CELEX: 62019CJ0404
Odvolanie
Európsky poľnohospodársky záručný fond (EPZF) a Európsky poľnohospodársky fond pre rozvoj vidieka (EPFRV)
Vykonávacie rozhodnutie (EÚ) 2017/2014
Trovy vylúčené z financovania Európskou úniou
Výdavky vynaložené Francúzskou republikou
Paušálna oprava vo výške 100 %
Proporcionalita
Usmernenia Európskej komisie pre výpočet finančných opráv v rámci postupov overenia súladu a rozpočtového schválenia účtovných závierok

Svojím odvolaním sa Francúzska republika domáha zrušenia rozsudku Všeobecného súdu Európskej únie z 12. marca 2019, Francúzsko/Komisia (T‑26/18, neuverejnený, ďalej len „napadnutý rozsudok“,
EU:T:2019:153
), ktorým Všeobecný súd zamietol jej návrh na základe článku 263 ZFEÚ o čiastočnú neplatnosť vykonávacieho rozhodnutia Komisie (EÚ) 2017/2014 z 8. novembra 2017, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) (
Ú. v. EÚ L 292, 2017, s. 61
, ďalej len „sporné rozhodnutie“).
Právny rámec
Nariadenie (ES) č. 1120/2009
Článok 2 nariadenia Komisie (ES) č. 1120/2009 z 29. októbra 2009, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá na vykonávanie režimu jednotnej platby ustanoveného v hlave III nariadenia Rady (ES) č. 73/2009, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory pre poľnohospodárov v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa ustanovujú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov (
Ú. v. EÚ L 316, 2009, s. 1
), obsahoval v bode c) túto definíciu:
„‚trvalý pasienok‘ je pôda, ktorá sa minimálne päť rokov používa na pestovanie bylinných kŕmnych plodín prirodzene (samoosiate) alebo prostredníctvom kultivácie (sejba) a nie je zahrnutá v systéme hospodárstva na striedanie plodín, okrem pôdy vyňatej podľa nariadenia Rady (EHS) č. 2078/92 [z 30. júna 1992 o metódach poľnohospodárskej výroby zlučiteľných s požiadavkami ochrany životného prostredia a zachovania vidieka [
neoficiálny preklad
] (
Ú. v. ES L 215, 1992, s. 85
)], pôdy vyňatej podľa článkov 22, 23 a 24 nariadenia Rady (ES) č. 1257/1999 [zo 17. mája 1999 o podpore rozvoja vidieka z Európskeho poľnohospodárskeho usmerňovacieho a záručného fondu (EPUZF) a ktorým sa menia a rušia niektoré nariadenia (
Ú. v. ES L 160, 1999, s. 80
; Mim. vyd. 03/025, s. 391)] a pôdy vyňatej podľa článku 39 nariadenia Rady (ES) č. 1698/2005 [z 20. septembra 2005 o podpore rozvoja vidieka prostredníctvom Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) (
Ú. v. EÚ L 277, 2005, s. 1
]; a v tejto súvislosti ‚trávy alebo iné bylinné kŕmne plodiny‘ sú všetky bylinné rastliny, ktoré zvyčajne rastú na prirodzených pasienkoch alebo sú zahrnuté v zmesiach osiva pre pasienky alebo lúky v členských štátoch (aj nevyužívaných na spásanie zvieratami). Členské štáty môžu zahrnúť plodiny pestované na ornej pôde uvedené v prílohe I.“
Nariadenie (ES) č. 1122/2009
Časť II nariadenia Komisie (ES) č. 1122/2009 z 30. novembra 2009, ktorým sa ustanovujú podrobné pravidlá vykonávania nariadenia Rady (ES) č. 73/2009, pokiaľ ide o krížové plnenie, moduláciu a integrovaný správny a kontrolný systém v rámci schém priamej podpory pre poľnohospodárov ustanovených uvedeným nariadením, ako aj podrobné pravidlá vykonávania nariadenia Rady (ES) č. 1234/2007, pokiaľ ide o krížové plnenie v rámci schémy podpory ustanovenej pre odvetvie vinohradníctva a vinárstva (
Ú. v. EÚ L 316, 2009, s. 65
), obsahovala hlavu III týkajúcu sa „kontrol“, ktorej súčasťou bol článok 34 tohto nariadenia vzťahujúci sa na „určenie plôch“. Tento článok stanovoval v odsekoch 2 a 4:
„2.   Celková plocha poľnohospodárskej parcely sa môže vziať do úvahy za predpokladu, že je plne využívaná v súlade so zvykovými normami členského štátu alebo príslušného regiónu. V iných prípadoch sa berie do úvahy skutočne využívaná plocha.
Pokiaľ ide o regióny, kde určité prvky polí, najmä živé ploty, priekopy a steny, sú tradične súčasťou osvedčeného poľnohospodárskeho postupu pestovania plodín alebo využívania pôdy, členské štáty môžu rozhodnúť, že príslušná plocha sa má považovať za súčasť plne využívanej plochy pod podmienkou, že nepresahuje celkovú šírku, ktorú stanoví členský štát. Táto šírka musí zodpovedať tradičnej šírke v príslušnom regióne a nesmie presahovať 2 metre.
Pokiaľ však členské štáty pred nadobudnutím účinnosti tohto nariadenia oznámili v súlade s článkom 30 ods. 2 tretím pododsekom nariadenia [Komisie] (ES) č. 796/2004 [z 21. apríla 2004, ktoré ustanovuje podrobné pravidlá na uplatňovanie krížového plnenia, modulácie a integrovaného správneho a kontrolného systému uvedeného v nariadení Rady (ES) č. 1782/2003, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá pre režimy priamej podpory v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zavádzajú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov (
Ú. v. EÚ L 141, 2004, s. 18
; Mim. vyd. 03/044, s. 243)] Komisii šírku väčšiu ako 2 metre, táto šírka sa môže naďalej uplatňovať.
…
4.   Bez toho, aby bol dotknutý článok 34 ods. 2 nariadenia [Rady] (ES) č. 73/2009 [z 19. januára 2009, ktorým sa ustanovujú spoločné pravidlá režimov priamej podpory pre poľnohospodárov v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa ustanovujú niektoré režimy podpory pre poľnohospodárov, ktorým sa menia a dopĺňajú nariadenia (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a ktorým sa zrušuje nariadenie (ES) č. 1782/2003 (
Ú. v. EÚ L 30, 2009, s. 16
)], sa poľnohospodárska parcela, na ktorej sa nachádzajú stromy, považuje za oprávnenú plochu na účely schém pomoci na plochu pod podmienkou, že poľnohospodárske činnosti alebo prípadne predpokladaná výroba sa môžu vykonávať podobným spôsobom ako na parcelách bez stromov v tej istej oblasti.“
Nariadenie (EÚ) č. 1306/2013
Hlava IV nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013 zo 17. decembra 2013 o financovaní, riadení a monitorovaní spoločnej poľnohospodárskej politiky a ktorým sa zrušujú nariadenia Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (
Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 549
), s názvom „Finančné hospodárenie s fondmi“, obsahuje kapitolu IV s názvom „Schvaľovanie účtovných závierok“, ktorej oddiel II s názvom „Schvaľovanie“ obsahuje článok 52, týkajúci sa „overeni[a] súladu“. Tento článok v odsekoch 1 a 2 stanovuje:
„1.   V prípade, ak Komisia zistí, že výdavky spadajúce do rozsahu pôsobnosti článku 4 ods. 1 a článku 5 neboli vynaložené v súlade s právom Únie, a v prípade EPFRV neboli vynaložené v súlade s uplatniteľným právom Únie a vnútroštátnym právom uvedeným v článku 85 nariadenia [Európskeho parlamentu a Rady] (EÚ) č. 1303/2013 [zo 17. decembra 2013, ktorým sa stanovujú spoločné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde, Kohéznom fonde, Európskom poľnohospodárskom fonde pre rozvoj vidieka a Európskom námornom a rybárskom fonde a ktorým sa stanovujú všeobecné ustanovenia o Európskom fonde regionálneho rozvoja, Európskom sociálnom fonde, Kohéznom fonde a Európskom námornom a rybárskom fonde, a ktorým sa zrušuje nariadenie Rady (ES) č. 1083/2006 (
Ú. v. EÚ L 347, 2013, s. 320
)], Komisia prijme vykonávacie akty, ktorými sa určia sumy, ktoré sa majú vylúčiť z financovania Úniou. Uvedené vykonávacie akty sa prijmú v súlade s konzultačným postupom uvedeným v článku 116 ods. 2.
2.   Komisia posúdi sumy, ktoré sa majú vylúčiť, na základe závažnosti zistenej nezlučiteľnosti. Komisia náležite zohľadní charakter porušenia, ako aj finančnú ujmu spôsobenú Únii. Vylúčenie stanoví na základe identifikácie súm, ktoré neboli oprávnene vynaložené, a v prípade, že tieto sumy nie je možné identifikovať vynaložením primeraného úsilia, môže uplatniť extrapolované alebo paušálne korekcie. Paušálne korekcie sa uplatňujú len vtedy, ak vzhľadom na povahu prípadu alebo z dôvodu, že členský štát neposkytol Komisii potrebné informácie, nie je možné pri primeranom úsilí presnejšie určiť finančnú škodu spôsobenú Únii.“
Delegované nariadenie (EÚ) č. 907/2014
Kapitola III s názvom „Schvaľovanie účtovných závierok a iné kontroly“ delegovaného nariadenia Komisie (EÚ) č. 907/2014 z 11. marca 2014, ktorým sa dopĺňa nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013, pokiaľ ide o platobné agentúry a ostatné orgány, finančné hospodárenie, schvaľovanie účtovných závierok, zábezpeky a používanie eura (
Ú. v. EÚ L 255, 2014, s. 18
), obsahuje článok 12 s názvom „Kritériá a metodika uplatňovania korekcií v rámci overovania súladu“. Odsek 7 tohto článku stanovuje:
„Pri určovaní výšky paušálnych korekcií Komisia osobitne zohľadní tie okolnosti, ktoré dokazujú vyššiu závažnosť nedostatkov s väčším rizikom straty pre rozpočet Únie:
…
c)
zistilo sa, že chýba uplatňovanie kontrolného systému zo strany členského štátu alebo má vážne nedostatky, a existujú dôkazy o rozsiahlych nezrovnalostiach a nedbanlivosti pri riešení neoprávnených alebo podvodných praktík, alebo
…“
Vykonávacie nariadenie (EÚ) č. 908/2014
Článok 34 ods. 2 vykonávacieho nariadenia Komisie (EÚ) č. 908/2014 zo 6. augusta 2014, ktorým sa stanovujú pravidlá uplatňovania nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1306/2013 vzhľadom na platobné agentúry a ostatné orgány, finančné hospodárenie, schvaľovanie účtovných závierok, pravidlá kontroly, zábezpeky a transparentnosť (
Ú. v. EÚ L 255, 2014, s. 59
), stanovuje:
„Ak Komisia v dôsledku vyšetrovania dospeje k záveru, že výdavky nevznikli v súlade s pravidlami Únie, oznámi dotknutému členskému štátu svoje zistenia, pričom špecifikuje nápravné opatrenia potrebné na zabezpečenie spĺňania predpisov v budúcnosti a uvedie predbežnú mieru finančnej opravy, ktorú v danej etape postupu považuje za zodpovedajúcu svojim zisteniam. V uvedenom oznámení takisto určí dátum uskutočnenia bilaterálneho stretnutia do štyroch mesiacov od uplynutia lehoty, ktorú má členský štát na poskytnutie odpovede. V oznámení sa odvolá na tento článok.
Členský štát odpovedá do dvoch mesiacov od doručenia predmetného oznámenia. Vo svojej odpovedi má príležitosť predovšetkým:
a)
preukázať Komisii, že skutočná miera nesplnenia povinností alebo rizika pre fondy je nižšia, než uviedla Komisia;
b)
informovať Komisiu o nápravných opatreniach, ktoré prijal v záujme zabezpečenia súladu s pravidlami Únie, a o dátume ich skutočného vykonania.
Komisia môže v opodstatnených prípadoch na základe zdôvodnenej žiadosti členského štátu povoliť predĺženie dvojmesačnej lehoty maximálne o dva mesiace. Žiadosť je potrebné zaslať Komisii pred uplynutím tohto obdobia.
Ak sa členský štát domnieva, že bilaterálne stretnutie nie je potrebné, vo svojej odpovedi na uvedené oznámenie informuje Komisiu o tejto skutočnosti.“
Usmernenia z roku 2015
Oznámenie Komisie z 8. júna 2015 s názvom „Usmernenia pre výpočet finančných opráv v rámci postupov overenia súladu a rozpočtového schválenia účtovných závierok“ [C(2015) 3675 final, ďalej len „usmernenia z roku 2015“], obsahuje kapitolu 3 s názvom „Paušálne finančné opravy v súvislosti s nedostatkami v systémoch riadenia a kontroly týkajúcimi sa zákonnosti a správnosti výdavkov“. Táto kapitola zahŕňa body 3.1 až 3.5 usmernení z roku 2015. Bod 3.2. týchto usmernení s názvom „Výška paušálnej opravy“ uvádza:
„…
Podľa článku 12 ods. 7 nariadenia [č. 907/2014] útvary Komisie osobitne zohľadnia ‚tie okolnosti, ktoré dokazujú vyššiu závažnosť nedostatkov s väčším rizikom finančnej straty pre rozpočet Únie‘, a teda odôvodňujú vyššiu úroveň paušálnej sadzby:
…
5.
‚Chýba uplatňovanie kontrolného systému zo strany členského štátu alebo má vážne nedostatky, a existujú dôkazy o rozsiahlych nezrovnalostiach a nedbanlivosti pri riešení neoprávnených alebo podvodných praktík‘. V takom prípade je opodstatnená oprava vo výške 25 %, keďže je možné odôvodnene predpokladať, že možnosť beztrestne predkladať neoprávnené žiadosti zapríčiní rozpočtu Únie mimoriadne vysokú finančnú ujmu.
Sadzba opravy môže byť v prípade potreby stanovená aj na vyššej úrovni. To by mohol byť prípad, keď v dôsledku informácií poskytnutých členským štátom bol súbor vystavený riziku (veľmi) obmedzený. Alebo sa môžu zamietnuť všetky výdavky, keď sú nedostatky také vážne, že predstavujú úplné nedodržiavanie pravidiel Únie, v dôsledku čoho sú všetky platby neoprávnené.
…“
Okolnosti predchádzajúce sporu
Všeobecný súd opísal okolnosti predchádzajúce sporu v bodoch 1 až 37 napadnutého rozsudku a pre potreby tohto rozsudku ich možno zhrnúť nasledujúcim spôsobom.
Od 24. do 28. novembra 2014 uskutočnila Európska komisia vo Francúzku vyšetrovanie, ktoré sa týkalo odvetvia pomoci na plochu prvého piliera spoločnej poľnohospodárskej politiky (SPP), žiadanej za roky podávania žiadostí 2013 a 2014.
Listom z 25. februára 2015 Komisia jednak oznámila Francúzskej republike výsledky tohto vyšetrovania podľa článku 34 ods. 2 vykonávacieho nariadenia č. 908/2014 a jednak požiadala tento členský štát, aby jej poskytol doplňujúce informácie.
Dňa 26. júna 2015 Francúzska republika zaslala Komisii svoje pripomienky a doplňujúce informácie požadované v súvislosti s uvedeným vyšetrovaním.
Dňa 3. júla 2015 Komisia vyzvala francúzske orgány na bilaterálne stretnutie, ktoré sa konalo 7. júla 2015.
Listami z 22. septembra a 22. októbra 2015 Francúzska republika oznámila Komisii doplňujúce informácie.
V období od 30. novembra do 4. decembra 2015 uskutočnili útvary Komisie vo Francúzsku doplňujúce vyšetrovanie s cieľom overiť francúzskymi orgánmi navrhované vyčíslenie finančnej ujmy, ktorú utrpel Európsky poľnohospodársky záručný fond (EPZF) v dôsledku viacerých nezrovnalostí.
Listami z 15. decembra 2015, 23. decembra 2015 a 12. januára 2016 tieto orgány zaslali Komisii doplňujúce informácie týkajúce sa vyčíslenia uvedenej finančnej ujmy.
V odpovedi na list Komisie z 25. januára 2016 uvedené orgány listami z 27. januára, 12. februára, 22. februára a 26. februára 2016 oznámili Komisii v tejto súvislosti ďalšie doplňujúce informácie.
Listom z 20. mája 2016, ktorý bol zaslaný na základe článku 34 ods. 3 tretieho pododseku vykonávacieho nariadenia č. 908/2014, Komisia úradne oznámila francúzskym orgánom svoj návrh vylúčiť z financovania Úniou sumu 117439017,55 eura z dôvodu nesúladu s pravidlami Únie týkajúcimi sa uplatňovania systému pomoci na plochu vo Francúzsku v rokoch podávania žiadostí 2013 a 2014 (ďalej len „úradné oznámenie z 20. mája 2016“). Tento návrh na opravu vychádzal zo zistenia viacerých nedostatkov.
Konkrétne prvý nedostatok bol založený najmä na nedostatkoch v identifikačnom systéme poľnohospodárskych parciel – geografickom informačnom systéme (SIPA – SIG), zavedenom francúzskymi orgánmi pod názvom „Registre parcellaire géographique“ („Geografický register parciel“) (RPG).
Druhý nedostatok sa týkal problémov súvisiacich s definíciou plôch spôsobilých na poskytnutie pomoci vyplývajúci z nesprávneho výkladu článku 34 nariadenia č. 1122/2009, na ktorého používaní francúzske orgány trvali. Tento výklad ich viedol k tomu, že nie vždy vylúčili plochy nespôsobilé podľa právnej úpravy Únie týkajúcej sa „dobrého poľnohospodárskeho a ekologického stavu“.
V tejto súvislosti bolo francúzskym orgánom vytknuté najmä to, že považovali za krajinné prvky, a teda za spôsobilé na poskytnutie pomoci, plochy, ktoré sú prevažne zalesnené a s veľmi malým množstvom trávnatých porastov alebo neprístupné zvieratám, deklarované ako „vresoviská vhodné na spásanie“, hoci tieto plochy nespĺňali podmienky stanovené francúzskou právnou úpravou ani právnou úpravou Únie, keďže sa na ne nevzťahovala pôsobnosť článku 34 ods. 3 nariadenia č. 1122/2009, ani pôsobnosť pojmu „trvalý pasienok“, uvedeného v článku 2 písm. c) nariadenia č. 1120/2009.
Tretí nedostatok sa týkal nesúladu metódy používanej francúzskymi orgánmi na výpočet platieb a sankcií za roky podávania žiadostí 2013 a 2014, ako aj chýbajúceho spätného vymáhania.
Štvrtý nedostatok sa týkal určitých problémov spojených s dvomi departementmi, ktoré tvoria územnosprávnu jednotku Korzika (Francúzsko), a to Horná Korzika (Haute‑Corse) a Južná Korzika (Corse‑du‑Sud). Komisia sa domnievala, že prvé tri zistené nedostatky sa vzťahovali na obidva tieto departementy. Pokiaľ ide o departement Horná Korzika, Komisia uviedla, že vzhľadom na to, že nedošlo k zmenám v dovtedy uplatňovanom prístupe, ktoré by mohli mať skutočný účinok v praxi, opravy vzťahujúce sa na tento departement v predchádzajúcich vyšetrovaniach sa budú naďalej uplatňovať aj na roky podávania žiadostí 2013 a 2014. Takisto uviedla, že na departement Horná Korzika sa bude naďalej uplatňovať paušálna oprava vo výške 100 %.
V dôsledku toho v súlade s metodikou stanovenou v usmerneniach z roku 2015 Komisia v úradnom oznámení z 20. mája 2016 navrhla uplatniť finančné opravy rozdelené do štyroch skupín. V jednej z týchto skupín boli zahrnuté paušálne opravy vo výške 100 %, týkajúce sa priamej pomoci na plochu v rámci prvého piliera, poskytnutej v rámci územnosprávnej jednotky Korzika za roky podávania žiadostí 2013 a 2014, najmä z dôvodu nedostatkov zistených v kontrolnom systéme pomoci na plochu, konkrétnejšie preto, že stále neboli vylúčené plochy nespôsobilé na poskytnutie tejto pomoci, a tiež z dôvodu, že tieto nedostatky už boli zistené v rámci konania o súlade vzťahujúceho sa na roky podávania žiadostí 2008 až 2012, ale francúzske orgány v tejto súvislosti nezmenili svoj postup.
Listom z 22. júna 2016 sa francúzske orgány obrátili na zmierovací orgán v súvislosti s finančnou opravou, ktorú Komisia uplatnila na departement Horná Korzika. V podstate uviedli, že tvrdenie, ktorým Komisia odôvodnila zamietnutie vyčíslenia, ktoré v tomto smere navrhli, neboli postačujúce z hľadiska právnej úpravy Únie a že navrhovaná paušálna oprava pre tento departement vo výške 100 % nie je v súlade s postupmi vyčísľovania ujmy, ktoré táto právna úprava stanovuje.
Zmierovací orgán vydal svoje stanovisko 19. decembra 2016. V podstate konštatoval, že zmierenie v tomto štádiu nebolo možné a že paušálna oprava vo výške 100 % je pravdepodobne neprimeraná vzhľadom na skutočné riziko pre EPZF. Na základe toho vyzval útvary Komisie, aby navrhli nižšiu úpravu.
Dňa 21. februára 2017 Komisia prijala svoje konečné stanovisko, v ktorom zotrvala na svojom návrhu, ako sa uvádza v úradnom oznámení z 20. mája 2016. Podľa tejto inštitúcie je paušálna oprava vo výške 100 % odôvodnená, lebo z dostupných informácií podľa nej vyplývalo, že nedostatky týkajúce sa kontroly pomoci v departemente Horná Korzika boli natoľko závažné, že predstavovali úplný nesúlad s pravidlami Únie a vytvárali veľmi vysoké riziko pre EPZF.
Dňa 8. novembra 2017 Komisia prijala sporné rozhodnutie, v ktorom v rámci dôvodu „Kontrolný systém s vážnymi nedostatkami, Korzika“ predovšetkým uložila Francúzskej republike finančnú opravu vo výške 28973945,46 eura, týkajúcu sa výdavkov na priamu pomoc na plochu, patriacu do prvého piliera, v súvislosti s územnosprávnou jednotkou Korzika za roky podávania žiadostí 2013 a 2014 z dôvodu závažných nedostatkov zistených v kontrolnom systéme uvedenej pomoci.
V súhrnnej správe pripojenej k spornému rozhodnutiu Komisia odôvodnila uloženie tejto finančnej opravy tými istými dôvodmi, ktoré uviedla vo svojom úradnom oznámení z 20. mája 2016.
Konanie na Všeobecnom súde a napadnutý rozsudok
Návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 19. januára 2018 podala Francúzska republika žalobu o čiastočnú neplatnosť sporného rozhodnutia, pričom v podstate uviedla päť žalobných dôvodov.
Tretí a štvrtý žalobný dôvod sa týkali časti sporného rozhodnutia, ktorým v rámci dôvodu „Kontrolný systém s vážnymi nedostatkami, Korzika“ Komisia uložila Francúzskej republike paušálne opravy vo výške 100 % pre departement Horná Korzika za roky podávania žiadostí 2013 a 2014 (ďalej len „sporné paušálne opravy“). Tretí žalobný dôvod bol založený na porušení zásady proporcionality, zatiaľ čo štvrtý žalobný dôvod bol založený na porušení článku 34 ods. 2 vykonávacieho nariadenia č. 908/2014 a porušení povinnosti odôvodnenia.
Všeobecný súd napadnutým rozsudkom rozhodol, že všetky žalobné dôvody uvedené týmto členským štátom na podporu svojej žaloby bolo potrebné zamietnuť a v dôsledku toho zamietol túto žalobu v celom rozsahu.
Návrhy účastníkov konania na Súdnom dvore
Francúzska republika navrhuje, aby Súdny dvor:
–
čiastočne zrušil napadnutý rozsudok,
–
vydal konečné rozhodnutie v spore, ktorým zruší sporné rozhodnutie v rozsahu, v akom jej ukladá paušálne opravy vo výške 100 % z dôvodu nedostatkov v kontrolnom systéme pomoci na plochu na Hornej Korzike, a
–
uložil Komisii povinnosť nahradiť trovy konania.
Komisia navrhuje zamietnuť odvolanie a uložiť Francúzskej republike povinnosť nahradiť trovy konania.
O odvolaní
Argumentácia účastníkov konania
Na podporu svojho odvolania uvádza Francúzska republika jediný odvolací dôvod založený na tom, že Všeobecný súd vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia, keď rozhodol, že Komisia jej dôvodne uložila paušálne opravy vo výške 100 % týkajúce sa priamej pomoci na plochu vyplácanej na Hornej Korzike za roky podávania žiadostí 2013 a 2014, a to z dôvodu nedostatkov v kontrolnom systéme pomoci na plochu v tomto departemente.
Podľa Francúzskej republiky z bodu 3.2 usmernení z roku 2015 vyplýva, že uplatnenie opravnej sadzby vyššej než 25 %, t. j. 100%, by bolo oprávnené, ak by nedostatky týkajúce sa kontrolného systému boli také závažné, že by predstavovali úplné nedodržanie pravidiel Únie, v dôsledku čoho by boli všetky platby neoprávnené.
Podľa nej by Komisiu oprávňovalo stanoviť sadzbu opravy vyššiu než 25 %, jedine ak by sa splnili viaceré kritériá. Na odôvodnenie uplatnenia opravnej sadzby vo výške 100 % z dôvodu závažných nedostatkov kontrolného systému teda údajne prislúcha tejto inštitúcii preukázať, že tento systém je úplne mimo rámca príslušnej právnej úpravy Únie, že nezohľadňuje hmotnoprávne náležitosti dotknutej schémy pomoci, ani jej ciele a že svojou povahou neumožňuje odhaliť praktiky dotknutých hospodárskych subjektov, ktoré obchádzajú tieto hmotnoprávne náležitosti alebo ich skresľujú.
V bode 118 napadnutého rozsudku Všeobecný súd údajne vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia pri svojom výklade bodu 3.2 usmernení z roku 2015, keď rozhodol, že uplatnenie paušálnej opravy vo výške 100 % nie je odôvodnené ani tak nedostatkami pri výkone určitých kľúčových kontrol, ale skôr nedodržaním hmotnoprávnych náležitostí dotknutej schémy pomoci a jej cieľov, pričom nesplnenie hmotnoprávnej podmienky alebo hmotnoprávnych podmienok pre poskytnutie pomoci odôvodňuje vylúčenie všetkých výdavkov.
Tento nesprávny výklad podľa nej viedol Všeobecný súd k tomu, že v bodoch 134 až 136 napadnutého rozsudku vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia. Všeobecný súd totiž po tom, čo v bode 134 uvedeného rozsudku uviedol, že paušálna oprava vo výške 100 % bola odôvodnená nie vzhľadom na vyplatenie pomoci bez akéhokoľvek právneho základu v práve Únie alebo vzhľadom na priame porušenie právnych noriem Únie, ale z dôvodu dostatočne závažného nedostatku v kontrolnom systéme, v bodoch 135 a 136 uvedeného rozsudku údajne nesprávne usúdil, že nedodržanie hmotnoprávnych podmienok týkajúcich sa uplatnenia dotknutej schémy pomoci opodstatňovalo vylúčenie všetkých výdavkov.
Z toho podľa nej vyplýva, že Všeobecný súd si zamenil a postavil na rovnakú úroveň, pokiaľ ide o dôsledky, úplné nedodržanie všetkých hmotnoprávnych podmienok poskytnutia pomoci, ktoré odôvodňuje vylúčenie všetkých výdavkov, a samotnú skutočnosť, že kontrolný systém nezohľadňuje jednu hmotnoprávnu náležitosť, pričom takýto nedostatok podľa nej predstavuje iba jedno z troch kritérií, ktoré by mohli opodstatniť paušálnu opravu vo výške 100 % z dôvodu závažného nedostatku kontrolného systému.
Podľa Francúzskej republiky skutočnosť, že kontrolný systém nespĺňa jednu z hmotnoprávnych podmienok schémy pomoci na plochu, sama osebe nepostačuje na odôvodnenie uplatnenia 100 % sadzby paušálnej opravy.
Napokon Francúzska republika, tvrdí, že správne uplatnenie usmernení z roku 2015 malo viesť Všeobecný súd k odmietnutiu uplatnenia 100 % sadzby paušálnej opravy, keďže nebolo splnené žiadne z kritérií odôvodňujúcich uplatnenie takejto sadzby.
Komisia odmieta tvrdenia Francúzskej republiky a navrhuje zamietnuť tento odvolací dôvod ako nedôvodný.
Komisia v podstate tvrdí, že Všeobecný súd správne vyložil a uplatnil bod 3.2 usmernení z roku 2015 s cieľom uplatniť sporné paušálne opravy.
Komisia na jednej strane spochybňuje tvrdenie Francúzskej republiky týkajúce sa bodov 118 a 134 až 136 napadnutého rozsudku, podľa ktorého je uplatnenie 100 % sadzby paušálnej opravy založené výlučne na nefunkčnosti, ktorou sa vyznačuje kontrolný systém. Naopak, uplatnenie tejto sadzby je údajne odôvodnené nielen vzhľadom na nefunkčnosť, ktorou sa vyznačuje kontrolný systém, ale aj na nezrovnalostiach, ktoré sa týkajú jednej z hmotnoprávnych podmienok schémy pomoci na plochu a ktoré Francúzska republika nespochybnila.
Komisia okrem toho tvrdí, že Všeobecný súd správne uplatnil bod 3.2 usmernení z roku 2015 s cieľom odôvodniť uplatnenie sporných paušálnych opráv. Konkrétne z bodov 130 a 131 napadnutého rozsudku podľa nej vyplýva, že Všeobecný súd konštatoval, že nedostatky alebo podvody boli systematické, keďže uviedol, že chyba pri definovaní spôsobilej plochy ovplyvnila integrovaný správny a kontrolný systém (SIGC) a že táto chyba v mnohých prípadoch umožnila poľnohospodárom deklarovať pôdu nespôsobilú na poskytnutie pomoci.
Okrem toho kontrolný systém pomoci na plochu mal podľa nej také nedostatky, že bolo možné konštatovať, že nezohľadňuje hmotnoprávne náležitosti. Všeobecný súd totiž údajne niekoľkokrát konštatoval, že definícia spôsobilých plôch departementu Horná Korzika je v rozpore s podstatnou hmotnoprávnou podmienkou schémy pomoci na plochu, a to s presným určením plôch.
Posúdenie Súdnym dvorom
Svojím jediným odvolacím dôvodom Francúzska republika v podstate tvrdí, že Všeobecný súd vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia pri výklade bodu 3.2 usmernení z roku 2015 v bode 118 napadnutého rozsudku a že preto nesprávne uplatnil tento bod usmernení pri svojom skúmaní proporcionality sporných paušálnych opráv v bodoch 134 až 136 napadnutého rozsudku.
Vzhľadom na tvrdenia uvedené v tejto súvislosti účastníkmi konania treba najskôr objasniť právny základ finančných opráv, podmienky ich uplatnenia a súdne preskúmanie, ktorému podliehajú tieto opravy zo strany Všeobecného súdu. Následne treba preskúmať, či Všeobecný súd v bodoch 134 až 136 napadnutého rozsudku oprávnene rozhodol, že Komisia správne odôvodnila vylúčenie všetkých výdavkov týkajúcich sa pomoci na plochu v departemente Horná Korzika tak, že sa obmedzil na konštatovanie porušenia hmotnoprávnych podmienok dotknutej schémy pomoci.
Podľa článku 52 ods. 1 nariadenia č. 1306/2013 platí, že ak Komisia zistí, že výdavky neboli vynaložené v súlade s právom Únie, táto inštitúcia prijme rozhodnutie určujúce sumy, ktoré sa majú vylúčiť z financovania Úniou. Podľa odseku 2 tohto článku Komisia posúdi sumy, ktoré sa majú vylúčiť, predovšetkým na základe závažnosti zisteného nesúladu. V tejto súvislosti zohľadní charakter porušenia, ako aj finančnú ujmu spôsobenú Únii. Okrem toho stanoví vylúčenie na základe identifikácie súm, ktoré boli neoprávnene vynaložené, a ak tieto sumy nie je možné identifikovať vynaložením primeraného úsilia, môže uplatniť najmä paušálne opravy. Paušálne opravy sa uplatňujú len vtedy, ak vzhľadom na povahu prípadu alebo z dôvodu, že členský štát neposkytol Komisii potrebné informácie, nie je možné pri primeranom úsilí presnejšie určiť finančnú ujmu spôsobenú Únii.
Rozlišuje sa teda medzi jednorazovými opravami súm, neoprávnene vynaložených členskými štátmi, a paušálnymi opravami. V dôsledku toho aj vtedy, keď tak ako v prejednávanej veci Komisia rozhodne vylúčiť z financovania Úniou celú vyplatenú pomoc, treba rozlišovať, ako tiež poznamenal generálny advokát v bode 34 svojich návrhov, situáciu, keď členský štát pristúpil k vyplateniu tejto pomoci bez akéhokoľvek právneho základu v práve Únie, ktoré odôvodňuje uloženie jednorazovej opravy vo výške 100 %, od situácie, keď napriek existencii právneho základu má uplatňovaný kontrolný systém také závažné nedostatky, že spôsobuje, že všetky platby sú neoprávnené, takže Komisia by mohla uložiť paušálnu opravu vo výške 100 %.
V tejto súvislosti v prvom rade z ustálenej judikatúry Súdneho dvora vyplýva, že z EPZF sa financujú len zásahy uskutočnené v súlade s ustanoveniami Únie v rámci spoločnej organizácie poľnohospodárskych trhov. EPZF znáša jedine sumy vyplatené v súlade s pravidlami stanovenými v rámci tejto spoločnej organizácie. Členské štáty teda znášajú všetky ostatné vyplatené sumy, najmä tie, o ktorých sa vnútroštátne orgány nesprávne domnievali, že sú oprávnené vyplatiť ich v rámci tejto spoločnej organizácie (pozri v tomto zmysle rozsudok z 18. apríla 2002, Belgicko/Komisia,
C‑332/00
,
EU:C:2002:235
, body
a
).
V situácii, keď bola celá vyplatená pomoc poskytnutá bez akéhokoľvek právneho základu v práve Únie, je táto pomoc vylúčená z financovania Úniou bez ohľadu na zistenie nezrovnalostí alebo nedbanlivosti zo strany vnútroštátnych orgánov (pozri v tomto zmysle rozsudok z 18. apríla 2002, Belgicko/Komisia,
C‑332/00
,
EU:C:2002:235
, bod
).
V takejto situácii Komisia, ktorá nemá žiadny priestor na voľnú úvahu, aby schválila alebo vylúčila výdavok z financovania Úniou (pozri v tomto zmysle rozsudok z 18. apríla 2002, Belgicko/Komisia,
C‑332/00
,
EU:C:2002:235
, body
a
), musí preukázať, že vylúčená pomoc bola skutočne vyplatená bez akéhokoľvek právneho základu.
V prípade žaloby o neplatnosť rozhodnutia o uložení jednorazovej opravy musí Všeobecný súd overiť, ako to v podstate uviedol generálny advokát v bode 44 svojich návrhov, či vzhľadom na žalobné dôvody uvedené v konaní pred ním Komisia preukázala, že pomoc vyplatená dotknutým členským štátom a vylúčená z financovania Úniou skutočne nespĺňala hmotnoprávne podmienky dotknutej schémy pomoci, v dôsledku čoho bola celá táto pomoc poskytnutá mimo tejto schémy.
Po druhé Komisia môže opodstatniť vylúčenie celej vyplatenej pomoci formou 100 % paušálnej opravy z dôvodu uplatňovania kontrolného systému dotknutého členského štátu, ktorý má závažné nedostatky.
Ako vyplýva z bodu 49 tohto rozsudku, uloženie paušálnej opravy je možné len vtedy, ak z dôvodu povahy veci alebo preto, že členský štát neposkytol Komisii potrebné informácie, nie je možné prostredníctvom vynaloženia primeraného úsilia presnejšie určiť finančnú ujmu spôsobenú Únii.
V tejto súvislosti z článku 12 ods. 7 písm. c) nariadenia č. 907/2014 vyplýva, že Komisia pri stanovení úrovne paušálnej opravy osobitne zohľadňuje okolnosti, ktoré svedčia o stupni závažnosti zistených nedostatkov, a teda o zvýšenom riziku ujmy pre rozpočet Únie, ako je uplatňovanie kontrolného systému so závažnými nedostatkami zo strany členského štátu alebo absencia kontrolného systému, ako aj prítomnosť rozsiahlych dôkazov o nezrovnalostiach a nedbanlivosti pri potláčaní neoprávnených alebo podvodných praktík.
V súlade s bodom 3.2 usmernení z roku 2015 Komisia za takýchto okolností v zásade uplatňuje paušálnu opravu vo výške 25 %. Pritom však môže stanoviť opravu na ešte vyššej úrovni. Paušálna oprava vo výške 100 % je však odôvodnená vtedy, keď má kontrolný systém natoľko závažné nedostatky, že predstavujú úplné nedodržanie pravidiel Únie, ktoré má za následok, že všetky platby sú neoprávnené.
Z toho vyplýva, že uplatnenie paušálnej opravy vo výške 100 % je konečným opatrením, ak bez toho, aby bolo možné presne určiť finančnú ujmu spôsobenú Únii, možno vzhľadom na mimoriadnu závažnosť nedostatkov kontrolného systému predpokladať, že všetky platby sú protiprávne. Z toho vyplýva, že uplatnenie takejto sadzby paušálnej opravy musí byť ohraničené prísnymi podmienkami.
Vzhľadom na uvedené a v súlade s úvahami, ktoré uviedol generálny advokát v bodoch 52 až 58 svojich návrhov, možno paušálnu opravu vo výške 100 % uplatniť len vtedy, ak sú nedostatky v danom kontrolnom systéme natoľko závažné, že predstavujú úplné nedodržanie pravidiel Únie, v dôsledku ktorého sú všetky platby protiprávne, čo po prvé predpokladá, že tento kontrolný systém je úplne mimo rámca príslušnej právnej úpravy Únie, po druhé, že nezohľadňuje hmotnoprávne náležitosti dotknutej schémy pomoci, ani jej ciele, a po tretie, že vzhľadom na svoju povahu neumožňuje odhaliť praktiky dotknutých subjektov, ktoré obchádzajú alebo skresľujú tieto hmotnoprávne náležitosti. Komisii prislúcha stanoviť, či sú tieto tri podmienky splnené.
Ako uviedol generálny advokát v bode 45 svojich návrhov, v prípade žaloby o neplatnosť rozhodnutia ukladajúceho takúto paušálnu opravu musí Všeobecný súd vzhľadom na žalobné dôvody, ktoré mu boli predložené, preskúmať dôvodnosť posúdenia Komisie, pokiaľ ide o uplatnenie danej sadzby paušálnej opravy vzhľadom na riziko skutočnej ujmy pre rozpočet Únie a predovšetkým vzhľadom na tri kritériá uvedené v predchádzajúcom bode.
V prejednávanej veci treba uviesť, že ako vyplýva z bodu 36 napadnutého rozsudku a zo súhrnnej správy pripojenej k spornému rozhodnutiu, Komisia vychádzala pri uplatnení sporných paušálnych opráv z existencie rizika, ktoré pre EPZF predstavujú závažné nedostatky kontrolného systému v departemente Horná Korzika za roky podávania žiadostí 2013 a 2014.
Z toho vyplýva, že Všeobecnému súdu v rámci jeho preskúmania proporcionality sporných paušálnych opráv v prejednávanej veci prislúchalo preveriť, či Komisia preukázala, že boli splnené tri kumulatívne kritériá odôvodňujúce uplatnenie paušálnej opravy vo výške 100 %, uvedené v bode 60 tohto rozsudku.
V napadnutom rozsudku Všeobecný súd pripomenul tieto kritériá v bode 117 tohto rozsudku a následne v bode 118 uvedeného rozsudku z nich vyvodil, že uplatnenie paušálnej opravy vo výške 100 % nie je odôvodnené ani tak nedostatkami pri výkone určitých kľúčových kontrol, ale skôr nedodržaním hmotnoprávnych náležitostí dotknutej schémy pomoci a jej cieľov a že nesplnenie hmotnoprávnych podmienok pre poskytnutie pomoci postačovalo na odôvodnenie vylúčenia všetkých výdavkov.
Všeobecný súd pritom vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia, keď odôvodnenie týkajúce sa uplatnenia paušálnej opravy vo výške 100 % považoval za totožné s odôvodnením týkajúcim sa finančnej opravy vzťahujúcej sa na celú pomoc poskytnutú bez akéhokoľvek právneho základu.
Toto nesprávne právne posúdenie má tiež vplyv na preskúmanie proporcionality sporných paušálnych opráv Všeobecným súdom.
Všeobecný súd teda po tom, čo v bodoch 130 až 133 napadnutého rozsudku pripomenul nedostatky týkajúce sa systému SIGC uplatňovaného v departmente Horná Korzika, ktoré zistila Komisia, a po usúdení, že tieto nedostatky svedčia o existencii dostatočne závažnej nefunkčnosti kontrolného systému, v bodoch 134 až 136 napadnutého rozsudku rozhodol, že sporné paušálne opravy mohli byť opodstatnené z dôvodu nedodržania hmotnoprávnych podmienok schémy pomoci na plochu. Všeobecný súd však nepreskúmal, či Komisia skutočne preukázala splnenie troch kumulatívnych kritérií uvedených v bode 60 tohto rozsudku.
Konkrétnejšie mu prislúchalo, aby v rámci preskúmania prvého kritéria preveril, či bol kontrolný systém uplatňovaný v departemente Horná Korzika úplne mimo rámca podmienok spôsobilosti plôch vyžadovaných v súvislosti s poskytovaním pomoci na plochu. Všeobecný súd tým, že sa v bodoch 130 až 133 napadnutého rozsudku obmedzil na vychádzanie z nesprávneho a pretrvávajúceho výkladu pojmu „trvalý pasienok“ v zmysle článku 2 písm. c) nariadenia č. 1120/2009 uplatňovaného francúzskymi orgánmi, ako aj na zohľadnenie krajinných prvkov pri tom, ako dospel k záveru, že takýto systém nemusí byť nevyhnutne vhodný na to, aby francúzskym orgánom umožnil odhaliť chyby spojené s určením poľnohospodárskych plôch, nepreukázal, že kontrolný systém uplatňovaný v departemente Horná Korzika bol úplne mimo rámca podmienok spôsobilosti plôch vyžadovaných na poskytnutie pomoci na plochu.
V rámci preskúmania druhého kritéria Všeobecnému súdu prislúchalo overiť, či Komisia zistila aspoň jeden nedostatok týkajúci sa kontrolného systému uplatňovaného na Hornej Korzike, ktorý by mohol spôsobiť, že všetky platby sú neoprávnené. V tejto súvislosti posúdenie uvedené v bode 134 napadnutého rozsudku, podľa ktorého boli na základe systému SIGC uplatňovaného na Hornej Korzike takmer systematicky pripúšťané nespôsobilé plochy, nemôže postačovať na vyvodenie záveru, že všetky platby mohli byť neoprávnené.
Ako uviedol generálny advokát v bode 77 svojich návrhov, skutočnosť, že kontrolný systém nezohľadňuje hmotnoprávne podmienky schémy pomoci, by sama osebe nemala stačiť na odôvodnenie uloženia paušálnej opravy vo výške 100 %, keďže toto nezohľadnenie samo osebe nemôže spôsobiť neoprávnenosť všetkých platieb.
V rámci tretieho kritéria ešte Všeobecnému súdu prislúchalo preskúmať, či existovali dôkazy, ktorými by sa dalo preukázať, že kontrolný systém uplatňovaný na Hornej Korzike svedčil o hrubej nedbanlivosti kontrolných orgánov pri potláčaní nezákonných alebo podvodných praktík.
Všeobecný súd teda nemohol bez toho, aby vychádzal z nesprávneho právneho posúdenia, dospieť k záveru, že Komisia bola oprávnená uložiť paušálnu opravu vo výške 100 % na základe okolnosti, že nedostatky v systéme SIGC boli v rozpore s hmotnoprávnymi podmienkami dotknutej schémy pomoci, a že v dôsledku toho boli natoľko závažné, že predstavovali úplné nedodržanie pravidiel Únie, ktoré spôsobilo, že všetky platby boli neoprávnené.
Vzhľadom na to treba vyhovieť jedinému odvolaciemu dôvodu a zrušiť napadnutý rozsudok v rozsahu, v akom Všeobecný súd zamietol žalobu Francúzskej republiky týkajúcu sa sporného rozhodnutia v rozsahu, v akom jej ukladá paušálne opravy vo výške 100 % z dôvodu nedostatkov v kontrolnom systéme pomoci na plochu v departemente Horná Korzika za roky podávania žiadostí 2013 a 2014.
O žalobe na Všeobecnom súde
V súlade s článkom 61 prvým odsekom Štatútu Súdneho dvora Európskej únie Súdny dvor môže v prípade zrušenia rozhodnutia Všeobecného súdu vec vrátiť na rozhodnutie Všeobecnému súdu alebo vydať konečný rozsudok sám, ak to stav konania dovoľuje.
V prejednávanej veci sa Súdny dvor domnieva, že má k dispozícii všetky poznatky potrebné na to, aby sám rozhodol o podanej žalobe Francúzskej republiky týkajúcej sa sporného rozhodnutia v rozsahu, v akom na základe dôvodu nazvaného „Kontrolný systém s vážnymi nedostatkami, Korzika“ ukladá tomuto členskému štátu paušálne opravy vo výške 100 % uplatnené na priamu pomoc na plochu poskytnutú na Hornej Korzike za roky podávania žiadostí 2013 a 2014, z dôvodu nedostatkov v kontrolnom systéme pomoci na plochu na Hornej Korzike.
Vo svojom treťom žalobnom dôvode uvedenom pred Všeobecným súdom Francúzska republika v podstate uviedla, že uplatnenie paušálnych opráv vo výške 100 % na celú pomoc na plochu poskytnutú v rámci prvého piliera v departemente Horná Korzika je neprimerané. Domnieva sa najmä, že v prejednávanej veci neboli splnené podmienky uplatnenia 100 % sadzby paušálnej opravy, upravené v usmerneniach z roku 2015.
Komisia spochybňuje tieto tvrdenia a navrhuje zamietnuť tento žalobný dôvod. Zdôrazňuje, že chyby, s ktorými sa stretla pri vyšetrovaniach predchádzajúcich tomu, ktoré viedlo k prijatiu sporného rozhodnutia, pretrvávali aj po roku 2014, v dôsledku čoho bolo naďalej najvhodnejšie uložiť paušálne opravy vo výške 100 %, keďže Francúzska republika nepreukázala zmeny. Komisia okrem toho údajne zistila závažné nedostatky a pretrvávajúce nedodržiavanie základných podmienok poskytovania priamej pomoci na plochu z dôvodu nepresnej definície nízkoproduktívnych kŕmnych plôch, čo poľnohospodárom umožňovalo prihlasovať nespôsobilé plochy a viedlo k nevylúčeniu týchto plôch. Takéto nedostatky podľa nej odôvodňujú uplatnenie paušálnej opravy vo výške 100 %.
Ako vyplýva z bodu 60 tohto rozsudku, paušálna oprava vo výške 100 % prijatá z dôvodu nedostatkov zistených v kontrolnom systéme pomoci na plochu sa podľa bodu 3.2 usmernení z roku 2015 má uplatniť vtedy, ak je existujúci kontrolný systém úplne mimo rámca príslušnej právnej úpravy Únie, nezohľadňuje hmotnoprávne náležitosti dotknutej schémy pomoci ani jej ciele a vzhľadom na svoju povahu ani neumožňuje odhaliť praktiky dotknutých hospodárskych subjektov, ktorými obchádzajú tieto hmotnoprávne náležitosti alebo ich skresľujú.
V tejto súvislosti je potrebné konštatovať, že Komisia v súhrnnej správe pripojenej k spornému rozhodnutiu odôvodnila uplatnenie paušálnej opravy vo výške 100 % vzhľadom na osobitnú situáciu departementu Horná Korzika po tom, čo v tejto správe konštatovala závažné nedostatky spojené s definíciou spôsobilých plôch, ktoré mali vplyv na systém riadenia a kontroly pomoci na plochu v tomto departemente. Komisia uviedla, že tieto nedostatky už boli zistené pri rokoch podávania žiadostí 2008 až 2012 a že vzhľadom na nezmenený prístup francúzskych orgánov bolo potrebné uplatniť paušálnu opravu vo výške 100 % aj na roky podávania žiadostí 2013 a 2014.
Z toho, čo bolo uvedené v bodoch 58 až 71 tohto rozsudku, však vyplýva, že predpokladom uplatnenia paušálnej opravy vo výške 100 % je, aby Komisia preukázala, že takáto oprava je odôvodnená vzhľadom na splnenie troch kumulatívnych kritérií uvedených v bode 60 tohto rozsudku, ktoré umožňujú dospieť k záveru, že všetky žiadosti sú poznačené neoprávnenosťou. Komisia preto nebola oprávnená uložiť Francúzskej republike sporné paušálne opravy jedine na základe nedostatkov spojených s definíciou spôsobilých plôch, ktoré sa týkali systému riadenia a kontroly pomoci na plochu v departemente Horná Korzika.
Z toho vyplýva, že je potrebné vyhovieť tretiemu žalobnému dôvodu Francúzskej republiky založenému na porušení zásady proporcionality Komisiou pri uplatnení sporných paušálnych opráv a v dôsledku toho zrušiť sporné rozhodnutie v rozsahu, v akom jej v rámci dôvodu s názvom „Kontrolný systém s vážnymi nedostatkami, Korzika“ ukladá tieto paušálne opravy.
O trovách
Podľa článku 184 ods. 2 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora ak je odvolanie dôvodné a Súdny dvor sám rozhodne s konečnou platnosťou o veci, rozhodne aj o trovách konania.
Podľa článku 138 ods. 1 uvedeného rokovacieho poriadku uplatniteľného na konanie o odvolaní na základe jeho článku 184 ods. 1 účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Článok 138 ods. 3 uvedeného rokovacieho poriadku však stanovuje, že Súdny dvor môže rozdeliť náhradu trov konania medzi účastníkov konania alebo rozhodnúť, že každý z nich znáša svoje vlastné trovy konania, ak mali úspech len v časti predmetu konania.
Keďže Francúzska republika mala v tomto odvolacom konaní úspech a tento členský štát navrhol uložiť Komisii povinnosť nahradiť trovy konania, je opodstatnené uložiť Komisii, aby znášala svoje vlastné trovy konania a nahradila trovy konania, ktoré vznikli Francúzskej republike v rámci odvolania.
Keďže Francúzska republika mala úspech v jednom zo svojich žalobných návrhov predložených v prvostupňovom konaní, ale nemala úspech s ostatnými tromi návrhmi, na základe spravodlivého posúdenia okolností v prejednávanej veci treba rozhodnúť, že Francúzska republika znáša tri štvrtiny svojich vlastných trov konania vynaložených v prvostupňovom konaní a okrem toho je povinná nahradiť tri štvrtiny trov konania vynaložených Komisiou v prvostupňovom konaní, zatiaľ čo Komisia znáša jednu štvrtinu svojich vlastných trov konania vynaložených v prvostupňovom konaní a je povinná nahradiť jednu štvrtinu trov konania vynaložených Francúzskou republikou.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (štvrtá komora) rozhodol takto:

1.
Rozsudok Všeobecného súdu Európskej únie z 12. marca 2019, Francúzsko/Komisia (
T‑26/18
, neuverejnený,
EU:T:2019:153
), sa zrušuje v časti, v ktorej na jednej strane Všeobecný súd zamietol žalobu Francúzskej republiky proti vykonávaciemu rozhodnutiu Komisie (EÚ) 2017/2014 z 8. novembra 2017, ktorým sa z financovania Európskou úniou vylučujú určité výdavky vynaložené členskými štátmi v rámci Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a v rámci Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV), v rozsahu, v akom v rámci dôvodu s názvom „Kontrolný systém s vážnymi nedostatkami, Korzika“ ukladá tomuto členskému štátu paušálne opravy vo výške 100 % uplatňujúce sa na priamu pomoc na plochu poskytnutú na Hornej Korzike za roky podávania žiadostí 2013 a 2014 z dôvodu nedostatkov v kontrolnom systéme pomoci na plochu na Hornej Korzike, a na druhej strane rozhodol o trovách konania.

2.
Vykonávacie rozhodnutie 2017/2014 sa zrušuje v rozsahu, v akom v rámci dôvodu s názvom „Kontrolný systém s vážnymi nedostatkami, Korzika“ ukladá Francúzskej republike paušálne opravy vo výške 100 %, uplatňujúce sa na priamu pomoc na plochu poskytnutú na Hornej Korzike za roky podávania žiadostí 2013 a 2014, z dôvodu nedostatkov v kontrolnom systéme pomoci na plochu na Hornej Korzike.

3.
Európska komisia znáša svoje vlastné trovy konania vynaložené v odvolacom konaní a jednu štvrtinu svojich vlastných trov konania vynaložených v prvostupňovom konaní a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložila Francúzska republika v odvolacom konaní a jednu štvrtinu trov konania, ktoré tento členský štát vynaložil v prvostupňovom konaní.

4.
Francúzska republika znáša tri štvrtiny svojich vlastných trov konania vynaložených v prvostupňovom konaní a je povinná nahradiť tri štvrtiny trov konania vynaložených Komisiou v tom istom konaní.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: francúzština.