CELEX: 62019CJ0462
Predhodno odločanje
Pojem ,sodišče‘ v smislu člena 267 PDEU
Merila
Comisión Nacional de los Mercados y la Competencia (nacionalna komisija za trge in konkurenco, Španija)
Nedopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 101 PDEU in Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov [101 in 102 PDEU] (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 8, zvezek 2, str. 205).
Ta predlog je bil vložen v okviru postopka, ki ga je Comisión Nacional de los Mercados y la Competencia (CNMC) (nacionalna komisija za trge in konkurenco, Španija) začela zoper Asociación Nacional de Empresas Estibadoras y Consignatarias de Buques (Anesco), les Comisiones Obreras, la Coordinadora Estatal de Trabajadores del Mar (CETM), la Confederación Intersindical Gallega, Eusko Langileen Alkartasuna, Langile Abertzaleen Batzordeak in l’Unión General de Trabajadores (UGT) zaradi sklenitve kolektivne pogodbe, s katero se določa subrogacija pogodb delavcev za opravljanje pristaniške storitve upravljanja z blagom, ker naj bi bil ta sporazum v nasprotju s členom 101 PDEU in ustrezno nacionalno zakonodajo.
Pravni okvir
Pravo Unije
V uvodnih izjavah 17 in 18 Uredbe št. 1/2003 je navedeno:
„(17)
Za dosledno uporabo pravil konkurence in hkrati najboljše mogoče upravljanje omrežja je bistvenega pomena ohraniti pravilo, ki organe, pristojne za konkurenco v državah članicah, samodejno razreši njihove pristojnosti v primeru, pri katerem Komisija začne svoje postopke. Kadar organ, pristojen za konkurenco v državi članici, že dela s primerom in Komisija namerava začeti postopke, si mora prizadevati, da to naredi čim prej. Pred začetkom postopkov se mora Komisija posvetovati z zadevnim nacionalnim organom.
(18)
Da se zagotovi optimalna obravnava primerov pri najustreznejših organih znotraj omrežja, je treba predpisati splošno določbo, ki dovoljuje organu, pristojnemu za konkurenco, da primer prekine ali zaključi, kadar ga obravnava ali ga je obravnaval drug organ, zato da vsak posamezen primer obravnava le en organ. Ta določba ne sme onemogočiti Komisiji, da zavrne pritožbo zaradi premajhnega interesa Skupnosti, ker ji je to priznala sodna praksa Sodišča tudi, če noben drug organ, pristojen za konkurenco, ne kaže zanimanja za obravnavo tega primera.“
Člen 11(6) te uredbe določa:
„Ko Komisija začne postopek za izdajo odločbe iz poglavja III, razbremeni organe, pristojne za konkurenco v državah članicah, uporabe členov [101 PDEU] in [102 PDEU]. Če organ, pristojen za konkurenco v državi članici, že obravnava primer, Komisija sproži svoje postopke šele po posvetovanju z nacionalnim organom, pristojnim za konkurenco.“
Španska zakonodaja
Zakon o varstvu konkurence
Člen 1(1) Ley 15/2007 de Defensa de la Competencia (zakon 15/2007 o varstvu konkurence) z dne 3. julija 2007 (BOE št. 159 z dne 4. julija 2007, str. 12946; v nadaljevanju: zakon o varstvu konkurence) določa:
„Vsaka kolektivna pogodba, odločba ali priporočilo oziroma usklajeno ali namerno vzporedno ravnanje, katerega namen, učinek ali morebiten učinek je preprečevanje, omejevanje ali izkrivljanje konkurence na celotnem nacionalnem trgu ali njegovem delu, je prepovedana […]“
Člen 36(1) tega zakona določa:
„Najdaljši rok za izdajo in vročitev odločbe, s katero se konča postopek za sankcioniranje v primeru protikonkurenčnega ravnanja, je osemnajst mesecev od začetka navedenega postopka […]“
Člen 38(1) navedenega zakona določa:
„Po izteku najdaljšega osemnajstmesečnega roka iz člena 36(1), ki je določen za končanje postopka za sankcioniranje v primeru prepovedanih sporazumov in ravnanj, se postopek ustavi.“
Člen 44 istega zakona določa:
„[CNMC] se lahko v primeru nepristojnosti ali neobstoja predmeta oziroma izgube pristojnosti ali prenehanja predmeta odloči, da ne začne postopka ali da iz registra izbriše predložene pritožbe ali vloge. Zlasti se šteje, da je kateri koli od teh pogojev izpolnjen v teh primerih:
(a)
če [CNMC] ni pristojna za pregon ravnanj, ki so bila ugotovljena ali prijavljena na podlagi Uredbe [št. 1/2003], ali če so izpolnjeni pogoji, ki so v tej uredbi določeni za zavrnitev pritožb.
[…]“
Člen 45 zakona o varstvu konkurence določa:
„Upravni postopki v zvezi z varstvom konkurence so urejeni z določbami tega zakona in z njegovimi izvedbenimi predpisi ter, podredno, z zakonom 30/1992 z dne 26. novembra 1992 o pravni ureditvi javne uprave in splošnem upravnem postopku […]“
Člen 48(1) tega zakona določa:
„Zoper odločbe in akte predsednika in sveta [CNMC] ni mogoče vložiti nobenega upravnega pravnega sredstva, zoper njih je mogoče vložiti le tožbo v upravnem sporu […]“
Člen 49(1) tega zakona določa:
„Postopek po uradni dolžnosti začne direktorat [za konkurenco] na lastno pobudo oziroma na predlog sveta [CNMC] ali na podlagi pritožbe […]“
Zakon o ustanovitvi CNMC
Člen 1(2) Ley 3/2013 de creación de la Comisión Nacional de los Mercados y la Competencia (zakon 3/2013 o ustanovitvi nacionalne komisije za trge in konkurenco) z dne 4. junija 2013 (BOE št. 134 z dne 5. junija 2013, str. 42191; v nadaljevanju: zakon o ustanovitvi CNMC) določa:
„Namen [CNMC] je zagotoviti, ohraniti in spodbujati pravilno delovanje, preglednost in obstoj učinkovite konkurence na vseh trgih in v vseh proizvodnih sektorjih, in sicer v korist potrošnikov in uporabnikov.“
Člen 2(1) tega zakona določa:
„[CNMC] ima lastno pravno osebnost in popolno javno in zasebno pravno sposobnost, pri izvajanju svojih dejavnosti in za doseganje svojih ciljev pa ima organizacijsko in funkcionalno avtonomijo in je popolnoma neodvisna od vlade, javne uprave in udeležencev na trgu. Poleg tega zanjo velja parlamentarni in sodni nadzor […]“.
Člen 3 navedenega zakona določa:
„1.   [CNMC] pri opravljanju svojih dejavnosti in za doseganje svojih ciljev deluje neodvisno od kakršnega koli interesa podjetja ali poslovnega interesa.
2.   Niti zaposleni niti člani organov [CNMC] pri opravljanju nalog, ki so jim zaupane z zakonodajo, ter brez poseganja v sodelovanje z drugimi organi in v pooblastila za vodenje splošne vladne politike, ki se izvajajo na podlagi njenih regulativnih pristojnosti, ne smejo zahtevati ali sprejemati navodil od katerega koli javnega ali zasebnega subjekta.“
Člen 15 tega zakona določa:
„1.   Člane sveta [CNMC], vključno s predsednikom in podpredsednikom, s kraljevo uredbo na predlog Ministro de Economía y Competitividad [(minister za gospodarstvo in konkurenco, Španija)] izmed oseb s priznanim ugledom in strokovno usposobljenostjo na področju delovanja [CNMC] vlada imenuje po tem, ko se oseba, predlagana za položaj, zasliši pred ustreznim odborom poslanskega kongresa. Kongres lahko prek pristojnega odbora in na podlagi sporazuma, sprejetega z absolutno večino, poda veto zoper imenovanje predlaganega kandidata v enem koledarskem mesecu od prejema s tem povezanega sporočila. Če se ta rok izteče brez izrecne izjave kongresa, se šteje, da so s tem povezana imenovanja sprejeta.
2.   Mandat članov sveta traja šest let brez možnosti podaljšanja. Člani sveta se delno menjajo vsaki dve leti tako, da noben član sveta na svojem položaju ne ostane več kot šest let.“
Člen 17(1) zakona o ustanovitvi CNMC določa:
„Občno sejo sveta sestavljajo vsi člani sveta. Predseduje ji predsednik [CNMC]. V primeru prostega položaja, odsotnosti ali bolezni predsednika ga nadomesti podpredsednik ali, če to ni mogoče, svetovalec z najdaljšo delovno dobo ali, ob enaki delovni dobi, najstarejši svetovalec.“
Člen 19(1) tega zakona določa:
„Predsednik [CNMC] je pristojen za:
[…]
(f)
usmerjanje delovanja [CNMC] in opravljanje nalog, ki so mu naložene. Zlasti podaja predloga letnih ali večletnih akcijskih načrtov, s katerimi se opredelijo njeni cilji in prednostne naloge;
(g)
opravljanje nalog upravljanja kadrovskih zadev [CNMC] v skladu s pristojnostmi, ki so mu podeljene s posebno zakonodajo;
(h)
vodenje, usklajevanje, ocenjevanje in nadziranje različnih enot [CNMC] brez poseganja v naloge sveta; zlasti za usklajevanje dobrega delovanja enot [CNMC] ob podpori sekretarja sveta.
[…]“
Člen 20 navedenega zakona določa:
„Svet [CNMC] je organ odločanja v zvezi nalogami reševanja, posvetovanja, spodbujanja konkurence in arbitraže ter reševanja sporov, ki jih določa ta zakon. Natančneje, svet je organ, pristojen za:
[…]
13.   odreditev in odobritev odpovedi delovnih razmerij vodstvenega osebja na predlog predsednika sveta.
[…]“
Člen 25 tega zakona, naslovljen „Organi vodenja“, v odstavku 1 določa, da ima CNMC štiri preiskovalne direktorate, med katerimi je tudi direktorat za konkurenco (Dirección de Competencia). Ta je zadolžen za preučitev spisov v zvezi z nalogami CNMC za ohranitev in spodbujanje učinkovite konkurence na vseh trgih in v vseh proizvodnih sektorjih.
Člen 29 tega zakona, ki se nanaša na pristojnost sankcioniranja, določa:
„1.   [CNMC] izvršuje inšpekcijske pristojnosti in pristojnosti sankcioniranja v skladu z določbami naslova IV, poglavje II, [zakona o varstvu konkurence], naslova IV [Ley 7/2010 General de la Comunicación Audiovisual (splošni zakon 7/2010 o avdiovizualnih komunikacijah) z dne 31. marca 2010 (BOE št. 70 z dne 1. aprila 2010)], naslova VIII [Ley 32/2003 General de Telecomunicaciones (splošni zakon 32/2003 o telekomunikacijah) z dne 3. novembra 2003 (BOE št. 264 z dne 4. novembra 2003)], naslova X [Ley 54/1997 del Sector Eléctrico (zakon 54/1997 o sektorju električne energije) z dne 27. novembra 1997 (BOE št. 285 z dne 28. novembra 1997, str. 35097)], naslova VI [Ley 34/1998 del sector de hidrocarburos (zakon 34/1998 o sektorju ogljikovodikov) z dne 7. oktobra 1998 (BOE št. 241 z dne 8. oktobra 1998)], naslova VII [Ley 43/2010 del servicio postal universal, de los derechos de los usuarios y del mercado postal (zakon 43/2010 o univerzalni poštni storitvi, pravicah uporabnikov in poštnem trgu) z dne 30. decembra 2010 (BOE št. 318 z dne 31. decembra 2010, str. 109195)] in naslova VII [Ley 39/2003 del Sector Ferroviario (zakon 39/2003 o železniškem sektorju) z dne 17. novembra 2003 (BOE št. 276 z dne 17. novembra 2003)].
2.   Za izvrševanje pristojnosti sankcioniranja je zagotovljena potrebna funkcionalna ločitev med preiskovalno fazo, za katero so odgovorni zaposleni direktorata, pristojnega za zadevno področje, in fazo odločanja, za katero je odgovoren svet.
3.   Postopek za izvrševanje pristojnosti sankcioniranja urejajo določbe tega zakona, zakonov, navedenih v odstavku 1, in za tisto, kar ni določeno v zgoraj navedenih predpisih, [Ley 30/1992 de Régimen Jurídico de las Administraciones Públicas y del Procedimiento Administrativo Común (zakon 30/1992 o pravni ureditvi javne uprave in splošnem upravnem postopku) z dne 26. novembra 1992 (BOE št. 285 z dne 27. novembra 1992)] ter podrobna pravila za njihovo uporabo. Natančneje, postopek za sankcioniranje na področju varstva konkurence urejajo posebne določbe zakona 15/2007 z dne 3. julija 2007.
4.   Upravni postopek se konča z odločbo, zoper njo pa se lahko vloži tožba v upravnem sporu.“
Kraljeva uredba 657/2013
Člen 4 temeljnega statuta nacionalne komisija za trge in konkurenco, sprejet z Real Decreto 657/2013 por el que se aprueba el Estatuto Orgánico de la Comisión Nacional de los Mercados y la Competencia (kraljeva uredba 657/2013 o sprejetju temeljnega statuta nacionalne komisija za trge in konkurenco) z dne 30. avgusta 2013 (BOE št. 209 z dne 31. avgusta 2013, str. 63623, v nadaljevanju: CNMC), naslovljen „Usklajevanje in institucionalno sodelovanje“, določa:
„Če to izhaja iz zakonodaje Evropske unije ali nacionalne zakonodaje, se [CNMC] šteje za:
(a)
nacionalni organ, pristojen za konkurenco.
[…]“
Člen 15(2) tega statuta določa:
„Predsednik [CNMC], ki je tudi predsednik občne seje sveta in senata za konkurenco, opravlja naloge vodenja in zastopanja te komisije v skladu z določbami člena 19 [zakona o ustanovitvi CNMC]. Pri opravljanju svojih nalog je organ, pristojen za:
[…]
(b)
to, da na občni seji [CNMC] predlaga imenovanje na položaje tajnika sveta, preiskovalnih direktorjev in preostalega vodstvenega osebja [CNMC] ter odstavitev s teh položajev.
[…]“
Zakon o upravnem sporu
Člen 75(1) in (2) Ley 29/1998 reguladora de la Jurisdicción Contencioso administrativa (zakon 29/1998 o upravnem sporu) z dne 13. julija 1998 (BOE št. 167 z dne 14. julija 1998) določa:
„1.   Tožene stranke lahko pripoznajo zahtevek z izpolnitvijo zahtev iz odstavka 2 prejšnjega člena.
2.   Sodnik ali sodišče po pripoznavi brez nadaljnjih formalnosti izda sodbo v skladu s predlogi tožeče stranke, razen če bi to povzročilo očitno kršitev pravnega reda, v primeru česar sodišče obvesti stranke o razlogih, ki bi lahko nasprotovali ugoditvi predlogom, in jih zasliši v splošnem desetdnevnem roku, nato pa izda sodbo, za katero presodi, da je v skladu s pravom.“
Spor o glavni stvari in vprašanja za predhodno odločanje
Sodišče je s sodbo z dne 11. decembra 2014, Komisija/Španija (
C‑576/13
, neobjavljena,
EU:C:2014:2430
), v zadevi, v kateri je bila obravnavana ureditev upravljanja delavcev za storitve upravljanja z blagom v pristaniškem sektorju, ki je takrat veljala v Španiji, razsodilo, da Kraljevina Španija s tem, da je podjetjem iz drugih držav članic, ki želijo storitev upravljanja blaga opravljati v španskih pristaniščih splošnega interesa, na eni strani določila obveznost, da sodelujejo z eno od Sociedad Anónima de Gestion de Estibadores Portuarios (delniška družba za upravljanje pristaniških delavcev; v nadaljevanju: SAGEP) in po potrebi pridobijo delež v njenem kapitalu, ter na drugi strani, da prednostno zaposlijo delavce, ki jih da na voljo ta družba in ki so v minimalnem številu stalno zaposleni, ni izpolnila obveznosti iz člena 49 PDEU.
Za izvršitev sodbe z dne 11. decembra 2014, Komisija/Španija (
C‑576/13
, neobjavljena,
EU:C:2014:2430
), je Kraljevina Španija sprejela Real Decreto‑ley 8/2017 por el que se modifica el régimen de los trabajadores para la prestación del servicio portuario de manipulación de mercancías dando cumplimiento a la Sentencia del Tribunal de Justicia de la Unión Europea de 11 de diciembre de 2014, recaída en el Asunto C‑576/13 (procedimiento de infracción 2009/4052) (kraljeva uredba‑zakon 8/2017 o spremembi ureditve glede delavcev za opravljanje pristaniške storitve upravljanja z blagom v skladu s sodbo Sodišča Evropske unije z dne 11. decembra 2014, izdano v zadevi C‑576/13 (postopek za ugotavljanje kršitev 2009/4052)) z dne 12. maja 2017 (BOE št. 114 z dne 13. maja 2017). Ta določa prosto zaposlovanje pristaniških delavcev za opravljanje storitve upravljanja z blagom in v bistvu določa, da za opravljanje te storitve ni nujno, da so podjetja, ki opravljajo pristaniške storitve ravnanja z blagom (v nadaljevanju: podjetja za upravljanje), udeležena v kapitalu ene od SAGEP.
Vendar je bilo s kraljevo uredbo‑zakonom 8/2017 uvedeno triletno prehodno obdobje za prilagoditev, ki se je izteklo 14. maja 2020 in v katerem so bila podjetja za upravljanje zavezana, da za neki odstotek svojih dejavnosti uporabljajo delavce ene od SAGEP, ne glede na to, ali so delničarji te SAGEP. Natančneje je bilo določeno, da bodo imele SAGEP po koncu tega prehodnega obdobja izbiro, da prenehajo ali nadaljujejo svoje dejavnosti v okviru sistema svobodne konkurence po potrebi s pristaniškimi centri za zaposlovanje in drugimi agencijami za zagotavljanje začasnega dela.
Anesco, združenje podjetij v pristaniškem sektorju, na eni strani in več sindikatov (CETM, UGT, Comisiones Obreras, Confederación Intersindical Gallega, Langile Abertzaleen Batzordeak in Eusko Langileen Alkartasuna) na drugi so 6. julija 2017 sklenili kolektivno pogodbo za „ohranitev socialnega miru“ in zagotovitev ohranitve vseh zaposlitev pristaniških delavcev, ki so jih SAGEP zaposlile pred 30. septembrom 2017. Anesco in ti sindikati so s to kolektivno pogodbo četrti nacionalni okvirni sporazum spremenili tako, da so uvedli sedmo dodatno določbo, v skladu s katero podjetja za upravljanje, ki zapustijo SAGEP, pod enakimi delovnimi pogoji prevzamejo osebje za prekladanje iz te SAGEP v številu, ki ustreza njihovi udeležbi v kapitalu zadevne SAGEP.
Direktorat za konkurenco je 3. novembra 2017 zoper Anesco in navedene sindikate začel postopek za ugotavljanje kršitve S/DC/0619/17, Acuerdo Marco de la Estiba (okvirni sporazum o prekladanju). Med razlogi, ki so utemeljevali začetek tega postopka, je bilo dejstvo, da je bila edina družba, ki je v prehodnem obdobju zaprosila za izstop iz SAGEP, deležna več dejanj, ki so resno škodila njeni dejavnosti in konkurenčnosti ter za katera je bilo mogoče šteti, da pomenijo bojkot.
Direktorat za konkurenco je 12. novembra 2018 pri senatu za konkurenco pri svetu CNMC vložil predlog odločbe, v katerem je ugotovil, da kolektivna pogodba, sklenjena med Anesco in sindikati iz postopka v glavni stvari, pomeni ravnanje, ki je prepovedano s členom 1 zakona o varstvu konkurence in členom 101 PDEU, ker dodatne obveznosti, naložene s to pogodbo, presegajo področje, v zvezi s katerim so mogoča kolektivna pogajanja, in s tem omejujejo izvrševanje pravice do izstopa in zato tudi pogoje svobodne konkurence.
Kraljevina Španija je 29. marca 2019 sprejela Real Decreto‑Ley 9/2019 por el que se modifica la Ley 14/1994, de 1 de junio, por la que se regulan las empresas de trabajo temporal, para su adaptación a la actividad de la estiba portuaria y se concluye la adaptación legal del régimen de los trabajadores para la prestación del servicio portuario de manipulación de mercancías (kraljeva uredba‑zakon 9/2019 o spremembi zakona 14/1994 z dne 1. junija 1994 o agencijah za zagotavljanje začasnega dela z namenom njegove prilagoditve dejavnosti pristaniškega prekladanja in o dokončanju pravne prilagoditve ureditve glede delavcev za opravljanje pristaniške storitve upravljanja z blagom) z dne 29. marca 2019 (BOE št. 77 z dne 30. marca 2019, str. 32836). Ta kraljeva uredba‑zakon je določala možnost, da se v prehodnem obdobju s sporazumi ali kolektivnimi pogodbami določi obvezen prevzem zaposlenih SAGEP, če bi se podjetja za upravljanje odločila, da bodo iz njih izstopila, ali da bodo prenehala.
CNMC opozarja, da je bil zaradi sprejetja tega akta, ki ima status zakona, rok za uveljavljanje pravice do izstopa podaljšan na celotno prehodno obdobje, ki ga določa kraljeva uredba‑zakon 8/2017, to je do 14. maja 2020.
Zato se CNMC sprašuje o skladnosti kolektivnih pogodb o spremembi četrtega nacionalnega okvirnega sporazuma na eni strani in kraljeve uredbe‑zakona 9/2019 na drugi s členom 101 PDEU, kar po njenem mnenju upravičuje predložitev zadeve Sodišču na podlagi člena 267 PDEU.
CNMC v zvezi s tem meni, da ima naravo „sodišča“ v smislu člena 267 PDEU, ker ima v skladu s sodno prakso Sodišča zakonsko podlago, je stalna in ima obvezno sodno pristojnost ter ker odloča v kontradiktornem postopku, je neodvisni organ in svoje naloge opravlja ob popolnem spoštovanju objektivnosti in nepristranskosti v razmerju do strank v sporu in njihovih interesov glede predmeta spora.
V teh okoliščinah je CNMC prekinila odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložila ta vprašanja:
„1.
Ali je treba člen 101 PDEU razlagati tako, da se za prepovedane štejejo sporazumi med gospodarskimi subjekti in predstavniki delavcev, vključno s kolektivnimi pogodbami, kadar določajo, da bodo podjetja ob ločitvi od [katere od] SAGEP prezaposlila delavce, povezane s [to] SAGEP, in način izvedbe te prezaposlitve?
2.
Če je odgovor na prejšnje vprašanje pritrdilen, ali je treba člen 101 PDEU razlagati tako, da nasprotuje določbam nacionalnega prava, kot so navedene v [kraljevi uredbi‑zakonu 9/2019], v delu, v katerem so podlaga kolektivnih pogodb, ki nalagajo določeno vrsto prezaposlitve delavcev, ki presega zaposlitvene zadeve in usklajuje pogoje poslovanja?
3.
Če se ugotovi, da so navedene zakonske določbe v nasprotju s pravom Unije, ali je treba sodno prakso tega sodišča o primarnosti prava Unije in njenih posledicah, ki so med drugim zajete v sodbah [z dne 15. decembra 1976, Simmenthal, (
35/76
,
EU:C:1976:180
), in z dne 22. junija 1989, Costanzo (
103/88
,
EU:C:1989:256
)], razlagati tako, da oseba javnega prava, kot je [CNMC], ne uporabi določb nacionalnega prava, ki so v nasprotju s členom 101 PDEU?
4.
Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen, ali je treba člen 101 PDEU, Uredbo [št. 1/2003] in obveznost zagotoviti učinkovitost predpisov Unije razlagati tako, da mora upravni organ, kot je [CNMC], naložiti globe in periodične denarne kazni subjektom, ki ravnajo na opisani način?“
Dopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe
Medtem ko CNMC v predložitveni odločbi navaja razloge, iz katerih ima po njenem mnenju status „sodišča“ v smislu člena 267 PDEU, in medtem ko Asoport v svojih stališčih navaja, da se s to presojo strinja, druge stranke v postopku v glavni stvari ter španska vlada in Komisija o tem dvomijo. Zadnjenavedene zlasti trdijo, da postopki pred CNMC, kot je ta v postopku v glavni stvari, niso namenjeni temu, da bi pripeljali do izdaje sodne odločbe, tako da za ta organ ni mogoče šteti, da ima status „sodišča“ v smislu člena 267 PDEU.
V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišče pri presoji, ali je predložitveni organ „sodišče“ v smislu člena 267 PDEU, kar je vprašanje, ki se nanaša izključno na pravo Unije, upošteva celoto elementov, kot so zakonska podlaga organa, njegova stalnost, obvezna narava njegove sodne pristojnosti, kontradiktornost postopka, njegova uporaba pravnih pravil in njegova neodvisnost. Poleg tega lahko nacionalna sodišča pred Sodiščem sprožijo postopek, le če pred njimi poteka odločanje o sporu in če odločajo v postopku, ki bo pripeljal do izdaje sodne odločbe (sodba z dne 31. maja 2005, Syfait in drugi,
C‑53/03
,
EU:C:2005:333
, točka
in navedena sodna praksa).
Nazadnje, Sodišče je v zvezi s pojmom „nacionalno sodišče“ v smislu člena 267 PDEU večkrat opozorilo, da lahko ta pojem v bistvu označuje le organ, ki ima v odnosu do organa, ki je sprejel odločbo, ki je predmet tožbe, status tretje osebe (sodbi z dne 30. marca 1993, Corbiau,
C‑24/92
,
EU:C:1993:118
, točka
, in z dne 19. septembra 2006, Wilson,
C‑506/04
,
EU:C:2006:587
, točka
).
Na prvem mestu pa v zvezi s statusom „tretje osebe“ CNMC iz člena 17(1) in člena 19(1), od (f) do (h), zakona o ustanovitvi CNMC izhaja, da predsednik CNMC predseduje svetu CNMC, ki sprejema odločbe v imenu CNMC, in da iz tega naslova opravlja naloge upravljanja kadrovskih zadev CNMC ter vodi, usklajuje, ocenjuje in nadzoruje vse enote te komisije, vključno z direktoratom za konkurenco, ki je avtor predloga odločbe, ki je bila podlaga za ta predlog za sprejetje predhodne odločbe. Poleg tega iz člena 20, prvi odstavek, točka 13, zakona o ustanovitvi CNMC in člena 15(2)(b) temeljnega statuta CNMC izhaja, da je predsednik CNMC pristojen za to, da svetu te komisije predlaga imenovanje in odstranitev vodstvenega osebja, med katero spada tudi osebje direktorata za konkurenco.
Tako je – kot je Sodišče v točki 33 sodbe z dne 31. maja 2005, Syfait in drugi (
C‑53/03
,
EU:C:2005:333
), ugotovilo v zvezi z Epitropi Antagonismou (komisija za konkurenco, Grčija), ki je funkcionalno povezana s svojim sekretariatom, to je preiskovalnim organom, na katerega predlog odloča – svet CNMC organizacijsko in funkcionalno povezan z direktoratom za konkurenco pri tej komisiji, ki podaja predloge odločb, o katerih mora ta svet odločati.
Zato za CNMC v nasprotju z njenimi trditvami ni mogoče šteti, da ima v razmerju do organa, ki sprejme odločbo, zoper katero je mogoče vložiti tožbo, status „tretje osebe“, in je zato ni mogoče opredeliti kot „nacionalno sodišče“ v smislu člena 267 PDEU.
Na drugem mestu je treba ugotoviti, da odločbe, ki jih mora sprejeti SNMC v zadevah, kot je ta v postopku v glavni stvari, spadajo med upravne odločbe, s čimer je izključeno njihovo sprejetje pri izvajanju sodnih funkcij (glej po analogiji sklep z dne 14. novembra 2013, MF 7,
C‑49/13
,
EU:C:2013:767
, točka
).
V tem smislu je treba opozoriti, da je CNMC, kot izhaja iz člena 4 temeljnega statuta CNMC, organ, pristojen za konkurenco, ki je v skladu s členom 1(2) zakona o ustanovitvi CNMC odgovoren za zagotavljanje, ohranjanje in spodbujanje pravilnega delovanja, preglednosti in obstoja učinkovite konkurence na vseh trgih in v vseh proizvodnih sektorjih, in sicer v korist potrošnikov in uporabnikov v Španiji.
Postopek, ki je predmet obravnave v postopku v glavni stvari, je postopek za sankcioniranje, ki ga je direktorat za konkurenco pri CNMC v skladu s členom 49(1) zakona o varstvu konkurence proti Anesco in sindikatom iz postopka v glavni stvari začel po uradni dolžnosti, kar potrjuje dejstvo, da ima Asoport v okviru postopka, ki ga vodi CNMC, status zainteresirane stranke.
Dejstvo, da CNMC deluje po uradni dolžnosti kot specializirani organ, ki izvršuje pristojnost za sankcioniranje na področjih, ki spadajo v njegovo pristojnost, pa kaže na to, da je odločba, ki jo mora sprejeti v postopku, v katerem je bil vložen ta predlog za sprejetje predhodne odločbe, upravna in ne sodna (glej po analogiji sklep z dne 14. novembra 2013, MF 7,
C‑49/13
,
EU:C:2013:767
, točka
).
Enako velja glede tega, da mora CNMC tesno sodelovati s Komisijo in ji je lahko v skladu s členom 11(6) Uredbe št. 1/2003 odvzeta pristojnost v korist zadnjenavedene, čeprav le v primerih, ko se uporabljajo pravila prava Unije in je Komisija primernejša za obravnavo zadeve (glej po analogiji sodbo z dne 31. maja 2005, Syfait in drugi,
C‑53/03
,
EU:C:2005:333
, točki
in
).
Poleg tega člen 36(1) zakona o varstvu konkurence CNMC nalaga, da odločbo, s katero se konča postopek za sankcioniranje v primeru protikonkurenčnega ravnanja, izda in vroči najpozneje v osemnajstih mesecih, člen 38(1) tega zakona pa natančneje določa, da se po izteku tega roka postopek ustavi, ne glede na voljo zainteresiranih strank v postopku in zlasti morebitnih pritožnikov.
Prav tako je treba poudariti, da lahko CNMC v skladu s členom 75 zakona o upravnem sporu, kadar je bila pri upravnih sodiščih vložena tožba zoper odločbo, ki jo je izdala CNMC, pripozna zahtevek, torej odpravi svojo odločbo, če se stranka, ki je pri pristojnih sodiščih vložila tožbo zoper odločbo CNMC, s tem strinja.
Iz zgoraj navedenega izhaja, da se postopek za sankcioniranje pred CNMC umešča zunaj nacionalnega sodnega sistema in ne izhaja iz izvajanja sodnih funkcij. Odločba CNMC, s katero se konča postopek, je namreč upravna odločba, ki – čeprav je dokončna in neposredno izvršljiva – ne more imeti lastnosti sodne odločbe, zlasti pravnomočnosti (glej v tem smislu sodbo z dne 16. februarja 2017, Margarit Panicello,
C‑503/15
,
EU:C:2017:126
, točka
in navedena sodna praksa).
Upravna narava postopka v glavni stvari je potrjena tudi s členom 29(4) zakona o ustanovitvi CNMC, ki določa, da se s sprejetjem odločbe sveta CNMC konča postopek, ki je izrecno opredeljen kot „upravni“. Poleg tega je v skladu s členom 48(1) zakona o varstvu konkurence zoper tako odločbo mogoče vložiti tožbo v upravnem sporu, pri kateri CNMC, kot je zlasti španska vlada pojasnila v pisnih stališčih, deluje kot tožena stranka v okviru sodnega postopka na prvi stopnji pred Audiencia Nacional (osrednje sodišče, Španija) oziroma kot tožeča ali tožena stranka v primeru pritožbe zoper sodbo Audiencia Nacional (osrednje sodišče) pri Tribunal Supremo (vrhovno sodišče, Španija).
Zgornjih ugotovitev ni mogoče izpodbiti s sodbo z dne 16. julija 1992, Asociación Española de Banca Privada in drugi (
C‑67/91
,
EU:C:1992:330
), v kateri je Sodišče implicitno priznalo dopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Tribunal de Defensa de la Competencia (sodišče za varstvo konkurence, Španija). V zvezi s tem je treba navesti, da je bila ta sodba razglašena v zvezi s prejšnjim španskim zakonom o varstvu konkurence, v skladu s katerim je bil ta organ ločen od preiskovalnega organa na področju konkurence, ustanovljenega s tem zakonom, in sicer Dirección General de Defensa de la Competencia (služba za varstvo konkurence, Španija). V obravnavanem primeru pa, kot izhaja iz člena 29(1) zakona o ustanovitvi CNMC, CNMC hkrati opravlja naloge, ki so bile pred tem dodeljene Tribunal de Defensa de la Competencia (sodišče za varstvo konkurence), in naloge, ki so bile pred tem dodeljene službi za varstvo konkurence.
Glede na vse zgoraj navedene preudarke je treba ugotoviti, da predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložila CNMC, ni dopusten.
Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim organom, ta odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (deveti senat) razsodilo:

Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložila Comisión Nacional de los Mercados y la Competencia (nacionalna komisija za trge in konkurenco, Španija) z odločbo z dne 12. junija 2019, ni dopusten.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: španščina.