CELEX: 62019CJ0309
Apeliacinis skundas
Bendrojo Teismo procedūros reglamento 73 straipsnio 1 dalis
Bendrojo Teismo nutartis, kuria ieškinys dėl to, kad jame nėra parašo ranka, pripažįstamas akivaizdžiai nepriimtinu
Ieškinio popierinė versija, kurioje yra spausdintas autentifikuotas elektroninis parašas

Apeliaciniu skundu
Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos
(„Morcilla de Burgos“ gamintojų asociacija, Ispanija) prašo panaikinti 2019 m. vasario 14 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo nutartį Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos / Komisija,
T‑709/18
, nepaskelbta Rink., toliau – skundžiama nutartis,
EU:T:2019:107
), kuria Bendrasis Teismas atmetė jos ieškinį dėl 2018 m. rugpjūčio 29 d. Komisijos įgyvendinimo reglamento (ES) 2018/1214, kuriuo į saugomų kilmės vietos nuorodų ir saugomų geografinių nuorodų registrą įtraukiamas pavadinimas („Morcilla de Burgos“ (SGN))] (
OL L 224, 2018, p. 3
; toliau – ginčijamas reglamentas).
Procedūra Bendrajame Teisme ir skundžiama nutartis
2018 m. lapkričio 28 d. Bendrojo Teismo kanceliarija telefaksu gavo apeliantės ieškinį dėl ginčijamo reglamento panaikinimo ir du papildomus prašymus.
Kadangi šis reglamentas
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
buvo paskelbtas 2018 m. rugsėjo 5 d., terminas pateikti ieškinį dėl jo pasibaigė 2018 m. lapkričio 29 d.
2018 m. lapkričio 29 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo ieškinio popierinę versiją, pasirašytą įvairiais parašais.
Remdamasis savo Procedūros reglamento 126 straipsniu, Bendrasis Teismas nusprendė netęsti proceso ir priimti sprendimą motyvuota nutartimi; šia nutartimi jis atmetė ieškinį kaip akivaizdžiai nepriimtiną.
Skundžiamos nutarties 10 ir 12 punktuose Bendrasis Teismas, pirmiausia, priminė, kad pagal šioje byloje taikomos redakcijos Procedūros reglamento 73 straipsnio 1 dalį „[k]iekvieno procesinio dokumento originalo popierinę versiją turi ranka pasirašyti šalies atstovas arba advokatas“ ir kad šios taisyklės nesilaikymas pagal Teisingumo Teismo jurisprudenciją negali būti pašalintas. Antra, šios nutarties 15 punkte jis pažymėjo, kad ieškinio popierinė versija, kurioje išdėstyta pagrindinė ieškinio dalis ir papildomi prašymai, laikytina vienu procesiniu dokumentu. Galiausiai, šis teismas minėtos nutarties 16 ir 17 punktuose, siejamuose su šios nutarties 6 punktu, konstatavo, kad kadangi nė vienas iš šiame procesiniame dokumente esančių parašų nebuvo parašas ranka, o buvo tik skenuotas parašas, ieškinys yra akivaizdžiai nepriimtinas ir neturi būti įteiktas Europos Komisijai.
Šalių reikalavimai Teisingumo Teisme
Apeliaciniu skundu apeliantė Teisingumo Teismo prašo:
–
pripažinti apeliacinį skundą priimtinu,
–
panaikinti visą skundžiamą nutartį,
–
pripažinti Bendrajame Teisme pateiktą ieškinį priimtinu ir panaikinti ginčijamą reglamentą, ir
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Komisija Teisingumo Teismo prašo atmesti apeliacinį skundą ir priteisti iš apeliantės bylinėjimosi išlaidas.
Dėl apeliacinio skundo
Savo vieninteliu pagrindu apeliantė teigia, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, kai skundžiamoje nutartyje pripažino, jog jo Procedūros reglamento 73 straipsnyje nustatyti reikalavimai, kaip jie aiškinami jurisprudencijoje, buvo pažeisti. Ji iš esmės teigia, kad ši teisės klaida buvo padaryta Bendrajam Teismui iškraipius faktines aplinkybes, nes jis klaidingai manė, kad ieškinyje buvo skenuoti parašai, nors šie parašai iš tikrųjų buvo kvalifikuoti elektroniniai parašai, kurie turėjo būti prilyginti parašams ranka, kaip tai suprantama pagal šį straipsnį.
Primintina, kad remiantis SESV 256 straipsnio 1 dalies antra pastraipa ir Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirma pastraipa apeliacinėje byloje gali būti nagrinėjami tik teisės klausimai. Todėl tik Bendrasis Teismas yra kompetentingas nustatyti ir vertinti bylai reikšmingas faktines aplinkybes ir įrodymus. Taigi tokių faktinių aplinkybių ir įrodymų vertinimas nėra teisės klausimas, dėl kurio galima pateikti apeliacinį skundą Teisingumo Teismui, nebent jie buvo iškreipti (2019 m. lapkričio 13 d. Sprendimo Outsource Professional Services / EUIPO,
C‑528/18 P
, nepaskelbtas Rink.,
EU:C:2019:961
,
punktas).
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad toks iškraipymas turi būti akivaizdžiai matomas iš bylos medžiagos, nesant reikalo iš naujo vertinti faktines aplinkybes ir įrodymus, ir kad ieškovas turi aiškiai nurodyti aplinkybes, kurias Bendrasis Teismas iškraipė, ir įrodyti analizės klaidas, kurios, jam vertinant, lėmė šį iškraipymą (šiuo klausimu žr., be kita ko, 2019 m. lapkričio 13 d. Sprendimo OutsourceProfessional Services / EUIPO,
C‑528/18 P
, nepaskelbtas Rink.,
EU:C:2019:961
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Šioje byloje konstatuotina, kad paskutiniame ieškinio originalo puslapyje yra kiekvieno iš dviejų advokatų parašas, panašus į parašą ranka, su prierašu „[kiekvieno advokato pavardė] pasirašyta elektroniniu būdu“ ir atpažinties kodas, susietas su kiekvieno pasirašiusio advokato vardu ir pavarde, taip pat nurodyta data ir laikas, kai buvo pasinaudota kvalifikuotais elektroniniais parašais. Be to, to paties dokumento originalo 25 ir 26 puslapiuose taip pat yra kiekvieno iš apeliantės advokatų parašas, kuris panašus į parašą ranka.
Dėl, pirmiausia, parašų, kurie panašūs į parašus ranka, esančių ieškinio 25, 26 ir paskutiniame puslapiuose, pažymėtina, kad fiziškai ištyrus ieškinio originalą matyti, kad tai yra skenuoti parašų ranka atvaizdai ir to apeliantė neginčija.
Antra, kiek tai susiję su tariamais kvalifikuotais elektroniniais parašais, esančiais paskutiniame ieškinio puslapyje, neatsižvelgiant į tai, kad apeliantės advokatai turi nacionalinius sertifikatus, leidžiančius jiems naudoti tokius parašus, pažymėtina, jog ieškinio originalas yra popierinės, o ne elektroninės formos, todėl su šiais parašais susiję duomenys, nors kartu su jais ir vartojamas žodžių junginys „pasirašyta elektroniniu būdu“, negali būti laikomi esančiais elektroninio pobūdžio, o turi būti laikomi paprasčiausiomis nuorodomis, atspausdintomis lygiai taip pat, kaip ir bet kokia kita ieškinyje esanti informacija.
Trečia, priešingai nei teigia apeliantė, ieškinio originalo popierinėje versijoje yra ne kvalifikuoti elektroniniai parašai, o geriausiu atveju ant popieriaus atspausdintas elektroninis dokumentas su kiekvieno iš apeliantės advokatų kvalifikuotu elektroniniu parašu.
Iš pirmesnių trijų šio sprendimo punktų matyti, kad, remiantis šioje byloje galiojančios redakcijos Bendrojo Teismo procedūros reglamento 73 straipsnio 1 dalimi, siekdamas patikrinti, ar ieškinio originalas pasirašytas ranka, Bendrasis Teismas galėjo atsižvelgti tik į parašus ieškinio popierinės versijos 25, 26 ir paskutiniame puslapiuose, kurie buvo panašūs į parašus ranka, o jie, kaip matyti iš šio sprendimo 13 punkto, yra skenuoti parašai. Šiomis aplinkybėmis negalima Bendrojo Teismo kaltinti faktinių aplinkybių iškraipymu, kai jis skundžiamos nutarties 6 punkte manė, jog ieškinyje pateikti ne apeliantės atstovų parašai ranka, o tik skenuoti parašai.
Kadangi ieškinio originalas negalėjo būti pasirašytas kvalifikuotais elektroniniais parašais, apeliantės argumento, grindžiamo tokių parašų prilyginimu parašams ranka, nagrinėti nereikia.
Kadangi visi ieškinio originalo popierinėje versijoje esantys parašai turi būti laikomi skenuotais parašais ir apeliantė neginčija Bendrojo Teismo skundžiamos nutarties 10–16 punktuose dėl tokių parašų pateiktų motyvų svarbos, apeliantės teiginį, grindžiamą Bendrojo Teismo teisės klaida, padaryta iškraipius faktines aplinkybes, reikia atmesti.
Be to, kiek tai susiję pirmiausia su apeliantės teiginiu, kad jos advokatai, pateikdami ieškinį, laikėsi jiems telefonu Bendrojo Teismo kanceliarijos atstovo duotų nurodymų, pakanka konstatuoti, kad apeliantė neteigia, kad kanceliarijos atstovas jos advokatams nurodė atsiųsti tris dokumento originalo, kuriame tebūtų skenuoti parašai ir spausdinti kvalifikuoti elektroniniai parašai, egzempliorius ir kad taip elgdamasis jis juos suklaidino.
Dėl ieškinyje pateikto teiginio, kad įsigaliojus naujajai Bendrojo Teismo procedūros reglamento redakcijai parašo ranka reikalavimas buvo panaikintas nuo 2018 m. gruodžio 1 d., tai yra praėjus tik dviem dienoms po to, kai pasibaigė ieškinio pareiškimo terminas, pakanka konstatuoti, kad apeliantė neginčija, jog turi būti taikoma iki 2018 m. gruodžio 1 d. galiojusi minėto Procedūros reglamento redakcija.
Galiausiai, kadangi apeliantė nurodo švelnesnio baudžiamojo įstatymo taikymo atgaline data principą, pažymėtina, kad, be to fakto, jog ši byla nepatenka į baudžiamųjų bylų sritį, tai, kad Bendrasis Teismas skundžiamojoje nutartyje pripažino ieškinį nepriimtinu, nereiškia, jog apeliantei buvo paskirta „sankcija“, – tai tėra paprasčiausia pasekmė to, kad ji nesilaikė Bendrojo Teismo procedūros reglamente įtvirtintos procedūros taisyklės.
Atsižvelgiant į tai, kas pirma išdėstyta, apeliantės nurodytą vienintelį pagrindą, vadinasi, ir visą apeliacinį skundą reikia atmesti.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 184 straipsnio 2 dalį, jeigu apeliacinis skundas yra nepagrįstas, bylinėjimosi išlaidų klausimą sprendžia Teisingumo Teismas. To paties reglamento 138 straipsnio 1 dalyje, kuri taikoma apeliaciniam procesui pagal jo 184 straipsnio 1 dalį, nustatyta, kad pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
Kadangi Komisija reikalavo priteisti bylinėjimosi išlaidas iš apeliantės ir apeliantė pralaimėjo bylą, iš jos priteisiamos bylinėjimosi išlaidos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (aštuntoji kolegija) nusprendžia:

1.
Atmesti apeliacinį skundą.

2.
Priteisti iš
Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos
bylinėjimosi išlaidas.

Parašai
(
*1
)	Proceso kalba: ispanų.