CELEX: 62017CJ0289
Predhodno odločanje
Pravosodno sodelovanje v civilnih in gospodarskih zadevah
Uredba (ES) št. 805/2004
Evropski nalog za izvršbo nespornih zahtevkov
Pogoji za potrditev
Minimalni standardi za postopke o nespornih zahtevkih
Pravice dolžnika
Neobstoj navedbe naslova institucije, na katero je mogoče nasloviti ugovor zoper zahtevek oziroma pri kateri je mogoče vložiti pravno sredstvo zoper odločbo

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago členov 17(a) in 18(1)(b) Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 805/2004 z dne 21. aprila 2004 o uvedbi evropskega naloga za izvršbo nespornih zahtevkov (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 19, zvezek 7, str. 38).
Ta predlog je bil vložen v okviru petih sporov med upniki, in sicer tremi družbami estonskega prava Collect Inkasso OÜ, ITM Inkasso OÜ in Bigbank AS, na eni strani ter dolžniki Rainem Aintom, Laurijem Palmom, Raikom Oikimusom, Egle Noor in Artjomom Konjarovom na drugi glede potrditve sklepov o izdaji plačilnega naloga, ki so bili glede zadnjenavedenih sprejeti ob njihovi odsotnosti, kot evropskih nalogov za izvršbo.
Pravni okvir
V uvodnih izjavah 10, 12 in 13 Uredbe št. 805/2004 je navedeno:
„(10)
Če je sodišče v državi članici izdalo sodbo o nespornem zahtevku v odsotnosti sodelovanja dolžnika v postopku, je odprava vseh preverjanj v državi članici izvršbe neizogibno povezana in odvisna od obstoja zadostnega jamstva glede upoštevanja pravic obrambe.
[…]
(12)
Treba je uvesti minimalne standarde za postopke, ki vodijo do sodbe, da bi zagotovili obveščenost dolžnika o postopkih, ki jih je sodišče uvedlo proti njemu, o zahtevah za njegovo aktivno sodelovanje v postopkih za ugovarjanje zahtevku in o posledicah njegovega nesodelovanja, in sicer pravočasno in na tak način, ki mu omogoča pripraviti obrambo.
(13)
Zaradi razlik med državami članicami glede predpisov o civilnem postopku in predvsem tistih določb, ki urejajo vročanje listin, je treba predpisati določno in podrobno opredelitev teh minimalnih standardov. Predvsem se noben način vročanja, ki temelji na pravni fikciji glede izpolnjevanja teh minimalnih standardov, ne more šteti kot zadosten za potrditev sodbe kot evropskega naloga za izvršbo.“
Člen 3 navedene uredbe, naslovljen „Izvršilni naslovi, ki se potrjujejo kot evropski nalog za izvršbo“, v odstavku 1(b) določa:
„Ta uredba se uporablja za sodbe, sodne poravnave in javne listine o nespornih zahtevkih.
Zahtevek se šteje za nespornega, če:
[…]
(b)
mu dolžnik med sodnim postopkom ni nikoli ugovarjal skladno z ustreznimi postopkovnimi pravili na podlagi zakonodaje države članice izvora; ali
[…]“
Člen 6 navedene uredbe, naslovljen „Pogoji za potrditev kot evropskega naloga za izvršbo“, v odstavku 1(c) določa:
„Sodba o nespornem zahtevku, izdana v državi članici, se kadar koli na zahtevo sodišču izvora potrdi kot evropski nalog za izvršbo, če:
[…]
(c)
so sodni postopki v državi članici izvora izpolnili pogoje, kot so določeni v poglavju III, kadar je zahtevek nesporen v smislu člena 3(1)(b) ali (c); in
[…]“
Poglavje III Uredbe št. 805/2004, naslovljeno „Minimalni standardi za postopke o nespornih zahtevkih“, vsebuje člene od 12 do 19 te uredbe. Člen 12 te uredbe, naslovljen „Področje uporabe minimalnih standardov“, v odstavku 1 določa:
„Sodba o zahtevku, ki je nesporen v smislu člena 3(1)(b) ali (c) se lahko potrdi kot evropski nalog za izvršbo samo, če je sodni postopek v državi članici izvora izpolnjeval postopkovna pravila, kot so določena v tem poglavju.“
Člen 17 Uredbe št. 805/2004, naslovljen „Zagotovitev ustreznih informacij dolžniku o postopkovnih korakih, ki so potrebni za ugovarjanje zahtevku“, v točki (a) določa:
„V listini ali skupaj z listino o začetku postopka, enakovredni listini ali pozivom na sodno zaslišanje, je treba jasno navesti naslednje:
(a)
veljavna postopkovna pravila za ugovarjanje zahtevku, vključno z rokom za ugovarjanje zahtevku v pisni obliki ali časom sodne obravnave, imenom in naslovom institucije, na katero je potrebno nasloviti odgovor ali kjer je treba biti navzoč, in ali je obvezno, da ga zastopa odvetnik.“
Člen 18 te uredbe, naslovljen „Popravek neskladnosti z minimalnimi standardi“, v odstavku 1 določa:
„Če postopki v državi članici izvora niso bili v skladu s postopkovnimi pravili, kot so določena v členih 13 do 17, se taka neskladnost popravi in se sodba lahko potrdi kot evropski nalog za izvršbo, če:
[…]
(b)
je dolžnik imel možnost zoper sodbo vložiti pravno sredstvo iz vseh razlogov in je bil dolžnik ustrezno obveščen v sodbi ali skupaj s sodbo o postopkovnih pravilih za vložitev pravnega sredstva, vključno z imenom in naslovom institucije, pri kateri se mora vložiti, in, kjer je primerno, rokom za to; […]
[…]“
Spori o glavni stvari in vprašanji za predhodno odločanje
Tartu Maakohus (sodišče prve stopnje v Tartu, Estonija) je bilo v obravnavo predloženih pet zadev, katerih dejansko stanje je podobno.
Družba Collect Inkasso je 4. januarja 2008 pri navedenem sodišču vložila tri predloge za izdajo plačilnega naloga po skrajšanem postopku za izterjavo treh različnih terjatev zoper R. Ainta, L. Palma in R. Oikimusa.
Predlogi za izdajo plačilnega naloga po skrajšanem postopku, pozivi k plačilu, ki jih je na dolžnike naslovilo navedeno sodišče, in obrazci za vložitev ugovora so bili vročeni R. Aintu s pomočjo policije najpozneje 11. marca 2009, L. Palmu osebno proti podpisu 16. februarja 2008 in R. Oikimusu prek prevzema pošiljke s strani njegove sestre 30. januarja 2008. Dodatek k prvotnemu pozivu k plačilu, ki ga je odredilo isto sodišče, je bil R. Aintu vročen osebno proti podpisu 25. maja 2009.
Ker dolžniki niso vložili ugovora, je Tartu Maakohus (sodišče prve stopnje v Tartu) proti njim sprejelo več sklepov, s katerimi je odredilo plačilo terjatev, skupaj z zamudnimi obrestmi in/ali stroški postopka.
Ti sklepi so bili vročeni R. Aintu, L. Palmu in R. Oikimusu osebno proti podpisu oziroma proti podpisu enega od njihovih družinskih članov, razen enega sklepa z dne 30. marca 2009, sprejetega proti L. Palmu, ki mu ni bil vročen. Razen tega zadnjenavedenega sklepa so vsi ostali sklepi tako postali pravnomočni.
Družba Collect Inkasso je 7. junija 2016 pri Tartu Maakohus (sodišče prve stopnje v Tartu) vložila tri predloge za potrditev izdanih sklepov kot evropskih nalogov za izvršbo.
Tartu Maakohus (sodišče prve stopnje v Tartu) je s sklepi z dne 16. avgusta 2016 zavrnilo te zahtevke za potrditev kot evropskega naloga za izvršbo, ker je ugotovilo, da dolžniki niso bili obveščeni niti v listini o začetku postopka niti v sklepih, izdanih zoper njih, o naslovu sodišča, na katero bi lahko naslovili odgovor, pri katerem bi se lahko udeležili postopka oziroma bi lahko izpodbijali te sklepe. Tartu Maakohus (sodišče prve stopnje v Tartu) je zato zavrnilo izdajo potrdil o evropskem nalogu za izvršbo, ker pogoji, določeni v členih 6(1)(c), 17(a) in 18 Uredbe št. 805/2004, niso bili izpolnjeni. Glede sklepa z dne 30. marca 2009, izdanega zoper L. Palma, je to sodišče ugotovilo tudi to, da ta sklep dolžniku ni bil vročen v skladu z zahtevami iz členov 13 in 14 te uredbe.
Družba Collect Inkasso je 5. oktobra 2016 pri istem sodišču vložila ugovor zoper sklepe z dne 16. avgusta 2016, v kateri je predlagala, naj se ti sklepi razveljavijo in izdajo zahtevani evropski nalogi za izvršbo.
Družba ITM Inkasso je 15. avgusta 2008 pri Tartu Maakohus (sodišče prve stopnje v Tartu) vložila predlog za izdajo plačilnega naloga po skrajšanem postopku za izterjavo terjatve zoper E. Noor.
Tartu Maakohus (sodišče prve stopnje v Tartu) je na dolžnico najprej naslovilo poziv k plačilu, nato pa ji je 20. decembra 2008 proti njenemu podpisu vročilo predlog za izdajo plačilnega naloga po skrajšanem postopku, poziv k plačilu in obrazec za vložitev ugovora.
Ker ugovor ni bil vložen, je to sodišče 21. aprila 2009 sprejelo sklep o izdaji plačilnega naloga za terjatev in stroške postopka. Ta sklep je bil dolžnici vročen proti njenemu podpisu 4. maja 2009 in s tem postal pravnomočen.
Družba ITM Inkasso je 21. oktobra 2016 pri predložitvenem sodišču vložila zahtevek za potrditev navedenega sklepa kot evropskega naloga za izvršbo.
Družba Bigbank je 4. septembra 2007 pri Tartu Maakohus (sodišče prve stopnje v Tartu) vložila predlog za izdajo plačilnega naloga po skrajšanem postopku za izterjavo terjatve proti A. Konjarovu.
Tartu Maakohus (sodišče prve stopnje v Tartu) je na dolžnika najprej naslovilo poziv k plačilu, nato pa mu je 20. novembra 2008 proti podpisu njegove matere vročilo predlog za izdajo plačilnega naloga po skrajšanem postopku, poziv k plačilu in obrazec za vložitev ugovora.
Ker ugovor ni bil vložen, je to sodišče 6. marca 2009 sprejelo sklep o izdaji plačilnega naloga za terjatev in stroške postopka. Ta sklep je bil dolžniku vročen proti podpisu njegove matere 11. marca 2009 in s tem postal pravnomočen
Družba Bigbank je 2. januarja 2017 pri predložitvenem sodišču vložila zahtevek za potrditev navedenega sklepa kot evropskega naloga za izvršbo.
Da bi se lahko izreklo o ugovorih, ki jih je vložila družba Collect Inkasso, ter o zahtevkih za potrditev kot evropskega naloga za izvršbo, ki sta ju vložili družbi ITM Inkasso in Bigbank, predložitveno sodišče meni, da je treba razjasniti minimalne zahteve, določene v členih 17(a) in 18(1)(b) Uredbe št. 805/2004, zlasti kar zadeva navedbo naslova institucije, na katero je treba nasloviti odgovor oziroma pri kateri bi se lahko udeležili postopka oziroma pri kateri bi lahko vložili pravno sredstvo zoper sodno odločbo, s katero je bilo naloženo plačilo.
Predložitveno sodišče v zvezi s tem navaja, da v dokumentih, ki so bili posredovani dolžnikom iz postopka v glavni stvari, in sicer predlogi za izdajo plačilnega naloga po skrajšanem postopku, pozivi k plačilu in obrazci za vložitev ugovora, ta naslov ni bil naveden. To sodišče je navedlo tudi, da so bile druge postopkovne zahteve, med drugim navedba imena institucije, izpolnjeni.
Navedeno sodišče meni, da čeprav iz besedila člena 17 Uredbe št. 805/2004 izhaja, da je treba dolžnika obvestiti o vseh podatkih, ki so navedeni v tem členu, je hkrati verjetno, da bo razumna oseba sposobna ugotoviti naslov institucije, v obravnavanem primeru naslov predložitvenega sodišča, če pozna ime te institucije, saj je ta podatek javno dostopen.
V teh okoliščinah je Tartu Maakohus (sodišče prve stopnje v Tartu) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ti vprašanji:
„1.
Ali je treba člen 17(a) Uredbe […] št. 805/2004 […] razlagati tako, da je treba v listini ali skupaj z listino o začetku postopka, enakovredni listini ali pozivom na sodno zaslišanje jasno navesti vse podatke, ki so navedeni v [tem] členu […]? Zlasti: ali se v skladu s členi 3(1)(b), 6(1)(c) in 17(a) [te uredbe] ne sme potrditi sodbe kot evropskega naloga za izvršbo, če dolžniku ni bil sporočen naslov institucije, na katero je treba nasloviti odgovor, vendar so mu bili sporočeni vsi drugi podatki, ki so navedeni v [tem] členu 17(a)?
2.
Ali je treba člen 18(1)(b) Uredbe […] št. 805/2004 […] razlagati tako, da je treba, če postopki v državi članici izvora niso bili v skladu z zahtevami, kot so določene v členu 17 Uredbe št. 805/2004, za popravek neskladnosti, da so bili dolžniku v sodbi ali skupaj s sodbo ustrezno sporočeni vsi podatki, ki so navedeni v členu 18(1)(b) [te uredbe]? Ali se zlasti ne sme izdati evropskega naloga za izvršbo, če dolžniku ni bil sporočen naslov institucije, pri kateri je treba vložiti pravno sredstvo, vendar so mu bili sporočeni vsi drugi podatki, ki so navedeni v [tem] členu 18(1)(b)?“
Vprašanji za predhodno odločanje
Predložitveno sodišče želi s tema vprašanjema, ki ju je treba obravnavati skupaj, v bistvu izvedeti, ali je treba člena 17(a) in 18(1)(b) Uredbe št. 805/2004 razlagati tako, da je mogoče kot evropski nalog za izvršbo potrditi sodno odločbo, ki je bila izdana, ne da bi bil dolžnik obveščen o naslovu sodišča, na katero je treba nasloviti odgovor, pri katerem se lahko udeleži postopka oziroma pri katerem bi lahko vložil pravno sredstvo zoper to odločbo.
Predložitveno sodišče obravnava pet zadev, ki se nanašajo na potrditev sklepov o izdaji plačilnega naloga kot evropskih nalogov za izvršbo. Čeprav so te zadeve v različnih fazah postopka, je za vse značilno to, da listine o začetku postopka in sklepi, s katerimi so bili izdani plačilni nalogi po skrajšanem postopku, kljub temu, da so bili vročeni dolžnikom, niso vsebovali navedbe naslova sodišča, ki je pristojno za vodenje teh postopkov ali za obravnavanje morebitnih pravnih sredstev, vloženih zoper navedene sklepe. Ostale procesne zahteve, med drugim navedba imena institucije, so izpolnjene.
Iz predložitvene odločbe izhaja, da ni sporno, da dolžniki iz postopka v glavni stvari v teh postopkih izdaje plačilnih nalogov po skrajšanem postopku niso bili dejavni, tako da terjatve zoper njih spadajo pod pojem „nesporni zahtevki“ v smislu člena 3(1)(b) Uredbe št. 805/2004 in kot take upravičujejo izdajo zahtevanih evropskih nalogov za izvršbo.
Kot je razvidno iz člena 6 te uredbe, se sodna odločba o nespornem zahtevku, izdana v državi članici, kadar koli na zahtevo, vloženo pri sodišču izvora, potrdi kot evropski nalog za izvršbo, če so izpolnjeni nekateri pogoji. Za primer nespornega zahtevka v smislu člena 3(1)(b) navedene uredbe pogoj iz člena 6(1)(c) Uredbe št. 805/2004 zahteva, da so sodni postopki v državi članici izvora izpolnili nekatere minimalne standarde, določene v členih od 12 do 19 te uredbe, ki so uvrščeni v poglavje III te uredbe.
V zvezi s tem se na podlagi člena 17(a) Uredbe št. 805/2004 zahteva, da so nekateri podatki, med katerimi so tisti, ki se nanašajo na ime in naslov institucije, na katero je treba nasloviti odgovor oziroma pri kateri bi se, če bi bilo treba, lahko udeležili postopka, jasno razvidni iz listine o začetku postopka, drugega enakovrednega akta in iz vsakega poziva pred sodišče ali akta, ki mu je priložen.
Da bi bilo mogoče odpraviti morebitno nespoštovanje minimalnih standardov v postopkih v zvezi z nespornimi zahtevki, se na podlagi člena 18(1)(b) Uredbe št. 805/2004 zahteva, da je dolžnik imel možnost zoper sodbo, ki se nanaša na terjatev, vložiti pravno sredstvo iz vseh razlogov in da je bil dolžnik ustrezno obveščen v sodbi ali skupaj s sodbo o postopkovnih pravilih v zvezi s tem, vključno z imenom in naslovom institucije, pri kateri je treba to pravno sredstvo vložiti.
Iz jasnega besedila členov 17(a) in 18(1)(b) Uredbe št. 805/2004, za razlago katerih je zaprosilo predložitveno sodišče, je zato razvidno, da je navedba naslova zadevne institucije dolžniku obvezna.
Minimalni standardi, določeni v poglavju III Uredbe št. 805/2004, odražajo voljo zakonodajalca Evropske unije zagotoviti, da so v postopkih, ki vodijo do sprejetja odločitve v zvezi z nespornim zahtevkom, zagotovljena zadostna jamstva za spoštovanje pravice do obrambe v državi članici izvora (glej po analogiji sodbo z dne 9. marca 2017, Zulfikarpašić,
C‑484/15
,
EU:C:2017:199
, točka
in navedena sodna praksa) ob upoštevanju načela, da se v državi članici izvršbe nadzora v zvezi s tem ne opravi.
Kot izhaja iz sodne prakse Sodišča, je cilj teh minimalnih standardov, med katerimi je navedba naslova zadevne institucije, da se v skladu z uvodno izjavo 12 Uredbe št. 805/2004 zagotovi, da je dolžnik obveščen pravočasno in na tak način, da lahko pripravi obrambo, na eni strani o tožbi, ki je bila vložena proti njemu, in o pogojih za aktivno sodelovanje v postopku, da bi lahko izpodbijal zadevno terjatev, ter na drugi strani o posledicah neudeležbe v tem postopku. V posebnem primeru zamudne sodbe v smislu člena 3(1), drugi pododstavek, točka (b), te uredbe se želi s temi minimalnimi postopkovnimi standardi zagotoviti obstoj zadostnih varovalk za spoštovanje pravice do obrambe (glej v tem smislu sodbo z dne 16. junija 2016, Pebros Servizi,
C‑511/14
,
EU:C:2016:448
, točka
).
Nazadnje je treba opozoriti, da se lahko toženi stranki – kot izhaja iz členov 17(a) in 18(1)(b) Uredbe št. 805/2004 – v teh členih zahtevane informacije posredujejo ne le prek procesnih aktov ali prek sodnih odločb, ampak tudi prek dokumentov, ki so jim priloženi. V zvezi s tem estonska vlada navaja, da kadar sodišča Republike Estonije dolžnikom vročijo poziv k plačilu, jim običajno priložijo spremni dopis z glavo, ki vsebuje vse informacije glede zadevnega sodišča. Čeprav je načeloma mogoče, da se na tak način dolžnika dejansko obvesti o naslovu pristojnega sodišča, je predložitveno sodišče v obravnavanem primeru vendarle ugotovilo, da upoštevni naslov ni bil posredovan dolžnikom iz postopka v glavni stvari.
Glede na zgoraj navedeno je treba na postavljeni vprašanji odgovoriti, da je treba člena 17(a) in 18(1)(b) Uredbe št. 805/2004 razlagati tako, da sodne odločbe, ki je bila izdana, ne da bi bil dolžnik obveščen o naslovu sodišča, na katerega je treba nasloviti odgovor, pri katerem se lahko udeleži postopka oziroma pri katerem bi lahko vložil pravno sredstvo zoper to odločbo, ni mogoče potrditi kot evropski nalog za izvršbo.
Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopkih v glavni stvari ena od stopenj v postopkih pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (sedmi senat) razsodilo:

Člena 17(a) in 18(1)(b) Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 805/2004 z dne 21. aprila 2004 o uvedbi evropskega naloga za izvršbo nespornih zahtevkov je treba razlagati tako, da sodne odločbe, ki je bila izdana, ne da bi bil dolžnik obveščen o naslovu sodišča, na katerega je treba nasloviti odgovor, pri katerem se lahko udeleži postopka oziroma pri katerem bi lahko vložil pravno sredstvo zoper to odločbo, ni mogoče potrditi kot evropski nalog za izvršbo.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: estonščina.