CELEX: 62015TJ0140
Сортове растения
Производство за обявяване на нищожност
Сорт захарно цвекло M 02205
Член 20, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 2100/94
Член 7 от Регламент № 2100/94
Отличителен характер на предложения за закрила сорт
Техническа проверка
Производство пред отделението по жалбите
Задължение да се анализират внимателно и безпристрастно всички обстоятелства от значение за случая
Правомощие за изменение

Обстоятелствата по спора и обжалваното решение
Производство по предоставяне на правна закрила на Общността на сортовете растения
На 29 ноември 2002 г. встъпилата страна, SESVanderhave NV, подава заявка за правна закрила на Общността на сортовете растения до Службата на Общността за сортовете растения (CPVO) на основание на Регламент (ЕО) № 2100/94 на Съвета от 27 юли 1994 година относно правната закрила на Общността на сортовете растения (
OВ L 227, 1994 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 15, стр. 197). Сортът растение, за който се иска правна закрила, е M 02205 — сорт захарно цвекло от вида
Beta vulgaris L. ssp. Vulgaris var. altissima Döll
.
CPVO възлага на Statens utsädeskontroll (Служба за контрол и сертифициране на семена, Швеция, наричана по-нататък „Службата за контрол“) да извърши техническа проверка на предложения за закрила сорт в съответствие с член 55, параграф 1 от Регламент № 2100/94. Тази служба трябва да провери по-специално дали предложеният за закрила сорт се отличава от най-сходните сортове, чието съществуване е общоизвестно към датата на подаване на заявката за правна закрила на Общността на сортовете растения (наричани по-нататък „референтни сортове“), по смисъла на член 7, параграф 1 от Регламент № 2100/94. В този смисъл за най-сходни с предложения за закрила сорт са счетени сортовете цвекло Dieck 3903 и KW 043.
На 10 декември 2004 г. Службата за контрол изпраща на CPVO окончателния технически доклад заедно с описанието на сорта и документ, озаглавен „Информация за различията“ (наричан по-нататък „сравнителен анализ на различията“). Този документ включва следните данни:
Въз основа на този доклад на 18 април 2005 г. CPVO предоставя на встъпилата страна исканата правна закрила на Общността на сортовете растения, регистрирана под референтен номер UE 15118, за сорта M 02205. Към същото решение са приложени документите, представени от Службата за контрол, съдържащи описание на сорта и сравнителен анализ на различията.
На 20 април 2012 г. жалбоподателят Aurora Srl уведомява CPVO, от една страна, че пред италианските юрисдикции има висящо съдебно производство — производство за нарушение, образувано срещу него от встъпилата страна — и от друга страна, че в сертификата за регистрация на сорта M 02205 е установено противоречие, а именно, че степените на проява, свързани с признаците „цвят на петурата“ и „петура: вълнообразна“, включени в описанието на сорта, не съответстват на степените на проява, уточнени в сравнителния анализ на различията (съответно 4 вместо 5 и 5 вместо 4).
След искането за разяснения, отправено от CPVO на 23 април 2012 г., Службата за контрол потвърждава, че действително в сравнителния анализ на различията е допусната грешка. Според въпросната служба обаче тази грешка не поставя под въпрос извода за отличителен характер на предложения за закрила сорт, още повече че дадената в описанието на сорта информация е точна.
На 4 май 2012 г. CPVO изпраща на жалбоподателя коригиран вариант на сравнителния анализ на различията, като посочва, че всъщност става въпрос за грешка при транскрибирането на информацията, взета от официалното описание на посочения сорт.
Впоследствие жалбоподателят уведомява CPVO, че в коригирания вариант на сравнителния анализ на различията са установени и други грешки, а именно в изменения вариант на този документ оценката, съответстваща на признака „цвят на петурата“, не е била поправена. В това отношение на 11 май 2012 г. CPVO потвърждава, че степента на проява на сорта M 02205, свързана с този признак, е 4, а не 5. Доколкото вследствие последната корекция признакът „цвят на петурата“ вече не е от значение, за да се различи предложеният за закрила сорт от KW 043 — при положение че техните степени на проява вече са идентични — този признак е оттеглен от сравнителния анализ на различията.
В хода на разменената по този повод кореспонденция между Службата за контрол и CPVO последната задава и въпроса дали степента на проява за двата сорта M 02205 и KW 043 е идентична, що се отнася до признака „покълване“.
В коригирания вариант на сравнителния анализ на различията, изпратен на CPVO на 27 април 2012 г., Службата за контрол запазва референцията към признака „покълване“, като същевременно добавя към степента му на проява процентно изменение, а именно 29 % за предложения за закрила сорт срещу 94 % за референтния сорт KW 043.
В резултат на тези последователни корекции сравнителният анализ на различията гласи следното:
Първоинстанционно производство пред CPVO за обявяване на нищожност
На 28 август 2012 г. жалбоподателят подава искане за обявяване на нищожност на правната закрила на Общността на сортовете растения, предоставена на встъпилата страна, на основание член 20 от Регламент № 2100/94, по съображение, че последователните корекции, въведени в сравнителния анализ на различията, показвали, че сортът M 02205 не отговаря на условието за „различимост“ по смисъла на член 7, параграф 1 от този регламент. По-конкретно, в рамките на изложението на основанията на жалбата, която жалбоподателят подава до CPVO, той изтъква обстоятелството, че след горепосочените корекции единствената разлика между сортовете M 02205 и KW 043 се състои в процентното изменение на степента на проява на признака „покълване“, а именно 29 % за сорта M 02205 срещу 94 % за референтния сорт KW 043. Поради това обстоятелство обаче изборът на този признак не бил подходящ, за да се заключи, че предложеният за закрила сорт има отличителен характер, като се има предвид, че съгласно поясненията, дадени в приложение 1 към протокола, приет от CPVO на 15 ноември 2001 г. за вида
Beta vulgaris L. ssp. Vulgaris var. altissima Döll
(наричан по-нататък „протоколът от 15 ноември 2001 г.“), който е приложим в случая, отличителният характер на предложения за закрила сорт може да бъде обоснован чрез признака „покълване“ само ако е налице разлика от 2 пункта между неговата оценка и оценката на референтния сорт, което в случая несъмнено не било така.
Доколкото в резултат на посочените по-горе корекции се оказва, че разликата между сортовете M 02205 и KW 043 всъщност е единствено в разликата, свързана с процентния дял на признака „покълване“, на 13 май 2013 г. CPVO се свързва със Службата за контрол и иска от нея да провери дали същият признак е единственият, който установява различимостта между посочените сортове, и дали в хода на изготвянето на техническата проверка са наблюдавани и други признаци от този тип.
На 14 май 2013 г. Службата за контрол предоставя актуализиран вариант на сравнителния анализ на различията, съдържащ нови признаци, които според тази служба могат да обосноват различимостта между съответните сортове. Въпросният вариант съдържа следната информация:
Предвид тези обстоятелства на 6 май 2013 г. CPVO потвърждава пред страните в производството по обявяване на нищожност, че сортът M 02205 е различен от всички общоизвестни сортове по смисъла на член 7 от Регламент № 2100/94. Освен това тя уточнява, че настъпилата промяна в признаците се дължи на факта, че практиките на различните служби за контрол варират както по отношение на начина, по който съставят докладите за различията, така и относно избора на признаци, които считат за релевантни, за да обосноват отличителния характер на предложения за закрила сорт. Освен това именно въз основа на тези различни практики на отделните служби за контрол CPVO обосновала избора на признака „покълване“. Доколкото обаче се оказва, че този признак не може да обоснове извода за различимост, в крайна сметка той е оттеглен от списъка с признаци в окончателната вариант на сравнителния анализ на различията, изготвен на 9 септември 2013 г. Текстът на посочения вариант е следният:
В резултат на различните изменения, направени в сравнителния анализ на различията, в рамките на устното становище, което представя в хода на заседанието пред CPVO, жалбоподателят изтъква допълнителни доводи, за да установи, че към момента на предоставяне на спорната правна закрила на Общността на сортовете растения сортът M 02205 не се различава от референтния сорт KW 043.
По-специално той твърди, че предпоследният и последният вариант на сравнителния анализ на различията сочат, че съдържащите се там оценки на проява на признаците, що се отнася до референтните сортове KW 043 и Dieck 3903, не произтичат от сравнителните отглеждания на сортовете, извършени през 2003 г. и през 2004 г., а са взети от официалните описания на тези сортове, каквито са към момента, в който им е предоставена правна закрила на Общността като сортове растения. Според жалбоподателя подобна практика е не само неприемлива, но и незаконосъобразна, тъй като противоречи на всички приложими в областта правила, според които отличителният характер на предложен за закрила сорт следва да се основава единствено на данни, получени от сравнителни отглеждания на сортове, извършени в продължение на два последователни вегетационни периода след заявката за регистрация на предложения за закрила сорт. Според него само едно обяснение може да обоснове решението на CPVO да базира извода за отличителния характер на сорта M 02205 на официалното описание на референтните сортове KW 043 и Dieck 3903. Обяснението се състояло в това, че след оттеглянето на признаците „цвят на петурата“ и „покълване“ от сравнителния анализ на различията, никакви други данни, получени от сравнителни отглеждания на сортове през 2003 г. и 2004 г., не са били в състояние да обосноват отличителния характер на предложения за закрила сорт.
За да се разсее всякакво съмнение в това отношение, на 23 май 2013 г. жалбоподателят иска от CPVO да му предостави всички документи, получени от Службата за контрол, които се отнасят до преписката относно сорта M 02205. С писмо от 5 юни 2013 г. CPVO отговаря на искането на жалбоподателя, но само частично, като му предоставя единствено списъците със сортовете, разгледани в хода на техническата проверка, извършена през 2003 г. и през 2004 г., както са ѝ били представени от Службата за контрол.
Жалбоподателят отправя до CPVO редица други искания за допълнителна информация с цел да получи резултатите от посочените отглеждания на сортове. Тези искания обаче не се увенчават с успех в хода на административното производство пред CPVO, тъй като подобни данни се съхраняват от Службата за контрол. CPVO изпраща на жалбоподателя резултатите от тези отглеждания на сортове едва на 2 март 2015 г.
С решение NN 010 от 23 септември 2013 г. CPVO отхвърля искането за обявяване на нищожност, подадено от жалбоподателя на основание на член 20, параграф 1, буква a) от Регламент № 2100/94, по съображение, че сортът M 02205 ясно се отличава от референтните сортове, сред които KW 043. CPVO пояснява, че към момента на представяне на окончателния доклад Службата за контрол е била наясно с оценките за проява на признаците, които са правилни, що се отнася до всички признаци, свързани с предложения за закрила сорт, и че при това положение грешките при транскрибирането в сравнителния анализ на различията не се отразяват на извода, че този сорт има отличителен характер; освен това посоченото обстоятелство било потвърдено от Службата за контрол.
Според CPVO предложеният за закрила сорт ясно се отличава от всички други общоизвестни сортове захарно цвекло и то по редица признаци. В това отношение CPVO преди всичко припомня, че актуализираният вариант на сравнителния анализ на различията от 14 май 2013 г. потвърждава извода, че сортът M 02205 се различава от референтния сорт KW 043 по четири други признака. След това тя изтъква, че обстоятелството, че признакът „покълване“ е първоначално посочен в сравнителния анализ на различията, въпреки че не е от значение за установяването на отличителния характер на предложения за закрила сорт, макар и за съжаление, няма отношение към окончателния извод. Още повече че службите за проверка представяли сравнителния анализ на различията факултативно, само с информационна цел. Накрая CPVO уточнява, че когато забелязала, че „покълване“ не е релевантен признак, който трябва да бъде посочен в доклада, тя поискала от Службата за контрол не да посочи „допълнителни“ или „нови“ признаци, както твърди жалбоподателят, а да избере друг признак, който е бил наблюдаван по време на сравнителните отглеждания на сортовете и който може да илюстрира по подходящ начин отличителния характер на предложения за закрила сорт.
Предвид изложеното по-горе CPVO отказва да обяви за нищожна и недействителна спорната правна закрила на Общността на сортовете растения.
Производство пред отделението по жалбите на CPVO
На 4 октомври 2013 г. жалбоподателят обжалва пред отделението по жалбите на CPVO на основание членове 67—72 от Регламент № 2100/94 решението, с което се отхвърля искането му за обявяване на нищожност.
В изложението на основанията за обжалване жалбоподателят изразява по-специално своите съмнения относно произхода на данните, свързани с референтния сорт KW 043, които са били включени в предпоследния и последния вариант на сравнителния анализ на различията.
Също както и пред CPVO в първоинстанционното производство, той изтъква отново, че отличителният характер на сорта M 02205 е установен по отношение на референтните сортове KW 043 и Dieck 3903 не въз основа на данни, събрани вследствие сравнителни отглеждания на сортове, а по-вероятно въз основа на оценките, които се съдържат в сертификатите за референтните сортове и които са получени вследствие сравнително отглеждане на сортове, извършено в различни периоди, а именно през 2001 г. и 2002 г. за сорта KW 043 и през 2002 г. и 2003 г. за сорта Dieck 3903. В това отношение жалбоподателят уточнява, че оценките за проява на признаците, дадени на сорта KW 043 в сравнителния анализ на различията, са идентични с посочените в официалното описание на този сорт. За институциите за контрол обаче нямало съмнение, че тъй като оценките на проявата на специфичните признаци на цвеклото са силно повлияни от външни фактори, вероятността да се получат едни и същи оценки вследствие сравнителни отглеждания на сортове, извършени в различни години, е изключително слаба.
Обжалваното решение
С решение A 010/2013 от 26 ноември 2014 г. (наричано по-нататък „обжалваното решение“), отделението по жалбите отхвърля като неоснователна подадената от жалбоподателя жалба, като по-специално приема, че той надценява значението на сравнителния анализ на различията, когато всъщност този документ съдържал само допълнителна информация, която произтича от резултатите от сравнителните отглеждания на сортове. При това положение фактът, че този документ е бил коригиран на три пъти, не би могъл да доведе до нищожност на спорната правна закрила на Общността на сортовете растения.
Що се отнася до въпроса за сравнителните отглеждания на сортове, отделението по жалбите счита, че жалбоподателят само поддържа, че не е извършено никакво пряко сравнение между предложения за закрила сорт и референтните сортове. След като квалифицира такова пряко сравнение като „основна база“ в рамките на подобно отглеждане, отделението по жалбите приема, че в случая такова е било извършено, както потвърждава в заседанието, проведено от това отделение, M. C., експерт в Службата за контрол.
Освен това отделението по жалбите уточнява, че данните, включени в сравнителния анализ на различията, могат да произтичат само от резултати, получени от сравнителните отглеждания на сортове, извършени върху предложения за закрила сорт и върху сортовете, които се считат за най-сходни с него. В това отношение то преди всичко обяснява, че поради влиянието на околната среда върху проявата на признаците, предложените за закрила сортове не могат да бъдат сравнени с предварително документирани и събрани резултати. Всъщност съгласно основното правило в рамките на сравнителното отглеждане на сортове прякото сравнение на предложения за закрила сорт с референтните сортове представлявало предварително условие за предоставяне на правна закрила на Общността на сортовете растения. След това отделението по жалбите посочва, че в заседанието проверителят от Службата за контрол е потвърдил пред него обстоятелството, че в конкретния случай е извършено такова пряко сравнение на живи материи. Накрая отделението по жалбите стига до извода, че CPVO и Службата за контрол са следвали правилната процедура за проверка, предвидена в протокола от 15 ноември 2001 г.
Що се отнася до довода на жалбоподателя, с който упреква CPVO, че не му е предоставила регистрираните резултати от сравнителните отглеждания на сортове, проведени през 2003 г. и 2004 г., въпреки отправените от него редица искания в този смисъл, отделението по жалбите счита, че тези данни трябва да се съхраняват от Службата за контрол. При това положение то стига до извода, че около обстоятелствата, свързани с този отказ, няма неясни мотиви, а са по-скоро резултат от недоразумение между CPVO и Службата за контрол.
Искания на страните
Жалбоподателят иска от Общия съд:
–
да отмени обжалваното решение,
–
да измени това решение, като обяви, че правната закрила на Общността на сортовете растения, регистрирани под референтен номер UE 15118, е нищожна и недействителна,
–
да осъди CPVO да заплати съдебните разноски, включително тези на встъпилата страна.
CPVO иска от Общия съд:
–
да отхвърли жалбата,
–
да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски,
–
при условията на евентуалност, ако жалбата срещу отделението по жалбите бъде уважена, да я осъди да понесе само направените от нея съдебни разноски, в съответствие с член 190, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд.
Встъпилата страна иска от Общия съд:
–
да отхвърли жалбата изцяло,
–
да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски на встъпилата страна,
–
при условията на евентуалност, да отхвърли искането за изменение на обжалваното решение, да върне преписката на отделението по жалбите за ново разглеждане и да осъди CPVO да заплати съдебните разноски на встъпилата страна.
От правна страна
По допустимостта
В рамките на представените пред Общия съд изявление при встъпване и дуплика встъпилата страна, преди всичко, твърди, че жалбата е недопустима, тъй като основанията на жалбоподателя не почиват на член 20, параграф 1, буква a) от Регламент № 2100/94, който бил единственото приложимо правно основание за да бъде обявена за нищожна и недействителна правната закрила на Общността на сортовете растения.
След това, встъпилата страна счита, че приложения 15—18, представени за пръв път в репликата, трябва да бъдат обявени за недопустими, доколкото жалбоподателят не изтъкнал мотиви, които да оправдаят закъснението при представянето им.
Накрая, встъпилата страна упреква жалбоподателя, че не представил репликата ясно и точно, в нарушение на изискванията, произтичащи от съдебната практика. В частност тя твърди, че наведените от него доводи не били структурирани логично и систематично, а се преплитали и припокривали, така че тя не била в състояние да определи със сигурност същността на онова, което жалбоподателят иска да изрази. При това положение встъпилата страна оставя на Общия съд да прецени дали поради посочените по-горе пропуски репликата може да се счете за недопустима.
В писменото становище, подадено от нея в секретариата на Общия съд на 20 юни 2017 г., що се отнася до документа, депозиран от жалбоподателя в съдебното заседание пред Общия съд, встъпилата страна оспорва допустимостта на допълнителните доказателства, предоставени от жалбоподателя по този повод, с мотива, че те не са били представени пред отделението по жалбите.
Жалбоподателят оспорва изложените от встъпилата страна доводи.
Първо, що се отнася до твърдението на встъпилата страна, че член 20, параграф 1, буква а) от Регламент № 2100/94 не е посочен изрично, следва преди всичко да се отбележи, че няма изискване страната изрично да посочва разпоредби в подкрепа на изтъкнатите от нея основания. Достатъчно е предметът на искането на страната, както и основните фактически и правни обстоятелства, на които то се основава, да бъдат изложени в исковата молба или жалбата достатъчно ясно (вж. решение от 15 януари 2013 г., Gigabyte Technology/СХВП — Haskins (Gigabyte),
T‑451/11
, непубликувано,
EU:T:2013:13
, т.
и цитираната съдебна практика). Тази съдебна практика е приложима mutatis mutandis, в случай че в подкрепа на основанията на жалбата не са посочени правилните разпоредби (вж. решение от 15 януари 2013 г., Gigabyte Technology/СХВП — Haskins (Gigabyte),
T‑451/11
, непубликувано,
EU:T:2013:13
, т.
—
).
Така или иначе следва да се отбележи, че жалбоподателят не е допуснал грешка, когато като основание на жалбата си пред Общия съд е посочил член 263 ДФЕС и член 73 от Регламент № 2100/94, а не член 20, параграф 1, буква а) от същия регламент. Всъщност от съответните текстове на член 20 и на член 73 от Регламент № 2100/94 следва, че докато първата разпоредба предвижда в кои случаи CPVO трябва да обяви правната закрила на Общността на сортовете растения за нищожна и недействителна, а също и последиците, свързани с това обявяване на нищожност, втората разпоредба е приложима в случай на подадена пред съда на Съюза жалба за отмяна на решенията на отделенията по жалбите. При това положение жалбоподателят правилно е посочил член 73 от този регламент като основание на настоящата жалба. Ето защо трябва да се отхвърли твърдението на встъпилата страна за недопустимост на жалбата, тъй като член 20, параграф 1, буква а) от Регламент № 2100/94 не е посочен изрично.
Второ, следва да се отхвърли твърдението на встъпилата страна, че репликата не е точна и ясна. Всъщност доводите, представени от жалбоподателя в репликата, са достатъчно ясни и разбираеми, което впрочем се потвърждава от факта, че CPVO е представила подробно резюме на тези доводи, без да посочва евентуални проблеми с разбирането на текста.
Накрая, Общият съд ще анализира ползата от произнасяне по доводите на встъпилата страна, свързани с предполагаемата недопустимост на приложения 15—18, представени от жалбоподателя за пръв път в репликата, и на допълнителните доказателства, представени от жалбоподателя в съдебното заседание пред Общия съд.
По същество
По първото искане на жалбоподателя за отмяна на обжалваното решение
В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква три основания. На първо място, по същество той изтъква, че отделението по жалбите неправилно е приело, че сортът M 02205 е различен от референтния сорт KW 043. Според него обжалваното решение е прието в нарушение на членове 6 и 7 от Регламент № 2100/94, тъй като в случая не е изпълнено същественото условие, според което, за да може на даден растителен сорт да бъде предоставена правна закрила на Общността на сортовете растения, е необходимо той да е „различим“ от референтните сортове. На второ място, жалбоподателят счита, че отделението по жалбите е нарушило принципите на правната сигурност и на защита на оправданите правни очаквания, когато приело, че CPVO е могла да измени с обратно действие признаците, използвани, за да се обоснове предоставянето на правна закрила на Общността на сортовете растения. В това отношение жалбоподателят посочва също и грешка при прилагане на правото, която според него допуснало отделението по жалбите в своето тълкуване на член 87, параграф 4 от Регламент № 2100/94.
На трето място, в рамките на третото си основание жалбоподателят по същество твърди, че обжалваното решение е било прието в нарушение на принципа на прозрачност и на правото на достъп до документи. В това отношение оплакванията му са три.
Първо, в светлината на предпоследния и последния вариант на сравнителния анализ на различията жалбоподателят изтъква, че задължението сравнението на предложения за закрила сорт с референтни сортове да бъде основано на данни, които произтичат от сравнителни отглеждания на сортове, в случая не е било изпълнено.
Второ, жалбоподателят поддържа, че процедурата за проверка не е била проведена прозрачно, при положение че в хода на административното производство, и въпреки направените редица искания, CPVO не му предоставила документите, свързани с резултатите от сравнителните отглеждания на сортове, извършени от Службата за контрол през 2003 г. и 2004 г., благодарение на които може да се провери дали е изпълнено задължението, посочено в точка 44 по-горе. По същите причини жалбоподателят твърди нарушение на правото на достъп до документи.
Трето, жалбоподателят по същество упреква отделението по жалбите, че не е извършило необходимите проверки, въпреки приведените от него доказателства за допуснатите от Службата за контрол грешки, а преценило, че са достатъчни устните изявления на M. C., според които през 2003 г. и 2004 г. били проведени сравнителни отглеждания на сортове. По този начин отделението по жалбите нарушило изискването за безпристрастност, което произтича от член 41, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
На първо място следва да се провери третото основание на жалбоподателя, и по-конкретно първото и третото оплакване, формулирани в негова подкрепа.
Както бе посочено в точка 44 по-горе, в рамките на първото оплакване жалбоподателят твърди по-специално, че актуализираният предпоследен и последен вариант на сравнителния анализ на различията показват, че отличителният характер на сорта M 02205 се основава отчасти на данни, събрани извън сравнителните отглеждания на сортове, извършени през 2003 г. и 2004 г. — в нарушение на приложимите правила, според които сравнението на предложен за закрила сорт с референтни сортове трябва да се основава единствено на данни, произтичащи от сравнителни отглеждания на сортове.
По-точно, жалбоподателят изразява съмнения относно произхода на признаците, включени в последните варианти на сравнителния анализ на различията, що се отнася до референтния сорт KW 043. В това отношение той твърди, че внимателно проучване на оценките за проявата на признаците, посочени в последните варианти, що се отнася до сорта KW 043, показва, че тези оценки са идентични с данните от официалното описание на сорта KW 043, изготвено през 2002 г., след сравнителни отглеждания на сортове, извършени през 2000 г. и през 2001 г. Такова съвпадения обаче било малко вероятно предвид ефекта, който имат сезоните върху фенотипната проява.
От това жалбоподателят стига до извода, че информацията, посочена в предпоследния и последния вариант на сравнителния анализ на различията, що се отнася до референтния сорт KW 043, не произтича от сравнителни отглеждания на сортове, а е взета от официалното описание на референтния сорт, изготвено към момента, в който му е предоставена правна закрила на Общността на сортовете растения.
Жалбоподателят не оспорва факта, че през 2003 г. и 2004 г. са проведени сравнителни отглеждания на сортове. В рамките на третото оплакване обаче той упреква по-специално CPVO за това, че въпреки приведените от него доказателства отделението по жалбите преценило, че устните изявления на експерта от Службата за контрол M. C. са достатъчни, и не извършило никаква проверка на предполагаемите грешки на тази служба.
CPVO оспорва доводите на жалбоподателя. Преди всичко, по същество според нея жалбоподателят твърди, че Службата за контрол не извършила пряко сравнение между предложения за закрила сорт и референтните сортове. В това отношение тя уточнява, че за разлика от доводите, наведени от жалбоподателя в заседанието пред отделението по жалбите, експертът от Службата за контрол, който в случая извършил техническия анализ, потвърдил, от една страна, че проверката на сорта M 02205 е осъществена съгласно протокола от 15 ноември 2001 г., и от друга страна, че предложеният за закрила сорт е бил сравнен с всички референтни сортове в хода на два последователни цикъла на отглеждане на сортове.
По-нататък, CPVO изтъква, че отделението по жалбите не е имало никакви основния да се съмнява в надеждността на изявленията, които дал M. C. в заседанието пред същото отделение, що се отнася до провеждането на техническата проверка и в частност относно потвърденото от M. C. обстоятелство, че по време на сравнителните отглеждания на сортове сортът M 02205 е бил пряко сравнен с всички други общоизвестни сортове цвекло.
На свой ред встъпилата страна по същество изтъква, че без да привежда доказателства, жалбоподателят твърди, че що се отнася до сорта KW 043, информацията, записана в последния вариант на сравнителния анализ на различията, не произтича от сравнителните отглеждания на сортове, извършени през 2003 г. и 2004 г. От решение от 21 май 2015 г., Schräder/CPVO (
C‑546/12 P
,
EU:C:2015:332
, т.
), обаче следвало, че предявилият искане за обявяване на нищожност трябва да представи доказателства и съществени фактически доводи за наличието на сериозни съмнения в законосъобразността на предоставената правна закрила на Общността на сортовете растения. При все това жалбоподателят не представил необходимото доказателство.
В това отношение следва, преди всичко, да се припомни, че съгласно член 20, параграф 1, буква а) от Регламент № 2100/94 CPVO обявява правната закрила на Общността на сортовете растения за нищожна и недействителна, ако се установи, че условията, определени в член 7 или член 10, не са били изпълнени към момента на предоставяне на правната закрила на Общността на сортовете растения. Освен това съгласно член 7, параграф 1 от същия регламент „сортът се счита за различим, ако ясно се разграничава, по отношение на проявата на признаците си, характерни за даден генотип или от дадена комбинация от генотипове, от всеки друг сорт, чието съществуване е общоизвестно към датата на подаване на заявката, определена съгласно член 51“.
По-нататък, следва да се отбележи, че в това отношение Съдът е уточнил, че предвижда, че условията, свързани по-специално с различимостта, съгласно член 6 от този регламент са условия sine qua non за предоставянето на правна закрила на Общността. Поради това, ако тези условия не са изпълнени, предоставената правна закрила е незаконосъобразна и в общ интерес следва да бъде обявена за нищожна и недействителна (решение от 21 май 2015 г., Schräder/CPVO,
C‑546/12 P
,
EU:C:2015:332
, т.
).
Съдът е постановил също, че CPVO разполага с широко право на преценка що се отнася до обявяването на нищожност на правната закрила за сорт растения по смисъла на член 20 от Регламент № 2100/94. Поради това преразглеждане на правната закрила за сорт растения чрез производство за обявяване на нищожност на основание на член 20 от Регламент № 2100/94 би било обосновано само при наличие на сериозни съмнения, че към момента на проверката по членове 54 и 55 от Регламента условията по член 7 или член 10 от същия не са били изпълнени (вж. в този смисъл решение от 21 май 2015 г., Schräder/CPVO,
C‑546/12 P
,
EU:C:2015:332
, т.
).
При това положение трето лице, което иска правната закрила на сорт растения да бъде обявена за нищожна, трябва да представи доказателства и съществени фактически доводи за наличието на сериозни съмнения в законосъобразността на правната закрила на сорт растения, предоставена след проверката, предвидена в членове 54 и 55 от този регламент (вж. в този смисъл решение от 21 май 2015 г., Schräder/CPVO,
C‑546/12 P
,
EU:C:2015:332
, т.
).
Ето защо в подкрепа на искането си за обявяване на нищожност жалбоподателят трябва да представи доказателства или съществени фактически доводи, които могат да доведат до сериозни съмнения в отделението по жалбите, що се отнася до законосъобразността на предоставената в случая правна закрила на сортовете растения.
Следователно трябва да се провери дали доказателствата или доводите, представени от жалбоподателя в това отношение пред отделението по жалбите, са били достатъчни, за да доведат до сериозни съмнения у последното, и дали при това положение са могли да обосноват преразглеждане на сорта M 02205 чрез производство за обявяване на нищожност на основание на член 20, параграф 1, буква а) от Регламент № 2100/94.
За да се отговори на този въпрос, преди всичко е необходимо да се проверят изискванията на разглежданата правна уредба относно изготвянето на оценките на проявата на признаците, на които трябва да се основат изводите, свързани с липсата или наличието на отличителен характер на даден растителен сорт. След това е необходимо да се провери дали доводите, изтъкнати в това отношение от жалбоподателя, са могли да доведат до сериозни съмнения в отделението по жалбите. Накрая, следва да се провери дали отделението по жалбите правилно е изпълнило своите задължения предвид такива сериозни съмнения.
Първо, що се отнася до изискванията на разглежданата правна уредба, следва да се отбележи, че съгласно член 56, параграф 2 от Регламент № 2100/94 техническите проверки се извършват съгласно насоките, определени от Административния съвет и инструкциите на CPVO. В това отношение следва да се отбележи, че широкото право на преценка, с което разполага CPVO при упражняването на функциите си, не ѝ позволява да се отклони от спазването на техническите правила за провеждането на техническите проверки, без да наруши задължението си да се съобразява с принципа на добра администрация, както и задължението си да полага грижа и да бъде безпристрастна. Освен това обвързващият характер на тези правила, включително за CPVO, се потвърждава от член 56, параграф 2 от Регламент № 2100/94, който изисква техническите проверки да се провеждат в съответствие със същите правила (решение от 8 юни 2017 г., Schniga/CPVO,
C‑625/15 P
,
EU:C:2017:435
, т.
).
В това отношение следва да се отбележи, че съгласно горепосочения член 56, параграф 2 CPVO е приела протокола от 15 ноември 2001 г., за да установи насоките, уреждащи техническия анализ и условията за регистриране на сортовете от вида цвекло
Beta vulgaris L. ssp. Vulgaris var. altissima Döll
. Съгласно точка III 2, озаглавена „Материал за проверка“ (material to be examined), и точка III 5, озаглавена „Опитни проекти и условия за отглеждане“ (trial designs and growing conditions), от този протокол предложените за закрила сортове и референтните сортове трябва да бъдат пряко сравнени при отглеждане на сортове, което обикновено се извършва в продължение на поне два независими вегетационни периода. Впрочем в обжалваното решение самото отделение по жалбите подчертава значението на спазването на това изискване, което според него представлява предварително условие за предоставяне на правна закрила на Общността на сортовете растения (вж. т. 28 по-горе).
Следователно оценките на проявата на признаците, съдържащи в сравнителния анализ на различията, въз основа на които е установен отличителният характер на предложен за закрила сорт, трябва да съответстват на оценките, събрани в резултат на сравнителни отглеждания на сортове, извършени през два годишни вегетационни периода след заявката за предоставяне на правна закрила на Общността на сортовете растения за предложения за закрила сорт.
Второ, що се отнася до изтъкнатите от жалбоподателя доводи, от материалите по преписката е видно, че пред отделението по жалбите той твърди, че обстоятелството, че оценките на проявата на признаците, дадени на сорта KW 043 в сравнителния анализ на различията, са идентични с посочените в официалното описание на този сорт, подкрепя хипотезата, че тези оценки са взети от същото официално описание, а не от сравнителните отглеждания на сортове на полето, извършени през 2003 г. и 2004 г., с оглед предоставяне на правна закрила на Общността на сорта M 02205. Освен това, като се основава на конкретни примери, взети от официалните описания на други сортове, жалбоподателят се опитал да докаже, че вероятността даден сорт захарно цвекло да получи едни и същи оценки от една година в друга е твърде малка.
В това отношение следва да се приеме, както бе подчертано в точки 18 и 19 по-горе, че макар жалбоподателят многократно да е поискал да му бъде даден достъп до преписката относно сорта M 02205, в това число до резултатите от сравнителните отглеждания на сортове, проведени през 2003 г. и 2004 г., CPVO му ги предоставя едва на 2 март 2015 г., а именно когато отделението по жалбите вече е приело обжалваното решение. При това положение се налага изводът, че жалбоподателят не е бил в състояние да се позове на доказателства, различни от представените от него в производствата пред CPVO, а именно на сравнението между данните, съдържащи се в сравнителния анализ на различията, и данните, записани в съответните официални описания на сортовете M 02205 и KW 043, а също и като пример, на данни, взети от официалните описания на други сортове.
Освен това жалбоподателят е имал право да изтъкне пред отделението по жалбите многобройните грешки, допуснати в сравнителния анализ на различията, като посочените в точки 5—15 по-горе, поради които в този анализ са нанесени редица последователни корекции и които грешки биха могли да породят сериозни съмнения в отделението по жалбите, най-малкото що се отнася до надеждността на оценките на проявата на признаците, съответстващи на признаците, включени в сравнителния анализ на различията. Впрочем, както подчертава по същество жалбоподателят пред отделението по жалбите, фактът, че корекциите са направени късно, може да подсили тези съмнения.
Предвид изложеното по-горе следва да се приеме, че пред отделението по жалбите жалбоподателят е представил съществени фактически обстоятелства, които са били достатъчни, за да породят сериозни съмнения по въпроса дали данните, използвани за референтния сорт KW 043, са били взети от официалното описание на този сорт. Следователно отделението по жалбите е било длъжно да провери основателността на това твърдение и да предприеме необходимите действия, що се отнася до жалбата на жалбоподателя.
Впрочем следва да се допълни, че в своите отговори на писмените въпроси на Общия съд CPVO признава, че оценките на проявата на признаците, свързани с референтния сорт KW 043, включени в предпоследния и последния вариант на сравнителния анализ на различията, не съответстват на данните, събрани вследствие сравнителни отглеждания на сортове, проведени през 2003 г. и 2004 г., а са взети от официалното описание на сорта KW 043.
Трето, що се отнася до въпроса дали отделението по жалбите е изпълнило правилно задълженията си предвид наличието на такива сериозни съмнения, на първо място, следва да се припомни, че задачата на CPVO се характеризира с научна и техническа сложност на условията за разглеждане на заявките за правна закрила на Общността, поради което следва да ѝ бъде признато право на преценка при упражняване на нейните функции (вж. решение от 19 декември 2012 г., Brookfield New Zealand и Elaris/CPVO и Schniga,
C‑534/10 P
,
EU:C:2012:813
, т.
и цитираната съдебна практика). Това право на преценка обхваща по-специално проверката на отличителния характер на сорта по смисъла на член 7, параграф 1 от Регламент № 2100/94 (вж. решение от 8 юни 2017 г., Schniga/CPVO,
C‑625/15 P
,
EU:C:2017:435
, т.
и цитираната съдебна практика).
На второ място, като орган на Европейския съюз CPVO следва да спазва принципа на добрата администрация, съгласно който тя трябва да разглежда внимателно и безпристрастно всички релевантни факти по дадена заявка за правна закрила на Общността и да събере цялата фактическа и правна информация, необходима за упражняване на правото ѝ на преценка. Освен това тя трябва да осигури правилното развитие и ефективността на производствата, които провежда (вж. решение от 8 юни 2017 г., Schniga/CPVO,
C‑625/15 P
,
EU:C:2017:435
, т.
и цитираната съдебна практика).
На трето място, следва да се припомни, че член 76 от Регламент № 2100/94 предвижда, че „[п]о време на производството, започнато пред нея, [CPVO] разследва по своя инициатива фактите, доколкото те са обект на проверката, предвидена в членове 54 и 55“.
Накрая, налага се изводът, че Съдът е постановил, че съгласно член 51 от Регламент (ЕО) № 874/2009 на Комисията от 17 септември 2009 година относно установяване на правила за прилагане на Регламент № 2100/94 относно производството пред CPVO (
OВ L 251, 2009 г., стр. 3
) разпоредбите, свързани с производствата, започнати пред CPVO, се прилагат към производството по обжалване mutatis mutandis (решение от 21 май 2015 г., Schräder/CPVO,
C‑546/12 P
,
EU:C:2015:332
, т.
).
Така, от една страна, принципът на служебно разследване на фактите се налага също и в такова производство пред отделението по жалбите (решение от 21 май 2015 г., Schräder/CPVO,
C‑546/12 P
,
EU:C:2015:332
, т.
). От друга страна, отделението по жалбите също е обвързано от принципа на добрата администрация, съгласно който трябва да разглежда внимателно и безпристрастно всички релевантни фактически и правни обстоятелства по отнесения до него случай.
В конкретния случай отделението по жалбите се е произнесло единствено по въпроса дали през 2003 г. и 2004 г. са проведени сравнителни отглеждания на сортове — обстоятелство, което според него е потвърдено от експерта в Службата за контрол M. C. в проведеното пред това отделение заседание. Както обаче следва от точка 25 по-горе, от изложението на основанията на жалбата, направено от жалбоподателя пред отделението по жалбите, ясно личи, че той не поставя под съмнение като цяло самото наличие на сравнителни отглеждания на сортове, а по-точно факта, че отличителният характер на сорта M 02205 е бил установен въз основа на резултати от тези отглеждания на сортове. Впрочем трябва да се отбележи, че нито обжалваното решение, нито протоколът от заседанието пред отделението по жалбите показват, че в хода на това заседание на M. C. е разпитван по друг аспект, освен свързания с производството, което Службата за контрол обикновено наблюдава с оглед сравняването на захарното цвекло.
Следователно при наличието на такова твърдение, чиято основателност впоследствие е потвърдена от CPVO пред Общия съд, твърденията на експерта от Службата за контрол, който потвърждава наличието на сравнителни отглеждания на сортове през 2003 г. и 2004 г., явно не са били достатъчни, за да може отделението по жалбите да приеме, че условието за различимост е било установено въз основа на данни, които отговарят на приложимите технически правила, и да отхвърли жалбата на жалбоподателя.
Напротив, то е трябвало да използва широките правомощия за разследване, с които разполага съгласно член 76 от Регламент № 2100/94, тълкуван в светлината на съдебната практика, посочена в точка 74 по-горе, за да провери произхода на оценките на проявата на признаците на референтния сорт KW 043, възприети в предпоследния и последния вариант на сравнителния анализ на различията, и да предприеме необходимите действия. Всъщност в съответствие с принципа на добрата администрация, прогласен в член 41, параграф 1 от Хартата на основните права, отделението по жалбите е трябвало да разгледа внимателно и безпристрастно всички релевантни обстоятелства, за да прецени валидността на въпросната правна закрила и да събере цялата необходима фактическа и правна информация за упражняване на това право на преценка (вж. в този смисъл решение от 8 юни 2017 т., Schniga/CPVO,
C‑625/15 P
,
EU:C:2017:435
, т.
).
Следователно отделението по жалбите е трябвало да се увери, че към момента на приемане на обжалваното решение е разполагало с цялата релевантна информация — а именно по-конкретно с резултатите от сравнителните отглеждания на сортове, проведени през 2003 г. и 2004 г. — за да може въз основа на съответните данни да реши дали преценката на отличителния характер на сорта M 02205, сравнен с референтния сорт KW 043, е била извършена в съответствие с приложимите технически правила.
Следва обаче да се отбележи, че в хода на заседанието пред Общия съд CPVO признава, че към момента на приемане на обжалваното решение отделението по жалбите не е разполагало с резултатите от сравнителните отглеждания на сортове от 2003 г. и 2004 г. Тези данни били изпратени на CPVO едва след приемането на обжалваното решение.
Следователно, като не е извършило адекватна проверка, за да се увери, че отличителният характер на сорта M 02205, сравнен с референтните сортове, е установен въз основа на данни, произтичащи от сравнителните отглеждания на сортове, проведени през 2003 г. и 2004 г., отделението по жалбите не е изпълнило правилно своите задължения.
Този извод не се поставя под съмнение от доводите, изложени от CPVO.
На първо място, в рамките на своите отговори на писмените въпроси на Общия съд CPVO се основава на доводи, които са свързани, от една страна, с оценките, включени впоследствие по критерия „дължина на корена“, които са получени от метода на изчисляване, основан на теста, наречен „най-малката значима разлика“ и представен за пръв път пред Общия съд, и от друга страна, с факта, че при всички случаи сортовете M 02205 и KW 043 несъмнено са различни, като се имат предвид резултатите, получени от сравнителни отглеждания на сортове през 2003 г. и 2004 г., от гледна точка на признака „цвят на петурата“.
Доколкото тези доводи се отнасят до проверката на законосъобразността на обжалваното решение, достатъчно е да се припомни, че законосъобразността на обжалваните актове може да се преценява само на базата на фактическите и правни обстоятелства, въз основа на които те са приети, така че Общият съд не може да приеме направеното от CPVO предложение в крайна сметка да замени мотивите, на които се основава обжалваното решение (вж. решение от 12 ноември 2013 г., North Drilling/Съвет,
T‑552/12
, непубликувано,
EU:T:2013:590
, т.
и цитираната съдебна практика). Доколкото тези доводи се отнасят до правомощието на Общия съд да измени решението, трябва да се припомни, че упражняването на правомощието за изменение по принцип е допустимо само в случаите, при които, след като е преценил съображенията на отделението по жалбите, Общият съд е в състояние да определи, въз основа на установените фактически и правни обстоятелства, какво решение е трябвало да вземе отделението по жалбите (вж. решение от 18 септември 2012, Schräder/CPVO — Hansson (LEMON SYMPHONY),
T‑133/08, T‑134/08, T‑177/08 и T‑242/09
,
EU:T:2012:430
, т.
и цитираната съдебна практика). При положение обаче, че отделението по жалбите не е преценило метода на изчисляване, основан на теста, наречен „най-малката значима разлика“, нито резултатите, получени от сравнителните отглеждания на сортове през 2003 г. и 2004 г., Общият съд не може да преценява тези доводи в рамките на своето правомощие да измени решението.
По-нататък, що се отнася до признака „цвят на петурата“, следва да се отбележи, че доводът на CPVO противоречи на съображението, формулирано по-рано от самата нея — посочено в точка 8 по-горе — че признакът „цвят на петурата“ не от значение, за да се установи условието за различимост на предложения за закрила сорт. Следователно тези доводи на CPVO трябва във всички случаи да бъдат отхвърлени.
На второ място, доводът на CPVO, че по съображения за „последователност“ оценките, съдържащи се в сравнителните анализи на различията, свързани с референтните сортове, трябва да бъдат взети от официалните описания на тези сортове, не може да обезсили посочено в точка 63 по-горе изискване.
Ето защо са основателни първото и третото оплаквания, формулирани в подкрепа на третото основание. Поради това обжалваното решение следва да се отмени, без да е необходимо Общият съд да се произнася по другите оплаквания и основания, изтъкнати от жалбоподателя в подкрепа на първото му искане.
По второто искане на жалбоподателя за изменение на обжалваното решение
В рамките на второто си искане жалбоподателят настоява Общият съд да измени решението на отделението по жалбите и да обяви за нищожна и недействителна правната закрила на Общността на сортовете растения, регистрирана под референтен номер UE 15118.
CPVO и встъпилата страна оспорват възможността на Общия съд да измени в конкретния случай обжалваното решение. Освен това CPVO оспорва самата компетентност на Общия съд да се произнесе по второто искане на жалбоподателя. Според нея, доколкото преценката на отличителния характер на растителен сорт предвид член 7 от Регламент № 2100/94 разкрива научна и техническа сложност — обстоятелство, което може да обоснове ограничаване на обхвата на съдебния контрол — искането на жалбоподателя за изменение на обжалваното решение би трябвало да бъде обявено за недопустимо.
В самото начало следва да се отбележи, че предвид недвусмисления текст на член 73, параграф 3 от Регламент № 2100/94 Общият съд е компетентен не само да отмени, но и да измени обжалваното решение.
По същество следва да се припомни, че признатото на Общия съд правомощие за изменение на решението не означава, че този съд може да замени със своя преценката на отделението по жалбите на CPVO и още по-малко да извърши преценка по въпрос, по който посоченото отделение не е взело още становище (вж. по аналогия решение от 21 юли 2016 г., Apple and Pear Australia и Star Fruits Diffusion/EUIPO,
C‑226/15 P
,
EU:C:2016:582
, т.
и цитираната съдебна практика).
По принцип правомощието за изменение на решението трябва да е допустимо само в случаите, при които, след като е преценил съображенията на отделението по жалбите, Общият съд е в състояние да определи, въз основа на установените фактически и правни обстоятелства, какво решение е трябвало да вземе това отделение (вж. в този смисъл, решение от 18 септември 2012 г., LEMON SYMPHONY,
T‑133/08, T‑134/08, T‑177/08 и T‑242/09
,
EU:T:2012:430
, т.
и цитираната съдебна практика).
В случая обаче се налага изводът, че отделението по жалбите е изразило становище само по въпроса дали през 2003 г. и 2004 г. са проведени сравнителни отглеждания на сортове. То не е разгледало твърдението на жалбоподателя, че отличителният характер на сорта M 02205 е бил установен въз основа на данни, свързани с референтния сорт KW 043, взети от неговото официално описание, а не въз основа на резултати, получени от сравнителните отглеждания на сортове, проведени през 2003 г. и 2004 г.
Предвид изложеното по-горе следва да се приеме, че Общият съд не може сам да извърши подобна преценка. Следователно делото трябва да бъде върнато на отделението по жалбите, за да може то да се произнесе, в светлината на изложените по-горе съображения, по жалбата, подадена от жалбоподателя срещу решението CPVO, с което се отхвърля неговото искане за обявяване на нищожност. При това положение второто искане на жалбоподателя за изменение на обжалваното решение трябва да бъде отхвърлено.
Предвид всички тези съображения не е необходимо произнасяне по въпроса за допустимостта на приложения 15—18, представени от жалбоподателя за пръв път в репликата, нито по допълнителните доказателства, предоставени от него по време на заседанието пред Общия съд.
По съдебните разноски
Съгласно член 134, параграф 1 от Процедурния правилник загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане.
В случая CPVO и встъпилата страна са загубили делото в основната му част. След като жалбоподателят е направил искане само CPVO да бъде осъдена да заплати съдебните разноски, следва, от една страна, тя да бъде осъдена да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на жалбоподателя, а от друга страна, следва да се постанови, че встъпилата страна понася направените от нея съдебни разноски.

По изложените съображения
ОБЩИЯТ СЪД (пети състав),
реши:

1)
Отменя решението на отделението по жалбите на Службата на Общността за сортовете растения (CPVO) от 26 ноември 2014 г. (преписка A 010/2013).

2)
Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

3)
CPVO понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Aurora Srl.

4)
SESVanderhave NV понася направените от него съдебни разноски.

Gratsias
Dittrich
Xuereb
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 23 ноември 2017 година.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: английски.