CELEX: 62017CJ0289
Řízení o předběžné otázce
Justiční spolupráce v občanských a obchodních věcech
Nařízení (ES) č. 805/2004
Evropský exekuční titul pro nesporné nároky
Podmínky potvrzení
Minimální normy pro řízení o nesporných nárocích
Práva dlužníka
Neuvedení adresy instituce, které může být doručeno napadení nároku nebo u níž může být proti rozhodnutí podán opravný prostředek

Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu čl. 17 písm. a) a čl. 18 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 805/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se zavádí evropský exekuční titul pro nesporné nároky (
Úř. věst. 2004, L 143, s. 15
; Zvl. vyd. 19/07, s. 38).
Tato žádost byla předložena v rámci pěti sporů mezi věřiteli, společnostmi Collect Inkasso OÜ, ITM Inkasso OÜ a Bigbank AS, třemi společnostmi založenými podle estonského práva, a dlužníky R. Aintem, L. Palmem a R. Oikimusem, E. Noor, jakož i A. Konjarovem, které se týkají potvrzení rozhodnutí o vydání platebního rozkazu jako evropských exekučních titulů, která byla vydána vůči posledně uvedeným v jejich nepřítomnosti.
Právní rámec
Znění bodů 10, 12 a 13 odůvodnění nařízení č. 805/2004 je následující:
„10)
Pokud soud v členském státě vydal rozhodnutí o nesporném nároku v nepřítomnosti dlužníka, je zrušení jakýchkoli kontrol v členském státě výkonu nerozdílně spojeno s existencí dostatečné záruky respektování práva na obhajobu a jí podmíněno.
[…]
12)
Pro řízení vedoucí k vydání rozhodnutí by měly být stanoveny minimální normy, aby bylo zajištěno, že dlužník bude o soudním řízení vedeném proti němu, o nutnosti své aktivní účasti v řízení, pokud chce popřít nárok, a o důsledcích své neúčasti informován včas a takovým způsobem, aby si mohl zajistit obhajobu.
13)
Vzhledem k rozdílům mezi členskými státy, pokud jde o pravidla občanského soudního řízení, a zejména pravidla pro doručování dokumentů, je nezbytné stanovit konkrétní a podrobnou definici těchto minimálních norem. Zejména nelze považovat za dostatečný pro potvrzení rozhodnutí jako evropského exekučního titulu způsob doručování, který se opírá o právní domněnku splnění těchto minimálních norem.“
Článek 3 tohoto nařízení, nadepsaný „Exekuční tituly, které se potvrzují jako evropský exekuční titul“, v odst. 1 písm. b) stanoví:
„Toto nařízení se vztahuje na rozhodnutí, soudní smíry a úřední listiny o nesporných nárocích.
Nárok se považuje za nesporný, pokud
[…]
b)
dlužník proti němu v průběhu soudního řízení nevznesl nikdy žádné námitky v souladu s odpovídajícími procesními předpisy členského státu původu nebo
[…]“
Článek 6 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení, nadepsaný „Podmínky potvrzení evropského exekučního titulu“, stanoví:
„Rozhodnutí o nesporném nároku vydané v členském státě je po časově neomezené žádosti podané původnímu soudu potvrzeno jako evropský exekuční titul, pokud:
[…]
c)
soudní řízení v členském státě původu splnilo požadavky, které jsou stanoveny v kapitole III, pokud je nárok nesporný ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) nebo c), a
[…]“
Kapitola III nařízení č. 805/2004, nadepsaná „Minimální normy pro řízení o nesporných nárocích“, obsahuje články 12 až 19 tohoto nařízení. Článek 12 tohoto nařízení, nadepsaný „Oblast působnosti minimálních norem“, v odstavci 1 stanoví:
„Rozhodnutí o nároku, který je nesporný ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) nebo c), může být potvrzeno jako evropský exekuční titul pouze v tom případě, že soudní řízení v členském státě původu splňuje procesní požadavky stanovené v této kapitole.“
Článek 17 písm. a) nařízení č. 805/2004, nadepsaný „Náležité informace pro dlužníka o procesních krocích nezbytných pro napadení nároku“, stanoví:
„V dokumentu o zahájení řízení, v dokumentu s obdobnými účinky či v předvolání k soudnímu jednání nebo v poučení připojeném k těmto dokumentům musí být jasně uvedeny tyto údaje:
a)
procesní požadavky pro napadení nároku včetně lhůty pro písemné napadení nároku, případně datum soudního jednání, název a adresa instituce, na kterou se má obrátit [s odpovědí], případně kam se má dostavit, a že musí být zastoupen právním zástupcem, pokud je to povinné;“.
Článek 18 tohoto nařízení, nadepsaný „Náprava nedodržení minimálních norem“, v odstavci 1 stanoví:
„Jestliže řízení v členském státě původu nesplnilo procesní požadavky podle článku 13 až 17, je možné takové nedodržení napravit a rozhodnutí může být potvrzeno jako evropský exekuční titul, jestliže:
[…]
b)
dlužník měl možnost napadnout rozhodnutí pomocí řádného opravného prostředku směřujícího k celkovému přezkumu věci a byl řádně informován v rozhodnutí nebo v poučení připojeném k rozhodnutí o procesních požadavcích pro takový opravný prostředek, včetně názvu a adresy instituce, u níž má opravný prostředek podat, a lhůty pro jeho podání; […]
[…]“
Spory v původním řízení a předběžné otázky
Tartu Maakohus (soud prvního stupně v Tartu, Estonsko) bylo předloženo pět věcí s podobným skutkovým stavem.
Společnost Collect Inkasso podala dne 4. ledna 2008 k tomuto soudu tři návrhy na zjednodušené řízení o vydání platebního rozkazu proti R. Aintovi, L. Palmovi a R. Oikimusovi za účelem vymáhání tří různých pohledávek.
Návrhy na zjednodušené řízení o vydání platebního rozkazu, výzvy k zaplacení zaslané dlužníkům uvedeným soudem a formuláře pro podání námitek byly zaslány R. Aintovi za asistence policie nejpozději dne 11. března 2009, L. Palmovi doporučenou zásilkou s doručenkou, kterou podepsal, dne 16. února 2008 a R. Oikimusovi doporučenou zásilkou s doručenkou, kterou podepsala jeho sestra, dne 30. ledna 2008. Dodatek k původní výzvě k zaplacení, kterou nařídil tentýž soud, byl R. Aintovi doručen doporučenou zásilkou s doručenkou, kterou podepsal, dne 25. května 2009.
Jelikož dlužníci nepodali námitky, Tartu Maakohus (soud prvního stupně v Tartu) vydal proti posledně uvedeným několik usnesení, jimiž jim bylo uloženo zaplatit pohledávky včetně úroků z prodlení nebo nákladů řízení.
Tato usnesení byla doručena R. Aintovi, L. Palmovi a R. Oikimusovi doporučenou zásilkou s doručenkou, kterou sami podepsali nebo podepsal člen jejich rodiny s výjimkou jednoho z těchto usnesení přijatého proti L. Palmovi ze dne 30. března 2009, které mu nebylo doručeno. Kromě tohoto posledně uvedeného usnesení nabyla ostatní usnesení právní moci.
Společnost Collect Inkasso podala dne 7. června 2016 k Tartu Maakohus (soud prvního stupně v Tartu) tři žádosti o potvrzení vydaných usnesení jako evropských exekučních titulů.
Usneseními ze dne 16. srpna 2016 zamítl Tartu Maakohus (soud prvního stupně v Tartu) tyto žádosti o potvrzení evropského exekučního titulu a konstatoval, že dlužníci nebyli ani na základě dokumentů o zahájení řízení ani na základě usnesení vydaných proti nim informováni o adrese soudu, na který se mohou obrátit nebo k němuž se musí dostavit nebo dále, případně, u něhož mohou napadnout tato usnesení. Tartu Maakohus (soud prvního stupně v Tartu) tedy odmítl vydat potvrzení o evropském exekučním titulu, neboť nebyly splněny podmínky stanovené v čl. 6 odst. 1 písm. c), čl. 17 písm. a) a článku 18 nařízení č. 805/2004. Co se týče usnesení ze dne 30. března 2009 vydanému proti L. Palmovi, tento soud rovněž konstatoval, že toto usnesení nebylo doručeno dlužníkovi v souladu s podmínkami stanovenými v článcích 13 a 14 tohoto nařízení.
Společnost Collect Inkasso podala dne 5. října 2016 k tomuto soudu proti těmto usnesením ze dne 16. srpna 2016 námitku za účelem jejich zrušení a vydání požadovaných evropských exekučních titulů.
Společnost ITM Inkasso podala dne 15. srpna 2008 k Tartu Maakohus (soud prvního stupně v Tartu) návrh na zahájení zjednodušeného řízení o vydání platebního rozkazu za účelem vymáhání pohledávky vůči E. Noor.
Tartu Maakohus (soud prvního stupně v Tartu) zaslal dlužnici výzvu k zaplacení a poté jí dne 20. prosince 2008 zaslal doporučenou zásilkou s doručenkou, kterou podepsala, návrh na zahájení zjednodušeného řízení o vydání platebního rozkazu, výzvu k zaplacení a formulář pro podání námitek.
Jelikož nebyly podány námitky, přijal tento soud dne 21. dubna 2009 usnesení o uložení povinnosti zaplatit pohledávku včetně nákladů řízení. Toto usnesení bylo doručeno dlužnici doporučenou zásilkou s doručenkou, kterou podepsala, dne 4. května 2009, a nabylo tedy právní moci.
Společnost ITM Inkasso podala dne 21. října 2016 k předkládajícímu soudu žádost o potvrzení uvedeného usnesení jako evropského exekučního titulu.
Společnost Bigbank podala dne 4. září 2007 k Tartu Maakohus (okresní soud v Tartu) návrh na zahájení zjednodušeného řízení o vydání platebního rozkazu za účelem vymáhání pohledávky proti M. Konjarovi.
Tartu Maakohus (soud prvního stupně v Tartu) zaslal dlužníkovi výzvu k zaplacení a poté mu dne 20. listopadu 2008 zaslal doporučenou zásilkou s doručenkou, kterou podepsala jeho matka, návrh na zahájení zjednodušeného řízení o vydání platebního rozkazu, výzvu k zaplacení a formulář pro podání námitek.
Jelikož nebyly podány námitky, tento soud přijal dne 6. března 2009 usnesení o uložení povinnosti zaplatit pohledávku včetně nákladů řízení. Toto usnesení bylo doručeno dlužníkovi doporučenou zásilkou s doručenkou, kterou podepsala jeho matka, dne 11. března 2009, a nabylo tedy právní moci.
Společnost Bigbank podala dne 2. ledna 2017 k předkládajícímu soudu žádost o potvrzení tohoto usnesení jako evropského exekučního titulu.
Předkládající soud má za to, že aby mohl rozhodnout o námitkách podaných společností Collect Inkasso a žádostech o potvrzení podaných společnostmi ITM Inkasso a Bigbank, je nezbytné objasnit rozsah minimálních požadavků stanovených v čl. 17 písm. a) a čl. 18 odst. 1 písm. b) nařízení č. 805/2004, zejména co se týče údaje o adrese instituce, na kterou se má obrátit nebo kam se má dostavit nebo případně, u níž může být podán opravný prostředek proti soudnímu rozhodnutí o vydání platebního rozkazu.
V tomto ohledu předkládající soud uvádí, že dokumenty zaslané dlužníkům dotčeným ve věci v původním řízení, a to návrhy na zahájení zjednodušeného řízení o platebním rozkazu, výzvy k zaplacení a formuláře na podání námitek, jakož i usnesení o vydání platebního rozkazu, tuto adresu neobsahovaly. Tento soud dodává, že ostatní procesní požadavky, zejména údaj o názvu instituce, byly splněny.
I když ze znění článku 17 nařízení č. 805/2004 podle uvedeného soudu vyplývá, že je třeba dlužníkovi sdělit všechny údaje uvedené v tomto článku, je současně pravděpodobné, že rozumná osoba je schopna určit adresu této instituce, v projednávaném případě adresu předkládajícího soudu, pokud zná název této instituce, jelikož tato informace je veřejně přístupná.
Za těchto podmínek se Tartu Maakohus (soud prvního stupně v Tartu) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:
„1)
Je třeba čl. 17 písm. a) nařízení […] č. 805/2004 […] vykládat v tom smyslu, že z dokumentu o zahájení řízení, z dokumentu s obdobnými účinky či z předvolání k soudnímu jednání nebo z poučení připojeného k těmto dokumentům musí jasně vyplývat všechny údaje uvedené v [tomto] článku […]? Konkrétně: Je třeba mít za to, že rozhodnutí nemůže být podle čl. 3 odst. 1 písm. b), čl. 6 odst. 1 písm. c) a čl. 17 písm. a) [tohoto] nařízení potvrzeno jako evropský exekuční titul, pokud dlužníkovi nebyla sdělena adresa instituce, na kterou se má obrátit, avšak byly mu sděleny všechny ostatní údaje uvedené v [tomto] čl. 17 písm. a)?
2)
Je třeba čl. 18 odst. 1 písm. b) nařízení […] č. 805/2004 […] vykládat v tom smyslu, že pokud řízení v členském státě původu nesplňuje procesní požadavky stanovené v článku 17 nařízení č. 805/2004, je k nápravě tohoto pochybení nutné, aby dlužníkovi byly v rozhodnutí nebo v poučení připojeném k tomuto rozhodnutí řádně sděleny všechny údaje uvedené v čl. 18 odst. 1 písm. b) [tohoto] nařízení? Konkrétně: Je potvrzení rozhodnutí jako evropského exekučního titulu vyloučeno, pokud dlužníkovi nebyla sdělena adresa instituce, u níž má podat opravný prostředek, avšak byly mu sděleny všechny ostatní údaje uvedené v [tomto] čl. 18 odst. 1 písm. b)?“
K předběžným otázkám
Podstatou dvou otázek předkládajícího soudu, které je třeba přezkoumat společně, je, zda čl. 17 písm. a) a čl. 18 odst. 1 písm. b) nařízení č. 805/2004 musí být vykládány v tom smyslu, že vydané soudní rozhodnutí může být potvrzeno jako evropský exekuční titul, aniž je dlužník informován o adrese soudu, na který se má obrátit s odpovědí, kam se má dostavit, nebo případně k němuž má podat opravný prostředek proti tomuto rozhodnutí.
Předkládajícímu soudu bylo předloženo pět věcí, které se týkají potvrzení usnesení o vydání platebních rozkazů jako evropského exekučního titulu. I když se tyto věci nacházejí v různých stadiích řízení, všechny jsou charakteristické tím, že ačkoli návrhy na zahájení řízení a usnesení o platebním rozkazu vydané v rámci zjednodušeného řízení byly dlužníkům oznámena, neuvádějí adresu příslušného soudu, který je příslušný rozhodnout o těchto řízeních nebo přezkoumat případný opravný prostředek proti uvedeným usnesením. Ostatní procesní požadavky, zejména údaj o názvu instituce, jsou splněny.
Podle předkládacího rozhodnutí je nesporné, že dlužníci dotčení ve věci v původním řízení nebyli během zjednodušených řízení o platebním rozkazu aktivní, takže pohledávky vůči nim spadají do pojmu „nesporné nároky“ ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení č. 805/2004 a odůvodňují jako takové vydání požadovaných evropských exekučních titulů.
Jak vyplývá z článku 6 tohoto nařízení, rozhodnutí o nesporném nároku vydané v členském státě je po časově neomezené žádosti podané původnímu soudu potvrzeno jako evropský exekuční titul, pokud jsou splněny určité podmínky. V případě nesporných nároků ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení, podmínka stanovená v čl. 6 odst. 1 písm. c) nařízení č. 805/2004 vyžaduje, aby soudní řízení v členském státě původu splňovalo určité minimální normy v oblasti řízení uvedených v článcích 12 až 19 tohoto nařízení, které se nacházejí v kapitole III tohoto nařízení.
V tomto ohledu čl. 17 písm. a) nařízení č. 805/2004 vyžaduje, aby některé údaje, mezi něž náleží název a adresa instituce, na kterou se má obrátit s odpovědí, případně kam se má dostavit, vyplývaly jasně z dokumentu o zahájení řízení, z dokumentu s obdobnými účinky či z předvolání k soudnímu jednání nebo z poučení připojeného k těmto dokumentům.
Aby mohlo být napraveno případné nedodržení minimálních požadavků pro řízení o nesporných nárocích, čl. 18 odst. 1 písm. b) nařízení č. 805/2004 vyžaduje, aby měl dlužník možnost napadnout rozhodnutí o nároku pomocí řádného opravného prostředku směřujícího k celkovému přezkumu věci a byl řádně informován v rozhodnutí nebo v poučení připojeném k rozhodnutí o procesních požadavcích pro takový opravný prostředek, včetně názvu a adresy instituce, u níž má opravný prostředek podat.
Z jasného znění čl. 17 písm. a) a čl. 18 odst. 1 písm. b) nařízení č. 805/2004, o jejichž výklad žádá předkládající soud, tedy vyplývá, že údaj o adrese dotčené instituce určený dlužníkovi je povinný.
Minimální normy stanovené v kapitole III nařízení č. 805/2004 vyjadřují vůli normotvůrce Evropské unie zajistit, aby postupy vedoucí k přijetí rozhodnutí o nesporném nároku poskytovaly dostatečné záruky dodržení práva na obhajobu v členském státě původu (viz obdobně rozsudek ze dne 9. března 2017, Zulfikarpašić,
C‑484/15
,
EU:C:2017:199
, bod
a citovaná judikatura), vzhledem k tomu, že ve vykonávajícím členském státě nedochází v zásadě k přezkumu tohoto řízení.
Jak totiž vyplývá z judikatury Soudního dvora, cílem těchto minimálních norem, mezi nimiž se nachází údaje o adrese dotčené instituce, je zajistit v souladu s bodem 12 odůvodnění nařízení č. 805/2004, aby dlužník byl o soudním řízení vedeném proti němu, jakož i o podmínkách své aktivní účasti v řízení za účelem napadení dotčeného nároku, a o důsledcích své neúčasti, informován včas a takovým způsobem, aby si mohl zajistit obhajobu. Ve zvláštním případě rozhodnutí vydaného v nepřítomnosti ve smyslu čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce písm. b) tohoto nařízení, je tak cílem uvedených minimálních procesních norem zajistit dostatečné záruky dodržení práva na obhajobu (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 16. června 2016, Pebros Servizi,
C‑511/14
,
EU:C:2016:448
, bod
).
Konečně je třeba připomenout, jak vyplývá z čl. 17 písm. a) a čl. 18 odst. 1 písm. b) nařízení č. 805/2004, že informace vyžadované v těchto ustanoveních mohou být předány žalovanému nejenom prostřednictvím procesních dokumentů nebo soudního rozhodnutí, nýbrž i v poučení připojeném k těmto dokumentům. V tomto ohledu podle estonské vlády, když soudy Estonské republiky zasílají dlužníkům výzvy k zaplacení, připojí k nim obvykle doprovodný dopis na papíře s jejich hlavičkou, na němž jsou uvedeny všechny údaje dotčeného soudu. Ačkoli může být adresa příslušného soudu v zásadě takto dlužníkovi oznámena, nic to nemění na tom, že v projednávaném případě předkládající soud konstatoval, že relevantní adresa nebyla dlužníkům dotčeným v původním řízení předána.
Vzhledem k výše uvedenému je třeba na položené otázky odpovědět tak, že čl. 17 písm. a) a čl. 18 odst. 1 písm. b) nařízení č. 805/2004 musí být vykládány v tom smyslu, že vydané soudní rozhodnutí nemůže být potvrzeno jako evropský exekuční titul, aniž je dlužník informován o adrese soudu, na který se má obrátit s odpovědí, kam se má dostavit, nebo případně k němuž má proti tomuto rozhodnutí podat opravný prostředek.
K nákladům řízení
Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (sedmý senát) rozhodl takto:

Článek 17 písm. a) a čl. 18 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 805/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se zavádí evropský exekuční titul pro nesporné nároky, musí být vykládány v tom smyslu, že vydané soudní rozhodnutí nemůže být potvrzeno jako evropský exekuční titul, aniž je dlužník informován o adrese soudu, na který se má obrátit s odpovědí, kam se má dostavit, nebo případně k němuž má proti tomuto rozhodnutí podat opravný prostředek.

Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: estonština.