CELEX: 62019CJ0830
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Žemės ūkis
Europos žemės ūkio fondas kaimo plėtrai (EŽŪFKP)
Reglamentas (ES) Nr. 1305/2013
Deleguotasis reglamentas (ES) Nr. 807/2014
Jaunųjų ūkininkų įsisteigimas
Ūkio plėtra
Parama jauniesiems ūkininkams verslui pradėti
Galimybės pasinaudoti parama sąlygos
Lygiavertiškumas
Įsisteigimas ne kaip vienintelio žemės ūkio valdos valdytojo
Viršutinės ribos
Nustatymas
Kriterijai
Standartinė žemės ūkio valdos produkcija

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1305/2013 dėl paramos kaimo plėtrai, teikiamos Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) lėšomis, kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1698/2005 (
OL L 347, 2013, p. 487
; klaidų ištaisymas
OL L 130, 2016, p. 1
), 2, 5 ir 19 straipsnių, siejamų su 2014 m. kovo 11 d. Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 807/2014, kuriuo papildomas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1305/2013 dėl paramos kaimo plėtrai, teikiamos Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) lėšomis, ir nustatomos pereinamojo laikotarpio nuostatos (
OL L 227, 2014, p. 1
), 2 straipsniu, išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant C. J. ir
Région wallonne
(Valonijos regionas, Belgija) ginčą dėl pastarojo atsisakymo skirti C. J. Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnyje numatytą įsisteigimo paramą jauniesiems ūkininkams.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Reglamentas Nr. 1305/2013
Šio reglamento 17 konstatuojamojoje dalyje nurodyta:
„<…> Ūkių ir įmonių plėtros priemonė turėtų padėti palengvinti pradinį jaunųjų ūkininkų įsisteigimą ir struktūrinį jų žemės ūkio valdų pritaikymą po pradinio įsisteigimo. <…> Turėtų būti skatinama ir smulkių ūkių, kurie potencialiai yra ekonomiškai perspektyvūs, plėtra. <…> Parama verslo pradžiai turėtų būti skiriama tik pradiniu tokios veiklos laikotarpiu ir neturėtų tapti veiklos pagalba. <…>“
Šio reglamento 2 straipsnio 1 dalies n punkte numatyta:
„Šiame reglamente <…> vartojamos <…> tokios terminų apibrėžtys:
<…>
n)
jaunasis ūkininkas – asmuo, kuris paraiškos pateikimo momentu yra ne vyresnis kaip 40 metų amžiaus, turi reikiamų profesinių įgūdžių bei kompetencijos ir pirmą kartą įsisteigia žemės ūkio valdoje kaip tos valdos valdytojas.“
To reglamento 5 straipsnyje įtvirtinta:
„Kaimo plėtros tikslų, kuriais prisidedama prie pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategijos „Europa 2020“ įgyvendinimo, siekiama įgyvendinant šešis Sąjungos kaimo plėtros prioritetus, kurie atspindi atitinkamus BSP [Bendros strateginės programos] teminius tikslus:
<…>
2)
didinti ūkių perspektyvumą ir visų tipų žemės ūkio veiklos konkurencingumą visuose regionuose, taip pat skatinti inovacines ūkių technologijas ir tvarų miškų valdymą, daugiausia dėmesio skiriant šioms sritims:
<…>
b)
palankesnių sąlygų sudarymui reikiamos kvalifikacijos ūkininkams pradėti veiklą žemės ūkio sektoriuje ir, visų pirma, kartų kaitos palengvinimui;
<…>“
Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnyje buvo nustatyta:
„1.   Parama pagal šią priemonę apima:
a)
paramą verslui pradėti, skiriamą:
i)
jauniesiems ūkininkams;
<…>
2.   Parama pagal 1 dalies a punkto i papunktį skiriama jauniesiems ūkininkams.
<…>
4.   <…>
Valstybės narės nustato viršutines ir apatines žemės ūkio valdos galimybių gauti paramą pagal 1 dalies a punkto i ir iii papunkčius ribas. <…> Parama teikiama tik valdoms, kurios atitinka labai mažų ir mažųjų įmonių apibrėžtį.
<…>
8.   Siekiant užtikrinti, kad EŽŪFKP ištekliai būtų naudojami racionaliai ir efektyviai, Komisija įgaliojama pagal 83 straipsnį priimti deleguotuosius aktus dėl būtiniausio verslo planų turinio ir kriterijų, kuriuos turi naudoti valstybės narės nustatydamos šio straipsnio 4 dalyje nurodytas ribas.“
Deleguotasis reglamentas Nr. 807/2014
Reglamento Nr. 807/2014 2 ir 5 konstatuojamosiose dalyse nurodyta:
„(2)
valstybės narės turėtų nustatyti ir taikyti specialias galimybės pasinaudoti parama sąlygas jauniesiems ūkininkams, kurie steigiasi ne kaip vieninteliai valdos valdytojai. Siekiant užtikrinti, kad paramos gavėjams, nepriklausomai nuo teisinio statuso, kurį jie pasirenka steigdamiesi žemės ūkio valdoje, būtų taikomos vienodos sąlygos, reikėtų numatyti, kad sąlygos, kuriomis juridinis asmuo ar kitokia ūkinė bendrija būtų laikoma jaunuoju ūkininku, turėtų būti lygiavertės fiziniam asmeniui taikomoms sąlygoms. Reikėtų numatyti pakankamai ilgą lengvatinį laikotarpį, per kurį jaunieji ūkininkai galėtų įgyti reikiamų profesinių įgūdžių.
<…>
(5)
<…> Siekiant užtikrinti, kad visos Sąjungos paramos gavėjams būtų taikomos vienodos sąlygos ir būtų sudarytos palankesnės stebėjimo sąlygos, [Reglamento Nr. 1305/2013] 19 straipsnio 4 dalyje nurodytoms riboms nustatyti turėtų būti naudojamas žemės ūkio valdos gamybos potencialo kriterijus.“
Šio reglamento 2 straipsnio 1 dalyje buvo numatyta:
„Valstybės narės nustato ir taiko specialias galimybės pasinaudoti parama sąlygas, galiojančias tuo atveju, jei Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 2 straipsnio 1 dalies n punkte apibrėžtas jaunasis ūkininkas steigiasi ne kaip vienintelis valdos valdytojas, nepriklausomai nuo jo teisinio statuso. Šios sąlygos yra [turi būti] lygiavertės sąlygoms, taikomoms jaunajam ūkininkui, kuris steigiasi kaip vienintelis valdos valdytojas. Bet kokiu atveju valdą kontroliuoja [turi kontroliuoti] jaunieji ūkininkai.“
Šio deleguotojo reglamento 5 straipsnio 2 dalyje nustatyta:
„Valstybės narės nustato Reglamento (ES) Nr. 1305/2013 19 straipsnio 4 dalies trečioje pastraipoje nurodytas ribas, išreikšdamos jas žemės ūkio valdos gamybos potencialu, matuojamu [2008 m. gruodžio 8 d.] Komisijos reglamento (EB) Nr. 1242/2008 [, kuriuo nustatoma Bendrijos žemės ūkio valdų tipologija (
OL L 335, 2008, p. 3
)] 5 straipsnyje apibrėžtos standartinės produkcijos kiekiu ar lygiaverčiu dydžiu.“
Reglamentas Nr. 1242/2008
Reglamento Nr. 1242/2008 5 straipsnio 1 dalyje buvo nustatyta:
„Šiame reglamente standartinė produkcija – standartinė bendros produkcijos vertė.
<…>“
Belgijos teisė
Valonijos vyriausybės nutarimas
2015 m. rugsėjo 10 d. Valonijos vyriausybės nutarimo dėl paramos žemės ūkio plėtrai ir investicijoms į žemės ūkio sektorių (toliau – Valonijos vyriausybės nutarimas) 25 straipsnyje dėl paramos teikimo numatyta:
„Perimta arba sukurta valda atitinka šias sąlygas:
<…>
6°
jos standartinė bendros produkcijos vertė, kaip tai suprantama pagal <…> Reglamento Nr. 1242/2008 <…> 5 straipsnį, neviršija ministro nustatytos apatinės ir viršutinės ribos.
<…>“
Ministro įsakymas
2015 m. rugsėjo 10 d. ministro įsakymo, kuriuo įgyvendinamas Valonijos vyriausybės nutarimas, 7 straipsnio 2 dalies antroje pastraipoje (pagrindinėje byloje taikoma redakcija) numatyta:
„2015 m. rugsėjo 10 d. [Valonijos vyriausybės nutarimo] 25 straipsnio pirmos pastraipos 6 punkte nurodyta viršutinė riba yra vienas milijonas eurų tuo atveju, kai įsisteigia vienas jaunasis ūkininkas, ir vienas milijonas penki šimtai tūkstančių eurų – kai vienu metu įsisteigia du ar daugiau jaunųjų ūkininkų.“
Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
Ieškovas pagrindinėje byloje yra Belgijoje įsisteigęs jaunasis ūkininkas. Pagal žemės ūkio valdos perėmimo sutartį jis perėmė trečdalį savo tėvams priklausančios žemės ūkio valdos, siekdamas toliau vykdyti šeimos žemės ūkio įmonės veiklą. Jis vykdo veiklą
de facto
asociacijos su tėvu forma; pastarajam taip pat priklauso trečdalis žemės ūkio valdos, o likęs trečdalis priklauso trečiajam asmeniui – ieškovo pagrindinėje byloje motinai.
2016 m. sausio 27 d. ieškovas pagrindinėje byloje Valonijos regionui pateikė paraišką skirti įsisteigimo paramą.
2016 m. spalio 28 d. Valonijos regionas šią paraišką atmetė, motyvuodamas tuo, kad perimta žemės ūkio valdos standartinės bendros produkcijos (
production brute standard
, toliau – PBS) vertė viršijo regiono teisės aktuose numatytą viršutinę ribą, t. y. 1 milijoną eurų.
Ieškovas pagrindinėje byloje mokėjimo agentūrai pateikė skundą dėl šio sprendimo atmesti paraišką; jame prašė nustatant PBS atsižvelgti į tai, kad jis buvo įsisteigęs ne kaip vienintelis žemės ūkio valdos valdytojas.
2016 m. vasario 17 d. sprendimu mokėjimo agentūra šį skundą atmetė ir paliko galioti savo pirmąjį sprendimą, nurodžiusi, kad reikia atsižvelgti į visos žemės ūkio valdos PBS vertę, o kadangi ši buvo 1976980,45 EUR, ji viršijo nacionalinės teisės aktuose nustatytą viršutinę ribą.
2017 m. spalio 12 d. ieškovas pagrindinėje byloje apskundė šį sprendimą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiame teisme.
Tam teismui kyla abejonių dėl Deleguotojo reglamento Nr. 807/2014 2 straipsnyje įtvirtintų jauniesiems ūkininkams (kurie nėra įsisteigę kaip vieninteliai žemės ūkio valdos valdytojai) taikomų sąlygų įsisteigimo paramai gauti aiškinimo.
Šiomis aplinkybėmis
tribunal de première instance de Namur
(Namiūro pirmosios instancijos teismas, Belgija) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar pagal [Reglamento Nr. 1305/2013] 2, 5 ir 19 straipsnius, siejamus su [Deleguotojo reglamento Nr. 807/2014] 2 straipsniu, draudžiama, kad įgyvendindamos šias nuostatas valstybės narės atsižvelgtų į visą žemės ūkio valdą, bet ne į jaunojo ūkininko dalį toje valdoje ir (arba) darbo vienetus, kad nustatytų apatines ir viršutines ribas, tuo atveju, kai žemės ūkio valda yra organizuota kaip
de facto
asociacija, kurioje jaunasis ūkininkas įsigyja nedalomą dalį ir tampa valdos valdytoju, bet ne vieninteliu?“
Dėl prejudicinio klausimo
Savo klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 1305/2013 2, 5 ir 19 straipsniai, siejami su Deleguotojo reglamento Nr. 807/2014 2 ir 5 straipsniais, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiami nacionalinės teisės aktai, kuriuose numatyta, kad viršutinės ribos, leidžiančios jaunajam ūkininkui, kuris steigiasi ne kaip vienintelis žemės ūkio valdos valdytojas, pasinaudoti parama verslui pradėti, nustatymo kriterijus yra visos žemės ūkio valdos PBS, o ne tik tam jaunajam ūkininkui priklausanti tos žemės ūkio valdos dalis.
Pirmiausia reikia priminti, kad Reglamento Nr. 1305/2013 2 straipsnio 1 dalies n punkte „jaunasis ūkininkas“ apibrėžtas kaip „asmuo, kuris paraiškos pateikimo momentu yra ne vyresnis kaip 40 metų amžiaus, turi reikiamų profesinių įgūdžių bei kompetencij[ą] ir pirmą kartą įsisteigia žemės ūkio valdoje kaip tos valdos valdytojas“.
Nors, kaip matyti iš nutarties pateikti prašymą priimti prejudicinį sprendimą, pagrindinėje byloje aptariama žemės ūkio valda yra valdoma juridinio asmens statuso neturinčios asociacijos, kuriai, be ieškovo pagrindinėje byloje, priklauso ir kiti fiziniai asmenys (ne jaunieji ūkininkai), reikia konstatuoti, kad šios nuostatos formuluotėje nenustatyta, kokios teisinės formos turi būti žemės ūkio valda (šiuo klausimu žr. 2012 m. spalio 25 d. Sprendimo Ketelä,
C‑592/11
,
EU:C:2012:673
,
punktą), ar galimybė joje įsisteigti kaip valdytojui kartu su kitais ūkininkais.
Pagal Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 1 dalies a punktą parama žemės ūkio valdų ir įmonių plėtrai apima, be kita ko, jauniesiems ūkininkams skiriamą paramą verslui pradėti.
Šio reglamento 19 straipsnio 4 dalies trečioje pastraipoje numatyta, kad valstybės narės, be kita ko, nustato viršutines ir apatines žemės ūkio valdos galimybių gauti paramą pagal minėto reglamento 19 straipsnio 1 dalies a punkto i papunktį ribas; ši parama teikiama tik valdoms, kurios atitinka labai mažų ir mažųjų įmonių apibrėžtį.
Nors šiose nuostatose tiesiogiai neaptariamas klausimas, ar valstybės narės jose nurodytas ribas gali nustatyti žemės ūkio valdai, o ne jaunajam ūkininkui, Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 4 dalies trečią pastraipą reikia aiškinti kartu su Reglamentą Nr. 1305/2013 papildančio Deleguotojo reglamento Nr. 807/2014 5 straipsnio 2 dalimi, nes pastarojoje nuostatoje įtvirtintas kriterijus, kuriuo šios valstybės privalo vadovautis, nustatydamos šio 19 straipsnio 4 dalyje nurodytas ribas.
Kaip matyti iš Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 8 dalies, siekiant užtikrinti, kad EŽŪFKP ištekliai būtų naudojami racionaliai ir efektyviai, Komisija įgaliojama priimti deleguotuosius aktus dėl, be kita ko, šio straipsnio 4 dalyje nurodytų ribų.
Šiuo klausimu iš Deleguotojo reglamento Nr. 807/2014 5 straipsnio 2 dalies matyti, kad valstybės narės šias ribas turi nustatyti išreikšdamos jas žemės ūkio valdos gamybos potencialu, matuojamu standartinės produkcijos kiekiu ar lygiaverčiu dydžiu. Tam Reglamento Nr. 1242/2008 5 straipsnio 1 dalyje buvo nurodyta, kad standartinė produkcija suprantama kaip „standartinė bendros produkcijos vertė“.
Siekiant nustatyti Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 4 dalies trečioje pastraipoje, siejamoje su Deleguotojo reglamento Nr. 807/2014 5 straipsnio 2 dalimi, numatyto kriterijaus, pagal kurį nustatoma viršutinė galimybių pasinaudoti parama verslui pradėti riba, taikymo sritį, pirmiausia reikia atsižvelgti į šių nuostatų formuluotes, prireikus aiškinamas atsižvelgiant į jų kontekstą ir į Reglamento Nr. 1305/2013 tikslus (2012 m. spalio 25 d. Sprendimo Ketelä,
C‑592/11
,
EU:C:2012:673
,
punktas).
Dėl Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 1 dalies a punkto i papunkčio ir 4 dalies trečios pastraipos, siejamos su Deleguotojo reglamento Nr. 807/2014 5 straipsnio 2 dalimi, formuluotės reikia pažymėti, kad šiose nuostatose valstybėms narėms nedraudžiama atsižvelgti į visos žemės ūkio valdos PBS. Tokį aiškinimą patvirtina Deleguotojo reglamento Nr. 807/2014 5 straipsnio 2 dalyje vartojamas žodžių junginys „žemės ūkio valdos gamybos potencialas“, juo daroma nuoroda į objektyvų „žemės ūkio valdos“ kriterijų.
Kalbant apie šių nuostatų kontekstą, pažymėtina, kad, kaip nurodyta Deleguotojo reglamento Nr. 807/2014 5 konstatuojamojoje dalyje, tam, kad būtų sudarytos palankesnės stebėjimo sąlygos, Sąjungos teisės aktų leidėjas pasiūlė naudoti žemės ūkio valdos gamybos potencialo kriterijų nustatant Reglamento Nr. 1305/2013 19 straipsnio 4 dalyje nurodytas ribas.
Šios nuostatos, pagal kurią žemės ūkio valdoms gali būti nustatytos ribos paramai gauti, aiškinimas gali sudaryti palankesnes stebėjimo sąlygas, atsižvelgiant į skirtingas teisines formas, kurias siekdami įsisteigti gali pasirinkti ūkininkai, taip pat į šioms formoms nustatytas taisykles (visų pirma susijusias su žemės ūkio valdos dalių pasidalijimu).
Ankstesniame punkte pateiktą aiškinimą patvirtina ir Reglamento Nr. 1305/2013 tikslas.
Šiuo aspektu reikia pažymėti, kad Reglamente Nr. 1305/2013 įtvirtinti kaimo plėtros politikos tikslai ir atitinkami Sąjungos prioritetai, taip pat numatytos atitinkamos šios politikos įgyvendinimo priemonės. Šiame kontekste šio reglamento 5 straipsnyje nurodyti šeši kaimo plėtros prioritetai; vienas jų – ūkių perspektyvumo ir visų tipų žemės ūkio veiklos konkurencingumo didinimas, visų pirma sudarant palankesnes sąlygas reikiamos kvalifikacijos ūkininkams pradėti veiklą žemės ūkio sektoriuje ir užtikrinant „kartų kaitą“.
Be to, reikia pažymėti, kad, kaip nurodyta minėto reglamento 19 straipsnio 1 dalies a punkte ir 4 dalyje, nagrinėjama parama skiriama jauniesiems ūkininkams verslui pradėti. Šiuo klausimu to reglamento 17 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad parama verslo pradžiai turėtų būti skiriama tik pradiniu tokios veiklos laikotarpiu ir neturėtų tapti veiklos pagalba.
Vadinasi, kaip nurodyta generalinio advokato išvados 73 ir 74 punktuose, ši parama teikiama siekiant skatinti ne visų be išimties žemės ūkio valdų steigimąsi, o tik tų, kurios atitinka jų valdytojams, vykdomai veiklai ar dydžiui nustatytas sąlygas, o tai valstybėms narėms leidžia šią paramą teikti atsižvelgiant į ūkių, kuriuos jaunieji ūkininkai perima, ypatybes.
Pagrindinėje byloje nagrinėjamu tinkamumo gauti paramą kriterijumi siekiama būtent šių tikslų, nes šiuo ūkių perspektyvumo gerinimo tikslą atitinkančiu kriterijumi teisė gauti paramą žemės ūkiui suteikiama tik jauniesiems ūkininkams, pradedantiems veiklą žemės ūkio valdose, kurių bendra gamybos apimtis neviršija tam tikros ribos, taip sudarant ūkininkams palankesnes sąlygas patekti į žemės ūkio sektorių. Kaip šiuo klausimu Teisingumo Teismo posėdyje nurodė Komisija ir Valonijos regionas, nacionalinės teisės aktuose numatytu tinkamumo kriterijumi iš tikrųjų siekiama, kad ši parama nebūtų teikiama jauniesiems ūkininkams, kuriems dėl jų žemės ūkio valdose sukuriamos PBS parama iš tiesų nėra reikalinga.
Deleguotojo reglamento Nr. 807/2014 2 straipsnis, dėl kurio šiuo klausimu kilo abejonių prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, negali paneigti valstybių narių galimybės įtvirtinti viršutinę ribą, taikomą ne atskiro paramos gavėjo, o atskiro ūkio teisei pasinaudoti atitinkama parama.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal šio deleguotojo reglamento 2 straipsnio 1 dalį, siejamą su jo 2 konstatuojamąja dalimi, valstybės narės nustato ir taiko specialias sąlygas paramai gauti, kai jaunasis ūkininkas, kaip apibrėžta Reglamento Nr. 1305/2013 2 straipsnio 1 dalies n punkte, nėra įsisteigęs kaip vienintelis valdos valdytojas. Iš minėto 2 straipsnio 1 dalies taip pat matyti, kad šios sąlygos turi būti lygiavertės sąlygoms, taikomoms jaunajam ūkininkui, kuris steigiasi kaip vienintelis valdos valdytojas, ir taikomos neatsižvelgiant į teisinį naudos gavėjo steigiamos žemės ūkio valdos statusą. Bet kuriuo atveju valdą turi kontroliuoti jaunieji ūkininkai.
Deleguotojo reglamento Nr. 807/2014 2 straipsnio 1 dalyje nurodyti, pirma, jaunieji ūkininkai, kurie, kaip pareiškėjas pagrindinėje byloje, įsisteigia kartu su kitais fiziniais asmenimis, ir, antra, jaunieji ūkininkai, kurie įsisteigia kaip vieninteliai valdos valdytojai. Pagal šią nuostatą šių dviejų kategorijų ūkininkų teisės pasinaudoti žemės ūkio parama sąlygos turi būti lygiavertės.
Teisės aktuose, kuriuose jaunųjų ūkininkų teisė pasinaudoti parama verslui pradėti priklauso nuo visos žemės ūkio valdos PBS, nustatomi vienodi reikalavimai tiek jauniesiems ūkininkams, kurie steigiasi vieni, tiek jauniesiems ūkininkams, kurie steigiasi kartu su kitais šiai kategorijai nepriklausančiais ūkininkais. Taigi tokie teisės aktai
a fortiori
atitinka Deleguotojo reglamento Nr. 807/2014 2 straipsnio 1 dalyje įtvirtintą lygiavertiškumo reikalavimą.
Siekiant pateikti naudingą atsakymą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui, reikia pažymėti, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamuose nacionalinės teisės aktuose nustatyta 1,5 milijono eurų vienos žemės ūkio valdos PBS viršutinė riba tuo atveju, kai vienu metu įsisteigia du ar daugiau jaunųjų ūkininkų, vietoj 1 milijono eurų tada, kai jaunasis ūkininkas įsisteigia vienas arba, kaip yra pagrindinėje byloje, kartu su kitais šiai kategorijai nepriklausančiais valdos valdytojais. Vis dėlto tokia didesne viršutine riba atsižvelgiama į objektyvų padėties skirtumą. Du ar daugiau jaunųjų ūkininkų, kurie įsisteigia kartu kaip valdos valdytojai, iš esmės gali pagaminti daugiau nei vienas jaunasis ūkininkas. Todėl, nustačius tokią didesnę viršutinę ribą, nepažeidžiamas reikalavimas užtikrinti vienodas jaunųjų ūkininkų galimybės pasinaudoti įsisteigimo parama sąlygas, atsižvelgiant į tai, ar jie įsisteigia vieni, ar kartu su kitais jaunaisiais ūkininkais.
Be abejo, šiuose teisės aktuose taip pat numatytos skirtingos galimybės pasinaudoti įsisteigimo parama sąlygos, priklausomai nuo to, ar jaunasis ūkininkas įsisteigia kartu su kitais jaunaisiais ūkininkais, ar su kitais šiai kategorijai nepriklausančiais ūkininkais. Vis dėlto nei Reglamente Nr. 1305/2013, nei Deleguotajame reglamente Nr. 807/2014 nereikalaujama, kad jaunųjų ūkininkų, kurių situacija yra skirtinga, galimybės pasinaudoti įsisteigimo parama būtų lygiavertės. Be to, jaunųjų ūkininkų įsisteigimo paramos tikslą atitinka tai, kad kartu įsisteigiantiems jauniesiems ūkininkams sąlygos pasinaudoti šia parama yra palankesnės nei jauniesiems ūkininkams, kurie steigiasi kartu su šiai kategorijai nepriklausančiais ūkininkais.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pateiktą klausimą reikia atsakyti: Reglamento Nr. 1305/2013 2, 5 ir 19 straipsniai, siejami su Deleguotojo reglamento Nr. 807/2014 2 ir 5 straipsniais, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, kuriuose numatyta, kad viršutinės ribos, leidžiančios jaunajam ūkininkui, kuris steigiasi ne kaip vienintelis žemės ūkio valdos valdytojas, pasinaudoti parama verslui pradėti, nustatymo kriterijus yra visos žemės ūkio valdos PBS, o ne tik tam jaunajam ūkininkui priklausanti tos žemės ūkio valdos dalis.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (pirmoji kolegija) nusprendžia:

2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1305/2013 dėl paramos kaimo plėtrai, teikiamos Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) lėšomis, kuriuo panaikinamas Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1698/2005, 2, 5 ir 19 straipsniai, siejami su 2014 m. kovo 11 d. Deleguotojo reglamento (ES) Nr. 807/2014, kuriuo papildomas Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (ES) Nr. 1305/2013 dėl paramos kaimo plėtrai, teikiamos Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) lėšomis, ir nustatomos pereinamojo laikotarpio nuostatos, 2 ir 5 straipsniais, turi būti aiškinami taip, kad pagal juos nedraudžiami nacionalinės teisės aktai, kuriuose numatyta, kad viršutinės ribos, leidžiančios jaunajam ūkininkui, kuris steigiasi ne kaip vienintelis žemės ūkio valdos valdytojas, pasinaudoti parama verslui pradėti, nustatymo kriterijus yra visos žemės ūkio valdos standartinė bendra produkcija, o ne tik tam jaunajam ūkininkui priklausanti tos žemės ūkio valdos dalis.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: prancūzų.