CELEX: 62019CJ0830
Eelotsusetaotlus
Põllumajandus
Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfond (EAFRD)
Määrus (EL) nr 1305/2013
Delegeeritud määrus (EL) nr 807/2014
Noorte ettevõtjate tegevuse alustamine
Põllumajandusettevõtete arendamine
Ettevõtlusega alustamise toetus noortele põllumajandustootjatele
Saamise tingimused
Samaväärsus
Tegutsema asumine ettevõte juhina, kes ei ole ainus juht
Lävendid
Määramine
Kriteeriumid
Põllumajandustootja standardtoodang

Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1305/2013 Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1698/2005 (
ELT 2013, L 347, lk 487
ja parandus
ELT 2016, L 130, lk 1
) artikleid 2, 5 ja 19 koostoimes komisjoni 11. märtsi 2014. aasta delegeeritud määruse (EL) nr 807/2014, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1305/2013 Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta ja kehtestatakse üleminekusätted (
ELT 2014, L 227, lk 1
) artikliga 2.
Taotlus on esitatud C. J‑i ja Région wallonne’i (Vallooni piirkond, Belgia) vahelises kohtuvaidluses seoses viimase keeldumisega maksta talle määruse nr 1305/2013 artiklis 19 noortele põllumajandustootjatele ette nähtud tegevuse alustamise toetust.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Määrus nr 1305/2013
Määruse põhjendus 17 kõlab järgmiselt:
„[…] Põllumajandusettevõtete ja ettevõtete arengu meede peaks hõlbustama noorte põllumajandustootjate tegevuse alustamist ja nende põllumajandusliku majapidamise struktuurilist kohandamist pärast tegevuse alustamist. […] Innustada tuleks ka selliste väikeste põllumajandusettevõtete arengut, mis on eeldatavalt majanduslikult elujõulised. […] Ettevõtte asutamise toetus peaks hõlmama üksnes sellise ettevõtte tegevuse algusperioodi ega tohiks muutuda tegevusabiks. […]“.
Selle määruse artikli 2 lõike 1 punktis n on sätestatud:
„Käesoleva määruse kohaldamisel […] kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
n)
„noor põllumajandustootja“ – taotluse esitamise hetkel kuni 40 aasta vanune, vastavate ametialaste oskuste ja pädevustega isik, kes asub esimest korda tegutsema põllumajandusliku majapidamise juhina.“
Nimetatud määruse artiklis 5 on sätestatud:
„Aruka, jätkusuutliku ja kaasava majanduskasvu strateegiat „Euroopa 2020“ toetavaid maaelu arengu eesmärke püütakse saavutada järgmise kuue maaelu arengut käsitleva liidu prioriteedi abil, mis kajastavad ühise strateegilise raamistiku asjaomaseid valdkondlikke eesmärke:
[…]
2)
põllumajandusettevõtete elujõulisuse ja kõigi põllumajandusvormide konkurentsivõime parandamine kõigis piirkondades ning uuenduslike põllumajandustehnoloogiate ja metsade säästva majandamise edendamine, keskendudes järgmistele valdkondadele:
[…]
b)
piisavalt kvalifitseeritud põllumajandustootjate põllumajandussektorisse sisenemise hõlbustamine ja eelkõige põlvkondadevahetuse hõlbustamine;
[…]“.
Määruse nr 1305/2013 artiklis 19 oli sätestatud:
„1.   Käesoleva meetme kohane toetus hõlmab järgmist:
a)
ettevõtlusega alustamise toetus:
i)
noortele põllumajandustootjatele;
[…]
2.   Lõike 1 punkti a alapunkti i kohast toetust antakse noortele põllumajandustootjatele.
[…]
4.   […]
Liikmesriigid määravad kindlaks ülemise ja alumise lävendi, mille alusel võimaldatakse põllumajanduslikele majapidamistele juurdepääsu lõike 1 punkti a alapunktide i ja iii kohasele toetusele. […] Toetust võivad saada üksnes põllumajanduslikud majapidamised, mis vastavad mikro- ja väikeettevõtjate määratlusele.
[…]
8.   EAFRD vahendite tõhusa ja tulemusliku kasutamise tagamiseks on komisjonil õigus võtta kooskõlas artikliga 83 vastu delegeeritud õigusakte, milles sätestatakse äriplaanide minimaalne sisu ja kriteeriumid, mida liikmesriigid kasutavad käesoleva artikli lõikes 4 osutatud lävendite määramisel.“
Delegeeritud määrus nr 807/2014
Delegeeritud määruse nr 807/2014 põhjendustes 2 ja 5 on märgitud:
„(2)
Liikmesriigid peaksid kehtestama toetusele juurdepääsu eritingimused sellistele noortele põllumajandustootjatele, kes ei ole tegevuse alustamisel põllumajandusettevõtte ainsad juhid, ja neid tingimusi kohaldama. Selleks et tagada toetusesaajate võrdne kohtlemine sõltumata tegevust alustava põllumajandusettevõtte õiguslikust vormist, tuleks sätestada, et tingimused, mille kohaselt juriidilist isikut või muud partnerlusvormi võib käsitada noore põllumajandustootjana, oleksid samad kui füüsilise isiku korral. Ette tuleks näha piisavalt pikk ajapikendus, mis võimaldaks noortel põllumajandustootjatel omandada vajalikud kutseoskused.
[…]
(5)
[…] Selleks et tagada kõigi liidu toetusesaajate võrdne kohtlemine ning hõlbustada kontrollimist, peaks kõnealuse määruse [nr 1305/2013] artikli 19 lõikes 4 osutatud lävendite määramisel kasutatavaks kriteeriumiks olema põllumajandusliku majapidamise tootmispotentsiaal.“
Selle määruse artikli 2 lõikes 1 oli sätestatud:
„Kui määruse (EL) nr 1305/2013 artikli 2 lõike 1 punktis n määratletud noor põllumajandusettevõtja, sõltumata oma õiguslikust vormist, ei alusta tegevust põllumajandusettevõtte ainsa juhina, kehtestavad liikmesriigid toetuse saamise eritingimused ja kohaldavad neid. Need tingimused on samaväärsed nendega, mida nõutakse põllumajandusettevõtte ainsa juhina tegevust alustavalt noorelt põllumajandustootjalt. Kõikidel juhtudel peab põllumajandusettevõtte juhtimine olema noorte põllumajandustootjate kontrolli all.“
Nimetatud delegeeritud määruse artikli 5 lõikes 2 on sätestatud:
„Liikmesriigid määratlevad määruse (EL) nr 1305/2013 artikli 19 lõike 4 kolmandas lõigus osutatud lävendid põllumajandusliku majapidamise tootmispotentsiaali põhjal, mida mõõdetakse standardtoodanguga vastavalt komisjoni määruse (EÜ) nr 1242/2008 [8. detsembri 2008. aasta määrus, millega kehtestatakse ühenduse põllumajandusettevõtete liigitus (
ELT 2008, L 335, lk 3
)] artikli 5 või mõnele samaväärsele määratlusele.“
Määrus nr 1242/2008
Määruse nr 1242/2008 artikli 5 lõikes 1 on sätestatud:
„Käesoleva määruse kohaldamisel käsitatakse „standardtoodangut“ kogutoodangu standardväärtusena.
[…]“.
Belgia õigus
Vallooni piirkonna valitsuse määrus
Vallooni piirkonna valitsuse 10. septembri 2015. aasta määruse põllumajandussektori arengu- ja investeeringutoetuste kohta (arrêté du gouvernement wallon du 10 septembre 2015 relatif aux aides au développement et à l’investissement dans le secteur agricole; edaspidi „Vallooni piirkonna valitsuse määrus“) artiklis 25 on toetuste andmise kohta sätestatud:
„Ülevõetav või loodav ettevõte vastab järgmistele tingimustele:
[…]
6°
Tema standardkogutoodang määruse nr 1242/2008 […] artikli 5 tähenduses vastab ministri kehtestatud alumisele ja ülemisele lävendile.
[…]“.
Ministri määrus
Ministri 10. septembri 2015. aasta määrus (arrêté ministériel du 10 septembre 2015), millega rakendatakse Vallooni piirkonna valitsuse määrust, sätestab põhikohtuasja asjaoludele kohaldatava redaktsiooni artikli 7 lõike 2 teises lõigus:
„[Vallooni piirkonna valitsuse määruse] artikli 25 esimese lõigu punktis 6° nimetatud ülemine lävend on üks miljon eurot, kui tegemist on ühe noore tegevust alustava põllumajandusettevõtjaga, ning 1500000 eurot, kui tegemist on kahe või enama korraga tegevust alustava noore põllumajandusettevõtjaga.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
Põhikohtuasja kaebaja on Belgias asuv noor põllumajandustootja. Talumajapidamise ülevõtulepinguga võttis ta üle kolmandiku oma vanemate tegevusest, et jätkata perekondliku põllumajandusettevõtte käitamist. Tema tegevus toimub juriidilise isiku staatuseta ühenduses koos oma isaga, kellele samuti kuulub kolmandik käitisest; viimane kolmandik kuulub põhikohtuasja kaebaja emale.
Põhikohtuasja kaebaja esitas 27. jaanuaril 2016 Vallooni piirkonnale ettevõtlusega alustamise toetuse taotluse.
Vallooni piirkond jättis 28. oktoobril 2016 selle taotluse rahuldamata põhjendusel, et ülevõetud ettevõtte standardkogutoodangu väärtus ületas piirkondlike õigusnormidega ette nähtud ülemise lävendi, milleks oli miljon eurot.
Põhikohtuasja kaebaja esitas makseasutusele selle rahuldamata jätmise otsuse peale vaide, nõudes, et standardkogutoodangu kindlaksmääramisel võetaks arvesse asjaolu, et ta ei ole tegevuse alustamisel põllumajandusettevõtte ainus juht.
Makseasutus jättis 17. veebruari 2016. aasta otsusega selle vaide rahuldamata ja jättis oma esimese otsuse muutmata, leides, et standardkogutoodangu väärtus, mida tuleb arvesse võtta, on kogu põllumajandusettevõtte väärtus tervikuna, ja kuivõrd see ulatub 1976980,45 euroni, ületab see järelikult riigisisestes õigusnormides ette nähtud ülemise lävendi.
Põhikohtuasja kaebaja esitas selle otsuse peale 12. oktoobril 2017 edasikaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule.
See kohus kahtleb, kuidas tõlgendada delegeeritud määruse nr 807/2014 artiklis 2 sellistele noortele põllumajandustootjatele ette nähtud ettevõtlusega alustamise toetuse saamise tingimusi, kes ei ole tegevuse alustamisel põllumajandusettevõtte ainsad juhid.
Neil asjaoludel otsustas tribunal de première instance de Namur (Namuri esimese astme kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas [määruse nr 1305/2013] artiklitega 2, 5 ja 19 – koostoimes [delegeeritud määruse nr 807/2014] artikliga 2 – on vastuolus, et liikmesriigid võtavad nende sätete rakendamisel alumise ja ülemise lävendi kindlaksmääramiseks arvesse kogu ettevõtet, mitte üksnes noore põllumajandustootja osa ettevõttes ja/või tööühikutest, kui põllumajandusettevõte on korraldatud juriidilise isiku staatuseta ühenduse vormis, millest noor põllumajandustootja omandab jagamatu osa, saades ettevõtte juhiks, kuid mitte ainsaks juhiks?“
Eelotsuse küsimuse analüüs
Oma küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas määruse nr 1305/2013 artikleid 2, 5 ja 19 koostoimes delegeeritud määruse nr 807/2014 artiklitega 2 ja 5 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt kriteerium selle lävendi kindlaksmääramiseks, mis võimaldab noorel põllumajandustootjal, kes asub tegutsema ettevõtte juhina, kuid mitte ainsa juhina, saada põllumajandustootjale mõeldud ettevõtlusega alustamise toetust, on kogu põllumajandusettevõtte standardkogutoodang, mitte üksnes selle noore põllumajandustootja osa selles ettevõttes.
Sissejuhatavalt tuleb märkida, et määruse nr 1305/2013 artikli 2 lõike 1 punktis n on „noor põllumajandustootja“ defineeritud kui isik, kes on taotluse esitamise hetkel kuni 40 aasta vanune, vastavate ametialaste oskuste ja pädevustega isik, kes asub esimest korda tegutsema põllumajandusliku majapidamise juhina.
Kuigi – nagu nähtub eelotsusetaotlusest – põhikohtuasjas kõne all olev põllumajandusettevõte on korraldatud juriidilise isiku staatuseta ühenduse vormis, mille osalised on lisaks põhikohtuasja kaebajale teised füüsilised isikud, kes ei ole noored põllumajandustootjad, tuleb tõdeda, et selle sätte sõnastus ei sea piire ei õiguslikule vormile, milles niisugune põllumajandustootja võib tegutseda (vt selle kohta 25. oktoobri 2012. aasta kohtuotsus Ketelä,
C‑592/11
,
EU:C:2012:673
, punkt
) ega ka võimalusele asuda tegutsema selle põllumajandusettevõtte juhina koos teise põllumajandustootjatega.
Määruse nr 1305/2013 artikli 19 lõike 1 punkti a kohaselt hõlmab põllumajandusettevõtete ja ettevõtete arengu toetus muu hulgas ettevõtlusega alustamise toetust noortele põllumajandustootjatele.
Selle määruse artikli 19 lõike 4 kolmas lõik näeb ette, et liikmesriigid määravad muu hulgas kindlaks ülemise ja alumise lävendi, mille alusel võimaldatakse põllumajanduslikel majapidamistel saada noorte põllumajandustootjate abistamiseks selle määruse artikli 19 lõike 1 punkti a alapunkti i kohast toetust, kusjuures toetust võivad saada üksnes põllumajanduslikud majapidamised, mis vastavad mikro- ja väikeettevõtjate määratlusele.
Kuigi nende sätete sõnastus ei käsitle sõnaselgelt küsimust, kas liikmesriigid võivad kehtestada seal nimetatud lävendid põllumajandusettevõtja, mitte aga noore põllumajandustootja kohta, tuleb määruse nr 1305/2013 artikli 19 lõike 4 kolmandat lõiku tõlgendada koostoimes delegeeritud määruse nr 807/2014 artikli 5 lõikega 2, millega täiendatakse määrust nr 1305/2013, kusjuures viimati nimetatud säte kehtestab kriteeriumi, mida liikmesriigid peavad kasutama artikli 19 lõikes 4 osutatud lävendite kehtestamisel.
Nagu nähtub määruse nr 1305/2013 artikli 19 lõikest 8, on komisjonil EAFRD vahendite tõhusa ja tulemusliku kasutamise tagamiseks õigus võtta vastu delegeeritud õigusakte eelkõige selle artikli lõikes 4 osutatud lävendite määramiseks.
Sellega seoses nähtub delegeeritud määruse nr 807/2014 artikli 5 lõikest 2, et liikmesriigid määratlevad need lävendid põllumajandusliku majapidamise tootmispotentsiaali põhjal, mida mõõdetakse standardtoodanguga või sellega samaväärse toodanguga. Määruse nr 1242/2008 artikli 5 lõikes 1 on selle kohta täpsustatud, et „standardtoodangut“ käsitatakse „kogutoodangu standardväärtusena“.
Selleks, et teha kindlaks määruse nr 1305/2013 artikli 19 lõike 4 kolmanda lõigu alusel koostoimes delegeeritud määruse nr 807/2014 artikli 5 lõikega 2, millise ulatusega on ettevõtlusega alustamise toetuse toetuskõlblikkuse kriteerium, tuleb esmajoones silmas pidada nende sätete sõnastust, mida vajaduse korral tõlgendatakse lähtuvalt kontekstist, kuhu vastav säte kuulub, ning määruse nr 1305/2013 eesmärkidest (25. oktoobri 2012. aasta kohtuotsus Ketelä,
C‑592/11
,
EU:C:2012:673
, punkt
).
Mis puudutab määruse nr 1305/2013 artikli 19 lõike 1 punkti a alapunkti i ja lõike 4 kolmanda lõigu sõnastust koostoimes delegeeritud määruse nr 807/2014 artikli 5 lõikega 2, siis tuleb märkida, et need sätted ei välista seda, et liikmesriigid võtavad arvesse kogu põllumajandusettevõtja standardkogutoodangu. Seda tõlgendust toetab delegeeritud määruse nr 807/2014 artikli 5 lõikes 2 kasutatud väljend „põllumajandusliku majapidamise tootmispotentsiaal“, mis viitab „põllumajandusettevõtte“ objektiivsele kriteeriumile.
Mis puudutab nende sätete konteksti, siis tuleb tõdeda, et nagu on märgitud delegeeritud määruse nr 807/2014 põhjenduses 5, valis liidu seadusandja määruse nr 1305/2013 artikli 19 lõikes 4 osutatud lävendite määramisel kasutatavaks kriteeriumiks põllumajandusliku majapidamise tootmispotentsiaali eelkõige kontrolli hõlbustamiseks.
Viimati nimetatud sätte mõistmine selliselt, et põllumajandusettevõtete toetuskõlblikkuse lävendid võib kehtestada põllumajandusettevõtte kohta, lihtsustab kontrolle, arvestades erinevaid õiguslikke vorme, milles põllumajandustootjad võivad tegutsema asuda, nagu ka iga sellise vormiga lahutamatult seotud eeskirju, eelkõige neid, mis puudutavad põllumajandusettevõtte osade jagamist.
Eelmises punktis esitatud tõlgendust kinnitab lisaks ka määruse nr 1305/2013 eesmärk.
Selles osas tuleb tõdeda, et määrusega nr 1305/2013 kehtestatakse eesmärgid, mille saavutamisele peab maaelu arengu poliitika kaasa aitama, ja vastavad maaelu arengut käsitlevad liidu prioriteedid, nähes ette asjakohased meetmed selle poliitika elluviimiseks. Selles kontekstis on kõnealuse määruse artiklis 5 maaelu arengu jaoks ette nähtud kuus prioriteeti, mille hulgas on põllumajandusettevõtete elujõulisuse parandamine ja kõigi põllumajandusvormide konkurentsivõime parandamine, hõlbustades eelkõige piisavalt kvalifitseeritud põllumajandustootjate sisenemist põllumajandussektorisse ja tagades põlvkondadevahetuse eesmärgi.
Lisaks tuleb märkida, et nagu nähtub nimetatud määruse artikli 19 lõike 1 punktist a ja lõikest 4, on asjaomase abi eesmärk toetada noorte põllumajandustootjate ettevõtlusega alustamist. Selle kohta on sama määruse põhjenduses 17 märgitud, et ettevõtte asutamise toetus peaks hõlmama üksnes sellise ettevõtte tegevuse algusperioodi ega tohiks muutuda tegevusabiks.
Järelikult, nagu sedastas kohtujurist oma ettepaneku punktides 73 ja 74, ei anta seda toetust mitte selleks, et soodustada vahet tegemata mis tahes põllumajandusettevõtte käivitamist, vaid üksnes niisuguste põllumajandusettevõtete tegevuse alustamist, kes vastavad ettevõtte juhtide, tegevuse või suurusega seotud tingimustele – see võimaldab liikmesriikidel raamistada sellise toetuse andmist vastavalt nende põllumajandusettevõtete erisustele, mille noored põllumajandustootjad üle võtavad.
Põhikohtuasjas kõne all oleva toetuskõlblikkuse kriteeriumi eesmärk on just nimelt täita need eesmärgid, kuivõrd see kriteerium toob põllumajandusettevõtete elujõulisuse tagamise konteksti asetuvana kaasa põllumajandustoetuse saamise võimaluse andmise ainult noortele põllumajandustootjatele, kes alustavad oma tegevust ettevõtetes, mille kogutoodang ei ületa teatavat lävendit, hõlbustades sellega põllumajandustootjate sisenemist põllumajandussektorisse. Nagu sellega seoses märkisid komisjon ja Vallooni piirkond Euroopa Kohtu istungil, on sellise toetuskõlblikkuse kriteeriumi kohaldamine, mis on ette nähtud riigisisestes õigusnormides, nimelt kantud eesmärgist vältida kõnealuse abi andmist noortele põllumajandustootjatele, kelle põllumajandusettevõtte standardkogutoodang on niivõrd suur, et põllumajandustootjatel ei ole tegelikult toetust vaja.
Delegeeritud määruse nr 807/2014 artikkel 2, mille tõttu on eelotsusetaotluse esitanud kohtu sellekohased kahtlused tekkinud, ei saa seada kahtluse alla liikmesriikide võimalust kehtestada asjaomasele toetuse saamise võimalusele lävend mitte abisaaja, vaid põllumajandusettevõtte kohta.
Sellega seoses tuleb tõdeda, et viidatud delegeeritud määruse artikli 2 lõike 1 kohaselt koostoimes selle põhjendusega 2 kehtestavad liikmesriigid toetuse saamise eritingimused ja kohaldavad neid, kui noor põllumajandustootja, nii nagu ta on määratletud määruse nr 1305/2013 artikli 2 lõike 1 punktis n, ei ole põllumajandusettevõtte ainus juht. Viidatud artikli 2 lõikest 1 tuleneb samuti, et need tingimused peavad olema samaväärsed nendega, mida kohaldatakse põllumajandusettevõtte ainsa juhina tegutsema asuva noore põllumajandustootja suhtes ja neid kohaldatakse sõltumata õiguslikust vormist, mille kaudu otsustavad toetusesaajad põllumajandusettevõttes tegutsema asuda. Igal juhul peab vastava põllumajandusettevõtte juhtimine olema noore põllumajandustootja kontrolli all.
Delegeeritud määruse nr 807/2014 artikli 2 lõige 1 käsitleb ühelt poolt noort põllumajandustootjat, kes alustab tegevust koos teiste füüsiliste isikutega, ja teiselt poolt noort põllumajandustootjat, kes alustab tegevust põllumajandusettevõtte ainsa juhina. Selle sätte kohaselt peavad toetuskõlblikkuse tingimused põllumajandustoetuse saamiseks, mille täitmist neilt kahelt põllumajandustootjate kategoorialt nõutakse, olema samaväärsed.
Õigusnormid, mis seavad noore põllumajandustootja jaoks ettevõtlusega alustamise toetuse saamise sõltuvusse kogu põllumajandusettevõtte standardkogutoodangust, kehtestavad nii sellisele noorele põllumajandustootjale, kes asub tegutsema üksi, kui ka koos teiste, sellesse kategooriasse mittekuuluvate isikutega tegutsema asuvale noorele põllumajandustootjale ühesugused nõuded. Järelikult vastavad niisugused õigusnormid
a fortiori
delegeeritud määruse nr 807/2014 artikli 2 lõikes 1 sätestatud samaväärsuse nõudele.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtule tarviliku vastuse andmiseks tuleb märkida, et kõnealustes riigisisestes õigusnormides on põllumajandustootja standardkogutoodangu lävendiks seatud 1,5 miljonit eurot juhul, kui kaks või enam noort põllumajandustootjat asuvad tegutsema ühel ajal, selle asemel et näha ette lävend 1 miljon eurot juhul, kui noor põllumajandustootja asub tegutsema üksi või – nagu põhikohtuasjas – koos põllumajandusettevõtte muude juhtidega, kes ei kuulu kõnealusesse kategooriasse. Selliselt suurendatud lävend võtabki arvesse olukordade objektiivset erinevust. Nimelt on kaks või enam noort põllumajandustootjat, kes asuvad koos tegutsema põllumajandusettevõtte juhtidena, võimelised tootma rohkem kui üksi tegutsema asuv noor põllumajandustootja. Sel põhjusel ei riku sellise kõrgendatud lävendi kehtestamine nõuet, mille kohaselt noorte põllumajandustootjate tegevuse alustamise toetuse saamise tingimused peavad olema samaväärsed, sõltumata sellest, kas noor põllumajandusettevõtja asub tegutsema üksi või koos muude noorte põllumajandusettevõtjatega.
Need õigusnormid näevad küll ette ka erinevad ettevõtlusega alustamise toetuse saamise tingimused olenevalt sellest, kas noor põllumajandustootja alustab tegevust koos muude noorte põllumajandustootjatega või muude sellesse kategooriasse mittekuuluvate põllumajandustootjatega. Üheski määruse nr 1305/2013 ega delegeeritud määruse nr 807/2014 sättes ei ole aga ette nähtud, et kahe erinevas olukorras oleva noore põllumajandustootja ettevõtlusega alustamise toetuse saamise tingimused peaksid olema samaväärsed. Lisaks on noorte põllumajandustootjate tegevuse alustamise toetuse eesmärgiga kooskõlas see, et toetuse saamise tingimused on koos tegutsema asuvatele noortele põllumajandustootjatele soodsamad kui niisugusele noorele põllumajandustootjale, kes asub tegutsema koos sellesse kategooriasse mittekuuluvate põllumajandustootjatega.
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esitatud küsimusele vastata, et määruse nr 1305/2013 artikleid 2, 5 ja 19 koostoimes delegeeritud määruse nr 807/2014 artiklitega 2 ja 5 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt kriteerium selle lävendi kindlaksmääramiseks, mis võimaldab noorel põllumajandustootjal, kes asub tegutsema ettevõtte juhina, kuid mitte ainsa juhina, saada põllumajandustootjale mõeldud ettevõtlusega alustamise toetust, on kogu põllumajandusettevõtte standardkogutoodang, mitte üksnes noore põllumajandustootja osa selles ettevõttes.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (esimene koda) otsustab:

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1305/2013 Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1698/2005 artikleid 2, 5 ja 19 koostoimes komisjoni 11. märtsi 2014. aasta delegeeritud määruse (EL) nr 807/2014, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1305/2013 Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta ja kehtestatakse üleminekusätted, artiklitega 2 ja 5 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt kriteerium selle lävendi kindlaksmääramiseks, mis võimaldab noorel põllumajandustootjal, kes asub tegutsema ettevõtte juhina, kuid mitte ainsa juhina, saada põllumajandustootjale mõeldud ettevõtlusega alustamise toetust, on kogu põllumajandusettevõtte standardkogutoodang, mitte üksnes noore põllumajandustootja osa selles ettevõttes.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: prantsuse.