CELEX: 62015CJ0096
Řízení o předběžné otázce
Zemědělství
Cukr
Dávky z výroby
Nárok na náhradu
Nevyvezený uskladněný cukr
Bezdůvodné obohacení
Svoboda podnikání
Způsob stanovení

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 15 odst. 2 a článku 8 nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (
Úř. věst. 2001, L 178, s. 1
; Zvl. vyd. 03/033, s. 17), jakož i platnosti nařízení Komise (ES) č. 164/2007 ze dne 19. února 2007, kterým se pro hospodářský rok 2005/06 stanoví částky na dávky z výroby v odvětví cukru (
Úř. věst. 2007, L 51, s. 17
), s ohledem na prvně uvedený akt.
Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi společností Saint Louis Sucre, dříve společností Saint Louis Sucre SA, a directeur général des douanes et droits indirects (generální ředitel pro cla a nepřímé daně), jehož předmětem je částka dávek uhrazených v hospodářském roce 2005/2006 v rámci financování společné organizace trhů v odvětví cukru.
Právní rámec
Unijní právo
Body 9 až 13 a 15 odůvodnění nařízení č. 1260/2001 zněly následovně:
„(9)
Důvody, které vedly Společenství k přijetí systému produkčních kvót pro cukr, izoglukózu a inulinový sirup, trvají i nadále. Uvedený systém však byl upraven tak, aby odpovídal nejnovějším výsledkům rozvoje výroby, aby poskytl [Evropskému] [s]polečenství nástroje, které by spravedlivým, avšak účinným způsobem zajistily, aby sami producenti plně hradili náklady na odbyt přebytků, které vznikají v důsledku vyšší produkce v porovnání se spotřebou ve Společenství, a aby odpovídal závazkům Společenství vyplývajícím z dohod přijatých v rámci mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola (dále jen ‚dohody GATT‘) a schválených rozhodnutím [Rady] č. 94/800/ES [ze dne 22. prosince 1994 o uzavření dohod jménem Evropského společenství s ohledem na oblasti, které jsou v jeho pravomoci, v rámci Uruguayského kola mnohostranných jednání [(1986-1994)] (
Úř. věst. 1994, L 336, s. 1
; Zvl. vyd. 11/21, s. 80)].
(10)
[...] musí být v hospodářských letech 2001/02 až 2005/06 režim kvót nadále používán.
(11)
Společná organizace trhů v odvětví cukru je v prvé řadě založena na zásadě, že producenti musí nést plnou finanční odpovědnost za ztráty vzniklé v každém hospodářském roce při prodeji té části kvótované produkce Společenství, která převyšuje vnitřní spotřebu, a v druhé řadě je založena na režimu cenových záruk pro zajištění odbytu, které jsou rozlišeny podle produkčních kvót přidělených každému podniku. V odvětví cukru se kvóty jednotlivým podnikům přidělují na základě jejich skutečné produkce během určeného referenčního období.
(12)
[...] Měl by být zachován systém samofinancování tohoto odvětví prostřednictvím dávek z produkce [výroby], jakož i režim produkčních kvót.
(13)
Producenti by tak nadále měli nést finanční odpovědnost za úhradu základní dávky z veškeré produkce [výroby] cukru A a B, která však nesmí přesáhnout 2 % intervenční ceny za bílý cukr, jakož i za úhradu dávky B na produkci [z výroby] cukru B, která může představovat maximálně 37,5 % uvedené ceny. Za určitých okolností se na úhradě těchto příspěvků [dávek] podílejí také výrobci izoglukózy a inulinového sirupu. [...]
[...]
(15)
V jakémkoliv hospodářském roce může spotřeba, výroba, dovoz, zásoby, převody do dalšího období a průměrná ztráta, která pravděpodobně v režimu samofinancování vznikne, dosáhnout takové úrovně, že produkční kvóty přidělené jednotlivým podnikům v odvětví cukru způsobí, že objem vývozu překročí úroveň stanovenou v dohodě [o zemědělství uzavřené v rámci dohod GATT]. Proto je třeba záruky spojené s kvótami upravovat v každém hospodářském roce tak, aby Společenství mohlo plnit své závazky.“
V článku 1 odst. 2 písm. e) až g) nařízení č. 1260/2001 byly pojmy „cukr A“ a „cukr B“ vymezeny jako jakékoliv množství cukru vyrobené za určitý hospodářský rok v rámci kvóty A či kvóty B daného podniku, „cukrem C“ se rozumělo jakékoliv množství cukru vyrobené za určitý hospodářský rok buď převyšující součet kvót A a B daného podniku, nebo podnikem, který žádnou kvótou nedisponuje.
Kapitola 2 nařízení č. 1260/2001, nadepsaná „Kvóty“, obsahovala články 10 až 21 tohoto nařízení. Článek 10 uvedeného nařízení stanovil:
„1.   Kapitola 2 se vztahuje na hospodářské roky 2001/02 až 2005/06.
2.   Základní množství pro výrobu cukru A a B [...] odpovídají základním množstvím uvedeným v čl. 11 odst. 2.
3.   Je nutné dbát na to, aby Společenství plnilo své závazky vyplývající [z] [...] dohody [Světové obchodní organizace o zemědělství] [...], a proto záruky na prodej cukru, izoglukózy a inulinového sirupu vyrobených v rámci kvótované produkce mohou být pro jeden hospodářský rok nebo více hospodářských let sníženy.
4.   Pro účely použití odstavce 3 se zaručené kvótované množství stanoví do 1. října každého hospodářského roku na základě prognóz týkajících se výroby, dovozu, spotřeby, skladování, převodů, exportovatelného zůstatku, jakož i na základě průměrné ztráty, která musí být řešena v rámci systému samofinancování ve smyslu čl. 15 odst. 1 písm. d). Jestliže tyto prognózy ukáží, že exportovatelný zůstatek v daném hospodářském roce je vyšší než maximální množství stanovené v dohodě, zaručené množství se o zjištěný rozdíl sníží [...]“
Článek 11 nařízení č. 1260/2001 stanovil základní množství pro výrobu A a B jednotlivých členských států a kvóty A a B se posléze rozdělovaly mezi výrobce. Článek 13 tohoto nařízení stanovil, že cukr C se nesmí prodávat na vnitřním trhu Společenství a musí být buď vyvezen v nezměněném stavu do 1. ledna následujícího po skončení daného hospodářského roku, nebo převeden podle článku 14 téhož nařízení.
Článek 14 odst. 1 uvedeného nařízení stanovil:
„Každý podnik se může rozhodnout, že celé množství cukru vyrobené nad [...] kvótu [A] nebo jeho část převede do následujícího hospodářského roku, v němž bude považováno za součást produkce tohoto roku. Toto rozhodnutí je neodvolatelné.
Každý podnik se může rozhodnout, že celý objem výroby cukru A a cukru B, která se po použití čl. 10 odst. 3 až 6 stala výrobou cukru C, nebo část této výroby převede do následujícího hospodářského roku, v němž bude považována za součást produkce tohoto roku. Toto rozhodnutí je rovněž neodvolatelné. [...]“
Článek 15 téhož nařízení stanovil:
„1.   Před koncem každého hospodářského roku je třeba zjistit:
a)
předpokládané množství cukru A a B, izoglukózy A a B a inulinového sirupu A a B vyrobeného během daného hospodářského roku;
b)
předpokládané množství cukru, izoglukózy a inulinového sirupu prodaného ke spotřebě v rámci Společenství v daném hospodářském roce;
c)
exportovatelný přebytek vypočtený tak, že od množství uvedeného pod písmenem a) se odečte množství uvedené pod písmenem b);
d)
předpokládanou průměrnou ztrátu nebo předpokládaný průměrný výnos z tuny cukru vyplývající ze závazků v oblasti vývozu, které musí být v daném hospodářském roce splněny.
Tato průměrná ztráta nebo průměrný výnos se rovná rozdílu mezi celkovou výší náhrad a celkovou výší dávek odpovídajících celkové hmotnosti produktů vyvážených na základě daných závazků;
e)
předpokládanou celkovou ztrátu nebo předpokládaný celkový výnos stanovené tak, že přebytek uvedený v písmenu c) se vynásobí průměrnou ztrátou nebo průměrným výnosem podle písmene d).
2.   Před koncem hospodářského roku 2005/2006 a aniž je dotčen čl. 10 odst. 3 až 6 se kumulovaně za hospodářské roky 2001/2002 až 2005/2006 zjišťují tyto údaje:
a)
exportovatelný přebytek stanovený v závislosti na konečné produkci cukru A a B, izoglukózy A a B a inulinového sirupu A a B na jedné straně a konečném množství cukru, izoglukózy a inulinového sirupu prodaném za účelem spotřeby v rámci Společenství na druhé straně;
b)
průměrná ztráta nebo průměrný výnos z tuny cukru vyplývající z příslušných celkových závazků v oblasti vývozu a stanovené početní metodou popsanou v písmenu d), druhém pododstavci odstavce 1;
c)
celková ztráta nebo celkový výnos vypočtené tak, že přebytek podle písmene a) se vynásobí průměrnou ztrátou nebo průměrným výnosem podle písmene b);
d)
celková částka stanovených základních dávek z výroby a dávek B.
Předpokládaná celková ztráta nebo předpokládaný celkový výnos podle odst. 1 písm. e) se upraví podle zjištěného rozdílu mezi částkami uvedenými v písmenech c) a d).
3.   Pokud by údaje zjištěné podle odstavce 1, upravené podle odstavce 2 a aniž by byl dotčen čl. 18 odst. 1, znamenaly předpokládanou celkovou ztrátu, vydělí se tato ztráta předpokládaným množstvím cukru A a B, izoglukózy A a B a inulinového sirupu A a B, které má být vyrobeno v rámci daného hospodářského roku. Výsledná částka se předloží k úhradě producentům jako [základní] dávka ze základní výroby [z výroby] vztahující se na jejich produkci cukru A a B, izoglukózy A a B a inulinového sirupu A a B.
[...]
8.   Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 42 odst. 2 a musí se týkat zejména:
—
výše dávek, které mají být vybírány,
[...]“
Článek 6 odst. 4 nařízení Komise (ES) č. 314/2002 ze dne 20. února 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim kvót v odvětví cukru (
Úř. věst. 2002, L 50, s. 40
; Zvl. vyd. 03/35, s. 190), ve znění nařízení Komise (ES) č. 1140/2003 ze dne 27. června 2003 (Úř.°věst.°2003, L 160, s. 33; Zvl. vyd. 03/39, s. 172), stanovil:
„Množství převzaté pro spotřebu ve [prodané ke spotřebě v rámci] Společenství, které má být zjištěno podle čl. 15 odst. 1 písm. b) a odst. 2 písm. a) nařízení [č. 1260/2001], se stanoví na základě součtu množství cukru a sirupu uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) až d) tohoto nařízení a izoglukózy a inulinového sirupu vyjádřených jako bílý cukr:
a)
uskladněných na začátku hospodářského roku;
b)
vyrobených v rámci kvót A a B;
c)
dovezených v nezměněném stavu;
d)
obsažených v dovezených zpracovaných produktech.
Od součtu uvedeného v prvním pododstavci se odečtou množství cukru, izoglukózy a inulinového sirupu vyjádřená jako bílý cukr:
a)
vyvezená v nezměněném stavu;
b)
obsažená ve vyvezených zpracovaných produktech;
c)
uskladněná na konci hospodářského roku;
d)
pro která byla vydána osvědčení o produkční náhradě podle čl. 7 odst. 3 nařízení [č. 1260/2001].
Množství uvedená v prvním pododstavci písm. c) a d) a v druhém pododstavci písm. a) a b) se získávají z databází Eurostatu a v případě, že údaje za určitý hospodářský rok jsou neúplné, jde o množství za posledních 12 měsíců, jejichž údaje jsou k dispozici. [...]
[...]“
Nařízení č. 1260/2001 bylo zrušeno a nahrazeno nařízením Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (
Úř. věst. 2006, L 58, s. 1
), které bylo zrušeno a nahrazeno nařízením Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů) (
Úř. věst. 2007, L 299, s. 1
), které samo bylo zrušeno a nahrazeno nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (
Úř. věst. 2013, L°347, s. 671
).
Bod 19 odůvodnění nařízení č. 318/2006 zněl:
„S cílem přispět k financování výdajů spojených se společnou organizací trhů v odvětví cukru by měla být zavedena výrobní dávka.“
Článek 8 tohoto nařízení, nadepsaný „Dodatečná kvóta na cukr“, stanovil v odstavcích 1 a 3 následující:
„1.   Do 30. září 2007 může každý cukrovarnický podnik požadovat od členského státu, ve kterém je usazen, přidělení dodatečné kvóty na cukr.
[...]
3.   Z dodatečných kvót přidělených podnikům v souladu s odstavci 1 a 2 se vybírá jednorázová částka ve výši 730 [eur]. Vybírá se za tunu přidělené dodatečné kvóty.“
Článek 16 uvedeného nařízení, nadepsaný „Výrobní dávka“, v odstavcích 1 a 2 stanovil:
„1.   Od hospodářského roku 2007/2008 se z kvóty na cukr, kvóty na izoglukózu a kvóty na inulinový sirup, které byly přiděleny podnikům vyrábějícím cukr, izoglukózu nebo inulinový sirup, vybírá výrobní dávka.
2.   Výrobní dávka se stanoví ve výši 12 [eur] za tunu cukru podléhajícího kvótám a inulinového sirupu podléhajícího kvótám. U izoglukózy se výrobní dávka stanoví ve výši 50 % dávky pro cukr.“
Článek 32 nařízení č. 318/2006, nadepsaný „Oblast působnosti vývozních náhrad“, v odstavcích 1 a 2 stanovil možnost zavézt vývozní náhrady za cukr, izoglukózu a inulinový sirup.
Článek 44 uvedeného nařízení, nadepsaný „Přechodná opatření“, zněl následovně:
„Postupem podle čl. 39 odst. 2 mohou být přijata opatření
a)
k usnadnění přechodu ze situace na trhu v hospodářském roce 2005/2006 k situaci na trhu v hospodářském roce 2006/2007, zejména snížením množství, které může být vyrobeno v rámci kvót, a přechodu od pravidel stanovených nařízením [č. 1260/2001] k pravidlům stanoveným tímto nařízením
a
b)
k zajištění souladu s mezinárodními závazky Společenství s ohledem na cukr C uvedený v článku 13 [č. 1260/2001] ze strany Společenství tak, aby nedošlo k narušení trhu s cukrem ve Společenství.“
Bod 8 odůvodnění nařízení Komise (ES) č. 493/2006 ze dne 27. března 2006, kterým se stanoví přechodná opatření v rámci reformy společné organizace trhů v odvětví cukru a kterým se mění nařízení (ES) č. 1265/2001 a (ES) č. 314/2002 (
Úř. věst. 2006, L 89, s. 11
), stanoví:
„Pro výpočet, stanovení a výběr dávek z výroby za hospodářský rok 2005/06 se budou po 30. červnu 2006 nadále používat některá ustanovení nařízení [č. 314/2002], a nařízení Komise (ES) č. 779/96 ze dne 29. dubna 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1785/81, pokud jde o sdělení v odvětví cukru [(
Úř. věst. 1996, L 106, s. 9
; Zvl. vyd. 03/19, s. 37)]. Dávky se vypočítají na základě statistických údajů, které jsou pravidelně aktualizovány. Vzhledem ke skutečnosti, že se jedná o poslední stanovení dávek za celé období od hospodářského roku 2001/02 do hospodářského roku 2005/06 bez pozdější možnosti upravit výpočty podle aktualizovaných údajů, jak tomu bylo v předchozích letech, by bylo vhodné odložit výpočet a stanovení dávek na 15. únor 2007 s cílem zaručit spolehlivost výpočtů a správnost použitých statistických údajů.“
Článek 6 nařízení (EHS) č. 493/2006 stanoví:
„Nařízení [č. 314/2002] ve znění tohoto nařízení se použije pro stanovení a výběr dávek z výroby za hospodářský rok 2005/06, včetně oprav týkajících se výpočtu dávek za hospodářské roky 2001/02 až 2004/05 stanovených v čl. 15 odst. 2 nařízení [č. 1260/2001].“
Článek 12 nařízení č. 493/2006 zní takto:
„Nařízení [č. 314/2002] se mění takto:
[...]
3)
v odstavci 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
a)
v odstavci 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
‚Pro hospodářský rok 2005/06 se částky a koeficienty uvedené v prvním pododstavci písm. a) a b) stanoví do 15. února 2007.‘
[...]“
Částky dávek z výroby byly pro hospodářský rok 2005/2006 stanoveny nařízením č. 164/2007. V návaznosti na rozsudek ze dne 8. května 2008, Zuckerfabrik Jülich a další (
C‑5/06 a C‑23/06 až C‑36/06
,
EU:C:2008:260
), Komise přijala nařízení (ES) č. 1193/2009 ze dne 3. listopadu 2009, kterým se opravují nařízení (ES) č. 1762/2003, (ES) č. 1775/2004, (ES) č. 1686/2005 a (ES) č. 164/2007 a kterým se pro hospodářské roky 2002/03, 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví částky na dávky z výroby v odvětví cukru (
Úř. věst. 2009, L 321, s. 1
). Vzhledem k tomu, že Soudní dvůr v rozsudku ze dne 27. září 2012, Zuckerfabrik Jülich a další (
C‑113/10, C‑147/10 a C‑234/10
,
EU:C:2012:591
), prohlásil nařízení č. 1193/2009 za neplatné, přijala Rada Evropské unie nařízení (EU) č. 1360/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se stanoví dávky z výroby v odvětví cukru pro hospodářské roky 2001/02, 2002/03, 2003/04, 2004/05 a 2005/06, koeficient nezbytný k výpočtu doplňkové dávky pro hospodářské roky 2001/02 a 2004/05 a částky, jež mají hradit výrobci cukru prodejcům cukrové řepy z důvodu rozdílu mezi maximální dávkou a dávkou, jež má být účtována za hospodářské roky 2002/03, 2003/04 a 2005/06 (
Úř. věst. 2013, L 343, s. 2
).
Na základě nařízení Komise (ES) č. 958/2006 ze dne 28. června 2006 o stálém nabídkovém řízení v rámci hospodářského roku 2006/07 na stanovení vývozních náhrad bílého cukru (
Úř. věst. 2006, L 175, s. 49
), bylo provedeno takovéto nabídkové řízení.
Nové nabídkové řízení bylo provedeno po přijetí nařízení Komise (ES) č. 900/2007 ze dne 27. července 2007 o stálém nabídkovém řízení na stanovení vývozních náhrad bílého cukru do konce hospodářského roku 2007/08 (
Úř. věst. 2007, L 196, s. 26
).
Podle čl. 3 druhého pododstavce nařízení č. 1360/2013 se dávky z výroby v odvětví cukru stanovené v bodě 1 přílohy tohoto nařízení použijí pro hospodářský rok 2005/06 ode dne 23. února 2007, tj. od téhož data, od kterého se měly použít podle článku 2 nařízení č. 164/2007 dávky stanovené posledně uvedeným nařízením.
Spor v původním řízení a předběžné otázky
Saint Louis Sucre je společnost vyrábějící cukr, která v rozhodné době z hlediska původního řízení podléhala režimu společné organizace trhů v odvětví cukru stanovenému nařízením č. 1260/2001, tedy systému dávek z výroby zavedenému tímto nařízením.
Vzhledem k tomu, že se tato společnost domnívala, že za hospodářský rok 2005/06 jí neměla být uložena povinnost hradit dávky z výroby na financování vývozních náhrad za cukr stanovené na základě množství zásob cukru, která nebyla vyvezena v okamžiku ukončení uvedené společné organizace trhů v odvětví cukru, která tyto dávky a náhrady upravovala, a sice ke dni 30. června 2006, podala dne 28. prosince 2008 odvolání, ve kterém se domáhala náhrady částky ve výši 158982544 eur.
Direction générale des douanes et droits indirects (generální ředitelství pro cla a nepřímé daně) toto odvolání zamítlo rozhodnutím ze dne 30. září 2009, společnost Saint Louis Sucre proto podala dne 19. listopadu 2009 k tribunal de grande instance de Nanterre (soud prvního stupně v Nanterre, Francie) žalobu na neplatnost tohoto rozhodnutí.
Řízení před tribunal de grande instance de Nanterre (soud prvního stupně v Nanterre) bylo dne 6. září 2010 na návrh účastníků přerušeno, a to do doby vydání rozsudku Soudního dvora v řízení o předběžné otázce týkající se platnosti nařízení č. 1193/2009. Vzhledem k tomu, že Soudní dvůr rozsudkem ze dne 27. září 2012, Zuckerfabrik Jülich a další (
C‑113/10, C‑147/10 a C‑234/10
,
EU:C:2012:591
), určil, že toto nařízení je neplatné, přijala Rada nařízení č. 1360/2013. Po přijetí posledně uvedeného nařízení se v řízení před tribunal de grande instance de Nanterre (soud prvního stupně v Nanterre) pokračovalo.
Společnost Saint Louis Sucre má za to, že i když nařízení č. 1360/2013 umožňuje výpočet částky požadované náhrady, otázka náhrady dávek týkajících se zásob cukru, které nebyly vyvezeny v okamžiku ukončení společné organizace trhů v odvětví cukru, jež byla stanovena nařízením č. 1260/2001, zůstává nezodpovězena, neboť nařízení č. 318/2006 zrušilo mechanismus dávek z výroby. Nová společná organizace trhů v odvětví cukru zavedená posledně uvedeným nařízením přitom již nestanoví dávky z výroby určené k samofinancování vývozů, takže část uhrazených dávek nesloužila k financování vývozů, nýbrž k obohacení Evropské unie. Tato společnost tvrdí, že Unie nashromáždila ke dni 30. června 2006 zásoby cukru podléhajícího kvótám v objemu 5669000 tun, které byly zaúčtovány jako exportovatelný přebytek, ale nebyly vyvezeny, a za tato množství nebyla poskytnuta k tomuto datu žádná náhrada, a tudíž dochází k závětu, že její žádost o náhradu je na základě těchto skutečností odůvodněná.
V tomto kontextu se tribunal de grande instance de Nanterre (soud prvního stupně v Nanterre) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Je třeba čl. 15 odst. 2 a 8 nařízení č. 1260/2001 – uplatňovaný ve světle bodů 9 a 11 odůvodnění tohoto nařízení a rozsudků ze dne 8. května 2008, Zuckerfabrik Jülich a další (
C‑5/06 a C‑23/06 až C‑36/06
,
EU:C:2008:260
), jakož i ze dne 27. září 2012, Zuckerfabrik Jülich a další (
C‑113/10, C‑147/10 a C‑234/10
,
EU:C:2012:591
), a obecných zásad zákazu bezdůvodného obohacení, proporcionality a svobody podnikání práva Společenství – vykládat v tom smyslu, že výrobce cukru má nárok na náhradu zaplacených dávek z výroby z množství cukru podléhajícího kvótám, který byl uskladněn ještě dne 30. června 2006, jelikož režim dávek z výroby nebyl po tomto datu nařízením č. 318/2006 obnoven?
2)
a)
V případě kladné odpovědi na předchozí předběžnou otázku, má být částka náhrady dávek výrobcům založena výhradně na hmotnosti cukru, který se nacházel dne 30. června 2006 na skladě?
b)
V případě záporné odpovědi na předchozí předběžnou otázku, má hmotnost cukru sloužící jako základ náhrady dávek vycházet ze změn stavu zásob cukru Společenství v období od 1. července 2001 do 30. června 2006?
3)
Může výpočet dávky, kterou je třeba nahradit, přiměřeně vycházet ze součinu zásob cukru, které vyplývají z odpovědi na druhou předběžnou otázku, a váženého průměru ‚průměrných ztrát‘ zjištěných během [společné organizace trhů v odvětví cukru v hospodářských letech 2001/2002 až 2005/2006] nebo má být vypočítán jiným způsobem, a jakým?
4)
V případě kladné odpovědi na předchozí otázky, je nařízení č. 164/2007 neplatné?“
K přípustnosti žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce
Francouzská vláda tvrdí především, že otázky položené předkládajícím soudem jsou z následujících důvodů zjevně nepřípustné.
Předkládající soud zaprvé neuvedl důvody své žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce a pouze konstatoval, že se jedná o spor o výklad unijního aktu. Tento soud pouze položil Soudnímu dvoru předběžné otázky, jež mu navrhla žalobkyně v původním řízení.
Zadruhé skutkový rámec vymezený předkládajícím soudem neumožňuje určit, zda jsou otázky nezbytné pro vyřešení sporu v původním řízení.
Je přitom nesporné, že po vydání rozsudků ze dne 8. května 2008, Zuckerfabrik Jülich a další (
C‑5/06 a C‑23/06 až C‑36/06
,
EU:C:2008:260
), a ze dne 27. září 2012, Zuckerfabrik Jülich a další (
C‑113/10, C‑147/10 a C‑234/10
,
EU:C:2012:591
), jakož i usnesení ze dne 6. října 2008, SAFBA (
C‑175/07 až C‑184/07
,
EU:C:2008:543
), které prohlásily za neplatná nařízení Komise, na základě kterých vnitrostátní orgány vybíraly od výrobců cukru dávky z výroby, Komise přijetím nařízení č. 1193/2009 a poté Rada přijetím nařízení č. 1360/2013 přijaly opatření nezbytná k dosažení souladu s těmito rozsudky a tímto usnesením. Náhrady na základě nařízení č. 1360/2013 byly nicméně výrobcům cukru poskytnuty až v dubnu 2015, tedy po podání této žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, k čemuž došlo dne 22. ledna 2015. Předkládající soud proto nemohl vyvodit důsledky vyplývající z takové náhrady na žalobu, která mu byla předložena, a zejména určit, zda tato náhrada způsobila, že se projednávaná žaloba stala bezpředmětnou.
Zatřetí předkládající soud nevysvětlil důvody, proč se zabývá otázkou platnosti nařízení č. 164/2007, ani neobjasnil, jaké spojení vidí mezi tímto nařízením a sporem ve věci v původním řízení.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že podle ustálené judikatury Soudního dvora se na otázky týkající se výkladu unijního práva položené vnitrostátním soudem v právním a skutkovém rámci, který tento soud vymezí v rámci své odpovědnosti a jehož správnost nepřísluší Soudnímu dvoru ověřovat, vztahuje domněnka relevance. Odmítnutí ze strany Soudního dvora rozhodnout o žádosti podané vnitrostátním soudem je možné pouze tehdy, je-li zjevné, že žádaný výklad unijního práva nemá žádný vztah k realitě nebo předmětu sporu v původním řízení, jestliže se jedná o hypotetický problém, nebo také jestliže Soudní dvůr nedisponuje skutkovými nebo právními poznatky nezbytnými pro užitečnou odpověď na otázky, které jsou mu položeny (rozsudek ze dne 11. listopadu 2015, Pujante Rivera,
C‑422/14
,
EU:C:2015:743
, bod
a citovaná judikatura).
V projednávané věci z žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce jasně vyplývá, že se předkládající soud táže Soudního dvora na výklad čl. 15 odst. 2 a 8 nařízení č. 1260/2001, jakož i případně na platnost nařízení č. 164/2007 za účelem rozhodnutí o platnosti odmítnutí příslušných vnitrostátních orgánů nahradit společnosti Saint Louis Sucre dávky z výroby zaplacené z množství cukru podléhajícího kvótám, který byl ještě 30. června 2006 uskladněn, jelikož režim dávek z výroby nebyl po tomto datu nařízením č. 318/2006 obnoven.
Co se konkrétně týče čtvrté předběžné otázky, která se týká platnosti nařízení č. 164/2007, společnost Saint Louis Sucre se ve svých písemných vyjádřeních dovolávala neplatnosti tohoto nařízení, belgická vláda měla za to, že toto nařízení je platné, a Komise uvedla, že není třeba odpovídat na tuto otázku, jelikož uvedené nařízení Soudní dvůr prohlásil za neplatné rozsudkem ze dne 27. září 2012, Zuckerfabrik Jülich a další (
C‑113/10, C‑147/10 a C‑234/10
,
EU:C:2012:591
). Následně v odpovědi na písemnou otázku Soudního dvora belgická vláda a Komise uvedly, že by Soudní dvůr měl čtvrtou otázku považovat za otázku týkající se výkladu nařízení č. 1360/2013. Francouzská vláda byla téhož názoru, avšak s tím, že měla obecnější výhrady, pokud jde o přípustnost této žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce. Obdobné stanovisko zastávala i společnost Saint Louis Sucre s tím, že v případě prohlášení neplatnosti posledně uvedeného nařízení by neměly být dotčeny náhrady, jež byly výrobcům již podle tohoto nařízení přiznány.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že jak vyplývá z bodu 22 tohoto rozsudku, nařízení č. 1360/2013 nahradilo, pokud jde o dávky z výroby v odvětví cukru za hospodářský rok 2005/2006, nařízení č. 164/2007 se zpětným účinkem od 23. února 2007.
Čtvrtou předběžnou otázku je proto třeba chápat tak, že se týká platnosti nařízení č. 1360/2013.
Z výše uvedeného vyplývá, že žádost o rozhodnutí o předběžné otázce je v plném rozsahu přípustná.
K předběžným otázkám
K první otázce
Podstatou první otázky předkládajícího soudu je, zda je třeba čl. 15 odst. 2 a 8 nařízení č. 1260/2001 vykládat v tom smyslu, že přiznává výrobci cukru nárok na náhradu zaplacených dávek z výroby z množství cukru podléhajícího kvótám A a B, který byl ke dni 30. června 2006 ještě uskladněn, jelikož režim dávek z výroby nebyl po tomto datu nařízením č. 318/2006 obnoven.
Tato první otázka vychází z žádosti společnosti Saint Louis Sucre, která v podstatě směřuje k tomu, aby byly znovu přepočítány její dávky z výroby za hospodářský rok 2005/2006 z důvodu, že zásoby cukru podléhající kvótám A a B, které se nacházely ve Společenství ke konci tohoto hospodářského roku, nevedly k výdajům spojeným s jejich prodejem.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že čl. 15 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1260/2001 stanovil, že před koncem hospodářského roku 2005/2006 se kumulovaně za hospodářské roky 2001/2002 až 2005/2006 musel zjistit exportovatelný přebytek stanovený v závislosti na konečné produkci cukru A a B, izoglukózy A a B a inulinového sirupu A a B na jedné straně a konečné množství cukru, izoglukózy a inulinového sirupu prodané za účelem spotřeby v rámci Společenství na straně druhé.
Podle čl. 6 odst. 4 nařízení č. 314/2002, ve znění nařízení č. 1140/2003, se přitom pro účely výpočtu uvedeného exportovatelného přebytku množství cukru, izoglukózy a inulinového sirupu prodané ke spotřebě v rámci Společenství stanovilo na základě součtu množství těchto potravin uskladněných na začátku hospodářského roku, vyrobených v rámci kvót A a B, dovezených v nezměněném stavu, jakož i obsažených v dovezených zpracovaných produktech, přičemž se odečetlo množství týchž potravin vyvezených v nezměněném stavu, obsažených ve vyvezených zpracovaných produktech, uskladněných na konci hospodářského roku nebo těch, pro které bylo vydáno osvědčení o produkční náhradě.
Vyloučení množství cukru, izoglukózy a inulinového sirupu skladovaných na konci hospodářského roku 2005/2006 z výpočtu exportovatelného přebytku za hospodářské roky 2001/2002 až 2005/2006 by odporovalo jak čl. 6 odst. 4 nařízení č. 314/2002, ve znění nařízení č. 1140/2003, který výslovně stanoví zohlednění těchto skladovaných množství, tak i čl. 15 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1260/2001, který odkazuje rovněž na exportovatelný, nikoli vyvezený přebytek, který jak vyplývá z bodu 15 odůvodnění posledně uvedeného nařízení, zahrnuje také množství nacházející se na trhu ke konci daného hospodářského roku, včetně uskladněných množství.
Kromě toho, jak uvedla generální advokátka v bodě 77 svého stanoviska, z dalšího používání pojmu „předpokládaná“ celková ztráta, i po úpravě týkající se hospodářských let 2001/02 až 2005/06 stanovené v čl. 15 odst. 2 a 3 nařízení č. 1260/2001, vyplývá, že daná ztráta ještě nemusela v plném rozsahu vzniknout. Soudní dvůr ostatně rozhodl, že způsob výpočtu celkové předpokládané ztráty směřuje v každém případě k tomu, aby byly prospektivním a konvenčním způsobem zjištěny ztráty způsobené odbytem přebytků výroby Společenství (rozsudek ze dne 8. května 2008, Zuckerfabrik Jülich a další (
C‑5/06 a C‑23/06 až C‑36/06
,
EU:C:2008:260
, bod
).
Dále je nutné zdůraznit, jak uvedla generální advokátka v bodě 82 svého stanoviska, že reforma společné organizace trhů v odvětví cukru stanovená nařízením č. 318/2006, ať byla jakkoli rozsáhlá, nezrušila systém vývozních náhrad, jak vyplývá z čl. 32 odst. 1 a 2 tohoto nařízení.
Společná organizace trhů v odvětví cukru stanovená nařízením č. 1260/2001 pro období hospodářských let 2001/02 až 2005/06 se překrývala s toutéž společnou organizací trhů, která byla reformována nařízením č. 318/2006 od hospodářského roku 2006/07.
Podle nařízení č. 958/2006 bylo provedeno stálé nabídkové řízení v rámci hospodářského roku 2006/07 na stanovení vývozních náhrad bílého cukru.
Možnost pro výrobce vyvážet uskladněný cukr s náhradou proto neskončila posledním dnem hospodářského roku 2005/2006.
Konečně je třeba poznamenat, že čl. 16 odst. 1 nařízení č. 318/2006 zavedl výrobní dávku až od hospodářského roku 2007/2008, přičemž cílem této dávky ostatně bylo v souladu s bodem 19 odůvodnění tohoto nařízení přispět k financování výdajů spojených se společnou organizací trhů v odvětví cukru, a nikoli plně financovat stejně jako dávka z výroby stanovená nařízením č. 1260/2001 náklady na odbyt přebytků, které vznikají v důsledku vyšší produkce v porovnání se spotřebou ve Společenství.
V projednávané věci je možné připomenout, že podle nařízení č. 900/2007 probíhalo stálé nabídkové řízení až do konce hospodářského roku 2007/2008 na stanovení vývozních náhrad bílého cukru.
Za těchto podmínek a vzhledem k tomu, že normotvůrce Unie má v oblasti zemědělství širokou posuzovací pravomoc, jež odpovídá politické odpovědnosti, kterou mu přiznávají články 40 SFEU až 43 SFEU, a že v důsledku toho se musí soudní přezkum omezit na ověření, zda dotčené opatření není stiženo zjevně nesprávným posouzením nebo zneužitím pravomoci, nebo zda dotčený orgán zjevně nepřekročil meze své posuzovací pravomoci (rozsudek ze dne 14. března 2013, Agrargenossenschaft Neuzelle,
C‑545/11
,
EU:C:2013:169
, bod
a citovaná judikatura), se nezdá, že by se Rada dopustila zjevně nesprávného posouzení, zneužití pravomoci nebo zjevně překročila meze své posuzovací pravomoci tím, že stanovila, pokud jde o hospodářský rok 2005/2006, že bude zohledněn exportovatelný přebytek existující na konci tohoto hospodářského roku, který nutně zahrnuje množství cukru uskladněného na konci hospodářského roku.
Pokud jde o argument, jehož se společnost Saint Louis Sucre dovolávala na jednání a podle kterého byly vývozní náhrady přiznané v rámci hospodářského roku 2006/2007 financovány částkami vybranými z dodatečných kvót na cukr přidělených cukrovarnickým podnikům v průběhu tohoto hospodářského roku v souladu s článkem 8 nařízení č. 318/2006, je třeba konstatovat, že se jednalo o dobrovolné přidělení kvót, jež probíhalo na základě žádosti samotných podniků, a že v každém případě z žádných informací ve spise nevyplývá, že takto vybrané částky by nebyly použity k úhradě nákladů spojených s těmito dodatečnými kvótami, ale k financování uvedených náhrad.
Vzhledem k výše uvedenému je třeba na první otázku odpovědět tak, že čl. 15 odst. 2 a 8 nařízení č. 1260/2001 musí být vykládán v tom smyslu, že nepřiznává výrobci cukru nárok na náhradu zaplacených dávek z výroby z množství cukru podléhajícího kvótám A a B, který byl ke dni 30. června 2006 ještě uskladněn, jelikož režim dávek z výroby nebyl po tomto datu nařízením č. 318/2006 obnoven.
Ke druhé a třetí otázce
Vzhledem k odpovědi podané na první otázku není třeba odpovídat na druhou a třetí otázku.
Ke čtvrté otázce
S ohledem na odpověď na první otázku nebyla zjištěna žádná skutečnost, jež by mohla mít dopad na platnost nařízení č. 1360/2013.
K nákladům řízení
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (třetí senát) rozhodl takto:

1)
Článek 15 odst. 2 a 8 nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru musí být vykládán v tom smyslu, že nepřiznává výrobci cukru nárok na náhradu zaplacených dávek z výroby z množství cukru podléhajícího kvótám A a B, který byl ke dni 30. června 2006 ještě uskladněn, jelikož režim dávek z výroby nebyl po tomto datu obnoven nařízením Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru.

2)
Nebyla zjištěna žádná skutečnost, jež by mohla mít dopad na platnost nařízení Rady (EU) č. 1360/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se stanoví dávky z výroby v odvětví cukru pro hospodářské roky 2001/02, 2002/03, 2003/04, 2004/05 a 2005/06, koeficient nezbytný k výpočtu doplňkové dávky pro hospodářské roky 2001/02 a 2004/05 a částky, jež mají hradit výrobci cukru prodejcům cukrové řepy z důvodu rozdílu mezi maximální dávkou a dávkou, jež má být účtována za hospodářské roky 2002/03, 2003/04 a 2005/06.

Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: francouzština.