CELEX: 62019CJ0100
Præjudiciel forelæggelse
tilnærmelse af lovgivningerne
telekommunikationssektoren
udnyttelse af radiofrekvenserne ved indførelse af systemer, som leverer mobile satellittjenester
beslutning nr. 626/2008/EF
artikel 4, stk. 1, litra c), artikel 7, stk. 1, og artikel 8, stk. 1
supplerende jordbaserede komponenter
tilladelser udstedt af medlemsstaterne
operatørens forpligtelse til at dække en bestemt procentdel af befolkningen i området
manglende opfyldelse
indvirkning

Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 4, stk. 1, litra c), artikel 7, stk. 1, og artikel 8, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 626/2008/EF af 30. juni 2008 om udvælgelse af og udstedelse af tilladelser til systemer, som leverer mobile satellittjenester (mobile satellite services, MSS) (
EUT 2008, L 172, s. 15
, herefter »MSS-beslutningen«).
Denne anmodning er blevet indgivet i forbindelse med en tvist mellem Viasat UK Ltd og Viasat Inc. (herefter samlet »Viasat«) på den ene side og Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT) (det belgiske institut for postvæsen og telekommunikation, herefter »IBPT«) på den anden side vedrørende sidstnævntes afgørelse om at tildele Inmarsat Ventures Ltd c.o. (herefter »Inmarsat«) rettigheder til anvendelse af supplerende jordbaserede komponenter til mobile satellitsystemer.
Retsforskrifter
EU-retten
MSS-beslutningen
Følgende fremgår af 18. og 25. betragtning til MSS-beslutningen:
»(18)
Supplerende jordbaserede komponenter udgør en integrerende del af et mobilt satellitsystem og anvendes typisk til at forbedre de tjenester, der leveres via satellitten i områder, hvor det måske ikke er muligt at få en ubrudt sigtelinje til satellitten på grund af forhindringer som bygninger og terræn. […] En tilladelse til sådanne supplerende jordbaserede komponenter vil derfor hovedsagelig afhænge af lokale forhold. De bør derfor udvælges og godkendes på nationalt plan i overensstemmelse med de betingelser, der er fastlagt i fællesskabsretten. […]
[…]
(25)
Målet for denne beslutning, nemlig at sikre fælles rammer for udvælgelsen af og udstedelsen af tilladelser til operatører af mobile satellitsystemer, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af handlingens omfang og virkninger bedre nås på fællesskabsplan; Fællesskabet kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. traktatens artikel 5. […]«
Beslutningens artikel 1, stk. 1, har følgende ordlyd:
»Formålet med denne beslutning er at lette udviklingen af et konkurrencedygtigt indre marked for mobile satellittjenester (mobile satellite services, »MSS«) over hele Fællesskabet og efterhånden sikre geografisk dækning i alle medlemsstaterne.
Denne beslutning indfører en fællesskabsprocedure for fælles udvælgelse af operatører af mobile satellitsystemer, som bruger 2 GHz-frekvensbåndet, som omfatter frekvenserne fra 1980 til 2010 MHz for jord-til-rum-kommunikation og fra 2170 til 2200 MHz for rum-til-jord-kommunikation, i overensstemmelse med [Kommissionens] beslutning 2007/98/EF [af 14. februar 2007 om samordnet anvendelse af frekvensressourcer i 2 GHz-båndet med sigte på indførelse af systemer, som leverer mobile satellittjenester (
EUT 2007, L 43, s. 32
)]. Den fastlægger desuden bestemmelserne for medlemsstaternes samordnede udstedelse af tilladelser til udvalgte operatører til at anvende de tildelte radiofrekvenser inden for dette bånd til drift af mobile satellitsystemer.«
MSS-beslutningens artikel 2, stk. 2, bestemmer:
»[…] [Der] gælder følgende definitioner:
a)
»mobile satellitsystemer«: elektroniske kommunikationsnet og tilhørende faciliteter, der kan levere radiokommunikationstjenester mellem en mobil jordstation og en eller flere rumstationer eller mellem mobile jordstationer ved hjælp af en eller flere rumstationer eller mellem en mobil jordstation og en eller flere supplerende jordbaserede komponenter, der bruges på faste steder[; e]t sådant system skal omfatte mindst en rumstation
b)
»supplerende jordbaserede komponenter« til mobile satellitsystemer: jordbaserede stationer, der anvendes på faste steder for at forbedre tilgængeligheden af MSS i geografiske områder inden for satellitsystemets/satellitsystemernes dækningsområde, hvor man ikke kan sikre kommunikation med en eller flere rumstationer i den nødvendige kvalitet.«
Afsnit II i MSS-beslutningen med overskriften »Udvælgelsesprocedure« indeholder bl.a. denne beslutnings artikel 3 og 4. Den nævnte beslutnings artikel 3, stk. 1, bestemmer:
»Kommissionen gennemfører en sammenlignende udvælgelsesprocedure med henblik på at udvælge operatører af mobile satellitsystemer. […]«
Samme beslutnings artikel 4, stk. 1, fastsætter:
»Følgende krav til antagelighed finder anvendelse:
[…]
c)
Ansøgerne skal i ansøgningen forpligte sig til følgende:
[…]
ii)
MSS skal være tilgængeligt i alle medlemsstaterne og til mindst 50% af befolkningen og over mindst 60% af hver enkelt medlemsstats samlede landområde senest på det tidspunkt, der er angivet af ansøgeren, men under alle omstændigheder ikke senere end syv år fra datoen for offentliggørelsen af Kommissionens beslutning [om udvælgelse af ansøgere].«
Afsnit III i MSS-beslutningen med overskriften »Tilladelser« indeholder bl.a. denne beslutnings artikel 7-9. Den nævnte beslutnings artikel 7 bestemmer:
»1.   Medlemsstaterne sikrer, at de udvalgte ansøgere i overensstemmelse med den tidsramme og det dækningsområde, som de har forpligtet sig til, i overensstemmelse med artikel 4, stk. 1, litra c), og i overensstemmelse med national lovgivning og fællesskabsretten har ret til at anvende den specifikke radiofrekvens, som Kommissionen har fastlagt i sin beslutning [om udvælgelse af ansøgere], samt ret til at drive et mobilt satellitsystem. De informerer de udvalgte ansøgere om disse rettigheder i overensstemmelse hermed. […]
2.   De rettigheder, som er omfattet af stk. 1, tildeles på følgende fælles betingelser:
a)
Ansøgerne skal anvende de tildelte radiofrekvenser til at levere MSS.
[…]
c)
Ansøgerne skal opfylde alle forpligtelser, de måtte indgå i deres ansøgninger eller under den sammenlignende udvælgelsesprocedure, uanset om den samlede efterspørgsel efter radiofrekvenser overstiger det disponible antal.
[…]«
MSS-beslutningens artikel 8 bestemmer:
»1.   Medlemsstaterne sikrer i overensstemmelse med national lovgivning og fællesskabsretten, at deres kompetente myndigheder til de ansøgere, der er udvalgt i overensstemmelse med afsnit II og har fået tilladelse til at anvende frekvenserne i medfør af artikel 7, udsteder de tilladelser, der måtte være nødvendige for at levere supplerende jordbaserede komponenter til mobile satellitsystemer på deres område.
2.   Medlemsstaterne udvælger og udsteder først tilladelse til operatører af supplerende jordbaserede komponenter til mobile satellitsystemer, når den i afsnit II fastlagte udvælgelsesprocedure er afsluttet ved en kommissionsbeslutning [om udvælgelse af ansøgere]. Dette påvirker ikke anvendelsen af 2 GHz-frekvensen af andre systemer end de systemer, som leverer MSS i overensstemmelse med beslutning 2007/98/EF.
3.   Alle nationale tilladelser til drift af supplerende jordbaserede komponenter til mobile satellitsystemer i 2 GHz-frekvensbåndet udstedes på følgende fælles betingelser:
a)
Ansøgerne skal anvende de tildelte radiofrekvenser til at levere supplerende jordbaserede komponenter til mobile satellitsystemer.
b)
Supplerende jordbaserede komponenter udgør en integrerende del af et mobilt satellitsystem og skal styres af satellitressource- og netforvaltningsmekanismen. De skal anvende samme senderetning og samme del af frekvensbåndet som de tilhørende satellitkomponenter og må ikke øge det tilhørende mobile satellitsystems frekvensbehov.
c)
Uafhængig drift af supplerende jordbaserede komponenter i tilfælde af svigt i satellitkomponenten i det tilhørende mobile satellitsystem må ikke overstige 18 måneder.
d)
Brugsret og tilladelser udstedes for en periode, der udløber senest ved udløbet af tilladelsen for det tilhørende mobile satellitsystem.«
MSS-beslutningens artikel 9 fastsætter:
»1.   Udvalgte operatører er ansvarlige for at overholde alle betingelser i tilknytning til deres tilladelse […]
2.   Medlemsstaterne sikrer, at håndhævelsesbestemmelser, herunder bestemmelser om pålæggelse af sanktioner i tilfælde af overtrædelse af de fælles betingelser i artikel 7, stk. 2, er i overensstemmelse med fællesskabsretten […]. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.
Medlemsstaterne sikrer overvågning af, at disse fælles betingelser overholdes, og træffer i modsat fald relevante foranstaltninger. Medlemsstaterne informerer årligt Kommissionen om resultaterne af denne overvågning, hvis der er fælles betingelser, der ikke er overholdt, og hvis der er truffet håndhævelsesforanstaltninger.
Kommissionen kan med bistand fra det Kommunikationsudvalg, der er nævnt i artikel 10, stk. 1, undersøge eventuelle påståede specifikke overtrædelser af de fælles betingelser. Hvis en medlemsstat informerer Kommissionen om en specifik overtrædelse, undersøger Kommissionen denne påståede overtrædelse med bistand fra Kommunikationsudvalget.
3.   De foranstaltninger, der fastlægger alle hensigtsmæssige vilkår for samordnet anvendelse af de i stk. 2 nævnte håndhævelsesbestemmelser, herunder bestemmelserne for samordnet suspension eller ophævelse af tilladelser i forbindelse med overtrædelser af de fælles betingelser i artikel 7, stk. 2, og som har til formål at ændre ikke-væsentlige bestemmelser i denne beslutning ved at supplere den, vedtages efter forskriftsproceduren med kontrol i artikel 10, stk. 4.«
Beslutningen om udvælgelse
I henhold til artikel 2 i Kommissionens beslutning 2009/449/EF af 13. maj 2009 om udvælgelse af operatører af fælleseuropæiske systemer, der leverer mobile satellittjenester (MSS) (
EUT 2009, L 149, s. 65
, herefter »beslutningen om udvælgelse«), bestemmes:
»I henhold til første udvælgelsesfase i den sammenlignende udvælgelsesprocedure, der er gennemført i overensstemmelse med afsnit II i [MSS-]beslutningen, er Inmarsat […] og Solaris Mobile Limited egnede ansøgere.
Da den samlede efterspørgsel efter radiofrekvenser fra de ansøgere, der er udvalgt i henhold til første udvælgelsesfase i den sammenlignende udvælgelsesprocedure, jf. afsnit II i [MSS-]beslutningen, ikke overstiger de tilgængelige frekvensressourcer som fastlagt i [MSS-beslutningens] artikel 1, stk. 1, […], udvælges Inmarsat […] og Solaris Mobile Limited.«
Artikel 3 i beslutningen om udvælgelse fastsætter:
»De udvalgte ansøgere har tilladelse til at anvende følgende frekvenser i hver medlemsstat, jf. afsnit III i [MSS-]beslutningen:
a)
Inmarsat […]: 1 980-1 995 MHz for jord-til-rum-kommunikation og 2 170-2 185 MHz for rum-til-jord-kommunikation.
[…]«
Beslutningen om udvælgelse blev offentliggjort i
Den Europæiske Unions Tidende
den 12. juni 2009.
Håndhævelsesafgørelsen
Følgende fremgår af ottende betragtning til Kommissionens afgørelse 2011/667/EU af 10. oktober 2011 om vilkårene for en samordnet anvendelse af håndhævelsesbestemmelserne for mobile satellittjenester (mobile satellite services, MSS) i henhold til artikel 9, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 626/2008/EF (
EUT 2011, L 265, s. 25
, herefter »håndhævelsesafgørelsen«):
»På grund af den grænseoverskridende karakter af de fælles betingelser, som er fastlagt i artikel 7, stk. 2, i [MSS-]beslutningen, er det nødvendigt at samordne de nationale procedurer, som fører til håndhævelse i medlemsstaterne, på EU-plan. Manglende konsekvens i anvendelsen af de nationale håndhævelsesprocedurer, navnlig for så vidt angår undersøgelsen af eventuelle trufne foranstaltninger, deres timing og karakter, ville medføre et virvar af håndhævelsesforanstaltninger, som ville være i modstrid med MSS’ fælleseuropæiske karakter.«
Artikel 2, stk. 2, i håndhævelsesafgørelsen bestemmer:
»[…] [Der] forstås ved:
–
»godkendt operatør«: en operatør, som er udvalgt i henhold til beslutning[en om udvælgelse] […], og som har fået en generel tilladelse eller individuelle brugsrettigheder til at bruge de specifikke radiofrekvenser, som fremgår af beslutning[en om udvælgelse] […], og/eller ret til at drive et mobilt satellitsystem
–
»fælles betingelser«: de betingelser, som en godkendt operatørs rettigheder er omfattet af i henhold til [MSS-beslutningens] artikel 7, stk. 2, […]
[…]«
Håndhævelsesafgørelsens artikel 3 bestemmer:
»1.   Hvis en medlemsstat, som har udstedt en tilladelse, konstaterer, at den godkendte operatør ikke overholder én eller flere fælles betingelser og underretter operatøren om dette i henhold til artikel 10, stk. 2, i [Europa-Parlamentets og Rådets] direktiv 2002/20/EF [af 7. marts 2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og ‑tjenester (
EFT 2002, L 108, s. 21
)], skal den samtidig underrette Kommissionen, som derefter underretter de øvrige medlemsstater.
2.   Efter at Kommissionen har fremsendt informationen til medlemsstaterne, jf. stk. 1, undersøger de øvrige medlemsstater, som har udstedt en tilladelse, hvorvidt der er sket en overtrædelse af de relevante fælles betingelser, som hører under deres jurisdiktion, og giver den pågældende godkendte operatør mulighed for at fremføre sine synspunkter.
3.   Senest fem måneder efter, at Kommissionen har fremsendt informationen til medlemsstaterne, jf. stk. 1, fremsender de medlemsstater, som har udstedt en tilladelse, et sammendrag af deres resultater og af de synspunkter, som den pågældende godkendte operatør har fremført, til Kommissionen, som underretter alle de øvrige medlemsstater herom. Senest otte måneder efter, at Kommissionen har fremsendt informationen til medlemsstaterne, jf. stk. 1, indkalder Kommissionen til et møde i Kommunikationsudvalget med henblik på at undersøge den påståede overtrædelse og i givet fald drøfte passende foranstaltninger til at sikre overholdelse i overensstemmelse med de mål, der henvises til i artikel 1, stk. 2.
4.   Medlemsstaterne må ikke træffe nogen endelig afgørelse om den påståede overtrædelse inden mødet i Kommunikationsudvalget, jf. stk. 3.
5.   Efter mødet i Kommunikationsudvalget, jf. stk. 3, træffer den enkelte medlemsstat, som har udstedt en tilladelse, efter at have meddelt den pågældende godkendte operatør sine resultater i henhold til artikel 10, stk. 2, i direktiv 2002/20/EF og være nået til den konklusion, at én eller flere fælles betingelser er overtrådt, hensigtsmæssige og forholdsmæssigt afpassede foranstaltninger, herunder bødestraf, til at sikre, at den pågældende godkendte operatør overholder de fælles betingelser, dog med undtagelse af tilbagekaldelse eller suspension, hvis det er relevant i henhold til deres nationale lovgivning, af tilladelser eller brugsrettigheder, som den pågældende godkendte operatør har fået tildelt.
6.   Ved alvorlige eller gentagne overtrædelser af de fælles betingelser giver en medlemsstat, som har udstedt en tilladelse, og som efter at have truffet de i stk. 5 omhandlede foranstaltninger har til hensigt at vedtage en afgørelse om tilbagekaldelse af en tilladelse i henhold til artikel 10, stk. 5, i direktiv 2002/20/EF, meddelelse til Kommissionen herom og giver en kort beskrivelse af eventuelle foranstaltninger, som den pågældende godkendte operatør har truffet for at overholde håndhævelsesforanstaltningerne. Kommissionen giver de øvrige medlemsstater meddelelse herom.
7.   Senest tre måneder efter at Kommissionen har fremsendt information til medlemsstaterne, jf. stk. 6, indkaldes der til et møde i Kommunikationsudvalget med det formål at samordne en eventuel tilbagekaldelse af en tilladelse i overensstemmelse med målene i artikel 1, stk. 2. Medlemsstater, som har udstedt en tilladelse, afstår i mellemtiden fra at træffe afgørelser, som medfører tilbagekaldelse eller suspension, hvis det er relevant i henhold til deres nationale lovgivning, af tilladelser eller brugsrettigheder, som den pågældende godkendte operatør har fået tildelt.
8.   Efter mødet i Kommunikationsudvalget, jf. stk. 7, kan medlemsstater, som har udstedt en tilladelse, træffe de nødvendige afgørelser med henblik på at tilbagekalde den tilladelse, der blev givet til den pågældende godkendte operatør.
9.   En afgørelse om håndhævelse, jf. stk. 5 og 8, skal sammen med begrundelsen herfor senest en uge, efter at den er truffet, meddeles den pågældende godkendte operatør og Kommissionen, som underretter de øvrige medlemsstater.«
Belgisk ret
Artikel 2 i arrêté royal du 11 février 2013 relatif aux systèmes fournissant des services mobiles par satellite (kongelig anordning af 11.2.2013 om de systemer, der leverer mobile satellittjenester) (
Moniteur belge
af 8.3.2013, s. 14068, herefter »den kongelige MSS-anordning«) bestemmer:
»De udvalgte operatører, der har afgivet meddelelse om levering af elektroniske kommunikationstjenester […] har tilladelse til at drive et mobilt satellitsystem i de følgende frekvensbånd:
o
Inmarsat […]: højst 15 MHz i båndet 1 980-1 995 MHz for jord-til-rum-kommunikation (uplink) og højst 15 MHz i båndet 2 170-2 185 MHz rum-til-jord-kommunikation (downlink)
[…]«
Anordningens artikel 3 bestemmer:
»Mindst 50% af befolkningen og 60% af Belgiens område skal være omfattet senest den 13. juni 2016.«
Den nævnte anordnings artikel 8 bestemmer:
»Udvalgte operatører har tilladelse til at installere en eller flere supplerende jordbaserede komponenter i Belgien på følgende betingelser:
o
De har afgivet en meddelelse om levering af elektroniske kommunikationsnet […].
o
Hver supplerende jordbaseret komponent godkendes af [IBPT], inden den sættes i drift.
o
[IPPT] underrettes om hver supplerende jordbaseret komponents tekniske egenskaber og det sted, hvor de skal installeres, mindst en måned inden den ønskede dato for idriftsættelse.«
Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
Efter den i MSS-beslutningens afsnit II omhandlede udvælgelsesprocedure blev Inmarsat udvalgt af Kommissionen i henhold til artikel 2, stk. 2, i beslutningen om udvælgelse som operatør af de mobile satellitsystemer. Den kongelige MSS-anordning blev vedtaget som følge af denne beslutning.
Den 17. juni 2014 afgav dette selskab en meddelelse til IBPT med henblik på levering af elektroniske kommunikationstjenester bestående af tilslutningstjenester under flyvning med fly, der overflyver Unionen, ved hjælp af et system, der består af både en satellit og et netværk af supplerende jordbaserede komponenter til mobile satellitsystemer, der samlet kaldes »European Aviation Network« (herefter »EAN«). Således som det fremgår af artikel 2 i den kongelige MSS-anordning, omfattede denne meddelelse for Inmarsat tilladelsen til at drive et mobilt satellitsystem i de frekvensbånd, der er angivet i denne artikels stk. 1.
Efter at en første afgørelse blev annulleret under en appelsag, vedtog IBPT den 7. august 2018 en anden afgørelse om at tildele Inmarsat de nødvendige rettigheder til levering af supplerende jordbaserede komponenter til mobile satellitsystemer, som selskabet havde ansøgt om.
Viasat, som er leverandør af telekommunikationstjenester, der navnlig udbyder tilslutningstjenester under flyvning, anlagde sag ved cour d’appel de Bruxelles (appeldomstolen i Bruxelles, Belgien) med påstand om annullation af denne afgørelse. Denne virksomhed har bl.a. gjort gældende, at det følger såvel af MSS-beslutningens artikel 4, stk. 1, litra c), nr. ii), som af artikel 3 i den kongelige MSS-anordning, at Inmarsat var forpligtet til at dække mindst 50% af befolkningen og 60% af Belgiens område senest den 13. juni 2016. Inmarsat opfyldte imidlertid ikke denne betingelse, således at IBPT efter denne dato ikke burde have kunnet give tilladelse til leveringen af de omtvistede supplerende jordbaserede komponenter til mobile satellitsystemer.
Satellitoperatøren Eutelsat SA, der er partner med Viasat i forbindelse med levering af tilslutningstjenester under flyvning, er interveneret til støtte for Viasats påstand om annullation.
IBPT har for sit vedkommende anført, at instituttet – for at give tilladelse til at levere de pågældende supplerende jordbaserede komponenter til mobile satellitsystemer – ikke kunne basere sig udelukkende på de betingelse, der er fastsat i artikel 8 i den kongelige MSS-anordning, eftersom den dækningsforpligtelse, der følger af MSS-beslutningens artikel 4, stk. 1, litra c), som Viasat henviser til, alene vedrører det, en operatør skal forpligte sig til i sin ansøgning. Ifølge IBPT er dækningsforpligtelsen og den tidsramme, der er fastsat herfor, imidlertid ikke uden virkning, for så vidt som det tilkommer IBPT inden for rammerne af instituttets kontrolbeføjelse efter godkendelse af leveringen af supplerende jordbaserede komponenter til mobile satellitsystemer i givet fald at sanktionere Inmarsat for selskabets manglende opfyldelse.
Inmarsat, der er enigt med IBPT, har anført, at selskabet konstruerede en satellitstation på landjorden i Grækenland og opsendte dets satellit til EAN den 28. juni 2017, som blev sat i drift den 29. august samme år. I øvrigt havde selskabet ansøgt om og opnået de nødvendige tilladelser til at anbringe supplerende jordbaserede komponenter til mobile satellitsystemer i alle EU-medlemsstater – med undtagelse af Rumænien – samt i Norge og Schweiz,
Ifølge cour d’appel de Bruxelles (appeldomstolen i Bruxelles) er det ubestridt, at Inmarsat i forbindelse med selskabets ansøgning med henblik på at blive udvalgt som operatør af mobile satellittjenester indgik de i MSS-beslutningens artikel 4, stk. 1, litra c), omhandlede forpligtelser. Det er desuden godtgjort, at Inmarsat ikke opfyldte dækningsforpligtelsen på 50% af befolkningen og 60% af Belgiens område senest den 13. juni 2016, hvor Inmarsats EAN-tjeneste endnu ikke var operationel, fordi den nævnte satellit stadig ikke var blevet opsendt.
På denne baggrund er den forelæggende ret af den opfattelse, at artikel 3 i den kongelige MSS-anordning, for at denne bestemmelse kan have effektiv virkning, i første omgang bør fortolkes således, at opfyldelsen af den heri fastsatte dækningsforpligtelse udgør en nødvendig og forudgående forudsætning for udøvelsen af de rettigheder, der er blevet indrømmet de udvalgte operatører, og navnlig retten til at installere en eller flere supplerende jordbaserede komponenter til mobile satellitsystemer i Belgien. Rækkevidden af den nævnte bestemmelse skal imidlertid fortolkes i overensstemmelse med MSS-beslutningen, som bestemmelsen skal gennemføre.
I denne henseende har den forelæggende ret præciseret, at artikel 3 i den kongelige MSS-anordning adskiller sig fra MSS-beslutningens artikel 4, stk. 1, litra c), for så vidt som sidstnævnte bestemmelse vedrører en forpligtelse, som den operatør, der ansøger om udvælgelse, skal indgå inden denne udvælgelse. MSS-beslutningens artikel 7, stk. 2, bestemmer derimod, at de rettigheder, som de udvalgte ansøgere tildeles, er underlagt andre betingelser, herunder den betingelse, at ansøgerne »skal opfylde alle forpligtelser, de måtte indgå i deres ansøgninger«. Derudover bestemmer MSS-beslutningens artikel 8, at medlemsstaterne skal sikre, at deres kompetente myndigheder »til de ansøgere, der er udvalgt i overensstemmelse med afsnit II og har fået tilladelse til at anvende frekvens[ressourcerne] i medfør af artikel 7, udsteder« de tilladelser, der måtte være nødvendige til levering af supplerende jordbaserede komponenter til mobile satellitsystemer på deres område.
I en situation som den i hovedsagen omhandlede, hvor den manglende opfyldelse af dækningsforpligtelsen på den fastsatte dato er blevet endeligt bekræftet, er cour d’appel de Bruxelles (appeldomstolen i Bruxelles) af den opfattelse, at det på forhånd må være at foretrække, at den kompetente nationale myndighed af procesøkonomiske hensyn skal eller kan undlade at give tilladelse til leveringen af supplerende jordbaserede komponenter til mobile satellitsystemer, i stedet for at give tilladelse hertil og senere sanktionere den manglende opfyldelse af denne forpligtelse. Det kunne i denne henseende hævdes, at den udvalgte ansøger, som ikke senest den 13. juni 2016 har opfyldt den i MSS-beslutningens artikel 4, stk. 1, litra c), nr. ii), omhandlede dækningsforpligtelse, i realiteten ikke længere har brugsretten til de pågældende radiofrekvenser og heller ikke ret til at drive et mobilt satellitsystem.
Den forelæggende ret har tilføjet, at manglende sanktionering af, at den udvalgte operatør ikke overholder tidsrammen, vil fratage den dækningsforpligtelse, som de ansøgende operatører har indgået i udvælgelsesfasen, sin effektive virkning.
På denne baggrund har cour d’appel de Bruxelles (appeldomstolen i Bruxelles) besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
»1)
Skal [MSS-beslutningens] artikel 4, stk. 1, litra c), nr. ii), artikel 7, stk. 1, og artikel 8, stk. 1, […] fortolkes således, at medlemsstaternes kompetente myndigheder således som omhandlet i beslutningens artikel 8, stk. 1, i tilfælde, hvor det viser sig, at den operatør, der er udvalgt i henhold til afsnit II i nævnte beslutning, ikke har leveret mobile satellittjenester via et mobilt satellitsystem inden den skæringsdato, der er fastsat i beslutningens artikel 4, stk. 1, litra c), nr. ii), kan nægte at give tilladelse til deployering af supplerende jordbaserede komponenter med den begrundelse, at operatøren ikke har overholdt den forpligtelse, som denne har indgået i sin ansøgning?
2)
Såfremt det første spørgsmål besvares benægtende, skal de samme bestemmelser da fortolkes således, at medlemsstaternes kompetente myndigheder således som omhandlet i nævnte beslutnings artikel 8, stk. 1, kan nægte at give tilladelse til deployering af supplerende jordbaserede komponenter [til mobile satellitsystemer] til denne operatør med den begrundelse, at denne ikke har opfyldt dækningsforpligtelsen senest den 13. juni 2016?«
Om de præjudicielle spørgsmål
Med spørgsmålene, som skal behandles samlet, ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om MSS-beslutningens artikel 8, stk. 1, sammenholdt med denne beslutnings artikel 7, stk. 1, skal fortolkes således, at medlemsstaternes kompetente myndigheder – i tilfælde, hvor det viser sig, at en operatør, der er udvalgt i henhold til afsnit II i nævnte beslutning, og som i henhold til samme beslutnings artikel 7 har tilladelse til at anvende radiofrekvenser, ikke har leveret mobile satellittjenester ved hjælp af et mobilt satellitsystem inden den skæringsdato, der er fastsat i MSS-beslutningens artikel 4, stk. 1, litra c), nr. ii) – skal eller i det mindste kan nægte at udstede de tilladelser, der måtte være nødvendige for at levere supplerende jordbaserede komponenter til mobile satellitsystemer, til denne operatør med den begrundelse, at denne ikke har opfyldt den forpligtelse, som den pågældende operatør indgik i sin ansøgning.
Med henblik på at besvare disse spørgsmål bemærkes indledningsvis, at MSS-beslutningen i overensstemmelse med sidstnævntes artikel 1, stk. 1, andet afsnit, for det første på EU-niveau indfører en procedure for fælles udvælgelse af operatører af mobile satellitsystemer, som bruger 2 GHz-frekvensbåndet, og for det andet fastlægger bestemmelserne for medlemsstaternes samordnede udstedelse af tilladelser til udvalgte operatører til at anvende de tildelte radiofrekvenser inden for dette bånd til drift af mobile satellitsystemer.
Hvad for det første angår udvælgelsen af operatører bestemmer MSS-beslutningens artikel 3, stk. 1, som udgør en del af dennes afsnit II, at Kommissionen med henblik herpå gennemfører en sammenlignende udvælgelsesprocedure.
I denne henseende fastlægger beslutningens artikel 4, stk. 1, de krav til antagelighed, der finder anvendelse. Blandt disse kriterier indeholder MSS-beslutningens artikel 4, stk. 1, litra c), nr. ii), kriteriet om, at ansøgeren forpligter sig til, at den mobile satellittjeneste skal være tilgængelig i alle medlemsstaterne og til mindst 50% af befolkningen og over mindst 60% af hver enkelt medlemsstats samlede landområde senest på det tidspunkt, der er angivet af ansøgeren, men under alle omstændigheder ikke senere end syv år fra datoen for offentliggørelsen af Kommissionens beslutning om udvælgelse af ansøgere.
Hvad for det andet angår medlemsstaternes samordnede udstedelse af tilladelser til udvalgte operatører til at anvende de specifikke radiofrekvenser til drift af mobile satellitsystemer omfatter MSS-beslutningens afsnit III med overskriften »Tilladelser« artikel 7-9. Sidstnævntes artikel 7 med overskriften »Udstedelse af tilladelser til de udvalgte ansøgere« bestemmer i stk. 1, at medlemsstaterne sikrer, at de udvalgte ansøgere i overensstemmelse med den tidsramme og det dækningsområde, som de har forpligtet sig til, i overensstemmelse med denne beslutnings artikel 4, stk. 1, litra c), og i overensstemmelse med national lovgivning og EU-retten har ret til at anvende den specifikke radiofrekvens, som Kommissionen har fastlagt i sin beslutning om udvælgelse af ansøgere, samt ret til at drive et mobilt satellitsystem.
I denne sammenhæng bestemmer MSS-beslutningens artikel 7, stk. 2, at de rettigheder, som er omfattet af denne artikels stk. 1, tildeles på bestemte fælles betingelser. I denne forbindelse fastlægger beslutningens artikel 7, stk. 2, litra c), den betingelse, at de udvalgte ansøgere skal opfylde alle forpligtelser, de måtte indgå i deres ansøgninger eller under den sammenlignende udvælgelsesprocedure.
Det følger i øvrigt af MSS-beslutningens artikel 8, stk. 1 med overskriften »Supplerende jordbaserede komponenter«, at medlemsstaterne i overensstemmelse med national lovgivning og EU-retten sikrer, at deres kompetente myndigheder til de ansøgere, der er udvalgt i overensstemmelse med denne beslutnings afsnit II, og som har fået tilladelse til at anvende radiofrekvenserne i medfør af nævnte beslutnings artikel 7, udsteder de tilladelser, der måtte være nødvendige for at levere supplerende jordbaserede komponenter til mobile satellitsystemer på deres område. I henhold til stk. 3 i nævnte artikel 8 udstedes alle nationale tilladelser til drift af supplerende jordbaserede komponenter til mobile satellitsystemer i 2 GHz-frekvensbåndet på de fælles betingelser, der er opregnet i stk. 3, litra a)-d).
MSS-beslutningens artikel 9 har overskriften »Overvågning og håndhævelse« og fastslår bl.a. i stk. 2, at medlemsstaterne dels sikrer, at håndhævelsesbestemmelser, herunder bestemmelser om pålæggelse af sanktioner i tilfælde af overtrædelse af de fælles betingelser i beslutningens artikel 7, stk. 2, er i overensstemmelse med fællesskabsretten, dels sikrer overvågning af, at disse betingelser overholdes, og i modsat fald træffer relevante foranstaltninger. Kommissionen vedtog håndhævelsesafgørelsen om vilkårene for en samordnet anvendelse af disse bestemmelser på grundlag af artikel 9, stk. 3.
Det bemærkes på baggrund af disse indledende bemærkninger, at Inmarsat i medfør af artikel 2, stk. 2, i beslutningen om udvælgelse er én af de to ansøgere, der blev udvalgt som operatører af systemer, som leverer mobile satellittjenester.
I nærværende sag fremgår det af de sagsakter, som Domstolen råder over, at Inmarsat, efter at selskabet blev udvalgt, i Belgien fik tildelt de i MSS-beslutningens artikel 7, stk. 1, omhandlede rettigheder.
Hvad angår den tilladelse, der er nødvendig for at levere supplerende jordbaserede komponenter til mobile satellitsystemer, som omhandlet i MSS-beslutningens artikel 8, stk. 1, udstedte IBPT tilladelsen med hensyn til Belgiens område til Inmarsat ved afgørelse af 7. august 2018.
Det er imidlertid ubestridt, at denne virksomhed ikke opfyldte den dækningsforpligtelse, som den indgik i sin ansøgning i overensstemmelse med MSS-beslutningens artikel 4, stk. 1, litra c), nr. ii), dvs. at Inmarsats tjeneste skal være tilgængelig i alle medlemsstaterne og til mindst 50% af befolkningen og over mindst 60% af hver enkelt medlemsstats samlede landområde ikke senere end syv år fra datoen for offentliggørelsen af beslutningen om udvælgelse truffet den 12. juni 2009. Den 12. juni 2016 var Inmarsats satellit nemlig endnu ikke opsendt, og den tjeneste, som Inmarsat havde foreslået at levere, var endnu ikke operationel.
Det er i denne sammenhæng, at den forelæggende ret, som skal efterprøve lovligheden af IBPT’s afgørelse af 7. august 2018, ønsker oplyst, hvilke konsekvenser der skal drages i forbindelse med den tilladelse, der er nødvendig for at levere supplerende jordbaserede komponenter til mobile satellitsystemer. Nærmere bestemt ønsker den oplyst, om den nævnte manglende opfyldelse skal betragtes som en obligatorisk eller i givet fald fakultativ grund til at afslå denne tilladelse.
I denne henseende bemærkes for så vidt angår ordlyden af MSS-beslutningens artikel 8, stk. 1, at udstedelsen af den tilladelse, der måtte være nødvendig for at levere supplerende jordbaserede komponenter til mobile satellitsystemer, i overensstemmelse med denne bestemmelse er underlagt to betingelser, nemlig at den operatør, der ansøger om denne tilladelse, er en ansøger, der er udvalgt i overensstemmelse med MSS-beslutningens afsnit II, og at den pågældende har fået tilladelse til at anvende frekvensressourcerne i medfør af denne beslutnings artikel 7.
I nærværende sag er den første af de to i foregående præmis nævnte betingelser opfyldt, eftersom Inmarsat er en »udvalgt ansøger« i henhold til artikel 2 i beslutningen om udvælgelse, som hverken er blevet ændret eller ophævet.
Hvad angår den anden betingelse fremgår det af de sagsakter, som Domstolen råder over, at Inmarsat i Belgien har opnået de i MSS-beslutningens artikel 7, stk. 1, omhandlede rettigheder, herunder retten til at anvende de specifikke radiofrekvenser, der er fastlagt i beslutningen om udvælgelse. Der foreligger ikke for Domstolen nogen oplysninger, der tyder på, at Inmarsat har fået frataget sidstnævnte ret i mellemtiden.
Således opfylder en operatør som Inmarsat de to betingelser, som udstedelsen af den i denne doms præmis 46 anførte tilladelse, der er nødvendig for at levere supplerende jordbaserede komponenter til mobile satellitsystemer, er underlagt. Heraf følger det, at en sådan tilladelse ifølge en ordlydsfortolkning af MSS-beslutningens artikel 8, stk. 1, ikke kan nægtes med den begrundelse, at den pågældende operatør ikke har opfyldt den dækningsforpligtelse, som denne har indgået i sin ansøgning inden den skæringsdato, der er fastsat i beslutningens artikel 4, stk. 1, litra c), nr. ii).
Den sammenhæng, hvori bestemmelsen indgår, bekræfter en sådan fortolkning.
Det skal nemlig for det første bemærkes, at MSS-beslutningens artikel 8, stk. 3, der fastslår, at alle nationale tilladelser til drift af supplerende jordbaserede komponenter til mobile satellitsystemer udstedes på de fælles betingelser, der er opregnet i litra a)-d), ikke nævner opfyldelsen af de forpligtelser, som en udvalgt ansøger indgår i sin ansøgning, herunder den i beslutningens artikel 4, stk. 1, litra c), nr. ii), omhandlede dækningsforpligtelse. For det andet udgør opfyldelsen af disse forpligtelser, som det fremgår af denne doms præmis 38, en af de fælles betingelser, der er opregnet i den nævnte beslutnings artikel 7, stk. 2, som de rettigheder, der er omfattet af denne artikels stk. 1, er underlagt.
Det følger imidlertid af MSS-beslutningens artikel 9, stk. 2, at de konsekvenser, der skal drages i tilfælde af overtrædelse af de i beslutningens artikel 7, stk. 2, omhandlede fælles betingelser, skal være genstand for en samordnet anvendelse. I øvrigt præciseres disse konsekvenser i håndhævelsesafgørelsen, der er vedtaget på grundlag af den nævnte beslutnings artikel 9, stk. 3.
Den procedure, der i denne sammenhæng skal følges, er beskrevet i håndhævelsesafgørelsens artikel 3.
I denne henseende fremgår det af håndhævelsesafgørelsens artikel 3, stk. 5, sammenholdt med denne artikels stk. 1-4, at en medlemsstat, der konstaterer, at én eller flere fælles betingelser overtrædes, efter at denne har underrettet Kommissionen, som derefter underretter de øvrige medlemsstater og indkalder til et møde i Kommunikationsudvalget med henblik på at undersøge den angivelige overtrædelse, i første omgang træffer hensigtsmæssige og forholdsmæssigt afpassede foranstaltninger, dog med undtagelse af tilbagekaldelse eller suspension af tilladelser eller brugsrettigheder, som den pågældende godkendte operatør har fået tildelt.
Det følger i øvrigt af den nævnte artikel 3, stk. 6-8, at medlemsstater, som har udstedt en tilladelse, ved alvorlige eller gentagne overtrædelser af de fælles betingelser i anden omgang – efter at have truffet de i samme artikels stk. 5 omhandlede foranstaltninger og forinden givet meddelelse til Kommissionen, og efter at der af afholdt møde i Kommunikationsudvalget – kan træffe de nødvendige afgørelser med henblik på at tilbagekalde den tilladelse, der blev givet til den pågældende godkendte operatør.
Heraf følger, at manglende overholdelse af en fælles betingelse, der er nævnt i MSS-beslutningens artikel 7, stk. 2, såsom en udvalgt operatørs manglende opfyldelse af den i beslutningens artikel 4, stk. 1, litra c), nr. ii), omhandlede dækningsforpligtelse, ikke i sig selv medfører, at de i den nævnte beslutnings artikel 7, stk. 1, omhandlede tilladelser tilbagekaldes, idet en sådan tilbagekaldelse forudsætter, at den to-trins-procedure, som er beskrevet i håndhævelsesafgørelsens artikel 3, overholdes. Viasat og Eutelsats argument, hvorefter en udvalgt operatør såsom Inmarsat, der ikke opfylder en sådan dækningsforpligtelse, på grund af denne manglende opfyldelse ikke længere har ret til at anvende 2 GHz-frekvensbåndet og følgelig ikke længere kan anses for at være godkendt i henhold til MSS-beslutningens artikel 7, stk. 1, til at deployere et mobilt satellitsystem i denne del af frekvensressourcerne, kan således ikke tiltrædes.
Tværtimod bliver den udvalgte operatør, så længe denne procedure ikke har ført til en afgørelse om tilbagekaldelse, ved med at råde over de i MSS-beslutningens artikel 7, stk. 1, omhandlede tilladelser, således at den i denne doms præmis 46 anførte anden betingelse for udstedelse af den nødvendige tilladelse til levering af supplerende jordbaserede komponenter til mobile satellitsystemer fortsat er opfyldt.
Endelig understøtter de mål at sikre fælles rammer for udstedelsen af tilladelser til operatører af mobile satellitsystemer og forbedre satellittjenester ved hjælp af supplerende jordbaserede komponenter, som MSS-beslutningen forfølger, således som dette navnlig fremgår af 18. og 25. betragtning til denne beslutning, den fortolkning, hvorefter en medlemsstat ikke kan nægte en operatør, der opfylder de to betingelser i den nævnte beslutnings artikel 8, stk. 1, de tilladelser, der er nødvendige for at levere supplerende jordbaserede komponenter til mobile satellitsystemer, på grund af denne operatørs manglende opfyldelse af den dækningsforpligtelse, som denne indgik i sin ansøgning, men kan i givet fald indlede den procedure, der er beskrevet i håndhævelsesafgørelsens artikel 3.
Den forelæggende ret har imidlertid henvist til den omstændighed, at det i en situation som den i hovedsagen omhandlede, hvori den manglende opfyldelse af dækningsforpligtelsen i MSS-beslutningens artikel 4, stk. 1, litra c), nr. ii), er blevet endeligt bekræftet, af procesøkonomiske hensyn ville være at foretrække, at den kompetente nationale myndighed skal eller i det mindste kan undlade at give den tilladelse, der er nødvendig for leveringen af supplerende jordbaserede komponenter til mobile satellitsystemer, i stedet for at give tilladelsen og senere sanktionere den manglende opfyldelse af denne forpligtelse.
I denne henseende bemærkes, at en sådan tilgang hverken har noget grundlag i MSS-beslutningen eller i håndhævelsesafgørelsen og ville fratage sidstnævnte sin effektive virkning, for så vidt som den samordnede procedure, der udtrykkeligt er fastlagt heri i tilfælde af overtrædelse af de i MSS-beslutningens artikel 7, stk. 2, fastsatte fælles betingelser, ville blive omgået.
Som det imidlertid fremgår af ottende betragtning til håndhævelsesafgørelsen, tilsigter denne procedure netop at undgå manglende konsekvens i anvendelsen af de nationale håndhævelsesprocedurer, der ville medføre et virvar af håndhævelsesforanstaltninger, som ville være i modstrid med mobile satellittjenesters fælleseuropæiske karakter.
Henset til samtlige ovenstående betragtninger skal de forelagte spørgsmål besvares med, at MSS-beslutningens artikel 8, stk. 1, sammenholdt med denne beslutnings artikel 7, stk. 1, skal fortolkes således, at medlemsstaternes kompetente myndigheder – i tilfælde, hvor det viser sig, at en operatør, der er udvalgt i henhold til afsnit II i nævnte beslutning, og som i henhold til samme beslutnings artikel 7 har tilladelse til at anvende radiofrekvenser, ikke har leveret mobile satellittjenester ved hjælp af et mobilt satellitsystem inden den skæringsdato, der er fastsat i MSS-beslutningens artikel 4, stk. 1, litra c), nr. ii) –ikke har beføjelse til at nægte at udstede de tilladelser, der måtte være nødvendige for at levere supplerende jordbaserede komponenter til mobile satellitsystemer, til denne operatør med den begrundelse, at denne ikke har opfyldt den forpligtelse, som den pågældende operatør indgik i sin ansøgning.
Sagsomkostninger
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagsomkostningerne. Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.

På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Anden Afdeling) for ret:

Artikel 8, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 626/2008/EF af 30. juni 2008 om udvælgelse af og udstedelse af tilladelser til systemer, som leverer mobile satellittjenester (mobile satellite services, MSS), sammenholdt med denne beslutnings artikel 7, stk. 1, skal fortolkes således, at medlemsstaternes kompetente myndigheder – i tilfælde, hvor det viser sig, at en operatør, der er udvalgt i henhold til afsnit II i nævnte beslutning, og som i henhold til samme beslutnings artikel 7 har tilladelse til at anvende radiofrekvenser, ikke har leveret mobile satellittjenester ved hjælp af et mobilt satellitsystem inden den skæringsdato, der er fastsat i artikel 4, stk. 1, litra c), nr. ii), i beslutning nr. 626/2008 – ikke har beføjelse til at nægte at udstede de tilladelser, der måtte være nødvendige for at levere supplerende jordbaserede komponenter til mobile satellitsystemer, til denne operatør med den begrundelse, at denne ikke har opfyldt den forpligtelse, som den pågældende operatør indgik i sin ansøgning.

Underskrifter
(
*1
) – Processprog: fransk.