvencijos] 18–21 straipsniai taikomi taip pat, kaip jie taikomi bendrovės A ieškiniams X? Pirmiausia:
i)
ar bendrovės B ieškiniui [Lugano II konvencijos] 18 straipsnis taikomas tik jeigu pareiga, dėl kurios jis faktiškai pareikštas, yra bendrovės B ir X darbo sutartyje įtvirtinta pareiga;
ii)
ar ieškiniui taikomas [Lugano II konvencijos] 18 straipsnis, jeigu ieškiniu skundžiamas veiksmas būtų bendrovės A ir X darbo sutartyje įtvirtintos pareigos pažeidimas?
c)
Jeigu nė vienas iš pirmiau išvardytų kriterijų nėra tinkamas, koks kriterijus yra tinkamas?“
Dėl prašymo atnaujinti žodinę proceso dalį
Po to, kai generalinis advokatas pateikė savo išvadą, Teisingumo Teismo kanceliarija gavo P. Bosworth ir C. Hurley prašymą atnaujinti žodinę proceso dalį pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 83 straipsnį. Grįsdami savo prašymą jie iš esmės teigia, kad generalinis advokatas savo išvados 45 punkte savo vertinimą grindė klaidingomis faktinėmis aplinkybėmis, kurios neatitinka nustatytų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo.
Pagal šį 83 straipsnį Teisingumo Teismas, išklausęs generalinį advokatą, gali bet kada nutarti pradėti ar atnaujinti žodinę proceso dalį – pirmiausia, jeigu jis mano, kad jam nepateikta pakankamai informacijos, arba jeigu baigus žodinę proceso dalį šalis pateikė naują faktą, kuris gali būti lemiamas Teismui priimant sprendimą, arba jeigu nagrinėjant bylą reikia remtis argumentu, dėl kurio šalys ar Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 23 straipsnyje nurodyti suinteresuotieji asmenys nepateikė nuomonės.
Nagrinėjamu atveju taip nėra. Iš tiesų Teisingumo Teismas, išklausęs generalinį advokatą, mano, kad jam pateikta visa informacija, reikalinga sprendimui priimti, ir kad byla neturi būti nagrinėjama atsižvelgiant į naują faktą, kuris galėtų būti lemiamas jam priimant sprendimą, ar naują argumentą, dėl kurio šalys jam nepateikė nuomonės.
Todėl Teisingumo Teismas mano, kad nereikia nurodyti atnaujinti žodinę proceso dalį.
Dėl prejudicinių klausimų
Kadangi pirmasis, trečiasis ir ketvirtasis klausimai grindžiami prielaida, kad sutartys, kurios P. Bosworth ir C. Hurley saisto su tam tikromis grupės
Arcadia
bendrovėmis, yra „individualios darbo sutartys“, kaip tai suprantama pagal Lugano II konvencijos II antraštinės dalies 5 skirsnio nuostatas (18–21 straipsniai), Teisingumo Teismas mano, kad pirmiausia reikia nagrinėti antrąjį klausimą.
Dėl antrojo klausimo
Savo antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Lugano II konvencijos II antraštinės dalies 5 skirsnio nuostatos (18–21 straipsniai) turi būti aiškinamos taip, kad sutartis, saistanti bendrovę ir fizinį asmenį, gali būti kvalifikuojama kaip „individuali darbo sutartis“, kaip tai suprantama pagal šias nuostatas, jei šis asmuo gali nuspręsti ar faktiškai nusprendžia dėl šios sutarties sąlygų ir jei jis turi savarankišką šios bendrovės veiklos kasdieninio valdymo ir jo paties funkcijų kontrolę, bet šios bendrovės akcininkas ar akcininkai turi teisę nutraukti minėtą sutartį.
Atsižvelgiant į tai, kad minėtos nuostatos suformuluotos taip pat, kaip ir 2000 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 44/2001 dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo (
OL L 12, 2001, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 19 sk., 4 t., p. 42) II skyriaus 5 skirsnio nuostatos (18–21 straipsniai), Teisingumo Teismo pateiktas pastarųjų nuostatų aiškinimas taikytinas ir Lugano II konvencijos II antraštinės dalies 5 skirsnio nuostatų (18–21 straipsniai) aiškinimui (šiuo klausimu žr. 2014 m. gruodžio 4 d. Sprendimo H,
C‑295/13
,
EU:C:2014:2410
,
ir
punktus).
Siekiant nustatyti, ar Lugano II konvencijos II antraštinės dalies 5 skirsnio nuostatos (18–21 straipsniai) taikytinos situacijai, kaip antai nagrinėjamai pagrindinėje byloje, reikia išnagrinėti, ar P. Bosworth ir C. Hurley gali būti laikomi saistomais „individualios darbo sutarties“, kaip tai suprantama pagal šios konvencijos 18 straipsnio 1 dalį, su viena iš grupės
Arcadia
bendrovių ir ar jie gali būti laikomi „darbuotojais“, kaip tai suprantama pagal minėtos konvencijos 18 straipsnio 2 dalį (šiuo klausimu žr. 2015 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo Holterman Ferho Exploitatie ir kt.,
C‑47/14
,
EU:C:2015:574
,
punktą).
Šiuo klausimu reikia priminti, kad toks kvalifikavimas neturėtų būti nustatytas remiantis nacionaline teise (2015 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo Holterman Ferho Exploitatie ir kt.,
C‑47/14
,
EU:C:2015:574
,
punktas) ir kad, siekiant užtikrinti visišką Lugano II konvencijos, visų pirma jos 18 straipsnio, veiksmingumą, jame nurodytos teisinės sąvokos turi būti aiškinamos savarankiškai ir toks aiškinimas turi būti vienodas visose susitariančiose valstybėse (šiuo klausimu žr. 2012 m. liepos 19 d. Sprendimo Mahamdia,
C‑154/11
,
EU:C:2012:491
,
punktą ir 2015 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo Holterman Ferho Exploitatie ir kt.,
C‑47/14
,
EU:C:2015:574
,
punktą).
Dėl sąvokos „darbuotojas“ reikia taip pat priminti, kad pagal suformuotą Teisingumo Teismo jurisprudenciją ši sąvoka turi būti apibrėžiama remiantis objektyviais darbo santykius apibūdinančiais kriterijais, atsižvelgiant į atitinkamų asmenų teises ir pareigas. Darbo santykių esminis požymis yra tas, kad asmuo tam tikrą laiką kito asmens naudai ir jo vadovaujamas teikia paslaugas, už kurias gauna atlyginimą (žr., be kita ko, 2007 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo Kiiski,
C‑116/06
,
EU:C:2007:536
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Iš to darytina išvada, kad darbo santykiai suponuoja, jog egzistuoja pavaldumo santykiai tarp darbuotojo ir jo darbdavio ir kad tokių santykių buvimas turi būti vertinamas kiekvienu atskiru atveju atsižvelgiant į visus šalių tarpusavio santykius apibūdinančius elementus ir aplinkybes (2015 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo Holterman Ferho Exploitatie ir kt.,
C‑47/14
,
EU:C:2015:574
,
punktas ir 2018 m. lapkričio 20 d. Sprendimo Sindicatul Familia Constanţa ir kt.,
C‑147/17
,
EU:C:2018:926
,
punktas).
Be to, reikia pažymėti, kad, pagal Lugano II konvencijos II antraštinės dalies 5 skirsnio nuostatų (18–21 straipsniai) formuluotę sutarties sudarymas nėra šiose nuostatose numatytų specialių jurisdikcijos taisyklių taikymo sąlyga, todėl, kaip iš esmės nurodė generalinis advokatas savo išvados 34–36 punktuose, formalios sutarties nebuvimas nesudaro kliūčių egzistuoti darbo santykiams, patenkantiems į sąvoką „individuali darbo sutartis“, kaip tai suprantama pagal minėtas nuostatas.
Vis dėlto tokie santykiai gali būti kvalifikuojami „individualia darbo sutartimi“, kaip tai suprantama pagal Lugano II konvencijos II antraštinės dalies 5 skirsnio nuostatas (18–21 straipsniai), tik jei egzistuoja pavaldumo santykiai tarp atitinkamos bendrovės ir jos vadovo.
Šiuo atveju reikia priminti, kad remiantis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo pateikta informacija, P. Bosworth ir C. Hurley buvo grupės
Arcadia
atitinkamai
chief executive officer
ir
chief financial officer
, kad jie buvo bendrovių
Arcadia London
,
Arcadia Singapore
ir
Arcadia Switzerland
vadovai, kad jie buvo susiję su viena iš šių bendrovių darbo sutartimi, parengta jų pačių arba laikantis jų nurodymų, ir kad jie visuomet veikė visų grupės
Arcadia
bendrovių vardu ir sąskaita.
Iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą taip pat matyti, kad P. Bosworth ir C. Hurley vykdė asmens, kuris juos įdarbino, jų darbo vietos ir darbo sąlygų kontrolę.
Iš šių aplinkybių išplaukia, kad P. Bosworth ir C. Hurley turėjo didelę įtaką
Arcadia
ir kad todėl reikia daryti išvadą apie pavaldumo santykių nebuvimą (šiuo klausimu žr. 2015 m. rugsėjo 10 d. Sprendimo Holterman Ferho Exploitatie ir kt.,
C‑47/14
,
EU:C:2015:574
,
punktą), nepriklausomai nuo to, ar jie turėjo
Arcadia
kapitalo dalį, ar ne.
Šiuo klausimu nėra reikšminga aplinkybė, kad P. Bosworth ir C. Hurley buvo atsakingi grupės
Arcadia
akcininkams, kurie, tarpininkaujami
Farahead Holdings
, turėjo teisę juos priimti į darbą ir atleisti iš jo.
Iš tiesų, kaip nurodė generalinis advokatas savo išvados 46 punkte, kaip ir bendri nurodymai, kuriuos vadovas gauna iš bendrovės, kuriai jis vadovauja, akcininkų dėl bendrovės veiklos krypties, įstatyme numatyti akcininkų kontrolės mechanizmai savaime nereiškia pavaldumo santykių buvimo, todėl vien aplinkybės, kad tie patys akcininkai gali atšaukti šį vadovą iš pareigų, nepakanka šiems santykiams apibūdinti.
Iš to darytina išvada, kad tarp bendrovės ir jos vadovo sudaryta sutartis esant aplinkybėms, kaip antai nagrinėjamoms pagrindinėje byloje, nėra „individuali darbo sutartis“, kaip tai suprantama pagal Lugano II konvencijos II antraštinės dalies 5 skirsnio nuostatas (18–21 straipsniai).
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į antrąjį klausimą reikia atsakyti taip: Lugano II konvencijos II antraštinės dalies 5 skirsnio nuostatos (18–21 straipsniai) turi būti aiškinamos taip, kad sutartis, saistanti bendrovę ir fizinį asmenį, einantį jos vadovo pareigas, nesukuria pavaldumo santykių tarp jų ir todėl negali būti kvalifikuojama kaip „individuali darbo sutartis“, kaip tai suprantama pagal šias nuostatas, jei šis asmuo gali nuspręsti ar faktiškai nusprendžia dėl šios sutarties sąlygų ir jei jis turi savarankišką šios bendrovės veiklos kasdieninio valdymo ir jo paties funkcijų kontrolę, nors šios bendrovės akcininkas ar akcininkai turi teisę nutraukti minėtą sutartį.
Dėl pirmojo, trečiojo ir ketvirtojo klausimų
Atsižvelgiant į atsakymą į antrąjį klausimą, nebereikia atsakyti į pirmąjį, trečiąjį ir ketvirtąjį klausimus.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:

Konvencijos dėl jurisdikcijos ir teismo sprendimų civilinėse ir komercinėse bylose pripažinimo ir vykdymo, pasirašytos 2007 m. spalio 30 d., Bendrijos vardu patvirtintos 2008 m. lapkričio 27 d. Tarybos sprendimu 2009/430/EB, II antraštinės dalies 5 skirsnio nuostatos (18–21 straipsniai) turi būti aiškinamos taip, kad sutartis, saistanti bendrovę ir fizinį asmenį, einantį jos vadovo pareigas, nesukuria pavaldumo santykių tarp jų ir todėl negali būti kvalifikuojama kaip „individuali darbo sutartis“, kaip tai suprantama pagal šias nuostatas, jei šis asmuo gali nuspręsti ar faktiškai nusprendžia dėl šios sutarties sąlygų ir jei jis turi savarankišką šios bendrovės veiklos kasdieninio valdymo ir jo paties funkcijų kontrolę, nors šios bendrovės akcininkas ar akcininkai turi teisę nutraukti minėtą sutartį.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.