CELEX: 62017CJ0326
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Direktyva 1999/37/EB
Transporto priemonių registracijos dokumentai
Spragos registracijos liudijimuose
Abipusis pripažinimas
Direktyva 2007/46/EB
Transporto priemonės, sukonstruotos iki techninių reikalavimų suderinimo Europos Sąjungos lygmeniu
Pakeitimai, turintys įtakos techninėms transporto priemonės charakteristikoms

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 1999 m. balandžio 29 d. Tarybos direktyvos 1999/37/EB dėl transporto priemonių registracijos dokumentų (
OL L 138, 1999, p. 57
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 4 t., p. 351) ir 2007 m. rugsėjo 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2007/46/EB, nustatančios motorinių transporto priemonių ir jų priekabų bei tokioms transporto priemonėms skirtų sistemų, sudėtinių dalių ir atskirų techninių mazgų patvirtinimo pagrindus (Pagrindų direktyva) (
OL L 263, 2007, p. 1
), nuostatų išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant
Directie van de Dienst Wegverkeer (RDW)
(Kelių eismo tarnybos direkcija, Nyderlandai, toliau – RDW) ginčą su X ir Y, pastarųjų ginčą su RDW, taip pat RDW ir Z ginčą dėl RDW atsisakymo pripažinti kitų valstybių narių išduotus transporto priemonių registracijos liudijimus ir įregistruoti šias transporto priemones Nyderlanduose.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Direktyva 70/156
1970 m. vasario 6 d. Tarybos direktyvos 70/156/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų tipo patvirtinimą, suderinimo (
OL L 42, 1970, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 1 t., p. 44), iš dalies pakeistos 1992 m. birželio 18 d. Tarybos direktyva 92/53/EEB (
OL L 225, 1992, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 13 sk., 11 t., p. 205) (toliau – Direktyva 70/156), 2 straipsnyje „Apibrėžimai“ numatyta:
„Šioje direktyvoje:
<…>
–
transporto priemonė
– tai bet kokia naudoti keliuose skirta baigta ar nebaigta motorinė transporto priemonė, turinti bent keturis ratus ir didesnį kaip 25 km / val. maksimalų konstrukcinį greitį, ir jos priekabos, išskyrus bėgiais važiuojančias transporto priemones bei žemės arba miškų ūkyje naudojamus traktorius ir visus judriuosius mechanizmus,
<…>“
Direktyva 1999/37
Direktyvos 1999/37 3–6 ir 9 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„(3)
<…> registracijos liudijimo formos ir turinio suvienodinimas palengvins jame esančios informacijos supratimą, o tai padės vienoje valstybėje narėje registruotoms transporto priemonėms laisvai judėti kitų valstybių narių teritorijose esančiais keliais;
(4)
<…> registracijos liudijimo turinys turi būti toks, kad būtų galima patikrinti, ar vairuotojo pažymėjimo, išduoto vadovaujantis 1991 m. liepos 29 d. Direktyva 91/439/EEB dėl vairuotojo pažymėjimų [(
OL L 237, 1991, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 7 sk., 1 t., p. 317)], turėtojas vairuoja tų kategorijų transporto priemones, kurias vairuoti turi teisę; kadangi tokie patikrinimai padeda gerinti kelių eismo saugą;
(5)
<…> visos valstybės narės reikalauja, kad būtina sąlyga, registruojant anksčiau kitoje valstybėje narėje jau registruotą transporto priemonę, yra pateikti registraciją ir transporto priemonės technines charakteristikas liudijantį dokumentą;
(6)
<…> registracijos liudijimų suvienodinimas palengvina anksčiau kitoje valstybėje narėje registruotų transporto priemonių grįžimą į eismą ir tai padeda vidaus rinkai tinkamai funkcionuoti;
<…>
(9)
<…> siekiant palengvinti šiuos patikrinimus ir, visų pirma, užkirsti kelią sukčiavimui ir vogtų transporto priemonių nelegaliai prekybai, tikslinga valstybėms narėms glaudžiai bendradarbiauti ir efektyviai keistis informacija.“
Šios direktyvos 1 straipsnyje nustatyta:
„Ši direktyva taikoma dokumentams, kuriuos valstybė narė išduoda registruojant transporto priemonę.
Ji nepažeidžia valstybių narių teisės laikinai registruojant transporto priemones naudoti dokumentų, kurie ne visais atžvilgiais atitinka šios direktyvos reikalavimus.“
Minėtos direktyvos 2 straipsnyje numatyta:
„Šioje direktyvoje:
a)
„transporto priemonė“ – tai bet kuri transporto priemonė, kaip apibrėžta <…> direktyvos 70/156/EEB <…> 2 straipsnyje ir 1992 m. birželio 30 d. Tarybos direktyvos 92/61/EEB dėl dviračių arba triračių motorinių transporto priemonių tipo patvirtinimo [(
OL L 225, 1992, p. 72
)] 1 straipsnyje;
b)
„registracija“ – tai administracinis leidimas transporto priemonei patekti į kelių transporto eismą, apimantis transporto priemonės identifikavimą ir serijinio numerio, vadinamo registracijos numeriu, išdavimą;
c)
„registracijos liudijimas“ – tai dokumentas, liudijantis, kad transporto priemonė yra registruota valstybėje narėje;
d)
„registracijos liudijimo turėtojas“ – tai asmuo, kurio vardu yra registruota transporto priemonė.“
Direktyvos 1999/37 3 straipsnis suformuluotas taip:
„1.   Valstybės narės išduoda registracijos liudijimą transporto priemonėms, kurios pagal nacionalinius [nacionalinės] teisės aktus turi būti registruojamos. Liudijimą gali sudaryti arba viena dalis pagal I priedą, arba dvi dalys pagal I ir II priedus.
Valstybės narės gali įgalioti šiam tikslui jų paskirtas tarnybas, ypač gamintojų tarnybas, užpildyti registracijos liudijimo techninių duomenų dalį.
2.   Išduodamos naują registracijos liudijimą transporto priemonei, įregistruotai iki šios direktyvos įgyvendinimo, valstybės narės naudoja šioje direktyvoje nustatytą liudijimų išdavimo modelį ir gali sumažinti juose nurodomos informacijos kiekį tiek, kiek tuo metu yra turima būtinų duomenų.
3.   Duomenys, pateikti registracijos liudijime pagal I ir II priedus, išreiškiami šiuose prieduose nurodytais suderintais Bendrijos kodais.“
Šios direktyvos 4 straipsnyje nustatyta:
„Pagal šią direktyvą, identifikuojant transporto priemonę tarptautiniame eisme arba perregistruojant ją kitoje valstybėje narėje, vienoje valstybėje narėje išduotas registracijos liudijimas pripažįstamas kitose valstybėse narėse.“
Šios direktyvos 8 straipsnio 1 dalyje numatyta, jog valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2004 m. birželio 1 d., įgyvendina šią direktyvą.
Direktyva 2007/46
Direktyvos 2007/46 1 straipsnyje „Dalykas“ numatyta:
„Šia direktyva nustatoma suderinta sistema, kurią sudaro į jos taikymo sritį patenkančių visų naujų transporto priemonių ir tokioms transporto priemonėms skirtų sistemų, sudėtinių dalių ir atskirų techninių mazgų patvirtinimui taikomos administracinės nuostatos ir bendri techniniai reikalavimai, siekiant palengvinti transporto priemonių registravimą, pardavimą bei eksploatavimo pradžią [Europos Sąjungoje].
<…>“
Šios direktyvos 2 straipsnio, susijusio su jos „taikymo sritimi“, 1 dalyje nustatyta:
„Ši direktyva taikoma kelyje naudoti skirtų transporto priemonių, kurios suprojektuotos ir pagamintos vienu ar daugiau etapų, bei tokioms transporto priemonėms suprojektuotų ir pagamintų sistemų, sudėtinių dalių ir atskirų techninių mazgų tipo patvirtinimui.
Ji taip pat taikoma individualiam tokių transporto priemonių patvirtinimui.
Ši direktyva taip pat taikoma dalims ir įrangai, skirtoms naudoti transporto priemonėse, kurioms taikoma ši direktyva.“
Minėtos direktyvos 3 straipsnyje „Sąvokų apibrėžimai“ numatyta:
„Šioje direktyvoje ir IV priede išvardytuose norminiuose aktuose, nebent juose būtų nustatyta kitaip:
<…>
11)
motorinė transporto priemonė – bet kokia pati judanti varikliu varoma transporto priemonė, turinti ne mažiau kaip keturi ratus, komplektinė, sukomplektuota ar nekomplektinė, kurios maksimalus konstrukcinis greitis didesnis nei 25 km / val.;
12)
priekaba – bet kokia nesavaeigė ratinė transporto priemonė, suprojektuota ir pagaminta vilkti [būti velkama] motorine transporto priemone;
13)
transporto priemonė – motorinė transporto priemonė ar jos priekaba, kaip apibrėžta 11 ir 12 punktuose;
<…>
19)
nekomplektinė transporto priemonė – transporto priemonė, kurios gamybai užbaigti reikia ne mažiau, kaip dar vieno etapo, kad ji atitiktų atitinkamus šios direktyvos techninius reikalavimus;
20)
sukomplektuota transporto priemonė – transporto priemonė, kuri yra pakopinio tipo patvirtinimo rezultatas ir atitinka visus tam tikrus šios direktyvos techninius reikalavimus;
21)
komplektinė transporto priemonė – transporto priemonė, kurios nereikia komplektuoti, kad ji atitiktų tam tikrus šios direktyvos techninius reikalavimus;
<…>“
Direktyvos 2007/46 4 straipsnio 3 dalis suformuluota taip:
„Valstybės narės registruoja arba leidžia parduoti ar pradėti eksploatuoti tik šios direktyvos reikalavimus atitinkančias transporto priemones, sudėtines dalis ir atskirus techninius mazgus.
Dėl priežasčių, susijusių su jų gamybos ir veikimo aspektais, kuriems taikoma ši direktyva, jos nedraudžia, neriboja ar nesudaro kliūčių registruoti, parduoti, pradėti eksploatuoti transporto priemones, sudėtines dalis ar atskirus techninius mazgus, jei jie atitinka šios direktyvos reikalavimus.“
Šios direktyvos 24 straipsnyje „Individualūs patvirtinimai“ nustatyta:
„1.   Valstybės narės gali atleisti konkrečią transporto priemonę, unikalią ar neunikalią, nuo reikalavimo atitikti šios direktyvos vieną ar daugiau nuostatų arba IV priede arba XI priede išvardytų norminių aktų vieną ar daugiau nuostatų su sąlyga, kad yra nustatomi alternatyvūs reikalavimai.
1 pastraipoje nurodytos nuostatos gali būti netaikomos tik tuomet, jeigu valstybė narė turi tam pagrįstų priežasčių.
„Alternatyvūs reikalavimai“ reiškia administracines nuostatas arba techninius reikalavimus, kuriais siekiama užtikrinti kelių eismo saugumo ir aplinkos apsaugos lygį, kuris yra kuo artimesnis lygiui, kuris numatytas atitinkamai IV priedo ar XI priedo nuostatomis.
<…>
6.   Individualaus patvirtinimo galiojimas apsiriboja patvirtinimą suteikusios valstybės narės teritorija.
Jeigu pareiškėjas pageidauja parduoti, registruoti ar pradėti eksploatuoti kitoje valstybėje narėje transporto priemonę, kuriai suteiktas individualus patvirtinimas, suteikusi patvirtinimą valstybė narė gavusi prašymą pateikia pareiškėjui techninių nuostatų, pagal kurias transporto priemonė buvo patvirtinta, sąrašą.
Transporto priemonę, kuriai valstybė narė pagal šio straipsnio nuostatas suteikė individualų patvirtinimą, kita valstybė narė leidžia parduoti, registruoti ar pradėti eksploatuoti, išskyrus tuomet, jei ji turi pagrįstų priežasčių manyti, kad techninės nuostatos, pagal kurias buvo patvirtinta transporto priemonė, nėra lygiavertės jos techninėms nuostatoms.
7.   Gamintojo arba transporto priemonės savininko prašymu valstybės narės išduoda individualų patvirtinimą transporto priemonei, kuri atitinka šios direktyvos ir atitinkamai IV priede ar XI priede išvardytų norminių aktų nuostatas.
Tokiu atveju valstybės narės priima individualų patvirtinimą ir leidžia parduoti, registruoti ir pradėti eksploatuoti transporto priemonę.
<…>“
Minėtos direktyvos 26 straipsnyje „Transporto priemonių registravimas, pardavimas ir eksploatavimo pradžia“ nurodyta:
„1.   Nepažeisdamos 29 ir 30 straipsnių nuostatų, valstybės narės užregistruoja, leidžia parduoti ar pradėti eksploatuoti transporto priemones tik tada, kai jos turi galiojantį atitikties liudijimą, išduotą pagal 18 straipsnį.
Jei tai nekomplektinė transporto priemonė, valstybės narės leidžia parduoti tokias transporto priemones, bet gali neleisti atlikti jų nuolatinės registracijos arba neleisti pradėti jų eksploatuoti, kol transporto priemonės bus nekomplektinės.
<…>“
Direktyvos 2007/46 48 straipsnyje „Perkėlimas į nacionalinę teisę“ nustatyta:
„1.   Valstybės narės iki 2009 m. balandžio 29 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie būtini siekiant laikytis svarbių šios direktyvos pakeitimų. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tokių nuostatų tekstus.
Jos taiko tas nuostatas nuo 2009 m. balandžio 29 d.
<…>“
Direktyvos 2007/46 49 straipsnyje „Panaikinimas“ numatyta:
„Direktyva 70/156/EEB panaikinama nuo 2009 m. balandžio 29 d., nepažeidžiant valstybių narių įsipareigojimų dėl XX priedo B dalyje išvardytų direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę ir taikymo terminų.
Nuorodos į panaikintą direktyvą yra laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir skaitomos remiantis XXI priede pateikta koreliacijos lentele.“
Direktyva 2009/40/EB
2009 m. gegužės 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/40/EB dėl motorinių transporto priemonių ir jų priekabų techninės apžiūros (
OL L 141, 2009, p. 12
) 2 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad „[p]agal bendrą transporto politiką kai kurių rūšių transporto eismas Bendrijoje turėtų vykti palankiausiomis sąlygomis, turint omenyje ir saugumą, ir vežėjams valstybėse narėse taikomas konkurencijos sąlygas“.
Šios direktyvos 1 straipsnyje nustatyta:
„1.   Kiekvienoje valstybėje narėje registruotoms motorinėms transporto priemonėms ir jų priekaboms bei puspriekabėms periodiškai atliekama techninė apžiūra, laikantis šios direktyvos reikalavimų.
2.   Tikrinamų transporto priemonių kategorijos, techninių apžiūrų periodiškumas ir tikrinamos pozicijos išvardytos I ir II priede.“
Minėtos direktyvos 3 straipsnio 2 dalis suformuluota taip:
„Kiekviena valstybė narė pripažįsta kitos valstybės narės tomis pačiomis sąlygomis išduotą patvirtinimą, rodantį, kad transporto priemonei, registruotai toje kitoje valstybėje, kartu ir jos priekabai ar puspriekabei, buvo atlikta techninė apžiūra, laikantis bent šios direktyvos nuostatų.“
Tos pačios direktyvos 5 straipsnio a punkte nustatyta:
„Nepaisydamos I ir II priedų nuostatų, valstybės narės gali:
a)
paankstinti pirmąją privalomą techninę apžiūrą ir, jei tinka, reikalauti, kad prieš registraciją būtų atliekama transporto priemonės techninė apžiūra.“
Nyderlandų teisė
Vadovaujantis
wegenverkeerswet 1994
(1994 m. Kelių eismo įstatymas) 52a straipsnio 1 dalimi, „RDW išduoda įtraukimą į transporto priemonių registrą patvirtinantį registracijos liudijimą su nurodytu registracijos liudijimo savininko vardu ir pavarde arba pavadinimu“.
Kentekenreglement
(Nutarimas dėl registracijos liudijimų) 25b straipsnyje numatyta:
„1.   Transporto priemonės savininkas arba valdytojas, prašantis įregistruoti ją pirmą kartą nurodant registracijos liudijimo savininko vardą ir pavardę arba pavadinimą, jeigu ši transporto priemonė prieš tai buvo įregistruota kitoje Europos Sąjungos valstybėje narėje, pateikia toje valstybėje narėje išduoto registracijos liudijimo I dalį, taip pat II dalį, jeigu ji buvo išduota.
2.   Registruoti transporto priemonę nurodant registracijos liudijimo savininko vardą ir pavardę arba pavadinimą, kaip nurodyta 1 dalyje, atsisakoma, jeigu trūksta registracijos liudijimo II dalies (jeigu ji buvo išduota).
3.   Išimtiniais atvejais RDW, nukrypdama nuo 2 dalies, gali įregistruoti transporto priemonę ir nurodyti registracijos liudijimo savininko vardą ir pavardę arba pavadinimą, jeigu valstybės narės, kuriame transporto priemonė buvo prieš tai įregistruota, kompetentingos institucijos raštu ar elektroniniu būdu patvirtino, kad prašymą pateikęs asmuo turi teisę įregistruoti transporto priemonę kitoje valstybėje narėje.
4.   RDW šešis mėnesius saugo gautus registracijos dokumentus ar jų dalis ir apie juos per du mėnesius nuo jų gavimo informuoja registracijos liudijimą išdavusias valstybės narės institucijas. RDW išsiunčia gautus registracijos dokumentus registracijos liudijimą išdavusioms valstybės narės institucijoms, jeigu jos to paprašo.“
Pagrindinės bylos ir prejudiciniai klausimai
Pirma, X ir Y ir, antra, Z atitinkamai 2014 m. sausio 14 d. ir birželio 10 d. pateikė RDW prašymus įtraukti motorines transporto priemones į Nyderlandų transporto priemonių registrą. Vieną iš šių transporto priemonių 1950 m. pagamino
Bentley Motors Limited
ir suteikė jai identifikacijos numerį (
Vehicle identification number
, toliau – VIN) B28J0; tais pačiais metais ši transporto priemonė buvo įregistruota Anglijoje. Kitą transporto priemonę 1938 m. pagamino
Alvis Car and Engineering Company Limited
ir suteikė jai VIN 14827.
2013 m.
Bentley
markės transporto priemonė buvo iš esmės perdaryta. 2013 m. spalio 29 d. Belgijos valdžios institucijos išdavė šios transporto priemonės registracijos liudijimą; jame buvo pateikti pagrindiniai duomenys. Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad iš 2014 m. vasario mėnesį atliktos šios transporto priemonės apžiūros matyti, jog šiuo metu ją sudaro originali
Bentley Mark VI
važiuoklė, aštuonių cilindrų vienaeilis
Rolls Royce
variklis ir naujas kitaip atrodantis kėbulas, panašus į
Bentley Speed Six
, ir kad jo važiuoklė ir galios pavara didžiąja dalimi buvo išsaugotos. Atsižvelgiant į šiuos, palyginti su originaliu modeliu, padarytus pakeitimus, RDW 2014 m. vasario 10 d. sprendimu atmetė X ir Y pateiktą prašymą įtraukti į transporto priemonių registrą.
Remdamiesi antruoju registracijos liudijimu, kurį kompetentinga Belgijos institucija išdavė 2014 m. gegužės 19 d., X ir Y 2014 m. birželio 4 d. pateikė naują prašymą įregistruoti transporto priemonę. 2014 m. liepos 18 d. rašte RDW nurodė, kad Belgijos institucijoms išsiųsta užklausa. Iš atsakymų į šią užklausą matyti, kad išduodamos registracijos liudijimą Belgijos institucijos rėmėsi originaliu anglišku 1950 m. registracijos liudijimu. Atsižvelgdama į šią informaciją RDW 2014 m. rugpjūčio 27 d. sprendimu atmetė antrąjį prašymą įregistruoti transporto priemonę.
Alvis
markės motorinė transporto priemonė, kurios angliškas registracijos liudijimas buvo išduotas 2013 m. spalio 14 d. remiantis lydimuosiuose dokumentuose, kuriuos parengė gamintojas, esančia informacija, taip pat buvo kelis kartus iš esmės pakeista. Todėl siekdama priimti sprendimą dėl prašymo įregistruoti transporto priemonę, kurį pateikė Z, RDW paprašė informacijos iš kompetentingos Anglijos institucijos. Ši nurodė, kad įregistravo šią transporto priemonę, remdamasi lydimuosiuose dokumentuose, kuriuos parengė gamintojas, pateiktais duomenimis, taip pat nuotraukomis ir informacija iš automobilių savininkų klubo. Be to, RDW negalėjo gauti atsakymo į klausimą dėl
Alvis
duomenų, į kuriuos atsižvelgiant buvo išduotas angliškas registracijos liudijimas. 2014 m. rugsėjo 29 d. sprendimu RDW atmetė Z prašymą įregistruoti transporto priemonę.
Savo 2014 m. vasario 10 d. ir 2014 m. rugsėjo 29 d. sprendimuose RDW nurodė, kodėl atsisakė įregistruoti transporto priemones: kadangi jos neatitinka Direktyvos 2007/46 nustatytų techninių reikalavimų, negali būti laikomos transporto priemonėmis nei pagal šios direktyvos 3 straipsnį, nei pagal Direktyvos 1999/37 2 straipsnio a punktą, todėl pastaroji direktyva nagrinėjamu atveju netaikytina. Bet kuriuo atveju, jeigu Direktyva 1999/37 šioms transporto priemonėms būtų taikytina, RDW mano, kad registracijos liudijimai, kuriuos minėtoms transporto priemonėms yra išdavusios kitų valstybių narių institucijos, nėra suderinti registracijos liudijimai, kaip tai suprantama pagal šią direktyvą, todėl neturi būti pripažįstami jos pagrindu. Be to, RDW mano, kad šie liudijimai neleidžia identifikuoti šių transporto priemonių. Galiausiai, RDW teigimu, aptariamoms transporto priemonėms, kaip jos sukomplektuotos šiuo metu, niekuomet nebuvo leista dalyvauti kelių eisme tuo metu, kai jos gavo pirmąjį registracijos liudijimą, t. y. atitinkamai 1950 m. ir 1938 m., o iš jos turimos informacijos aiškiai nematyti, kad šios transporto priemonės būtų gavusios individualų patvirtinimą tam, kad galėtų dalyvauti kelių eisme po jų pakeitimo.
Pirma, X ir Y ir, antra, Z pareiškė ieškinius dėl jiems skirtų sprendimų atsisakyti įregistruoti transporto priemones. Pirmosios instancijos teismų nuomone, aptariamos transporto priemonės patenka į Direktyvos 1999/37 taikymo sritį, todėl ši direktyva yra taikytina ir šios transporto priemonės turi būti identifikuojamos remiantis jų registracijos liudijimais, kurie yra suderinti liudijimai minėtos direktyvos tikslais. Šie teismai taip pat nusprendė, kad RDW privalo X ir Y išduoti Nyderlandų registracijos liudijimą ir kad RDW turi iš naujo priimti sprendimą dėl prašymo įregistruoti transporto priemonę, kurį pateikė Z.
Dėl šių sprendimų RDW pateikė apeliacinius skundus prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui. X ir Y taip pat pateikė apeliacinį skundą tam teismui dėl jiems skirto sprendimo.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad byla susijusi su klausimu, ar nepripažindama „Bentley“ ir „Alvis“ markių transporto priemonėms išduotų registracijos dokumentų, siekiant jas įregistruoti Nyderlanduose, RDW pažeidė Nutarimo dėl registracijos liudijimų 25b straipsnį, aiškinamą atsižvelgiant į Direktyvos 1999/37 4 straipsnį, o tai reiškia, kad reikia nustatyti, ar ši direktyva yra taikytina. Tas teismas priduria, kad nagrinėjamu atveju šie dokumentai formaliai atitinka šioje direktyvoje numatytą modelį, tačiau kai kurių privalomų duomenų, kuriuos galima lengvai nustatyti apžiūrint transporto priemonę, minėtuose dokumentuose nėra. Galiausiai minėtam teismui kyla klausimas, ar RDW, gavusi prašymą pripažinti kitos valstybės narės išduotą registracijos liudijimą, gali kontroliuoti atitinkamas transporto priemones tam, kad patikrintų, ar jos atitinka Direktyvoje 2007/46 numatytus techninius reikalavimus.
Manydamas, kad priimant sprendimą jam pateiktose bylose, kurias jis sujungė, reikalingas direktyvų 1999/37 ir 2007/46 nuostatų išaiškinimas,
Raad van State
(Valstybės Taryba, Nyderlandai) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar [Direktyva 1999/37] taikoma motorinėms transporto priemonėms, kurios egzistavo dar iki 2009 m. balandžio 29 d., t. y. dienos, nuo kurios valstybės narės privalo taikyti [Direktyvą 2007/46/EB] perkeliančius įstatymus ir kitus teisės aktus?
2.
Ar motorinė transporto priemonė, sudaryta, viena vertus, iš esminių sudėtinių dalių, kurios pagamintos prieš pradedant taikyti Direktyvą 2007/46, ir, kita vertus, iš esminių sudėtinių dalių, kurios pridėtos jau pradėjus taikyti šią direktyvą, yra motorinė transporto priemonė, kuri egzistavo dar iki direktyvos taikymo pradžios, ar tokia motorinė transporto priemonė pagaminta jau pradėjus taikyti direktyvą?
3.
Ar dėl Direktyvos 1999/37 3 straipsnio 2 dalies registravimo reikalavimas, kaip jis suprantamas pagal šios direktyvos 4 straipsnį, galioja neribotai, kai į registracijos liudijimą tam tikrų Bendrijos kodų (kuriuos pagal direktyvos priedus privaloma nurodyti) atveju nebuvo įtraukta jokių duomenų, jeigu šiuos duomenis galima lengvai nustatyti?
4.
Ar pagal Direktyvos 1999/37 4 straipsnį leidžiama pripažinti valstybės narės išduotą registracijos liudijimą, bet reikalauti, kad būtų atlikta transporto priemonės techninė apžiūra, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2007/46 24 straipsnio 6 dalį, ir, jeigu transporto priemonė neatitinka valstybės narės techninių reikalavimų, tai susieti su pasekme, kad atsisakoma išduoti registracijos liudijimą?“
Dėl prejudicinių klausimų
Dėl pirmojo klausimo
Savo pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 1999/37 2 straipsnio a punktas, siejamas su Direktyvos 2007/46 3 straipsnio 11 ir 13 punktais, turi būti aiškinamas taip, kad Direktyva 1999/37 taikytina dokumentams, kuriuos valstybės narės išduoda registruojant transporto priemones, pagamintas iki 2009 m. balandžio 29 d., t. y. dienos, kai pasibaigė Direktyvos 2007/46 perkėlimo terminas.
Remiantis Direktyvos 1999/37 2 straipsnio a punktu, šioje direktyvoje transporto priemonė reiškia bet kurią transporto priemonę, kaip apibrėžta Direktyvos 70/156 2 straipsnyje.
Darytina išvada, kad Direktyva 1999/37 nuo jos priėmimo buvo taikytina transporto priemonėms, pateiktoms į rinką iki 2009 m. balandžio 29 d.
Šią išvadą patvirtina Direktyvos 1999/37 3 straipsnio 2 dalis, pagal kurią išduodamos naują registracijos liudijimą transporto priemonei, įregistruotai iki šios direktyvos įgyvendinimo, valstybės narės naudoja šioje direktyvoje nustatytą liudijimų išdavimo modelį ir gali sumažinti juose nurodomos informacijos kiekį tiek, kiek tuo metu yra turima būtinų duomenų.
Iš tiesų ši nuostata yra specialioji taisyklė, skirta iki Direktyvos 1999/37 įgyvendinimo įregistruotoms transporto priemonėms; šios direktyvos 8 straipsnyje numatytas perkėlimo terminas buvo 2004 m. birželio 1 d.
Minėtą išvadą patvirtina ir Direktyva 1999/37 siekiamas tikslas – registracijos liudijimų suvienodinimu palengvinti anksčiau kitoje valstybėje narėje registruotų transporto priemonių grįžimą į eismą (6 konstatuojamoji dalis). Iš tiesų iki 2009 m. balandžio 29 d. pagamintų transporto priemonių registracijos dokumentų, kuriuos yra išdavusios valstybės narės, neįtraukimas į šios direktyvos taikymo sritį prieštarautų šiam tikslui.
Tokios išvados negali pakeisti vien tai, kad Direktyva 70/156 nuo 2009 m. balandžio 29 d. buvo panaikinta Direktyva 2007/46, kurios 49 straipsnyje nustatyta, kad nuorodos į šią panaikintą direktyvą yra laikomos nuorodomis į Direktyvą 2007/46 ir aiškinamos remiantis jos XXI priede pateikta koreliacijos lentele.
Iš šio XXI priedo matyti, kad nuorodos į Direktyvos 70/156 2 straipsnį turi būti laikomos nuorodomis į Direktyvos 2007/46 3 straipsnį. Be to, pagal šio 3 straipsnio 11 punktą, siejamą su jo 13 punktu, motorinė transporto priemonė yra komplektinė, sukomplektuota ar nekomplektinė; pagal minėto 3 straipsnio 19–21 punktus nekomplektinė transporto priemonė turi būti užbaigta pagal Direktyva 2007/46 nustatytus techninius reikalavimus, o komplektinės ir sukomplektuotos transporto priemonės atitinka tokius reikalavimus.
Vis dėlto tokia nuoroda į Direktyvos 2007/46 3 straipsnį, siekiant vien apibrėžti sąvoką „transporto priemonė“, negali būti aiškinama kaip nustatanti, kad iki 2009 m. balandžio 29 d. pradėtos eksploatuoti transporto priemonės turi atitikti minėtus techninius reikalavimus.
Pažymėtina (kaip tai padarė ir Komisija), kad pagal patį Direktyvos 2007/46 1 straipsnį tokie techniniai reikalavimai taikomi tik naujų transporto priemonių patvirtinimui nuo 2009 m. balandžio 29 d.
Taigi į pirmąjį prejudicinį klausimą reikia atsakyti, kad Direktyvos 1999/37 2 straipsnio a punktas, siejamas su Direktyvos 2007/46 3 straipsnio 11 ir 13 punktais, turi būti aiškinamas taip, kad Direktyva 1999/37 taikytina dokumentams, kuriuos valstybės narės išduoda registruojant transporto priemones, pagamintas iki 2009 m. balandžio 29 d., t. y. dienos, kai pasibaigė Direktyvos 2007/46 perkėlimo terminas.
Dėl antrojo klausimo
Atsižvelgiant į atsakymą, pateiktą į pirmąjį klausimą, į antrąjį klausimą atsakyti nereikia.
Dėl trečiojo klausimo
Savo trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 1999/37 4 straipsnis, siejamas su šios direktyvos 3 straipsnio 2 dalimi, turi būti aiškinamas taip, kad valstybės narės, kurioje prašoma perregistruoti naudotą motorinę transporto priemonę, institucijos turi teisę atsisakyti pripažinti kitos valstybės narės, kurioje transporto priemonė buvo prieš tai įregistruota, išduotą registracijos liudijimą, motyvuodamos tuo, kad nėra tam tikrų liudijimuose privalomų duomenų, kuriuos galima lengvai nustatyti.
Visų pirma iš paties Direktyvos 1999/37 4 straipsnio teksto, kuriame numatyta, kad vienoje valstybėje narėje išduotas šios direktyvos priede pateikto modelio registracijos liudijimas turi būti pripažįstamas kitose valstybėse narėse perregistruojant transporto priemonę tose valstybėse, matyti, kad šiuo straipsniu valstybėms narėms nepaliekama jokios diskrecijos dėl transporto priemonių registracijos liudijimų pripažinimo principo laikymosi (2012 m. rugsėjo 6 d. Sprendimo Komisija / Belgija,
C‑150/11
,
EU:C:2012:539
,
punktas).
Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad Direktyva 1999/37 valstybėms narėms neleidžia, registruojant anksčiau kitoje valstybėje narėje registruotą transporto priemonę, reikalauti kito dokumento nei registracijos liudijimas (šiuo klausimu žr. 2012 m. rugsėjo 6 d. Sprendimo Komisija / Belgija,
C‑150/11
,
EU:C:2012:539
,
punktą).
Vis dėlto Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad prieš įregistruodama transporto priemonę, kuri anksčiau buvo registruota kitoje valstybėje narėje, valstybė narė turi teisę identifikuoti šią transporto priemonę ir reikalauti, kad ji būtų pateikta ir būtų atlikta jos techninė apžiūra, siekiant patikrinti, ar ši transporto priemonė iš tiesų yra jos teritorijoje ir ar atitinka registracijos liudijime paminėtus duomenis (šiuo klausimu žr. 2007 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo Komisija / Nyderlandai,
C‑297/05
,
EU:C:2007:531
,
,
ir
–
punktus).
Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad toks pateikimas yra paprasčiausias administracinis formalumas, kuriuo nenustatoma jokios papildomos apžiūros ir kuris yra neatsiejamas nuo paties prašymo įregistruoti transporto priemonę nagrinėjimo ir nuo su tuo susijusios procedūros taikymo (šiuo klausimu žr. 2007 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo Komisija / Nyderlandai,
C‑297/05
,
EU:C:2007:531
,
punktą).
Dėl Direktyvos 1999/37 tikslų primintina, kad šia direktyva siekiama prisidėti prie laisvo judėjimo kitų valstybių narių teritorijose esančiais keliais, kaip būtiną sąlygą perregistruojant anksčiau kitoje valstybėje narėje jau registruotą transporto priemonę numatant pateikti registraciją ir transporto priemonės technines charakteristikas patvirtinantį liudijimą, kad šios transporto priemonės kitoje valstybėje narėje būtų lengviau sugrąžintos į eismą ir taip būtų padėta vidaus rinkai tinkamai veikti (2012 m. rugsėjo 6 d. Sprendimo Komisija / Belgija,
C‑150/11
,
EU:C:2012:539
,
punktas).
Be to, pagal minėtos direktyvos 4 konstatuojamąją dalį registracijos liudijimo turinys turi būti toks, kad būtų galima patikrinti, ar vairuotojo pažymėjimo turėtojas vairuoja tik tų kategorijų transporto priemones, kurias vairuoti turi teisę, o tokie patikrinimai padeda gerinti kelių eismo saugą.
Valstybės narės anksčiau išduotas registracijos liudijimas turi sudaryti galimybę identifikuoti atitinkamą transporto priemonę, nes ji privalo atitikti šiame liudijime paminėtus duomenis perregistruojant ją kitoje valstybėje narėje (šiuo klausimu žr. 2007 m. rugsėjo 20 d. Sprendimo Komisija / Nyderlandai,
C‑297/05
,
EU:C:2007:531
,
–
punktus), kad būtų užtikrinta, jog laikomasi kelių eismo saugumo reikalavimų.
Reikia pridurti, kad pagal Direktyvos 1999/37 3 straipsnio 2 dalį tokiu atveju, kaip nagrinėjamas pagrindinėse bylose, išduodamos naują registracijos liudijimą transporto priemonei, įregistruotai iki šios direktyvos įgyvendinimo 2004 m. birželio 1 d., valstybės narės gali sumažinti jame nurodomos informacijos kiekį tiek, kiek tuo metu yra turima būtinų duomenų.
Kaip generalinis advokatas pažymėjo savo išvados 67 punkte, tai, kad valstybės narės naudojasi tokia išimtimi, nereiškia, jog atitinkamas registracijos liudijimas nebeturi būti pripažįstamas.
Vis dėlto, kadangi iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad bent jau tam tikri pagrindinėse bylose nagrinėjamuose registracijos liudijimuose trūkstami duomenys, kurie yra privalomi, pavyzdžiui, sėdimų vietų skaičius, gali būti lengvai nustatyti, šie duomenys turi būti laikomi turimais šių liudijimų išdavimo metu. Be to, kadangi pagrindinėse bylose nagrinėjamos transporto priemonės buvo iš esmės pakeistos, šiuose registracijos liudijimuose nėra tam tikrų svarbių techninių charakteristikų, ir RDW nusprendė, kad negali identifikuoti šių transporto priemonių.
Šiuo klausimu pažymėtina, kad, kaip matyti iš šio sprendimo 48 punkto, iki minėtos direktyvos įgyvendinimo išduotame registracijos liudijime paminėti duomenys turi atitikti liudijime aprašytą transporto priemonę ir leisti ją identifikuoti remiantis paprastu patikrinimu, be jokios papildomos apžiūros, kaip nurodyta šio sprendimo 48 ir 49 punktuose.
Jeigu taip nėra, valstybės narės, kurioje prašoma perregistruoti transporto priemonę, anksčiau įregistruotą kitoje valstybėje narėje, institucijos turi teisę atsisakyti pripažinti tokį liudijimą.
Dėl situacijų pagrindinėse bylose pažymėtina, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi patikrinti ne tik tai, ar į pagrindinėje byloje nagrinėjamus liudijimus įtraukti duomenys atitinka juose aprašytas transporto priemones, bet ir tai, ar jie leidžia jas identifikuoti.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į trečiąjį klausimą reikia atsakyti, kad Direktyvos 1999/37 4 straipsnis, siejamas su šios direktyvos 3 straipsnio 2 dalimi, turi būti aiškinamas taip, kad valstybės narės, kurioje prašoma perregistruoti naudotą transporto priemonę, institucijos turi teisę atsisakyti pripažinti kitos valstybės narės, kurioje ši transporto priemonė buvo prieš tai įregistruota, išduotą registracijos liudijimą, kai trūksta tam tikrų privalomų duomenų, liudijime nurodyti duomenys neatitinka minėtos transporto priemonės ir šis liudijimas neleidžia identifikuoti tos transporto priemonės.
Dėl ketvirtojo klausimo
Savo ketvirtuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2007/46 24 straipsnio 6 dalis turi būti aiškinama taip, jog pagal ją leidžiama reikalauti, kad būtų atlikta kitoje valstybėje narėje įregistruotos transporto priemonės techninė apžiūra, kai ši transporto priemonė pateikiama siekiant ją perregistruoti kitoje valstybėje narėje.
Kaip pažymėta šio sprendimo 42 punkte, Direktyva 2007/46, įskaitant jos 24 straipsnį, skirta naujoms transporto priemonėms.
Vis dėlto pagrindinėse bylose nagrinėjamos transporto priemonės yra naudotos, pagamintos atitinkamai 1950 m. ir 1938 m.
Kaip teisingai nurodė Komisija, pagrindinėse bylose nekyla klausimo, ar šios transporto priemonės nuo jų pagaminimo metų buvo pakeistos taip, kad turi būti prilygintos naujoms transporto priemonėms ir dėl to turi gauti individualų patvirtinimą, nes yra aišku, kad laikotarpiu nuo registracijos liudijimų išdavimo dienos iki prašymų įtraukti į Nyderlandų transporto priemonių registrą dienos minėtos transporto priemonės nebuvo iš esmės pakeistos.
Šiomis aplinkybėmis tokios transporto priemonės negali būti laikomos naujomis, kaip tai suprantama pagal Direktyvą 2007/46, todėl jos 24 straipsnio 6 dalis joms negali būti taikoma.
Vis dėlto tai, kad nacionalinis teismas formaliai pateikė prašymą priimti prejudicinį sprendimą, nurodydamas tam tikras Sąjungos teisės nuostatas, netrukdo Teisingumo Teismui pateikti šiam teismui išsamaus išaiškinimo, kuris gali būti naudingas sprendimui jo nagrinėjamoje byloje priimti, neatsižvelgiant į tai, ar prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas apie tai užsimena savo pateiktuose klausimuose. Teisingumo Teismas turi iš visos nacionalinio teismo pateiktos informacijos, ypač iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą motyvuojamosios dalies, atrinkti aiškintinus Sąjungos teisės klausimus, atsižvelgdamas į bylos dalyką (2016 m. rugsėjo 29 d. Sprendimo Essent Belgium,
C‑492/14
,
EU:C:2016:732
,
punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
Nagrinėjamu atveju iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad RDW nusprendė, jog pagrindinėse bylose nagrinėjamos transporto priemonės nuo joms išduoto pirmojo leidimo patekti į kelių transporto eismą dienos buvo iš esmės pakeistos ir kad pateiktuose liudijimuose nebuvo tam tikrų duomenų. Kaip teigė Komisija, jeigu tokios išvados keltų abejonių dėl šių transporto priemonių saugumo dalyvaujant kelių eisme, o tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, pagrindinėse bylose nagrinėjamai situacijai galėtų būti taikoma Direktyva 2009/40.
Šios direktyvos 3 straipsnio 2 dalyje nurodyta, kad kiekviena valstybė narė pripažįsta kitos valstybės narės tomis pačiomis sąlygomis išduotą patvirtinimą, kad transporto priemonei, registruotai toje kitoje valstybėje, buvo atlikta techninė apžiūra, laikantis bent šios direktyvos nuostatų. Tačiau minėtos direktyvos 5 straipsnio a punkte aiškiai numatyta, kad valstybės narės gali paankstinti pirmąją privalomą techninę apžiūrą ir prireikus reikalauti, kad prieš registraciją būtų atliekama transporto priemonės techninė apžiūra.
Kaip matyti iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos, valstybės narės iš principo privalo, kiek tai susiję su kitose valstybėse narėse anksčiau įregistruotomis transporto priemonėmis, tinkamai atsižvelgti į pastarosiose valstybėse narėse atliktų techninių apžiūrų rezultatus ir reikalavimas, kad šios transporto priemonės pereitų techninę apžiūrą, negali būti nustatytas bendrai ir sistemiškai (šiuo klausimu žr.2008 m. birželio 5 d. Sprendimo Komisija / Lenkija,
C‑170/07
, nepaskelbtas Rink.,
EU:C:2008:322
,
ir
punktus ir 2012 m. rugsėjo 6 d. Sprendimo Komisija / Belgija,
C‑150/11
,
EU:C:2012:539
,
punktą). Vis dėlto, atsižvelgiant į Direktyva 2009/40 siekiamo tikslo, išplaukiančio iš jos 2 konstatuojamosios dalies, – garantuoti kelių eismo saugumą Sąjungoje – svarbą, valstybė narė turi teisę reikalauti, kad būtų atlikta importuotos transporto priemonės techninė apžiūra prieš ją registruojant šioje valstybėje, jeigu, nepaisant to, kad atsižvelgiama į kitoje valstybėje narėje atliktų techninių apžiūrų rezultatus, yra konkrečių požymių, kad minėta transporto priemonė kelia realų pavojų kelių eismo saugumui (šiuo klausimu žr. 2012 m. rugsėjo 6 d. Sprendimo Komisija / Belgija,
C‑150/11
,
EU:C:2012:539
,
–
punktus).
Taigi į ketvirtąjį klausimą reikia atsakyti, kad Direktyvos 2007/46 24 straipsnio 6 dalis turi būti aiškinama taip, kad joje numatyta tvarka netaikoma naudotai transporto priemonei, kuri jau buvo įregistruota vienoje valstybėje narėje, kai ši transporto priemonė, remiantis Direktyvos 1999/37 4 straipsniu, pateikiama, siekiant ją perregistruoti, šioje srityje kompetentingai kitos valstybės narės institucijai. Tačiau, jeigu yra požymių, kad ši transporto priemonė kelia pavojų kelių eismo saugumui, ši institucija pagal Direktyvos 2009/40 5 straipsnio a punktą gali reikalauti, kad prieš registraciją būtų atlikta minėtos transporto priemonės techninė apžiūra.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (ketvirtoji kolegija) nusprendžia:

1.
1999 m. balandžio 29 d. Tarybos direktyvos 1999/37/EB dėl transporto priemonių registracijos dokumentų 2 straipsnio a punktas, siejamas su 2007 m. rugsėjo 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2007/46/EB, nustatančios motorinių transporto priemonių ir jų priekabų bei tokioms transporto priemonėms skirtų sistemų, sudėtinių dalių ir atskirų techninių mazgų patvirtinimo pagrindus, 3 straipsnio 11 ir 13 punktais, turi būti aiškinamas taip, kad Direktyva 1999/37 taikytina dokumentams, kuriuos valstybės narės išduoda registruojant transporto priemones, pagamintas iki 2009 m. balandžio 29 d., t. y. dienos, kai pasibaigė Direktyvos 2007/46 perkėlimo terminas.

2.
Direktyvos 1999/37 4 straipsnis, siejamas su šios direktyvos 3 straipsnio 2 dalimi, turi būti aiškinamas taip, kad valstybės narės, kurioje prašoma perregistruoti naudotą transporto priemonę, institucijos turi teisę atsisakyti pripažinti kitos valstybės narės, kurioje ši transporto priemonė buvo prieš tai įregistruota, išduotą registracijos liudijimą, kai trūksta tam tikrų privalomų duomenų, liudijime nurodyti duomenys neatitinka minėtos transporto priemonės ir šis liudijimas neleidžia identifikuoti tos transporto priemonės.

3.
Direktyvos 2007/46 24 straipsnio 6 dalis turi būti aiškinama taip, kad joje numatyta tvarka netaikoma naudotai transporto priemonei, kuri jau buvo įregistruota vienoje valstybėje narėje, kai ši transporto priemonė, remiantis Direktyvos 1999/37 4 straipsniu, pateikiama, siekiant ją perregistruoti, šioje srityje kompetentingai kitos valstybės narės institucijai. Tačiau, jeigu yra požymių, kad ši transporto priemonė kelia pavojų kelių eismo saugumui, ši institucija pagal 2009 m. gegužės 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/40/EB dėl motorinių transporto priemonių ir jų priekabų techninės apžiūros 5 straipsnio a punktą gali reikalauti, kad prieš registraciją būtų atliekama minėtos transporto priemonės techninė apžiūra.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalbos: anglų ir nyderlandų.