CELEX: 62019CJ0330
Előzetes döntéshozatal
Vámunió
2913/92 EGK rendelet
Közösségi Vámkódex
A 121. cikk (1) bekezdése
Aktív feldolgozási eljárás
Szabad forgalomba bocsátás
Vámtartozás keletkezése
Vámtartozás megállapítása
A »tehermegállapítási szabályok« fogalma
Preferenciális tarifális intézkedés figyelembevétele

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12‑i 2913/92/EGK tanácsi rendelet (
HL 1992. L 302., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 4. kötet, 307. o.; a továbbiakban: Vámkódex) 121. cikke (1) bekezdésének az értelmezésére vonatkozik.
Ezt a kérelmet a Staatssecretaris van Financiën (pénzügyi államtitkár, Hollandia) és az Exter BV között preferenciális tarifális intézkedés alkalmazása tárgyában folyamatban lévő jogvita keretében terjesztették elő.
Jogi háttér
2016. május 1‑jétől kezdődően a Vámkódexet az Uniós Vámkódex létrehozásáról szóló, 2013. október 9‑i (EU) 952/2013 európai parlamenti és tanácsi rendelet (
HL 2013. L 269., 1. o.
, helyesbítések:
HL 2013. L 287., 90. o.
;
HL 2016. L 267., 2. o.
;
HL 2018. L 173., 35. o.
) váltotta fel. Mindazonáltal az alapügyben szóban forgó tényállás időpontjára figyelemmel, ezen ügyben továbbra is a Vámkódexet kell alkalmazni.
A Vámkódex 20. cikke előírta:
„(1)   Vámtartozás keletkezésekor a jog szerint fizetendő vám az Európai Közösségek Vámtarifáján alapul.
[…]
(3)   Az Európai Közösségek Vámtarifája magában foglalja:
a)
a Kombinált Nómenklatúrát;
[…]
c)
a Kombinált Nómenklatúra által felölelt, az árura általában alkalmazható vámtételeket és egyéb teherelemeket, azaz:
–
a vámokat
[…]
d)
az azokban a megállapodásokban szereplő preferenciális tarifális intézkedéseket, amelyeket a Közösség kötött bizonyos országokkal vagy országcsoportokkal, és amelyek preferenciális elbánás nyújtásáról rendelkeznek;
e)
egyes országokra, országcsoportokra vagy területekre vonatkozóan a Közösség által egyoldalúan elfogadott preferenciális tarifális intézkedéseket;
f)
egyes árukra felszámítható behozatali vámok alóli mentességről vagy kedvezményről rendelkező autonóm vámfelfüggesztő intézkedéseket;
g)
egyéb közösségi jogszabályok által megállapított egyéb tarifális intézkedéseket.
[…]”
E kódex „Aktív feldolgozás” című D. címe alatt található 114. cikke kimondta:
„(1)   A 115. cikk sérelme nélkül az aktív feldolgozási eljárás lehetővé teszi, hogy az alábbi árukat a Közösség vámterületén egy vagy több feldolgozási műveletnek vessék alá:
a)
a Közösség vámterületéről végtermékként újrakivitelre szánt nem közösségi áru, anélkül hogy az ilyen áru behozatalivám‑köteles vagy kereskedelempolitikai intézkedések hatálya alá tartozó lenne;
b)
szabad forgalomba bocsátott áru az ilyen áruért felszámítható behozatali vámok visszatérítésével vagy elengedésével, ha azt a Közösség vámterületéről exportálták végtermék formájában.
(2)   Az alábbi kifejezések jelentése a következő:
a)
felfüggesztő eljárás: az (1) bekezdés a) pontjában foglalt szabályok szerinti aktív feldolgozás;
[…]
c)
feldolgozási műveletek:
–
az áru megmunkálása, ideértve az összeállítást, összeszerelést, vagy más áruhoz történő hozzáillesztést,
–
az áru feldolgozása,
–
az áru javítása, ideértve a helyreállítását és a beszabályozását is,
és
–
a bizottsági eljárásnak megfelelően meghatározott egyes olyan áruk felhasználása, amelyek nem épülnek be a végtermékbe, de lehetővé teszik vagy megkönnyítik a végtermék előállítását, még akkor is, ha a folyamat során teljesen vagy részben elhasználódnak;
d)
végtermék: a feldolgozási műveletekből származó minden termék;
[…]”
Az említett kódex 120. cikke az alábbiak szerint rendelkezett:
„A bizottsági eljárásnak megfelelően határozhatók meg azok az esetek, amelyekben, és azok a körülmények, amelyek között a változatlan állapotú áru vagy végtermék szabad forgalomba bocsátottnak tekintendő.”
A Vámkódex 121. cikkének szövege a következő:
„(1)   A 122. cikkre is figyelemmel, vámtartozás felmerülése esetén a tartozás összegét ennek az árunak az aktív feldolgozási eljárás alá vonásra történő bejelentése elfogadásának időpontjában az importárura alkalmazandó tehermegállapítási szabályok alapján kell meghatározni.
(2)   Ha az (1) bekezdésben említett időpontban az importáru megfelelt a vámkontingenseken vagy vámplafonokon belül a kedvezményes elbánás feltételeinek, akkor a szabad forgalomba bocsátás bejelentésének elfogadása idején az azonos áru vonatkozásában fennálló mindenfajta kedvezményes elbánás alkalmazható.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
Az Exter élelmiszeripari vállalkozás, amely fehérje‑hidrolizátumokat (a továbbiakban: hidrolizátumok) erőlevesek gyártásának alapjául szolgáló összetevővé alakít.
Ennek alapján 2012. május 23. és 2015. május 23. között engedéllyel rendelkezett a hidrolizátumok tekintetében felfüggesztő eljárást alkalmazó aktív feldolgozási vámeljárás alkalmazására. A 2012. november 12. és 2013. június 17. közötti időszakban e vállalkozás több Thaiföldről származó hidrolizátum‑szállítmányt (a továbbiakban: szóban forgó termékek) aktív feldolgozási vámeljárás alá vont.
A vámáru‑nyilatkozatok elfogadásának időpontjában az e termékek besorolása szerinti vámtarifaalszámnak megfelelő rendes vámtétel 12,8% volt. Ugyanakkor ezen általános adómérték alóli kivételként 2013. december 31‑ig a hidrolizátumok olyan preferenciális tarifális intézkedésben részesültek, amely szerint e termékekre vonatkozó általános adómértéket 8,9%‑ra csökkentették, amennyiben e termékek valamely kedvezményezett országból – például a Thaiföldről – származnak a 2011. május 11‑i 512/2011/EU európai parlamenti tanácsi rendelettel (
HL 2011. L 145., 28. o.
) módosított, az általános tarifális preferenciák rendszerének 2009. január 1‑jétől 2011. december 31‑ig történő alkalmazásáról, illetve az 552/97/EK és az 1933/2006/EK rendelet, valamint az 1100/2006/EK és a 964/2007/EK bizottsági rendelet módosításáról szóló, 2008. július 22‑i 732/2008/EK tanácsi rendelet (
HL 2008. L 211., 1. o.
; helyesbítés:
HL 2013. L 185., 18. o.
) 6. cikkének (3) bekezdése és 7. cikke értelmében.
A feldolgozást követően az Exter úgy döntött, hogy nem exportálja újra a szóban forgó termékek egy részét, hanem megszünteti az aktív feldolgozási vámeljárást. E termékeket 2014. február 4. és augusztus 26. között tételenként szabad forgalomba bocsátásuk céljából bejelentette.
Az érintett nyilatkozatokban az Exter jelezte, hogy a szóban forgó termékek a felfüggesztő eljárást alkalmazó aktív feldolgozási eljárás alá tartoznak, ezeket a termékeket „fehérje‑hidrolizátumokként” írta le, és a vám‑ és a statisztikai nómenklatúráról, valamint a Közös Vámtarifáról szóló, 1987. július 23‑i 2658/87/EGK tanácsi rendelet (
HL 1987. L 256., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 2. kötet, 382. o.) I. mellékletében szereplő Kombinált Nómenklatúrának a 2011. szeptember 27‑i 1006/2011/EU bizottsági rendelettel (
HL 2011. L 282., 1. o.
; helyesbítés:
HL 2012. L 226., 8. o.
;
HL 2012. L 52., 32. o.
) és a 2012. október 9‑i 927/2012/EU bizottsági végrehajtási rendelettel (
HL 2012. L 304., 1. o.
) módosított, egymást követő változatai szerinti 21069092 vámtarifaalszámát jelölte meg. Ezenkívül az Exter azt kérte az illetékes holland vámhatóságtól (a továbbiakban: vámhatóság), hogy a vámtartozás kiszámításához a 732/2008 rendeletben előírt 8,9%‑os preferenciális vámtételt alkalmazza.
A jelen ítélet 10. pontjában említett preferenciális tarifális intézkedést 2014. január 1‑jétől 2016. december 31‑ig felfüggesztették. E felfüggesztés tehát hatályban volt, amikor az Exter a szóban forgó termékeket azok szabad forgalomba bocsátása céljából bejelentette. Ez alapján a vámhatóság nem a 8,9%‑os preferenciális vámtételt alkalmazta, hanem a fizetendő vámot 12,8%‑os vámtétel figyelembevételével állapította meg.
A Gerechtshof Amsterdamhoz (amszterdami fellebbviteli bíróság, Hollandia) fordultak azzal a kérdéssel kapcsolatos jogvitában, hogy a vámhatóságnak figyelembe kellett‑e volna vennie a 2012. és 2013. évre hatályban lévő preferenciális tarifális intézkedést a szóban forgó termékek szabad forgalomba bocsátása címén fizetendő vámtartozás összegének kiszámításakor. E bíróság úgy ítélte meg, hogy az olyan helyzetben, mint amelyről az alapügyben szó van, a vámtartozás összegét a Vámkódex 121. cikke (1) bekezdésének megfelelően az importárukra az ezen áruk aktív feldolgozási eljárás alá vonásáról szóló nyilatkozatok elfogadásának időpontjában irányadó tehermegállapítási szabályok alapján kell kiszámítani. E bíróság többek között megállapította, hogy a felek között nem vitatott, hogy a szóban forgó termékek aktív feldolgozási eljárás alá vonásának időpontjában az Exter teljesítette a 8,9%‑os preferenciális vámtételben való részesüléshez szükséges valamennyi feltételt abban az esetben, amennyiben ebben az időpontban e termékeket szabad forgalomba bocsátás céljából bejelentette, és kérte az érintett preferenciális vám alkalmazását. A Gerechtshof Amsterdam (amszterdami fellebbviteli bíróság) ebből arra a következtetésre jutott, hogy ebben az esetben a vámhatóság köteles a szabad forgalomba bocsátásra vonatkozó nyilatkozatokból eredő vámtartozás kiszámítása során 8,9%‑os preferenciális vámtételt alkalmazni.
A pénzügyi államtitkár fellebbezése alapján eljáró Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia legfelsőbb bírósága) az előzetes döntéshozatalra utaló határozatban a Vámkódex 121. cikke (1) bekezdése szövegének két lehetséges értelmezését adja.
A kérdést előterjesztő bíróság először is kifejti, hogy a Vámkódex 121. cikkének (1) bekezdése értelmezhető úgy, hogy az e rendelkezés értelmében vett „tehermegállapítási szabályok” fogalma magában foglalja az e kódex 20. cikkének (3) bekezdésében említett behozatali vámokat és preferenciális tarifális intézkedéseket. Ezen értelmezés szerint a követelt összeg mind a változatlan állapotban lévő importáruk, mind a végtermékek esetében azon összeg lenne, amelyet akkor kellene fizetni, ha az importárut nem a felfüggesztő eljárást alkalmazó aktív feldolgozási eljárás alá vonták volna, hanem közvetlenül szabad forgalomba bocsátották volna. Ez a jelen ügyben azt jelentené, hogy a szóban forgó termékekre a Vámkódex 121. cikkének (1) bekezdése alapján a Vámkódex 20. cikke (3) bekezdésének c) pontjában említett vámtételek vonatkoznak, amelyek az ezen áruk aktív feldolgozási eljárás alá vonásáról szóló nyilatkozatok elfogadásának időpontjában általában alkalmazandók voltak a hidrolizátumokra, vagyis a 8,9%‑os preferenciális vámtétel, és így az Exter részesülhetett volna ezen 2014. évi vámtarifa alkalmazásából eredő előnyökben.
Másodszor, a kérdést előterjesztő bíróság kifejti azt az értelmezést, amely szerint a Vámkódex értelmében vett „tehermegállapítási szabályok” fogalma nem vonatkozik a rendes és preferenciális vámtételekre. Hangsúlyozza, hogy a jogszabály szerint fizetendő vámok, illetékek és egyéb díjak összegének meghatározása során terminológiai különbséget tesznek – legalábbis Hollandiában – egyrészről a százalékos vámtételek vagy különleges vámok, valamint az esetleges (preferenciális) tarifális intézkedések, másrészről pedig azon vámelemek között, amelyekre e vámtételeket és tarifális intézkedéseket alkalmazni kell, mint például az áruk értéke, súlya vagy mennyisége. Arra hivatkozik, hogy ez az értelmezés fenntartja azt az elvet, amely szerint a vámot a vámtartozás keletkezésének időpontjában fennálló jogi és ténybeli helyzet alapján számítják ki. Az ilyen értelmezés a jelen ügyben azt jelentené, hogy az Exter nem részesülhetett volna a preferenciális tarifális intézkedés alkalmazásában a 2014. év vonatkozásában, mivel abban az időpontban, amikor a vámtartozást ki kellett számítani, vagyis a szabad forgalomba bocsátásról szóló nyilatkozat elfogadásának időpontját, ezen intézkedés felfüggesztés alatt állt, és így az általános vámtételt újra alkalmazni kellett volna.
Bár a kérdést előterjesztő bíróság a második értelmezést részesíti előnyben, úgy véli, hogy elemzésének helytállósága mindazonáltal nem áll minden észszerű kétség felett.
E körülmények között a Hoge Raad der Nederlanden (Hollandia legfelsőbb bírósága) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„Azt eredményezi‑e a [Vámkódex] 121. cikkének (1) bekezdése, hogy az olyan preferenciális tarifális intézkedés, amelynek tekintetében az importárut a felfüggesztő eljárás alkalmazásával történő aktív feldolgozási eljárás alá vonása időpontjában vették figyelembe, még a változatlan, illetve megváltozott állapotú áru szabad forgalomba bocsátása során keletkező vámtartozás összegének meghatározása során is figyelembe vehető, ha ez az intézkedés a szabad forgalomba bocsátásra történő bejelentés elfogadásának időpontjában fel van függesztve?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
Kérdésével a kérdést előterjesztő bíróság lényegében arra vár választ, hogy a Vámkódex 121. cikkének (1) bekezdését úgy kell‑e értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan kedvezményes vámtételt eredményező preferenciális vámintézkedés alkalmazása, amely az áruk aktív feldolgozási eljárás alá vonásáról szóló nyilatkozat elfogadásának időpontjában hatályban volt, de amely az áruk szabad forgalomba bocsátásáról szóló nyilatkozat elfogadásának időpontjában felfüggesztés alatt állt.
A Vámkódex 121. cikkének (1) bekezdése szerint aktív feldolgozási eljárás keretében vámtartozás felmerülése esetén e tartozás összegét ennek az árunak az aktív feldolgozási eljárás alá vonásra történő bejelentése elfogadásának időpontjában az importárura alkalmazandó tehermegállapítási szabályok alapján kell meghatározni.
A kérdést előterjesztő bíróság tehát arra keresi a választ, hogy a „tehermegállapítási szabályok” e rendelkezés értelmében vett fogalmát úgy kell‑e értelmezni, hogy az a rendes és preferenciális vámtételekre is vonatkozik, vagy úgy, hogy az azon tehermegállapítási szabályokra korlátozódik, amelyekre e vámtételeket alkalmazni kell, mint például a tarifális besorolásra, a vámértékre, a mennyiségre, a jellegre vagy a származásra.
Előzetesen meg kell említeni, hogy a Vámkódex nem határozza meg a „tehermegállapítási szabályok” fogalmát, és nem tartalmaz semmilyen hivatkozást a tagállamok jogára e fogalom jelentésének és hatályának meghatározása érdekében.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata értelmében az uniós jog egységes alkalmazásának követelményéből és az egyenlőség elvéből az következik, hogy a jelentésének és hatályának meghatározása érdekében a tagállami jogokra kifejezett utalást nem tartalmazó uniós jogi rendelkezést az Európai Unió egészében önállóan és egységesen kell értelmezni, figyelembe véve a rendelkezés összefüggéseit és a kérdéses szabályozás célját. Következésképpen a „tehermegállapítási szabályoknak” a Vámkódex 121. cikke (1) bekezdésében szereplő fogalmát egyrészről önálló uniós jogi fogalomnak kell tekinteni, másfelől pedig úgy kell értelmezni, hogy figyelembe kell venni a szóban forgó szabályozás által követett célkitűzést, valamint e cikk összefüggéseit (lásd ebben az értelemben: 2017. május 11‑iThe Shirtmakers ítélet,
C‑59/16
,
EU:C:2017:362
,
21.
és
22.
pont).
Ami az aktív feldolgozási eljárás célját illeti, emlékeztetni kell arra, hogy a Vámkódex 114. cikkének (1) bekezdése többek között arról rendelkezik, hogy az aktív feldolgozási eljárás lehetővé teszi, hogy az Unió vámterületéről végtermékként újrakivitelre szánt nem közösségi árut – anélkül hogy az ilyen áru behozatalivám‑köteles vagy kereskedelempolitikai intézkedések hatálya alá tartozó lenne – az Unió vámterületén egy vagy több feldolgozási műveletnek vessék alá. E kódex 114. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében az aktív feldolgozási eljárás e formáját „felfüggesztési eljárásnak” nevezik. A Vámkódex 114. cikke (2) bekezdésének c) és d) pontjából következik, hogy végterméknek minősül a feldolgozási műveletekből – úgymint a megmunkálás vagy a feldolgozás – származó valamennyi termék.
Az áruknak az Unió vámterületén kívül, végtermékként történő újrakivitele az aktív feldolgozási eljárás alkalmazásának egyik feltétele. Következésképpen az utóbbi kizárólag akkor alkalmazható jogszerűen, ha az árukat ténylegesen az Unió vámterületén kívül történő újrakivitelre szánják, amint arra a 2913/92 rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, 1993. július 2‑i 2454/93/EGK bizottsági rendelet (
HL 1993. L 253., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás 2. kötet, 6. fejezet, 3. o.) 551. cikke (1) bekezdésében foglalt rendelkezések is emlékeztetnek, amelyek előírják, hogy a kérelmezőnek „ténylegesen szándékában” álljon a szóban forgó áruk „újrakivitele” (2009. június 4‑iPometon ítélet,
C‑158/08
,
EU:C:2009:349
,
23.
pont).
E tekintetben a Bíróság pontosította, hogy az aktív feldolgozási eljárás, amely a vám felfüggesztésével jár, olyan kivételes intézkedés, amellyel bizonyos gazdasági tevékenységek folytatását kívánták megkönnyíteni (lásd ebben az értelemben: 2010. január 14‑iTerex Equipment és társai ítélet,
C‑430/08 és C‑431/08
,
EU:C:2010:15
,
42.
pont). Az aktív feldolgozási eljárás jogi rendszerét alkotó szabályok összességéből az következik ugyanis, hogy e rendszer célja az, hogy kizárólag azon árukat mentesítse a vámfizetés alól, amelyeket csupán átmeneti jelleggel vezetnek be az uniós vámterületre megmunkálás, javítás vagy feldolgozás, majd ezt követően újrakivitel céljából, így elkerülve, hogy az Unió országainak gazdasági tevékenységét hátrány érje (2009. június 4‑iPometon ítélet,
C‑158/08
,
EU:C:2009:349
,
24.
pont).
Mindemellett a Vámkódex 120. cikkéből az következik, hogy a változatlan állapotú áru vagy a végtermékek szabad forgalomba bocsáthatók, ami e kódex 121. cikkének megfelelően vámtartozást keletkeztet.
Azt is figyelembe kell venni, hogy az olyan preferenciális tarifális intézkedések, mint amelyekről az alapügyben szó van, az Európai Unió Tanácsa által egy adott időszakra alkalmazandó rendelettel meghatározott általános tarifális preferenciák rendszerének részét képezik. Márpedig, amint az Európai Bizottság helytállóan megállapította, ha a Vámkódex 121. cikkének (1) bekezdésében szereplő „tehermegállapítási szabályok” fogalma magában foglalja az alkalmazandó vámtételt, a gazdasági szereplő dönthet úgy, hogy hosszabb ideig vezet be árukat az aktív feldolgozási eljárás alá annak érdekében, hogy azokat csak azt követően hozza szabad forgalomba, hogy a preferenciális vámtételt felfüggesztették vagy megszüntették, és így ezen árukat kedvezményes vámtételnek vessék alá, míg az e szabad forgalomba bocsátás időpontjában, valamely másik gazdasági szereplő által behozott ugyenezen termék rendes vámtétel alá tartozna. Az ilyen versenytorzulás létrehozásának lehetősége ellentétes lenne az aktív feldolgozási eljárás céljával, amint arra a jelen ítélet 27. pontja emlékeztet.
Ami azt a szövegkörnyezetet illeti, amelybe a Vámkódex 121. cikkének (1) bekezdése illeszkedik, e rendelkezést az e kódex 121. cikkének (2) bekezdésével összefüggésben kell értelmezni. Az utóbbi rendelkezés előírja, hogy ha az importáru megfelelt az ezen árunak az aktív feldolgozási eljárás alá vonásra történő bejelentése elfogadásának időpontjában a vámkontingenseken vagy vámplafonokon belül a preferenciális elbánás feltételeinek, akkor az említett árura a szabad forgalomba bocsátás bejelentésének elfogadása idején az azonos áru vonatkozásában fennálló mindenfajta preferenciális elbánás alkalmazható.
Márpedig a Vámkódex 121. cikkének (2) bekezdése felesleges lenne, ha az e cikk (1) bekezdésében szereplő „tehermegállapítási szabályok” fogalmát úgy kellene értelmezni, hogy az magában foglalja a rendes és a preferenciális vámtételeket.
Következésképpen ezt a fogalmat úgy kell értelmezni, hogy az nem a rendes és preferenciális vámtételeket foglalja magában, hanem csak azokat az elemeket, amelyekre e vámtételeket alkalmazni kell.
Amint arra a kérdést előterjesztő bíróság helyesen hivatkozik, a „tehermegállapítási szabályok” fogalmának ezen értelmezése összhangban áll azzal az elvvel, amely szerint a vámot a vámtartozás keletkezésének időpontjában fennálló helyzet alapján kell kiszámítani.
A fenti megfontolások összességére tekintettel azt kell válaszolni az előterjesztett kérdésre, hogy a Vámkódex 121. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan kedvezményes vámtételt eredményező preferenciális vámintézkedés alkalmazása, amely az áruk aktív feldolgozási eljárás alá vonásáról szóló nyilatkozat elfogadásának időpontjában hatályban volt, de amely az ezen áruk szabad forgalomba bocsátásáról szóló nyilatkozat elfogadásának időpontjában felfüggesztés alatt állt.
A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a kérdést előterjesztő bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez a bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

A fenti indokok alapján a Bíróság (hetedik tanács) a következőképpen határozott:

A Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12‑i 2913/92/EGK tanácsi rendelet 121. cikkének (1) bekezdését úgy kell értelmezni, hogy azzal ellentétes az olyan kedvezményes vámtételt eredményező preferenciális vámintézkedés alkalmazása, amely az áruk aktív feldolgozási eljárás alá vonásáról szóló nyilatkozat elfogadásának időpontjában hatályban volt, de amely az ezen áruk szabad forgalomba bocsátásáról szóló nyilatkozat elfogadásának időpontjában felfüggesztés alatt állt.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: holland.