CELEX: 62019CJ0330
Eelotsusetaotlus
Tolliliit
Määrus (EMÜ) nr 2913/92
Ühenduse tolliseadustik
Artikli 121 lõige 1
Seestöötlemise protseduur
Vabasse ringlusse lubamine
Tollivõla tekkimine
Võla kindlaksmääramine
Mõiste „maksustamiselemendid“
Tariifse soodusmeetme arvessevõtmine

Eelotsusetaotlus käsitleb nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (
EÜT 1992, L 302, lk 1
; ELT eriväljaanne 02/04, lk 307; edaspidi „tolliseadustik“), artikli 121 lõike 1 tõlgendamist.
Taotlus on esitatud Staatssecretaris van Financiëni (rahanduse riigisekretär, Madalmaad) ja Exter BV vahelises kohtuvaidluses tariifse soodusmeetme kohaldamise üle.
Õiguslik raamistik
Tolliseadustik on alates 1. maist 2016 tühistatud ja asendatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. oktoobri 2013. aasta määrusega (EL) nr 952/2013, millega kehtestatakse liidu tolliseadustik (
ELT 2013, L 269, lk 1
; parandused
ELT 2013, L 287, lk 90
;
ELT 2016, L 267, lk 2
, ja
ELT 2018, L 173, lk 35
). Võttes aga arvesse põhikohtuasja asjaolude kuupäeva, on käesolevas asjas endiselt kohaldatav tolliseadustik.
Tolliseadustiku artiklis 20 oli sätestatud:
„1.   Tollivõla tekkimisel seaduse alusel tasumisele kuuluvad tollimaksud põhinevad Euroopa ühenduste tollitariifistikul.
[…]
3.   Euroopa Ühenduste tollitariifistiku moodustavad:
a)
kauba koondnomenklatuur;
[…]
c)
koondnomenklatuuris hõlmatud toodete suhtes tavaliselt kohaldatavad maksumäärad ja muud maksustamiselemendid:
–
tollimaksud
[…]
d)
tariifsed soodusmeetmed lepingutes, mille ühendus on sõlminud teatavate riikide või riikide rühmadega ja milles nähakse ette tariifne sooduskohtlemine;
e)
tariifsed soodusmeetmed, mille ühendus on teatavate riikide, riikide rühmade või territooriumide suhtes ühepoolselt kehtestanud;
f)
ühepoolsed peatamismeetmed, millega nähakse ette teatavatelt kaupadelt tasumisele kuuluvate imporditollimaksude vähendamine või nendest vabastamine;
g)
muud tariifsed meetmed, mis on ette nähtud ühenduse muude õigusaktidega.
[…]“.
Selle seadustiku alajaotuses D pealkirjaga „Seestöötlemine“ oli artiklis 114 sätestatud:
„1.   Ilma et see piiraks artikli 115 kohaldamist, võimaldab seestöötlemise protseduur kasutada ühenduse tolliterritooriumil ühe või mitme töötlemistoimingu käigus järgmisi kaupu:
a)
ühenduseväline kaup, mis on määratud ühenduse tolliterritooriumilt reekspordiks kompensatsioonitoodete kujul, ilma et sellise kauba suhtes kohaldataks imporditollimaksu või kaubanduspoliitilisi meetmeid;
b)
vabasse ringlusse lubatud kaup, millelt tasutavad imporditollimaksud makstakse tagasi või neid makse vähendatakse, kui selline kaup eksporditakse ühenduse tolliterritooriumilt kompensatsioonitoodete kujul.
2.   Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
a)
peatamissüsteem – lõike 1 punktis a osutatud seestöötlemisega seotud soodustuste süsteem;
[…]
c)
töötlemistoimingud:
–
toimingud kaupadega, sealhulgas selle paigaldamine, kooste või sobitamine teiste kaupadega,
–
kauba töötlemine,
–
kauba parandamine, sealhulgas selle ennistamine ja korrastamine,
–
vastavalt komiteemenetlusele määratletud teatava kauba kasutamine, mis ei sisaldu kompensatsioonitoodetes, aga mis võimaldab või hõlbustab kompensatsioonitoodete tootmist, isegi kui see kaup täielikult või osaliselt töötlemise käigus ära kasutatakse;
d)
kompensatsioonitooted – kõik töötlemistoimingute tulemusel saadud tooted;
[…]“.
Nimetatud seadustiku artiklis 120 oli ette nähtud:
„Juhud ja tingimused, mille puhul muutmata kujul kaup või kompensatsioonitooted loetakse vabasse ringlusse lubatuks, võib määrata kooskõlas komiteemenetlusega.“
Tolliseadustiku artikkel 121 oli sõnastatud järgmiselt:
„1.   „Kui artiklist 122 ei tulene teisiti, määratakse tekkinud tollivõlast tulenev tasumisele kuuluv maksusumma, võttes aluseks importkauba suhtes selle seestöötlemise protseduurile suunamise deklaratsiooni aktsepteerimise ajal kohaldatavad maksustamiselemendid.
2.   Kui lõikes 1 nimetatud ajal vastab importkaup tingimustele, mille alusel võib selle suhtes tariifikvootide või tariifilagede raames kohaldada tariifset sooduskohtlemist, võib selle suhtes kohaldada mis tahes sooduskohtlemist, mis on ette nähtud identse kauba puhul vabasse ringlusse lubamise deklaratsiooni aktsepteerimise ajal.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
Exter on toiduainetööstuse ettevõtja, kes töötleb valguhüdrolüsaate (edaspidi „hüdrolüsaadid“) komponendiks, mida kasutatakse põhitoorainena puljongite tootmisel.
Seetõttu oli tal 23. maist 2012 kuni 23. maini 2015 lubatud peatamismenetlust kohaldades kasutada hüdrolüsaatide seestöötlemise protseduuri. Ajavahemikul 12. novembrist 2012 kuni 17. juunini 2013 suunas see ettevõtja seestöötlemise protseduurile mitu Taist pärit hüdrolüsaadisaadetist (edaspidi „vaidlusalused tooted“).
Tollideklaratsiooni aktsepteerimise ajal oli selle kauba tariifsele alamrubriigile vastav harilik tollimaksumäär 12,8%. Erandina sellest harilikust määrast kohaldati hüdrolüsaatide suhtes kuni 31. detsembrini 2013 tariifset soodusmeedet, mille kohaselt alandati nende toodete puhul harilikku maksumäära 8,9%‑le, kui need olid pärit sellisest soodustatud riigist nagu Tai, tuginedes nõukogu 22. juuli 2008. aasta määruse (EÜ) nr 732/2008, millega kohaldatakse üldiste tariifsete soodustuste kava 1. jaanuarist 2009 ja millega muudetakse määrusi (EÜ) nr 552/97, (EÜ) nr 1933/2006 ja komisjoni määrusi (EÜ) nr 1100/2006 ja (EÜ) nr 964/2007 (
ELT 2008, L 211, lk 1
), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2011. aasta määrusega (EL) nr 512/2011 (
ELT 2011, L 145, lk 28
), artikli 6 lõikele 3 ja artiklile 7.
Pärast seestöötlemist otsustas Exter jätta osa vaidlusalustest toodetest reeksportimata ja lõpetada nende suhtes seestöötlemise protseduuri. Ajavahemikul 4. veebruarist kuni 26. augustini 2014 deklareeris ta neid tooteid partiide kaupa vabasse ringlusse suunamiseks.
Asjaomastes deklaratsioonides märkis Exter, et vaidlusalused tooted on suunatud seestöötlemise protseduurile, mille suhtes kohaldatakse peatamismenetlust, kirjeldas neid tooteid kui „valguhüdrolüsaate“ ja märkis ära nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi‑ ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta (
EÜT 1987, L 256, lk 1
) I lisas sisalduva kombineeritud nomenklatuuri alamrubriigi 21069092, arvestades selle määruse järjestikust muutmist komisjoni 27. septembri 2011. aasta määrusega (EL) nr 1006/2011 (
ELT 2011, L 282, lk 1
) ja komisjoni 9. oktoobri 2012. aasta rakendusmäärusega (EL) nr 927/2012 (
ELT 2012, L 304, lk 1
). Ühtlasi palus Exter Madalmaade pädeval tolliasutusel (edaspidi „toll“) võtta tollivõla arvutamisel aluseks määruses (EÜ) nr 732/2008 sätestatud soodusmäär 8,9%.
Käesoleva kohtuotsuse punktis 10 nimetatud tariifne soodusmeede oli ajavahemikul 1. jaanuarist 2014 kuni 31. detsembrini 2016 peatatud. Seega siis, kui Exter deklareeris vaidlusalused tooted vabasse ringlusse lubamiseks, kehtis peatamine. Sel põhjusel ei kohaldanud toll soodusmaksumäära 8,9%, vaid määras tasumisele kuuluva tollimaksu määraga 12,8%.
Gerechtshof Amsterdamile (Amsterdami apellatsioonikohus, Madalmaad) esitati vaidlus küsimuses, kas toll oleks vaidlusaluste toodete vabasse ringlusse lubamisel pidanud 2014. aastal tasumisele kuuluva tollivõla arvutamisel võtma aluseks 2012. ja 2013. aastal kehtinud tariifse soodusmeetme. See kohus leidis, et sellises olukorras, nagu on arutusel põhikohtuasjas, tuleb tollivõla summa arvutada vastavalt tolliseadustiku artikli 121 lõikele 1 nende maksustamiselementide alusel, mis kehtisid imporditud kauba suhtes selle seestöötlemise protseduurile suunamise deklaratsiooni aktsepteerimise ajal. Kohus märkis eelkõige, et poolte vahel ei ole vaidlust selles, et vaidlusaluste toodete seestöötlemise protseduurile suunamise ajal vastas Exter kõigile 8,9% soodusmaksumäära kohaldamise tingimustele juhul, kui ta oleks sel hetkel deklareerinud need kaubad vabasse ringlusse lubamiseks ja taotlenud kõnealuse soodustariifi kohaldamist. Gerechtshof Amsterdam (Amsterdami apellatsioonikohus) järeldas sellest, et sellisel juhul on toll vabasse ringlusse lubamise deklaratsioonidest tuleneva tollivõla arvutamisel kohustatud kohaldama soodusmaksumäära 8,9%.
Hoge Raad der Nederlanden (Madalmaade kõrgeim kohus), kellele rahanduse riigisekretär esitas edasikaebuse, annab eelotsusetaotluses tolliseadustiku artikli 121 lõike 1 sõnastuse kaks võimalikku tõlgendust.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus selgitab esiteks, et tolliseadustiku artikli 121 lõiget 1 võib tõlgendada nii, et mõiste „maksustamiselemendid“ selle sätte tähenduses hõlmab ka selle seadustiku artikli 20 lõikes 3 nimetatud impordimakse ja tariifseid soodusmeetmeid. Selle tõlgenduse kohaselt tuleks nii muutmata kujul imporditud kauba kui ka kompensatsioonitoodete puhul nõuda sisse summa, mis oleks tulnud tasuda juhul, kui importkaupa ei oleks suunatud seestöötlemise protseduurile, kohaldades peatamissüsteemi, vaid see oleks kohe suunatud vabasse ringlusse. Käesoleval juhul tähendab see, et vaidlusaluste toodete suhtes kohaldatakse tolliseadustiku artikli 121 lõike 1 alusel vastavalt selle seadustiku artikli 20 lõike 3 punktile c imporditollimaksu määra, mis oli hüdrolüsaatide suhtes üldjuhul kohaldatav kauba seestöötlemise protseduurile suunamise deklaratsioonide aktsepteerimise hetkel, st 8,9% soodusmaksumäära, ning seega oleks Exter pidanud saama 2014. aasta suhtes kohaldada seda maksumäära.
Teiseks esitab eelotsusetaotluse esitanud kohus tõlgenduse, mille kohaselt mõiste „maksustamiselemendid“ tolliseadustiku tähenduses ei viita tollimaksu harilikele ega soodusmääradele. Ta rõhutab, et vähemalt Madalmaades tehakse seaduse alusel tasumisele kuuluvate tollimaksude, lõivude ja muude maksude summa kindlaksmääramisel mõistete abil vahet ühelt poolt protsendimäärade või eritollimaksude ja võimalike tariifsete meetmete (soodusmeetmed) ning teiselt poolt nende maksustamiselementide vahel, mille suhtes neid maksumäärasid ja ‑meetmeid tuleb kohaldada, nagu kauba väärtus, kaal või kogus. Ta märgib, et see tõlgendus järgib põhimõtet, mille kohaselt arvutatakse tollimaks õigusliku ja faktilise olukorra alusel, mis valitses tollivõla tekkimise hetkel. Selline tõlgendus tähendaks käesoleval juhul seda, et Exter ei oleks saanud kohaldada tariifset soodusmeedet 2014. aasta osas, kuna hetkel, mil tollivõlg tuli arvutada, st vabasse ringlusse lubamise deklaratsiooni aktsepteerimise kuupäeval, oli see meede peatatud ja seega kohaldati taas harilikku tollimaksumäära.
Kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohus eelistab teist tõlgendust, leiab ta, et tema analüüsi õigsus ei ole siiski väljaspool põhjendatud kahtlust.
Neil asjaoludel otsustas Hoge Raad der Nederlanden (Madalmaade kõrgeim kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas [tolliseadustiku] artikli 121 lõige 1 toob kaasa selle, et tariifset soodusmeedet, mida võidi imporditud kauba suhtes kohaldada ajal, mil kaup peatamismenetlust kohaldades seestöötlemise protseduurile suunati, võidakse arvesse võtta veel ka selle tollivõla summa määramisel, mis tekib töötlemata või töödeldud kujul kauba suunamisel vabasse ringlusse, kui kõnealune tariifne meede on vabasse ringlusse suunamise deklaratsiooni aktsepteerimise kuupäeval peatatud?“
Eelotsuse küsimuse analüüs
Oma küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitust, kas tolliseadustiku artikli 121 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sellise tariifse soodusmeetme kohaldamine, millega kaasneb vähendatud tollimaksumäär, mis kehtis kauba seestöötlemise protseduurile suunamise deklaratsiooni aktsepteerimise ajal, kuid mis oli selle kauba vabasse ringlusse lubamise deklaratsiooni aktsepteerimise kuupäeval peatatud.
Tolliseadustiku artikli 121 lõikest 1 tuleneb, et kui seestöötlemise protseduuri raames tekib tollivõlg, määratakse selle summa, võttes aluseks importkauba suhtes selle seestöötlemise protseduurile suunamise deklaratsiooni aktsepteerimise ajal kohaldatavad maksustamiselemendid.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on seega tekkinud küsimus, kas mõistet „maksustamiselemendid“ selle sätte tähenduses tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab ka harilikku tollimaksumäära ja soodusmäära või nii, et see piirdub ainult nende maksustamiselementidega, mille suhtes neid määrasid tuleb kohaldada, nagu kauba tariifne klassifitseerimine, tolliväärtus, kogus, laad või päritolu.
Alustuseks olgu märgitud, et tolliseadustikus ei ole mõistet „maksustamiselemendid“ määratletud ja seadustik ei viita selle mõiste tähenduse ja ulatuse kindlaksmääramiseks liikmesriikide õigusele.
Sellega seoses tuleb silmas pidada Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikat, mille kohaselt tuleneb nii liidu õiguse ühetaolise kohaldamise nõudest kui ka võrdsuse põhimõttest, et liidu õigusnorme, mis ei viita sõnaselgelt liikmesriikide õigusele nende tähenduse ning ulatuse kindlaksmääramiseks, tuleb tavaliselt kogu Euroopa Liidus tõlgendada autonoomselt ja ühetaoliselt ning seda tuleb teha sätte konteksti ja asjaomase õigusakti eesmärki arvesse võttes. Seega tuleb tolliseadustiku artikli 121 lõikes 1 sisalduvat mõistet „maksustamiselemendid“ esiteks käsitada liidu õiguse autonoomse mõistena ja teiseks tõlgendada, arvestades asjaomase õigusakti eesmärki ja seda mõistet sisaldava artikli konteksti (vt selle kohta 11. mai 2017. aasta kohtuotsus The Shirtmakers,
C‑59/16
,
EU:C:2017:362
, punktid
ja
).
Mis puudutab seestöötlemise protseduuri eesmärki, siis tuleb osundada tolliseadustiku artikli 114 lõiget 1, kus on ette nähtud, et see protseduur võimaldab kasutada liidu tolliterritooriumil ühe või mitme töötlemistoimingu käigus ühendusevälist kaupa, mis on määratud ühenduse tolliterritooriumilt reekspordiks kompensatsioonitoodete kujul, ilma et sellise kauba suhtes kohaldataks imporditollimaksu või kaubanduspoliitilisi meetmeid. Tolliseadustiku artikli 114 lõike 2 punkti a kohaselt nimetatakse seestöötlemise protseduuri seda vormi „peatamissüsteemiks“. Nimetatud seadustiku artikli 114 lõike 2 punktidest c ja d tuleneb, et kompensatsioonitooted on kõik tooted, mis on saadud selliste töötlemistoimingute tulemusel nagu toimingud kaupadega ja kauba töötlemine.
Kauba liidu tolliterritooriumilt kompensatsioonitoodetena reeksport on üks seestöötlemise protseduuri kohaldamise tingimusi. Siit tuleneb, et seestöötlemise protseduuri saab õiguspäraselt kohaldada üksnes siis, kui kaup on tegelikult mõeldud liidu tolliterritooriumilt reeksportimiseks, nagu on korratud komisjoni 2. juuli 1993. aasta määruse (EMÜ) nr 2454/93, millega kehtestatakse rakendussätted määrusele (EMÜ) nr 2913/92 (
EÜT 1993, L 253, lk 1
; ELT eriväljaanne 02/06, lk 3) (muudetud komisjoni 4. mai 2001. aasta määrusega (EÜ) nr 993/2001 (
ELT 2001, L 141, lk 1
; ELT eriväljaanne 02/11, lk 286), artiklis 537, mille kohaselt peab selle kohaldamist taotlev isik „kavatse[ma asjaomase kauba] […] reeksportida“ (vt selle kohta 4. juuni 2009. aasta kohtuotsus Pometon,
C‑158/08
,
EU:C:2009:349
, punkt
).
Sellega seoses on Euroopa Kohus täpsustanud, et seestöötlemise protseduur, millega kaasneb tollimaksu peatamine, on erakorraline meede, mis on mõeldud teatava majandustegevuse hõlbustamiseks (vt selle kohta 14. jaanuari 2010. aasta kohtuotsus Terex Equipment jt,
C‑430/08 ja C‑431/08
,
EU:C:2010:15
, punkt
). Õigusnormide kogumist, mis moodustavad kõnealuse õigusinstituudi, tuleneb, et seestöötlemise protseduuri eesmärk on vabastada tollimaksust üksnes need kaubad, mis on liidu tolliterritooriumile toodud vaid ajutiselt, selleks et neid töödelda, parandada või ümber kujundada, ning mis seejärel reeksporditakse, mis võimaldab sel viisil vältida majandustegevuse karistamist liidu liikmesriikides (4. juuni 2009. aasta kohtuotsus Pometon,
C‑158/08
,
EU:C:2009:349
, punkt
).
Samas tuleneb tolliseadustiku artiklist 120, et muutmata kujul kauba või kompensatsioonitooted võib lubada vabasse ringlusse, mille tagajärjel tekib tollivõlg vastavalt tolliseadustiku artiklile 121.
Samuti tuleb arvesse võtta asjaolu, et sellised tariifsed soodusmeetmed, nagu on arutusel põhikohtuasjas, on osa üldistest tariifsete soodustuste skeemist, mille Euroopa Liidu Nõukogu määrab kindlaks määrusega, mida kohaldatakse teatava ajavahemiku suhtes. Nagu Euroopa Komisjon õigesti märgib, võib juhul, kui tolliseadustiku artikli 121 lõikes 1 sisalduv mõiste „maksustamiselemendid“ hõlmab kohaldatavat tollimaksumäära, ettevõtja valida võimaluse suunata kaup seestöötlemise protseduurile pikemaks ajaks, et lasta see vabasse ringlusse alles pärast soodusmaksumäära peatamist või kaotamist, ja seega kohaldada sellele kaubale vähendatud tollimaksumäära, samas kui samale tootele, mis on teise ettevõtja poolt vabasse ringlusse lubatud, kohaldatakse harilikku tollimaksumäära. Sellise konkurentsimoonutuse tekitamise võimalus läheks vastuollu seestöötlemise protseduuri eesmärgiga, mida on käsitletud käesoleva kohtuotsuse punktis 27.
Mis puudutab tolliseadustiku artikli 121 lõike 1 konteksti, siis tuleb seda sätet tõlgendada tolliseadustiku artikli 121 lõiget 2 arvestavalt. Viimati nimetatud säte näeb ette, et kui importkaup vastab kauba seestöötlemise protseduurile suunamise deklaratsiooni aktsepteerimise ajal tingimustele, mille alusel võib selle suhtes tariifikvootide või tariifilagede raames kohaldada tariifset sooduskohtlemist, võib selle suhtes kohaldada mis tahes sooduskohtlemist, mis on ette nähtud identse kauba puhul vabasse ringlusse lubamise deklaratsiooni aktsepteerimise ajal.
Tolliseadustiku artikli 121 lõige 2 oleks aga ülearune, kui selle artikli lõikes 1 esinevat mõistet „maksustamiselemendid“ tuleks tõlgendada nii, et see hõlmab tollimaksu harilikke ja soodusmäärasid.
Järelikult tuleb seda mõistet tõlgendada nii, et see ei hõlma tollimaksu harilikke ja soodusmäärasid, vaid üksnes elemente, mille suhtes neid määrasid kohaldatakse.
Nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus õigesti märgib, on mõiste „maksustamiselemendid“ selline tõlgendus kooskõlas põhimõttega, mille kohaselt tuleb tollimaks arvutada tollivõla tekkimise hetke olukorra alusel.
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esitatud küsimusele vastata, et tolliseadustiku artikli 121 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sellise tariifse soodusmeetme kohaldamine, millega kaasneb vähendatud tollimaksumäär, mis kehtis kauba seestöötlemise protseduurile suunamise deklaratsiooni aktsepteerimise ajal, kuid mis oli selle kauba vabasse ringlusse lubamise deklaratsiooni aktsepteerimise kuupäeval peatatud.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (seitsmes koda) otsustab:

Nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, artikli 121 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sellise tariifse soodusmeetme kohaldamine, millega kaasneb vähendatud tollimaksumäär, mis kehtis kauba seestöötlemise protseduurile suunamise deklaratsiooni aktsepteerimise ajal, kuid mis oli selle kauba vabasse ringlusse lubamise deklaratsiooni aktsepteerimise kuupäeval peatatud.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: hollandi.