CELEX: 62014CJ0461
Nesplnenie povinnosti členským štátom
Smernica 2009/147/ES
Ochrana voľne žijúceho vtáctva
Osobitne chránené územia
Smernica 85/337/EHS
Posudzovanie vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie
Smernica 92/43/EHS
Ochrana prirodzených biotopov

Európska komisia svojím podaním navrhuje, aby Súdny dvor určil, že Španielske kráľovstvo si nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 3 smernice Rady 85/337/EHS z 27. júna 1985 o posudzovaní vplyvov určitých verejných a súkromných projektov na životné prostredie (
Ú. v. ES L 175
, 1985, s. 40; Mim. vyd. 15/001, s. 248), zmenenej a doplnenej smernicou Rady 97/11/ES z 3. marca 1997 (
Ú. v. ES L 73
, 1997, s. 5; Mim. vyd. 15/003, s. 151) (ďalej len „smernica 85/337“), z článku 4 ods. 4 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/147/ES z 30. novembra 2009 o ochrane voľne žijúceho vtáctva (
Ú. v. EÚ L 20
, 2009, s. 7, ďalej len „smernica o ochrane vtáctva“) a z článku 6 ods. 2 smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (
Ú. v. ES L 206
, 1992, s. 7; Mim vyd. 15/002, s. 102, ďalej len „smernica o biotopoch“), tým, že neprijalo potrebné opatrenia, aby sa na osobitne chránenom území (ďalej len „OCHÚ“) „Campiñas de Sevilla“ predišlo poškodeniu prirodzených biotopov a biotopov druhov, ako aj rušeniu druhov, pre ktoré bolo toto územie vytvorené.
Právny rámec
Smernica 85/337
Podľa článku 2 ods. 1 smernice 85/337 členské štáty prijmú všetky potrebné opatrenia, aby zabezpečili, že pred udelením povolenia sa všetky projekty, ktoré pravdepodobne budú mať podstatný vplyv na životné prostredie z dôvodu, okrem iného, ich charakteru, veľkosti, alebo umiestnenia, budú podliehať postupu povolenia a budú posúdené z hľadiska ich vplyvov. Tieto projekty sú definované v článku 4.
Článok 3 uvedenej smernice stanovuje:
„Posudzovanie dopadu na životné prostredie identifikuje, popíše a posúdi náležitým spôsobom, pri každom prípade jednotlivo a v súlade s článkami 4 až 11, priame a nepriame vplyvy projektu na nasledujúce faktory:
—
ľudské bytosti, živočíšstvo a rastlinstvo;
—
pôdu, vodu, vzduch, podnebie a krajinu;
—
hmotný majetok a kultúrne dedičstvo;
—
súčinnosť medzi faktormi uvedenými v prvej, druhej a tretej zarážke.“
Podľa článku 4 tej istej smernice:
„1.   … projekty uvedené v prílohe I podliehajú posúdeniu v súlade s článkami 5 až 10.
2.   …členské štáty určia pre projekty uvedené v prílohe II na základe:
a)
skúmania každého jednotlivého prípadu,
alebo
b)
prahov alebo kritérií stanovených členskými štátmi,
či budú podliehať posúdeniu v súlade s článkami 5 až 10.
Členské štáty môžu rozhodnúť uplatňovať oba postupy uvedené v písm. a) a b).
3.   Ak sa vykonáva skúmanie každého jednotlivého prípadu, alebo ak sú stanovené prahy alebo kritériá pre potreby článku 2, vezmú sa do úvahy príslušné výberové kritériá uvedené v prílohe III.
…“
Príloha I smernice 85/337 obsahuje zoznam projektov, ktoré sú predmetom jej článku 4 ods. 1 Vo svojom bode 7 písm. a) a b) uvádza „stavb[u] rozsiahlych železničných tratí a letísk so základnou dĺžkou štartovacej dráhy 2100 metrov a viac“, ako aj „stavb[u] diaľnic a ciest prvej kategórie“.
Bod 2 s názvom „Umiestnenie projektov“ prílohy III tejto smernice stanovuje, pokiaľ ide o výberové kritériá uvedené v článku 4 ods. 3 uvedenej smernice:
„Musí sa zvážiť citlivosť životného prostredia v pravdepodobne zasiahnutej zemepisnej oblasti, a najmä:
—
využitie existujúcej pôdy,
—
relatívny dostatok, kvalita a regeneratívna schopnosť prírodných zdrojov oblasti,
—
absorpčná schopnosť prírodného prostredia najmä so zreteľom na:
a)
močariská;
…
d)
prírodné rezervácie a parky;
e)
oblasti vyčlenené alebo chránené právnymi predpismi členských štátov; špeciálne chránené oblasti určené členskými štátmi podľa [smernice Rady 79/409/EHS z 2. apríla 1979 o ochrane voľne žijúceho vtáctva (
Ú. v. ES L 103
, 1979, s. 1; Mim. vyd. 15/001, s. 98) a smernice o biotopoch];
…“
Smernica o ochrane vtáctva
Smernica 79/409 bola opakovane podstatným spôsobom zmenená a doplnená. V záujme jasnosti a prehľadnosti tak došlo ku kodifikácii uvedenej smernice smernicou o ochrane vtáctva.
V súlade s článkom 1 smernice o ochrane vtáctva sa táto smernica vzťahuje na ochranu všetkých druhov voľne žijúceho vtáctva prirodzene sa vyskytujúceho na európskom území členských štátov, na ktoré sa uplatňuje Zmluva o FEÚ. Zahŕňa ochranu, starostlivosť a kontrolu týchto druhov a stanovuje pravidlá ich využívania.
Článok 4 tejto smernice stanovuje:
„1.   Druhy uvedené v prílohe 1 sú predmetom zvláštnych opatrení týkajúcich sa ochrany ich biotopov, aby sa zabezpečilo ich prežitie a rozmnožovanie v areáli [oblasti –
neoficiálny preklad
] ich rozšírenia.
V tejto súvislosti sa venuje pozornosť:
a)
druhom, ktorým hrozí vyhynutie;
b)
druhom citlivým na špecifické zmeny biotopov;
c)
druhom, ktoré sú považované za vzácne vzhľadom na svoju malú početnosť alebo obmedzené rozšírenie v danej oblasti;
d)
iným druhom, ktoré vyžadujú zvláštnu pozornosť z dôvodov špecifického charakteru ich biotopov.
Ako podklady na vyhodnotenie sa berú do úvahy trendy a kolísanie početnosti populácií.
Členské štáty klasifikujú najmä podľa počtu a veľkosti najvhodnejšie územia ako osobitne chránené územia na zachovanie týchto druhov, berúc do úvahy požiadavky na ochranu týchto druhov v geografických oblastiach mora a pevniny, kde sa uplatňuje táto smernica.
2.   Členské štáty prijmú podobné opatrenia pre pravidelne sa vyskytujúce sťahovavé druhy, ktoré nie sú uvedené v prílohe I, berúc do úvahy potrebu ich ochrany v geografických oblastiach mora a pevniny, kde sa uplatňuje táto smernica, čo sa týka oblastí ich hniezdenia, preperovania a zimovania a miest odpočinku na ich migračných trasách. Na tento účel venujú členské štáty zvláštnu pozornosť ochrane mokradí a hlavne mokradí medzinárodného významu.
…
4.   Čo sa týka ochrany oblastí [chránených území –
neoficiálny preklad
] uvedených vyššie v odsekoch 1 a 2, členské štáty prijmú vhodné opatrenia, aby zabránili znečisteniu alebo poškodzovaniu biotopov alebo akýmkoľvek rušivým vplyvom pôsobiacim na vtáctvo, pokiaľ by boli vážne vzhľadom na ciele tohto článku. Členské štáty sa takisto budú snažiť zabrániť znečisteniu alebo poškodzovaniu biotopov mimo týchto chránených území.“
Popri viacerých iných druhoch sa v prílohe I smernice o ochrane vtáctva spomína aj
Otis tarda
(drop veľký).
Smernica o biotopoch
Podľa svojho článku 2 ods. 1 má smernica o biotopoch za cieľ prispievať k zabezpečeniu biologickej rôznorodosti prostredníctvom ochrany prirodzených biotopov divokej fauny a flóry na európskom území členských štátov, ktoré sú stranami Zmluvy.
Článok 6 ods. 1 až 3 tejto smernice stanovuje:
„1.   Pre osobitne chránené územia vytvoria členské štáty potrebné ochranné opatrenia obsahujúce v prípade potreby príslušné plány riadenia, osobitne navrhnuté pre dané lokality alebo začlenené do ďalších plánov rozvoja, a primerané štatutárne, administratívne alebo zmluvné opatrenia, ktoré zodpovedajú ekologickým požiadavkám typov prirodzených biotopov uvedených v prílohe I a druhov uvedených v prílohe II, vyskytujúcich sa v týchto lokalitách.
2.   Členské štáty podniknú primerané kroky, aby sa na osobitne chránených územiach predišlo poškodeniu prirodzených biotopov a biotopov druhov, ako aj rušeniu druhov, pre ktoré boli územia označené za chránené, pokiaľ by takéto rušenie bolo podstatné vo vzťahu k cieľom tejto smernice.
3.   Akýkoľvek plán alebo projekt, ktorý priamo nesúvisí so správou lokality alebo nie je potrebný pre ňu, ale môže pravdepodobne významne ovplyvniť túto lokalitu, či už samotne, alebo v spojení s inými plánmi alebo projektmi, podlieha primeranému odhadu jeho dosahov na danú lokalitu z hľadiska cieľov ochrany lokality. Na základe výsledkov zhodnotenia dosahov na lokalitu a podľa ustanovení odseku 4 príslušné vnútroštátne orgány súhlasia s plánom alebo projektom iba po presvedčení sa, že nepriaznivo neovplyvní integritu príslušnej lokality, a v prípade potreby po získaní stanoviska verejnosti.“
Podľa článku 7 uvedenej smernice:
„Záväzky vyplývajúce z článku 6 ods. 2, 3 a 4 tejto smernice nahradia akékoľvek záväzky vyplývajúce z prvej vety článku 4 ods. 4 smernice 79/409/EHS, pokiaľ ide o územia klasifikované podľa článku 4 ods. 1 alebo podobne uznané podľa článku 4 ods. 2 uvedenej smernice, a to odo dňa vykonania tejto smernice alebo oznámenia, alebo uznania členským štátom podľa smernice 79/409/EHS, ak je tento druhý dátum neskorší.“
Okolnosti predchádzajúce sporu a konanie pred podaním žaloby
Komisia v nadväznosti na sťažnosť podanú vo februári 2010 týkajúcu sa projektu výstavby novej vysokorýchlostnej železničnej trate medzi Sevillou (Španielsko) a Almeriou (Španielsko), úseky „Marchena‑Osuna I“, „Marchena‑Osuna II“, ako aj „Variante de Osuna“ zaslala 17. júna 2011 Španielskemu kráľovstvu výzvu, v ktorej tvrdila, že tento členský štát nesplnil svoje povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 3 smernice 85/337, článku 4 ods. 4 smernice o ochrane vtáctva a článku 6 ods. 2 smernice o biotopoch. K tejto sťažnosti bola pripojená správa o možných vplyvoch prác na priečnej železničnej osi v Andalúzii pri jej prechode OCHÚ „Campiñas de Sevilla“.
Projekt ako celok stanovuje na jednej strane práce na zlepšenie infraštruktúry a prispôsobenie existujúcej železničnej trate a na druhej strane dodatočné konštrukčné práce potrebné na realizáciu a uvedenie do prevádzky novej železničnej plošiny.
Pokiaľ ide o časť týkajúcu sa zlepšenia a prispôsobenia existujúcej trate, posúdenie vplyvov na životné prostredie bolo predložené na verejné prerokovanie 4. júla 2006. Rozhodnutím z 26. novembra 2006 bolo v súlade s uvedeným posúdením prijaté vyhlásenie o vplyve na životné prostredie. Práce súvisiace s infraštruktúrou začali 4. decembra 2007 a boli prerušené v roku 2009. Uvedený projekt stanovuje prechod prirodzenou lokalitou, ktorú španielske orgány 29. júla 2008 klasifikovali ako OCHÚ pre vtáctvo. Vyhlásenie tejto lokality za OCHÚ nasledovalo po schválení predmetného projektu a vyhlásenia o jeho vplyve na životné prostredie španielskymi orgánmi. Predmetná lokalita však už bola od roku 1998 klasifikovaná pod č. 238 v zozname území dôležitých pre ochranu vtáctva v Európe, konkrétne
Inventory of Important Bird Areas in the European Community
(ďalej len „IBA 98“).
Dňa 20. júla 2011 Španielske kráľovstvo podalo žiadosť na Komisiu o predĺženie lehoty na odpoveď, ktorej sa vyhovelo.
Dňa 20. septembra 2011 Španielske kráľovstvo odpovedalo na výzvu.
Listom z 20. júna 2013 zaslala Komisia Španielskemu kráľovstvu odôvodnené stanovisko, v ktorom mu vytýkala, že si nesplnilo povinnosti podľa článku 3 smernice 85/337, článku 4 ods. 4 smernice o ochrane vtáctva a článku 6 ods. 2 smernice o biotopoch.
Dňa 21. augusta 2013 Španielske kráľovstvo odpovedalo na toto odôvodnené stanovisko, pričom k svojmu listu priložilo prílohu, ktorá predstavovala správu s názvom „Análisis de la afección del Eje Ferroviario Transversal a la avifauna de la ZEPA Campiñas de Sevilla“ (Analýza vplyvov priečnej železničnej osi na vtáctvo v OCHÚ „Campiñas de Sevilla“) vypracovanú v júli 2013 Agentúrou pre životné prostredie a vodu Consejería de Agricultura, Pesca y Medio Ambiente de la Junta de Andalucia (regionálne ministerstvo poľnohospodárstva, rybolovu a životného prostredia pre oblasť Andalúzie, Španielsko).
Keďže Komisia považovala opatrenia prijaté Španielskym kráľovstvom naďalej za nedostatočné, rozhodla sa podať túto žalobu.
O prípustnosti žaloby
Argumentácia účastníkov konania
Španielske kráľovstvo spochybňuje prípustnosť žaloby z dôvodu, že sa zakladá na inej výhrade, ako bola tá, o ktorú sa Komisia opierala v konaní pred podaním žaloby.
V tejto súvislosti tento členský štát tvrdí, že počas konania pred podaním žaloby bol predmet sporu jasne vymedzený úsekmi železničnej trate „Marchena‑Osuna I“ a „Marchena‑Osuna II“. Vo svojej žalobe však Komisia vytýka Španielskemu kráľovstvu nesplnenie požiadaviek smernice 85/337, aj pokiaľ ide o úsek „Variante de Osuna“ v dĺžke 3 km, čím rozšírila predmetu sporu.
Komisia pripomína, že konanie o porušení bolo začaté na základe sťažnosti týkajúcej sa projektu novej vysokorýchlostnej železničnej trate medzi Sevillou a Almeriou, úsekov „Marchena‑Osuna I“, „Marchena‑Osuna II“ a „Variante de Osuna“. V dôsledku toho, hoci skutočnosti zakladajúce nesplnenie povinnosti, na ktoré sa výslovne odkazuje v konaní, sa týkajú úsekov „Marchena‑Osuna I“ a „Marchena‑Osuna II“, odkaz na širší kontext, do ktorého projekt patrí, je relevantný.
Posúdenie Súdnym dvorom
Na úvod je vhodné uviesť, že v prejednávanej veci nie je správnosť odôvodneného stanoviska a riadny priebeh konania, ktoré mu predchádzalo, sporný. Španielska vláda však tvrdí, že výhrada predložená v žalobe sa líši od výhrady vo výzve a v odôvodnenom stanovisku.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry výzva adresovaná Komisiou dotknutému členskému štátu a potom odôvodnené stanovisko vydané Komisiou predstavujú hranice predmetu sporu, ktoré už nemôžu byť ďalej rozšírené. Možnosť dotknutého členského štátu predložiť svoje vyjadrenie totiž predstavuje – aj v prípade, ak sa rozhodne ju nevyužiť – dôležitú záruku priznanú Zmluvou a jej dodržanie je podstatnou formálnou podmienkou konania o nesplnení povinnosti členským štátom. V dôsledku toho sa odôvodnené stanovisko a žaloba Komisie musia zakladať na rovnakých výhradách, ako sú uvedené vo výzve, ktorou sa začalo konanie pred podaním žaloby (rozsudok z 3. septembra 2014, Komisia/Španielsko,
C‑127/12
, neuverejnený,
EU:C:2014:2130
, bod
a citovaná judikatúra).
Komisia však môže po výzve spresniť svoje výhrady, pokiaľ ich predmet zostane v podstate rovnaký (rozsudok z 3. septembra 2014, Komisia/Španielsko,
C‑127/12
, neuverejnený,
EU:C:2014:2130
, bod
).
V prejednávanej veci treba poznamenať, že predmet sporu, ako bol vymedzený v konaní pred podaním žaloby, bol rozšírený alebo zmenený.
Treba konštatovať, že úsek „Variante de Osuna“ nebol v konaní pred podaním žaloby preskúmaný a že žaloba preto musí byť vyhlásená za neprípustnú v rozsahu, v akom sa týka tohto úseku.
O nesplnení povinnosti
O prvom žalobnom dôvode založenom na porušení článku 3 smernice 85/337
Argumentácia účastníkov konania
Komisia predovšetkým spresňuje, že nepopiera, že posúdenie vplyvov na životné prostredie bolo vykonané pre celý predmetný projekt a netvrdí ani to, že tento projekt bol rozdelený na úseky, aby sa zabránilo posúdeniu jeho kumulatívnych vplyvov na životné prostredie. Prvý žalobný dôvod Komisie sa tak týka skutočnosti, že posúdenie vplyvov na životné prostredie, ktoré bolo vykonané, nespĺňa požiadavky článku 3 smernice 85/337.
Komisia vytýka Španielskemu kráľovstvu, že si nesplnilo povinnosti vyplývajúce z článku 3 uvedenej smernice tým, že neidentifikovalo, neopísalo ani neposúdilo vhodným spôsobom účinky predmetného projektu vysokorýchlostnej železničnej trate na životné prostredie a konkrétne na vtáctvo. Sporné posúdenie vplyvov na životné prostredie nezohľadnilo skutočnosť, že železničná trať mala prechádzať ekologicky citlivým územím, ktorého význam bol uznaný vedeckou obcou od roku 1998 a bol uvedený v IBA 98.
Podľa Komisie predmetné vyhlásenie o vplyve na životné prostredie neuvádzalo biotopy primárnej dôležitosti pre život vtákov, ako sú mokrade, konkrétne lagúna Ojuelos. Okrem toho druhy vtáctva vyskytujúceho sa na predmetnom území boli jednoducho vymenované a nebolo vykonané vôbec žiadne posúdenie účinkov projektu na dotknuté druhy. Navyše závery posúdenia vplyvov na životné prostredie, ktoré boli vykonané, sa obmedzovali len na to, že uvádzali dve všeobecné opatrenia ochrany, konkrétne prerušenie prác počas období rozmnožovania a výchovy potomstva, ako aj potrebu prijať opatrenia na zabránenie rizika usmrtenia vtákov elektrickým prúdom.
Komisia tiež zdôrazňuje, že predmetný projekt bude naďalej vyvolávať účinky na vtáky aj po ukončení prác. Fungovanie vysokorýchlostnej železničnej trate by jednoznačne malo účinky na život vtákov, ako hluk, nebezpečenstvo zrážky, usmrtenie elektrickým prúdom, ktorými sa posúdenie vplyvov na životné prostredie vykonané španielskymi orgánmi nezaoberalo. Komisia vo svojej replike uvádza, že vzhľadom na to, že konečným cieľom projektu bola realizácia a uvedenie do prevádzky novej vysokorýchlostnej trate, pri pôvodnom posúdení vplyvov mala byť zohľadnená fáza používania tejto trate, s cieľom vyhnúť sa tomu, že rozdelenie projektu spôsobí nezrovnalosti v komplexnej ochrane životného prostredia, o ktorú sa usiluje.
Španielske orgány porušili z dôvodu absencie primeraného posúdenia vplyvov predmetného projektu na životné prostredie aj povinnosť, podľa ktorej musia pred prijatím rozhodnutia týkajúceho sa žiadosti o vykonanie uvedeného projektu informovať dotknutú verejnosť o možných účinkoch tohto projektu na danú lokalitu.
Komisia sa domnieva, že skutočnosť, že plánovaná vysokorýchlostná železničná trať má byť rovnobežná s bežnou železničnou traťou, nemá za následok obmedzenie škodlivých účinkov na vtáctvo. Vysokorýchlostná železničná trať by mala intenzívnejšie a invazívnejšie účinky ako tie, ku ktorým dochádza v prípade bežnej železničnej trate, t. j. účinky, ktoré neboli správne posúdené, nielen pokiaľ ide o potrebné práce a konštrukcie, ale aj o ďalšie používanie vysokorýchlostnej železničnej trate.
Komisia tvrdí, že smernica 85/337 pripisuje osobitný význam posúdeniu možných účinkov projektu, ak má byť vykonaný v lokalitách ekologického významu, najmä podľa bodu 2 s názvom „Umiestnenie projektov“ prílohy III tejto smernice, ktorý kladie, pokiaľ ide o kritériá uvedené v článku 4 ods. 3 uvedenej smernice, osobitný zreteľ na močariská.
Okrem toho sa Komisia domnieva, že záväzok prijatý Španielskym kráľovstvom vykonať dodatočné posúdenie vplyvov na životné prostredie potvrdzuje, že povoleniu projektu nepredchádzalo primerané posúdenie týchto vplyvov.
Španielske kráľovstvo spochybňuje namietané nesplnenie povinnosti. V prvom rade tvrdí, že neexistuje žiadny právny predpis ukladajúci povinnosť uviesť vo vyhláseniach o vplyve na životné prostredie, že určitá lokalita sa uvádza v zozname území dôležitých pre ochranu vtáctva v Európe (ďalej len „IBA“). Súdny dvor opakovane uznal, že IBA nemal žiadny záväzný účinok (rozsudok z 19. mája 1998, Komisia/Holandsko,
C‑3/96
,
EU:C:1998:238
, bod
). Jediný význam, ktorý mu Súdny dvor pripísal, je, že môže byť použitý členským štátom ako referenčný prvok na posúdenie toho, či v prípade absencie vedeckých dôkazov klasifikoval dostatočný počet a rozsah území ako OCHÚ (rozsudok z 28. júna 2007, Komisia/Španielsko,
C‑235/04
,
EU:C:2007:386
, body
a
).
Tvrdenie predložené Komisiou tak nebude relevantné, pokiaľ ide o posúdenie existencie porušenia článku 3 smernice 85/337 z dôvodu, že posúdenie vplyvov na životné prostredie sa vo všeobecnosti nevzťahuje na priame a nepriame účinky na životné prostredie a osobitne na vtáky. Relevantná bude len skutočnosť, že posúdenie vplyvov na životné prostredie identifikuje dotknutú faunu a umožňuje prijať primerané opatrenia na zabránenie možným nepriaznivým účinkom a ich náprave. Vykonané posúdenie vplyvov na životné prostredie však spĺňalo tieto požiadavky v celom rozsahu, aj bez uvedenia v IBA 98.
Po druhé Španielske kráľovstvo sa domnieva, že existencia močarísk alebo území zákonom vyhlásených za chránené nebola zahrnutá v prílohe I smernice 85/337, ale v prílohe III tejto smernice, takže takéto skutočnosti považuje Európska únia za skutočnosti relatívneho významu a nie zásadného.
Po tretie Španielske kráľovstvo sa domnieva – pokiaľ ide o tvrdenie Komisie týkajúce sa skutočnosti, že existencia železničnej trate rovnobežnej s navrhovanou traťou vyvoláva intenzívnejšie a invazívnejšie účinky, ktoré môžu mať kumulatívne účinky, ktoré neboli posúdené –, že vykonané posúdenie vplyvov na životné prostredie umožňuje dospieť k záveru, že tieto účinky budú podstatne zmiernené vďaka konštrukcii novej železničnej trate, ktorá je rovnobežná s existujúcou traťou a je v krátkej vzdialenosti od nej.
Po štvrté Španielske kráľovstvo sa domnieva, že vykonané posúdenie vplyvov na životné prostredie stanovuje dostatočné preventívne a nápravné opatrenia, konkrétne dodržanie období rozmnožovania stepných vtákov zastavením prác, výstavbu chodníkov pozdĺž trate, ktoré boli vytvorené po tom, ako sa preskúmali tieto práce, aby sa zabránilo priamemu ovplyvneniu druhov vtáctva, ako aj iné opatrenia na ochranu ovzdušia, pôdy, hydrologického systému, ktoré tiež posilňujú prevenciu negatívnych účinkov na vtáctvo.
Navyše tieto opatrenia boli rozšírené aj s prihliadnutím na vyhlásenie jednej časti dotknutého územia za OCHÚ.
Po piate Španielske kráľovstvo zdôrazňuje, že posúdenie vplyvov na predmetné životné prostredie sa vzťahuje len na projekt týkajúci sa zemných prác, výstavby plošiny a oplotenia.
Okrem toho tento členský štát tvrdí, že Komisia sa dopustila skresleného výkladu úmyslu španielskych orgánov vykonať nové posúdenie vplyvov na životné prostredie, keďže bolo výslovne stanovené, že neskôr bude začatý ďalší projekt pozostávajúci z uskutočnenia prác potrebných na uvedenie železničnej trate do prevádzky, vrátane elektrického vedenia, ktoré tiež bude musieť byť podrobené zodpovedajúcemu posúdeniu. V tomto ohľade Komisia doposiaľ nepreukázala, že plánovanie dvoch po sebe idúcich projektov, ktoré sú predmetom jednotlivých posúdení, ohrozuje účel a postupy stanovené v smernici 85/337.
Na záver Španielske kráľovstvo tvrdí, že skutočnosť, že populácia stepných vtákov sa zvýšila počas a po uskutočnení prác, dokazuje, že vykonané posúdenie je postačujúce. Podľa neho opatrenia prijaté na základe vykonaného posúdenia vplyvov na životné prostredie ochránili vtáctvo a umožnili dosiahnutie konečného cieľu predmetných smerníc.
Posúdenie Súdnym dvorom
Na úvod treba pripomenúť, že rozsah povinnosti posúdenia vplyvov na životné prostredie vyplýva z článku 3 smernice 85/337, podľa ktorej posudzovanie dopadu na životné prostredie identifikuje, opíše a posúdi náležitým spôsobom, pri každom prípade jednotlivo a v súlade s článkami 4 až 11, priame a nepriame vplyvy projektu na ľudské bytosti, živočíšstvo a rastlinstvo, pôdu, vodu, vzduch, podnebie a krajinu, hmotný majetok a kultúrne dedičstvo, ako aj súčinnosť medzi týmito faktormi (rozsudok z 24. novembra 2011, Komisia/Španielsko,
C‑404/09
,
EU:C:2011:768
, bod
).
V tejto súvislosti Súdny dvor tiež opakovane rozhodol, že pôsobnosť smernice 85/337 je rozsiahla a jej cieľ široký (rozsudok z 28. februára 2008, Abraham a i.,
C‑2/07
,
EU:C:2008:133
, bod
). Okrem toho článok 2 ods. 1 smernice 85/337 ukladá členským štátom povinnosť, aby projekty, ktoré pravdepodobne budú mať podstatný vplyv na životné prostredie z dôvodu, okrem iného, ich charakteru, veľkosti, alebo umiestnenia, podliehali postupu povolenia a boli posúdené z hľadiska ich vplyvov. V tomto ohľade sa táto smernica snaží o celkové posúdenie vplyvov projektov alebo ich zmien na životné prostredie (rozsudok z 28. februára 2008, Abraham a i.,
C‑2/07
,
EU:C:2008:133
, bod
).
V prejednávanej veci Komisia tvrdí, že posúdenie vplyvov na životné prostredie vykonané podľa smernice 85/337, vzťahujúce sa na práce na infraštruktúre potrebné pre fungovanie vysokorýchlostnej železničnej trate medzi Sevillou a Almeriou na úsekoch „Marchena‑Osuna I“ a „Marchena‑Osuna II“ a zahŕňajúce stavebné práce na koľajniciach a železničnej trati, ako aj výstavbu vyvýšenej a rozšírenej plošiny, je neprimerané, pretože nespomína existenciu lokality uvedenej v IBA 98 a nezohľadňuje skutočnosť, že sporný projekt prechádza lokalitou, ktorá má mimoriadny ekologický význam.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že z ustálenej judikatúry vyplýva, že prináleží Komisii, aby preukázala existenciu údajného nesplnenia povinnosti. Komisia musí Súdnemu dvoru predložiť dôkazy nevyhnutné na to, aby preveril existenciu tohto nesplnenia si povinnosti bez toho, aby sa opieral o akúkoľvek domnienku (rozsudok z 20. mája 2010, Komisia/Španielsko,
C‑308/08
,
EU:C:2010:281
, bod
a citovaná judikatúra).
V prvom rade, pokiaľ ide o tvrdenie Komisie založené v podstate na tom, že posúdenie vplyvov na životné prostredie, ktoré bolo vykonané, malo uvádzať, že územie dotknuté týmto sporným projektom bolo územím významným pre vtáctvo Európy, a že bolo od roku 1998 uvedené v IBA 98, predtým ako bolo španielskymi orgánmi klasifikované ako OCHÚ v roku 2008, treba uviesť, že Súdny dvor rozhodol, že tento zoznam môže byť použitý ako referenčný prvok aj keď nie je právne záväzný, umožňujúci posúdiť, či členský štát klasifikoval ako OCHÚ dostatočný počet a veľkosť území (pozri v tomto zmysle rozsudok z 28. júna 2007, Komisia/Španielsko,
C‑235/04
,
EU:C:2007:386
, bod
).
Je potrebné konštatovať, že IBA 98 predstavuje aktualizovaný zoznam významných vtáčích území v Španielsku, ktorý v prípade neexistencie opačných vedeckých dôkazov predstavuje referenčný prvok umožňujúci posúdiť, či tento členský štát klasifikoval ako OCHÚ územia dostatočné z hľadiska počtu a veľkosti tak, aby bola zabezpečená ochrana všetkých druhov vtákov vymenovaných v prílohe I smernice 79/409, ako aj sťahovavých druhov, ktoré nie sú v tejto prílohe uvedené (pozri v tomto zmysle rozsudky z 28. júna 2007, Komisia/Španielsko,
C‑235/04
,
EU:C:2007:386
, bod
, a z 18. decembra 2007, Komisia/Španielsko,
C‑186/06
,
EU:C:2007:813
, bod
).
Treba však uviesť, že žiadne ustanovenie smernice 85/337 neukladá povinnosť, aby posúdenie vplyvov na životné prostredie uvádzalo, že územie dotknuté projektom podliehajúce takémuto posúdeniu je uvedené v IBA. Uvedené tvrdenie Komisie treba preto zamietnuť.
V druhom rade, pokiaľ ide o tvrdenie Komisie, podľa ktorého predmetné posúdenie vplyvov na životné prostredie neidentifikovalo, neopísalo ani neposúdilo vhodným spôsobom účinky predmetného projektu na životné prostredie a konkrétne na vtáctvo, treba uviesť, že z dôvodu neposkytnutia presnejšieho a podrobnejšieho vysvetlenia nemožno dospieť k záveru, ako v podstate uviedol generálny advokát v bode 41 svojich návrhov, že z právneho hľadiska bolo dostatočne preukázané, že to tak bolo.
Pokiaľ ide o identifikáciu druhov vtákov vyskytujúcich sa na území dotknutom predmetným projektom, treba konštatovať, že napriek chýbajúcemu odkazu na IBA 98, predmetné posúdenie vplyvov na životné prostredie odkazuje na osobitosť tohto územia, pokiaľ ide o vtáctvo; obsahuje zoznam druhov vtákov vymenovaných v prílohe I smernice o ochrane vtáctva vyskytujúceho sa na uvedenom území, najmä
Otis tarda
(drop veľký) a uvádza kategóriu ochrany uplatniteľnú na každý z týchto druhov vtákov. Uvedené posúdenie taktiež identifikuje určité opatrenia určené na zachovanie týchto druhov, ako prerušenie prác počas období rozmnožovania a výchovy potomstva alebo aj zákaz odstraňovať vegetáciu v období od marca do júla, aby sa zabránilo nepriaznivým účinkom na rozmnožovanie. Komisia však nespresňuje dôvody, pre ktoré boli tieto opatrenia z hľadiska projektu, ktorého sa predmetné posúdenie konkrétne týkalo, nedostatočné.
V treťom rade, pokiaľ ide o tvrdenie Komisie, podľa ktorého sa vyhlásenie o vplyve na životné prostredie nevzťahovalo na lagúnu Ojuelos, ktorá sa nachádza na území dodatočne klasifikovanom ako OCHÚ, zo skúmania skutočností zo spisu vyplýva, že táto lagúna, ako aj jej úloha a význam, boli opísané v predmetnom posúdení vplyvov na životné prostredie.
V štvrtom rade, pokiaľ ide o argumentáciu Komisie, podľa ktorej predmetný projekt naďalej vyvolával účinky na vtáky aj po ukončení prác, keďže fungovanie vysokorýchlostnej železničnej trate má jednoznačne účinky na život vtákov, ako hluk, zrážky alebo úraz elektrickým prúdom, ktorými sa nezaoberalo počas posúdenia vplyvov na životné prostredie vykonaného španielskymi orgánmi, treba konštatovať, že uvedené posúdenie neidentifikovalo dostatočne presne opatrenia, ktoré je potrebné prijať, aby sa zabránilo týmto rizikám.
Treba však poznamenať, ako v podstate uviedol generálny advokát v bodoch 37 a 51 svojich návrhov, že ako Komisia zdôraznila vo svojom odôvodnenom stanovisku, ako aj v rámci tohto konania, predmetné posúdenie vplyvov na životné prostredie nie je v rozpore s článkom 3 smernice 85/337, pretože nepokrýva celý sporný projekt. Žalobný dôvod, ktorý Komisia prvýkrát predložila v tomto zmysle v replike, treba preto v súlade s judikatúrou pripomenutou v bode 26 tohto rozsudku vyhlásiť za neprípustný.
V piatom rade Komisia tvrdí, že predmetné posúdenie vplyvov na životné prostredie dostatočne nepreskúmalo dôsledky spojené s prácami a konštrukciami potrebnými z hľadiska výstavby vysokorýchlostnej železničnej trate rovnobežnej s existujúcou železničnou traťou, ako aj ďalšieho využitia uvedenej plánovanej trate.
V tomto ohľade treba konštatovať, že predmetné posúdenie vplyvov na životné prostredie preukázalo, že trať rovnobežná s existujúcou železničnou traťou bola najvhodnejším riešením z hľadiska životného prostredia bez toho, aby Komisia, ktorej podľa judikatúry uvedenej v bode 50 tohto rozsudku prináleží predložiť dôkaz o údajnom nesplnení povinnosti, podložila svoje tvrdenia, podľa ktorých by dve rovnobežné železničné trate mohli mať na životné prostredie väčšie negatívne účinky z viacerých hľadísk.
Z toho vyplýva, že žalobný dôvod založený na porušení článku 3 smernice 85/337 treba zamietnuť.
O druhom žalobnom dôvode založenom na porušení článku 4 ods. 4 smernice o ochrane vtáctva
Argumentácia účastníkov konania
Vo svojom druhom žalobnom dôvode Komisia vytýka Španielskemu kráľovstvu škodlivé následky vyplývajúce z projektu výstavby vysokorýchlostnej železničnej trate medzi Sevillou a Almeriou pre určité druhy vtákov uvedené v prílohe I smernice o ochrane vtáctva.
Komisia sa domnieva, že Španielske kráľovstvo si tým, že povolilo výstavbu vysokorýchlostnej železničnej trate na území uvedenom v zozname IBA 98, nesplnilo svoje povinnosti podľa článku 4 ods. 4 smernice o ochrane vtáctva.
Podľa Komisie, vzhľadom na to, že územie „Campiñas de Sevilla“ bolo neskoro klasifikované ako OCHÚ, konkrétne v júli 2008, po ukončení postupu posudzovania vplyvov na životné prostredie a napriek tomu, že samotné práce sa už začali, španielske orgány mali prijať primerané ochranné opatrenia v súlade s ustanoveniami článku 4 ods. 4 smernice o ochrane vtáctva (rozsudky z 20. septembra 2007, Komisia/Taliansko,
C‑388/05
,
EU:C:2007:533
, bod
, a z 18. decembra 2007, Komisia/Španielsko,
C‑186/06
,
EU:C:2007:813
, bod
). Táto povinnosť existuje až do určenia územia ako OCHÚ a podľa judikatúry Súdneho dvora je potrebné ju splniť predtým, ako sa konštatuje zníženie počtu vtákov alebo sa konkretizuje riziko zániku chráneného druhu (rozsudok z 2. augusta 1993, Komisia/Španielsko,
C‑355/90
,
EU:C:1993:331
, bod
). V dôsledku toho sa Komisia domnieva, že Španielske kráľovstvo si tým, že povolilo výstavbu vysokorýchlostnej železničnej trate na území uvedenom v zozname IBA 98 nesplnilo svoje povinnosti podľa článku 4 ods. 4 prvej vety smernice o ochrane vtáctva, konkrétne prijať vhodné opatrenia, aby sa zabránilo zakázaným škodlivým vplyvom na územiach dotknutých týmto projektom, ktoré sa mali klasifikovať ako OCHÚ.
Komisia tvrdí, že uskutočnené stavebné práce podstatným spôsobom zmenili environmentálne vlastnosti dotknutého územia, najmä z dôvodu konštrukcie vyvýšenej plošiny a dvojitého bezpečnostného oplotenia. Tieto zmeny mohli podľa nej spôsobiť významné obmedzenie prístupu vtáctva k miestam, kde odpočíva, kŕmi sa a rozmnožuje.
Okrem toho Komisia tvrdí, že vykonané posúdenie vplyvov na životné prostredie sa ukázalo ako nedostatočné, pokiaľ ide o možné účinky predmetného projektu na vtáky v dotknutej zóne a pokiaľ ide o nápravné a kompenzačné opatrenia, v súlade s článkom 3 smernice 85/337, čo viedlo k nedostatočnej identifikácii rizík, ktoré spôsobuje tento projekt.
Španielske kráľovstvo tvrdí, že na dosiahnutie súladu s článkom 4 ods. 4 smernice o ochrane vtáctva nie je nevyhnutné dodržať postupy stanovené touto smernicou pre územia výslovne vyhlásené za OCHÚ. Naopak sa domnieva, že postačí, aby členské štáty pred klasifikáciou týchto území prijali opatrenia zamerané na zachovanie a ochranu vtáctva. V tomto ohľade sa Španielske kráľovstvo domnieva, že prijalo primerané ochranné opatrenia najmä obmedzením období prác týkajúcich sa zemných prác v závislosti od obdobia rozmnožovania vtákov a výstavbou chodníkov pozdĺž trate, aby sa zabránilo priamemu ovplyvneniu druhov vtáctva, ako aj montážou zariadení na zabránenie zrážok s vtáctvom.
Okrem toho sa domnieva, že článok 4 ods. 4 smernice o ochrane vtáctva bol dodržaný vzhľadom na to, že populácia v OCHÚ „Campiñas de Sevilla“ sa počas obdobia medzi rokmi 2001 a 2012 neznížila, ale zvýšila.
Posúdenie Súdnym dvorom
Článok 4 ods. 4 smernice o ochrane vtáctva ukladá členským štátom povinnosť prijať náležité opatrenia, aby na OCHÚ zabránili znečisteniu alebo poškodzovaniu biotopov, ako aj akýmkoľvek rušivým vplyvom pôsobiacim na vtáctvo, pokiaľ by boli vážne vzhľadom na ciele uvedeného článku.
V tejto súvislosti je po prvé potrebné pripomenúť, že podľa judikatúry Súdneho dvora musia členské štáty dodržiavať povinnosti, ktoré im vyplývajú z prvej vety článku 4 ods. 4 smernice o ochrane vtáctva, aj keď dotknuté územia neboli klasifikované ako OCHÚ, pokiaľ sa zdá, že mali byť (rozsudky z 18. decembra 2007, Komisia/Španielsko,
C‑186/06
,
EU:C:2007:813
, bod
a zo 14. januára 2016, Komisia/Bulharsko,
C‑141/14
,
EU:C:2016:8
, bod
).
Naopak, pokiaľ ide o územia klasifikované ako OCHÚ podľa článku 7 smernice o biotopoch, povinnosti, ktoré vyplývajú z prvej vety článku 4 ods. 4 smernice o ochrane vtáctva, sa nahrádzajú najmä povinnosťami vyplývajúcimi z článku 6 ods. 2 smernice o biotopoch odo dňa uplatnenia tejto smernice alebo odo dňa klasifikácie na základe smernice o ochrane vtáctva, ak je tento dátum neskorší (rozsudok z 18. decembra 2007, Komisia/Španielsko,
C‑186/06
,
EU:C:2007:813
, bod
a citovaná judikatúra).
Článok 4 ods. 4 smernice o ochrane vtáctva sa preto uplatňuje len na situáciu predchádzajúcu klasifikovaniu geografickej oblasti s názvom „Campiñas de Sevilla“ ako OCHÚ.
V tomto ohľade, ako bolo pripomenuté v bode 52 tohto rozsudku, sa Súdny dvor domnieval, že IBA 98, ktorý predstavuje aktualizovaný zoznam významných vtáčích území v Španielsku, predstavuje v prípade neexistencie opačných vedeckých dôkazov referenčný prvok umožňujúci posúdiť, či tento členský štát klasifikoval ako OCHÚ územia dostatočné z hľadiska počtu a veľkosti tak, aby bola zabezpečená ochrana všetkých druhov vtákov vymenovaných v prílohe I smernice o ochrane vtáctva, ako aj sťahovavých druhov, ktoré nie sú v tejto prílohe uvedené.
Je však nesporné, že v geografickej oblasti s názvom „Campiñas de Sevilla“, ktorá sa nachádza v provincii Sevilla, hniezdia druhy stepných vtákov uvedené v prílohe I smernice o ochrane vtáctva, takže bola zapísaná do IBA 98 pred tým, ako bola rozhodnutím z 29. júla 2008 určená za OCHÚ.
Zdá sa teda, že také územie, ktoré si vyžadovalo klasifikáciu ako OCHÚ pred 29. júlom 2008, patrí pod režim ochrany stanovený v prvej vete článku 4 ods. 4 smernice o ochrane vtáctva v súlade s judikatúrou uvedenou v bodoch 70 a 71 tohto rozsudku.
Po druhé sa na účely preukázania nesplnenia povinností vyplývajúcich z článku 4 ods. 4 prvej vety smernice o ochrane vtáctva treba odvolať
mutatis mutandis
na judikatúru Súdneho dvora v oblasti porušenia článku 6 ods. 2 smernice o biotopoch, keďže pojmy tohto posledného uvedeného ustanovenia vo veľkej miere zodpovedajú pojmom v článku 4 ods. 4 prvej vete smernice o ochrane vtáctva (rozsudok zo 14. januára 2016, Komisia/Bulharsko,
C‑141/14
,
EU:C:2016:8
, bod
a citovaná judikatúra).
Podľa tejto judikatúry sa musí porušenie dotknutého ustanovenia konštatovať hneď, ako Komisia preukáže, že existuje pravdepodobnosť alebo riziko, že projekt zhorší biotopy chránených druhov vtáctva alebo bude významne rušiť tieto druhy (rozsudok zo 14. januára 2016, Komisia/Bulharsko,
C‑141/14
,
EU:C:2016:8
, bod
).
Preto je potrebné preskúmať, či Komisia preukázala, že existuje pravdepodobnosť alebo riziko, že predmetný projekt povedie na území „Campiñas de Sevilla“, ktoré bolo oneskorene klasifikované ako OCHÚ, k zhoršeniu alebo rušeniu podľa predchádzajúceho bodu.
Zo spisu vyplýva, že výstavba rýchlostnej železničnej trate, ktorá vyžaduje predovšetkým výstavbu koľajníc, vyvýšenej plošiny, ako aj práce týkajúce sa zemných prác, a ktorá prechádza územím obývaným viacerými druhmi uvedenými v prílohe I smernice o ochrane vtáctva, môže viesť k značným rušeniam a zhoršeniu biotopov chránených druhov vtáctva.
Je pravda, ako tvrdí Španielske kráľovstvo, že tento členský štát prijal určité opatrenia zamerané na vyváženie účinkov stavebných prác, ako obmedzenie takýchto prác počas obdobia rozmnožovania vtákov alebo výstavbu chodníkov pozdĺž železničnej trate.
Ako v podstate uviedol generálny advokát v bodoch 75 a 77 svojich návrhov, tieto opatrenia však nevylučujú, aby mohla nová železničná plošina, ktorá prechádza biotopom významným pre určité druhy vtáctva, vrátane
Otis tarda
(drop veľký), viesť k značným rušeniam a zhoršeniu biotopov chránených druhov vtáctva.
Skutočnosť, že sa podľa Španielskeho kráľovstva predmetná populácia vtákov zvýšila, nespochybňuje toto odôvodnenie.
Treba pripomenúť, že povinnosť ochrany totiž existuje ešte predtým, ako sa konštatuje zníženie počtu vtákov alebo sa konkretizuje riziko zániku chráneného druhu vtákov (rozsudok zo 14. januára 2016, Komisia/Bulharsko,
C‑141/14
,
EU:C:2016:8
, bod
a citovaná judikatúra).
Je preto potrebné konštatovať, že Španielske kráľovstvo si pred 29. júlom 2008 nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 4 ods. 4 smernice o ochrane vtáctva, a že žalobe Komisii je potrebné v tomto bode vyhovieť.
Naopak nemožno prijať tvrdenie Komisie, podľa ktorého bude mať používanie predmetnej železničnej trate významný vplyv na vtáky nachádzajúce sa na dotknutom území najmä z dôvodu rušení spôsobených hlukom, ako aj rizika usmrtenia elektrickým prúdom a zrážok.
Ako uviedol generálny advokát v bode 69 svojich návrhov, ide totiž o účinky spojené s možným neskorším povolením prác potrebných pre fungovanie železničnej trate po dodatočnom posúdení vplyvov na životné prostredie, kým sporný projekt sa týka zlepšenia existujúcej infraštruktúry, t. j. najmä výstavby vyvýšenej plošiny.
O treťom žalobnom dôvode založenom na porušení článku 6 ods. 2 smernice o biotopoch
Argumentácia účastníkov konania
Vo svojom treťom žalobnom dôvode Komisia tvrdí, že Španielske kráľovstvo od klasifikovania územia „Campiñas de Sevilla“ ako OCHÚ porušilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 6 ods. 2 smernice o biotopoch.
V tejto súvislosti v podstate preberá tvrdenia predložené v rámci druhého žalobného dôvodu a uvedené v bodoch 65 a 66 tohto rozsudku.
Španielske kráľovstvo sa domnieva, že odkedy bolo predmetné územie klasifikované ako OCHÚ, boli prijaté všetky opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s článkom 6 ods. 2 smernice o biotopoch.
Domnieva sa, že Komisia nepredložila dôkazy preukazujúce nedostatok alebo neexistenciu primeraných ochranných opatrení na zabránenie významného vplyvu na vtáctvo počas stavebných prác predmetnej železničnej trate a jej používania.
Okrem toho Španielske kráľovstvo tvrdí, že článok 6 ods. 2 smernice o biotopoch nevyžaduje okamžité prijatie nápravných opatrení rizík, ktoré môžu vyplývať z budúcich činností. V skutočnosti by riziká identifikované Komisiou nastali len v prípade vykonania druhého projektu prác, ktorého dátum začiatku ešte nebol stanovený a boli by neutralizované pred tým, ako by k nim došlo.
Posúdenie Súdnym dvorom
Treba pripomenúť, že článok 7 smernice o biotopoch stanovuje, pokiaľ ide o územia klasifikované ako OCHÚ, že záväzky vyplývajúce z článku 4 ods. 4 smernice o ochrane vtáctva sú nahradené záväzkami vyplývajúcimi z článku 6 ods. 2 smernice o biotopoch, a to odo dňa vykonania tejto poslednej uvedenej smernice alebo klasifikovania podľa smernice o ochrane vtáctva, ak je tento druhý dátum neskorší (rozsudok z 18. decembra 2007, Komisia/Španielsko,
C‑186/06
,
EU:C:2007:813
, bod
a citovaná judikatúra).
Keďže územie „Campiñas de Sevilla“ bolo ako OCHÚ klasifikované 29. júla 2008, v prejednávanej veci sa článok 6 ods. 2 smernice o biotopoch na toto územie uplatňuje od tohto dátumu.
Treba uviesť, že činnosť je v súlade s článkom 6 ods. 2 smernice o biotopoch len v prípade existencie záruky, že táto činnosť významne nenaruší ciele tejto smernice, najmä ciele ochrany, ktoré táto smernica sleduje (rozsudok zo 14. januára 2016, Komisia/Bulharsko,
C‑141/14
,
EU:C:2016:8
, bod
a citovaná judikatúra).
V tejto súvislosti je potrebné pripomenúť, že článok 6 ods. 2 smernice o biotopoch, rovnako ako článok 4 ods. 4 prvá veta smernice o ochrane vtáctva upravuje povinnosť členských štátov prijať primerané opatrenia, aby sa na OCHÚ, klasifikovaných podľa ods. 1 tohto článku, predišlo poškodeniu biotopov, ako aj rušeniu, ktoré by podstatným spôsobom ovplyvňovalo druhy, pre ktoré boli OCHÚ klasifikované (rozsudok z 20. septembra 2007, Komisia/Taliansko,
C‑388/05
,
EU:C:2007:533
, bod
).
Z toho vyplýva, že tretí žalobný dôvod je dôvodný len v prípade, že Komisia z právneho hľadiska dostatočne preukáže, že Španielske kráľovstvo neprijalo primerané ochranné opatrenia, ktoré by zabránili tomu, aby stavebné práce na vysokorýchlostnej železničnej trati na území „Campiñas de Sevilla“, ktoré sa vykonávali po klasifikovaní lokality „Campiñas de Sevilla“ ako OCHÚ 29. júla 2008, nezapríčiňovali zhoršovanie biotopov druhov stepných vtákov uvedených v prílohe I smernice o ochrane vtáctva, ako aj rušenie týchto druhov, ktoré by mohlo mať významný vplyv na dosahovanie cieľa tejto smernice o biotopoch, ktorý spočíva v zachovaní uvedených druhov (pozri analogicky rozsudok z 24. novembra 2011, Komisia/Španielsko,
C‑404/09
,
EU:C:2011:768
, bod
).
Na účely zistenia nesplnenia povinnosti v zmysle článku 6 ods. 2 smernice o biotopoch však Komisii v každom prípade neprináleží preukázať existenciu príčinnej súvislosti medzi výstavbou vysokorýchlostnej železničnej trate a podstatným rušením spôsobeným dotknutým druhom. Postačuje, ak táto inštitúcia preukáže existenciu pravdepodobnosti alebo rizika významného rušenia týchto druhov zapríčineného touto stavbou (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 14. januára 2016, Komisia/Bulharsko,
C‑141/14
,
EU:C:2016:8
, bod
a citovanú judikatúru).
V tomto ohľade zo spisu vyplýva, ako uviedol generálny advokát v bode 86 svojich návrhov, že stavebné práce predmetnej železničnej trate pokračovali po klasifikovaní dotknutého územia ako OCHÚ 29. júla 2008 a boli prerušené až v roku 2009 a že výkon týchto prác, najmä výstavba vyvýšenej plošiny, mohla viesť k významným rušeniam a poškodzovaniu biotopov chránených druhov vtáctva, keďže aj Španielske kráľovstvo pripustilo, že predmetný projekt bude nepochybne viesť k zmenšeniu biotopov priaznivých pre populáciu
Otis tarda
(drop veľký).
So zreteľom na predchádzajúce úvahy treba považovať tretí žalobný dôvod za čiastočne dôvodný.
Naopak, z rovnakých dôvodov, ako bolo uvedené v bode 86 tohto rozsudku, nemožno prijať tvrdenie Komisie, podľa ktorého bude mať používanie predmetnej železničnej trate významný vplyv na vtáky nachádzajúce sa na dotknutom území najmä z dôvodu rušení spôsobených hlukom, ako aj rizika usmrtenia elektrickým prúdom a zrážky.
Zo všetkých predchádzajúcich úvah vyplýva, že Španielske kráľovstvo si tým, že neprijalo vhodné opatrenia, aby sa na OCHÚ „Campiñas de Sevilla“ predišlo poškodeniu prirodzených biotopov a biotopov druhov, ako aj rušeniu druhov, pre ktoré bolo toto územie vytvorené, v období pred 29. júlom 2008, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 4 ods. 4 smernice o ochrane vtáctva, a v období po tomto dátume povinnosti vyplývajúce z článku 6 ods. 2 smernice o biotopoch.
O trovách
Podľa článku 138 ods. 3 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora, ak mali účastníci konania úspech len v časti predmetu konania, každý z nich znáša svoje vlastné trovy konania.
V prejednávanej veci treba prihliadnuť na skutočnosť, že niektorým žalobným dôvodom Komisie sa nevyhovelo.
V dôsledku toho je namieste rozhodnúť, že Komisia a Španielske kráľovstvo znášajú svoje vlastné trovy konania.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (piata komora) rozhodol a vyhlásil:

1.
Španielske kráľovstvo si tým, že neprijalo vhodné opatrenia, aby sa na osobitne chránenom území „Campiñas de Sevilla“ predišlo poškodeniu prirodzených biotopov a biotopov druhov, ako aj rušeniu druhov, pre ktoré bolo toto územie vytvorené, v období pred 29. júlom 2008, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 4 ods. 4 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2009/147/ES z 30. novembra 2009 o ochrane voľne žijúceho vtáctva, a v období po tomto dátume povinnosti vyplývajúce z článku 6 ods. 2 smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín.

2.
V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

3.
Európska komisia a Španielske kráľovstvo znášajú svoje vlastné trovy konania.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: španielčina.