CELEX: 62018TJ0254
Дъмпинг
Внос на някои чугунени изделия с произход от Китай
Окончателно антидъмпингово мито
Жалба за отмяна
Допустимост
Сдружение
Процесуална легитимация
Правен интерес
Определяне на вредата
Изчисляване на обема на вноса
Макроикономически и микроикономически показатели
Изготвяне на извадка
Изчисляване на производствения разход на промишлеността на Съюза
Вътрешногрупово фактурирани цени
Причинно-следствена връзка
Анализ за възлагане и за невъзлагане на отговорност
Липса на анализ на вредата по сегмент
Оценка на значимостта на подбиването на цените
Поверително третиране на информация
Право на защита
Метод КНП спрямо КНП
Сравнимост на продуктите
Изчисляване на нормалната стойност
Държава аналог
Корекция за ДДС
Определяне на разходите за продажба, общите разходи, административните разходи и печалбите

Обстоятелствата по спора
На 31 октомври 2016 г. на основание член 5 от Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейския съюз (
ОВ L 176, 2016 г., стр. 21
, наричан по-нататък „основният регламент“) до Европейска комисия е подадена жалба с искане тя да започне антидъмпингова процедура относно вноса на някои чугунени изделия с произход от Китайската народна република и Република Индия.
Тази жалба е подадена от седем производители от Европейския съюз, а именно Fondatel Lecomte SA, Fonderies Dechaumont SA, Fundiciones de Odena, SA, Heinrich Meier Eisengießerei GmbH & Co. KG, Saint-Gobain Construction Products UK Ltd, Saint-Gobain PAM SA и Ulefos Oy (наричани по-нататък „подателите на жалбата до Комисията“). Тя се подкрепя от двама производители от Съюза, а именно EJ Picardie и Montini SpA.
С известие, публикувано в
Официален вестник на Европейския съюз
на 10 декември 2016 г. (
ОВ C 461, 2016 г., стр. 22
), Комисията започва антидъмпингова процедура относно разглеждания внос.
Разследваният продукт е определен като „някои изделия от чугун с пластинчат графит (сив чугун) или от сферографитен чугун (известен също като пластичен чугун) и части[те] от тях[, като и]зделията са от вида, използван за […] покриване на надземни или подземни системи и/или отвори към тях[ и за] предоставяне на достъп до надземни или подземни системи и/или предоставяне на възможност за оглед на такива системи“ (наричан по-нататък „разглежданият продукт“).
Разследването на дъмпинга и на вредата обхваща периода между 1 октомври 2015 г. и 30 септември 2016 г. (наричан по-нататък „разследваният период“). Проучването на тенденциите, които са от значение за оценката на вредата, обхваща периода от 1 януари 2013 г. до края на разследвания период (наричан по-нататък „разглежданият период“).
На 16 август 2017 г. Комисията приема Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/1480 за налагане на временно антидъмпингово мито върху вноса на някои чугунени изделия с произход от Китайската народна република (
ОВ L 211, 2017 г., стр. 14
, наричан по-нататък „временният регламент“). Временната констатация на Комисията е, че няма никаква дъмпингова практика при вноса от Република Индия.
След приключването на антидъмпингова процедура Комисията приема Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/140 от 29 януари 2018 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на наложеното временно мито върху вноса на някои чугунени изделия с произход от Китайската народна република и за прекратяване на разследването относно вноса на някои чугунени изделия с произход от Индия (
ОВ L 25, 2018 г., стр. 6
, наричан по-нататък „обжалваният регламент“).
China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (Китайска търговска камара за внос и износ на машини и електронни продукти, наричана по-нататък „CCCME“) е сдружение по китайското право, сред чиито членове са китайски производители износители на разглеждания продукт. CCCME взема участие в административното производство, довело до приемането на обжалвания регламент.
Другите юридически лица, чиито наименования са посочени в приложение I, са девет китайски производители износители, двама от които са подбрани от Комисията, за да бъдат включени в извадката с китайски производители износители, използвани за целите на разследването.
Производство и искания на страните
На 23 април 2018 г. жалбоподателите — а именно CCCME и другите юридически лица, чиито наименования са посочени в приложение I — подават разглежданата жалба в секретариата на Общия съд. Писмената защита, писмената реплика и писмената дуплика са подадени съответно на 22 август 2018 г., 12 ноември 2018 г. и 23 февруари 2019 г.
На 26 юли 2018 г. EJ Picardie и другите юридически лица, чиито наименования са посочени в приложение II, подават в секретариата на Общия съд молба за встъпване в настоящото дело в подкрепа на исканията на Комисията. С определение от 24 октомври 2018 г. председателят на първи състав на Общия съд допуска встъпването.
На 13 декември 2018 г. встъпилите страни подават в секретариата на Общия съд изявление при встъпване. Жалбоподателите и Комисията подават своите становища по това изявление на 24 януари 2019 г.
След промяна в съставите на Общия съд съдията докладчик е включен в четвърти състав, на който е преразпределено настоящото дело.
По предложение на четвърти състав, на основание член 28 от своя процедурен правилник Общият съд решава да преразпредели делото на разширен съдебен състав.
По предложение на съдията докладчик Общият съд (четвърти разширен състав) решава да започне устната фаза на производството и в рамките на процесуално-организационните действия, предвидени в член 89 от Процедурния правилник, задава писмено въпроси на страните и иска от Комисията да представи документ. Страните отговарят на въпросите и на искането за представяне на документ в определения срок.
Устните състезания на страните са изслушани в съдебното заседание от 29 юни 2020 г.
Жалбоподателите искат от Общия съд:
–
да отмени обжалвания регламент в частта, която засяга тях и членовете на CCCME, посочени в приложение A.2,
–
да осъди Комисията и встъпилите страни да заплатят съдебните разноски.
Жалбоподателите също така искат от Общия съд да разпореди извършването на процесуално-организационно действие, а именно Комисията да представи изчисленията и изходните данни за обема на вноса, вредата и дъмпинговия марж на китайските и индийските производители износители.
Комисията, подкрепяна от встъпилите страни, иска от Общия съд:
–
да отхвърли жалбата ката недопустима,
–
при условията на евентуалност, да отхвърли жалбата като частично допустима,
–
при условията на евентуалност спрямо предходното искане, да отхвърли жалбата като неоснователна,
–
да осъди жалбоподателите да заплатят съдебните разноски.
От правна страна
По допустимостта
Комисията, подкрепяна от встъпилите страни, прави няколко възражения за недопустимост срещу подадената до Общия съд жалба, твърдейки, че:
–
жалбата не е ясна и точна (първо възражение за недопустимост, изтъкнато като главно),
–
CCCME не може да действа от свое име и от името на своите членове (второ и трето възражение за недопустимост, изтъкнати при условията на евентуалност),
–
жалбата е недопустима, доколкото е подадена от другите юридически лица, чиито наименования са посочени в приложение I (четвърто възражение за недопустимост, което също е изтъкнато при условията на евентуалност).
Тези възражения за недопустимост се анализират в следващите точки.
Липсата на яснота и точност в жалбата
Комисията твърди главно — в първото си възражение за недопустимост — че жалбата е недопустима изцяло, тъй като съдържанието ѝ не отговаря на минималните изисквания за яснота и точност, предвидени в член 76, буква г) от Процедурния правилник, защото обединяването на субектите, оспорващи обжалвания регламент, под общото название „жалбоподатели“ не позволява да се установят исканията, направени от всеки от тях в жалбата.
В това отношение трябва да се припомни, че съгласно член 21 от Статута на Съда на Европейския съюз, приложим в производството пред Общия съд на основание член 53, първа алинея от същия статут, и член 76, буква г) от Процедурния правилник, искът или жалбата трябва да съдържа по-специално името на ищеца или жалбоподателя и кратко изложение на изтъкнатите основания.
Тези елементи трябва да се достатъчно ясни и точни, за да позволят на ответника да подготви защитата си, а на Общия съд — да се произнесе по иска или жалбата, ако е необходимо, без да разполага с друга информация (решение от 11 септември 2014 г., Gold East Paper и Gold Huasheng Paper/Съвет,
T‑444/11
,
EU:T:2014:773
, т.
).
В разглеждания случай Комисията не твърди, че жалбоподателите не са посочени надлежно или че основанията не са достатъчно ясни, а твърди, че в жалбата си жалбоподателите не са уточнили изтъкнатите от всеки от тях основания, при положение че това уточняване било необходимо, за да се прецени отражението на техния статут върху допустимостта на изтъкнатите основания.
В това отношение, противно на твърденията на Комисията, трябва да се отбележи, че съществените елементи от връзката между жалбоподателите и изтъкнатите основания са видни от жалбата.
В точка 1 от жалбата всъщност се уточнява, че тя се подава, първо, от CCCME от нейно собствено име за някои искания, второ, от CCCME, действаща от името на своите членове, и трето, от девет китайски производители износители, действащи самостоятелно, без да използват посредничеството на CCCME.
От това изложение следва, че само искането за отмяна, направено от CCCME от нейно собствено име, е ограничено.
Обхватът на жалбата, подадена от действащата от свое име CCCME, е определен в точка 5 от нея, а именно да се защитят притежаваните от CCCME процесуални права, като се има предвид, че в това отношение според нея са нарушени принципът на добра администрация, правото на защита и някои разпоредби от основния регламент, по-специално член 6, параграф 7, член 19, параграфи 1—3 и член 20, параграфи 2 и 4.
Така, противно на твърденията на Комисията, въз основа на жалбата е възможно да се установи връзка между основанията и изтъкващите ги жалбоподатели.
Следователно Комисията е можела да представи защитата си, отчитайки отражението на различията в статута на жалбоподателите върху допустимостта на основанията, и да направи изводи по тези аспекти, а Общият съд от своя страна може да упражни контрола си при пълно познаване на фактите в съответствие с посочената в точка 24 по-горе съдебна практика.
При това положение първото възражение за недопустимост трябва да се отхвърли.
Допустимостта на жалбата, доколкото е подадена от CCCME от нейно собствено име
В жалбата си CCCME посочва, че действа от нейно собствено име, за да защити процесуалните права, които са ѝ предоставени по време на разследването въз основа на основния регламент.
Според Комисията, подкрепяна от встъпилите страни, жалбата е недопустима в това отношение, тъй като CCCME не била сдружение, представляващо интересите на своите членове, а еманация на Китайската народна република. Поради това тя не можела да се позовава на процесуалните права, които се предоставят на представителните сдружения и на заинтересованите страни с основния регламент, а въз основа на този регламент трябвало да получи статут на представител на страната износител, който най-много щял да ѝ осигури право на информация.
В подкрепа на тази позиция, която е изложена при условията на евентуалност и представлява второто възражение за недопустимост, изтъкнато срещу допустимостта на жалбата, Комисията и встъпилите страни излагат следните доводи.
Първо, от член 4 от устава на CCCME — където се посочвало, че тя действа под надзора, ръководството и професионалната ориентация на китайските министерства по гражданските въпроси и на търговията — следвало, че CCCME представлява работна група на китайската администрация, а не професионално сдружение.
Второ, общото събрание на членовете на CCCME се събирало само веднъж на всеки пет години, както било посочено в член 16 от устава ѝ, при положение че това събрание се представя като най-висшия орган на групата и че в това си качество би трябвало да разполага с правомощията, изброени в член 14 от устава на CCCME.
Трето, китайските търговски камари били създадени чрез реорганизация на правителствени институции и на китайската комунистическа партия. Тяхната роля като продължение на партията и на публичните органи обаче не се променила съществено поради тази реорганизация. Поведението им продължило да се определя от публичните власти, поради което те не разполагали с изискваната независимост, за да могат да се считат за представителни сдружения.
Четвърто, CCCME се управлявала от националната служба, отговаряща за управлението на сдруженията, в съответствие с приложимото китайско законодателство за сдруженията, което означавало, че CCCME не може да поема никаква инициатива, нито да защитава каквато и да било позиция, без предварително разрешение от Китайската народна република.
Пето, наличието на тесни връзки с китайското министерство на търговията се потвърждавало от участието на заместник-директор от това министерство в среща, проведена от CCCME на 9 декември 2016 г., за да се анализира разследването, което по това време е планирано от Комисията и което довежда до приемането на обжалвания регламент. Що се отнася до това участие, чието наличие се удостоверява с представен от жалбоподателите протокол от посочената среща, според уточненията на Комисията то подкрепя факта, че за Китайската народна република участието на CCCME в разследването е способ за осъществяване на надзор върху протичането му. Именно с цел упражняване на такъв контрол CCCME системно присъствала на проверките, извършвани от служителите на Комисията в седалището на китайските производители износители. Последните впрочем поставяли CCCME в копие във всички електронни писма, разменяни с Комисията, дори когато не са членове на CCCME.
От своя страна встъпилите страни твърдят, че по указание на Китайската народна република CCCME прилага стратегия, целяща отслабване на легитимността на мерките за търговска защита, взети от Съюза и от Световната търговска организация (СТО). Това било видно от стремежа на CCCME в разглеждания спор да постигне две основни промени, а именно, от една страна, разширяване на упражнявания от Общия съд контрол върху законосъобразността на обжалвания регламент и от друга страна, предоставяне на пълен достъп до поверителните данни, съдържащи се в подготвената от Комисията преписка по разследването.
Шесто, встъпилите страни твърдят, че самата CCCME се представя на своята интернет страница като организация, чиято мисия е да адаптира и регулира националната система на пазарна икономика. Във връзка с това те посочват, че вътре в CCCME е създаден работен комитет за самодисциплина на промишлеността, за да се избегне вредната конкуренция между китайските предприятия във външната търговия и при инженеринга на чуждестранните пазари.
Седмо, видно от представените от жалбоподателите удостоверения, 19‑те предприятия, от чието име CCCME твърди, че действа, не били членове на този субект по време на разследването, а станали такива едва между декември 2017 г. и януари 2018 г. При това положение CCCME не можела да претендира, че е истинско представително сдружение на тези членове. Освен това на уебсайта на CCCME чугунените продукти не били отбелязани като отрасъл с дейности, обхванат от това сдружение.
За да се вземе отношение, трябва да се припомни, че когато съдът на Съюза е сезиран с възражение срещу допустимостта на жалба или на част от жалба, задачата му е да определи дали са изпълнени изискванията, предвидени в съдебната практика за този вид възражение.
В разглеждания случай съгласно съдебната практика, за да се установи дали подаването на жалба от CCCME лично от нейно име е допустимо, трябва да се провери дали тя има, от една страна, процесуалната легитимация и от друга страна, правния интерес, които се изискват от член 263 ДФЕС (вж. в този смисъл решение от 17 септември 2015 г., Mory и др./Комисия,
C‑33/14 P
,
EU:C:2015:609
, т.
и цитираната съдебна практика).
–
Процесуалната легитимация
Що се отнася до процесуалната легитимация, в член 263, четвърта алинея ДФЕС се предвижда, че всяко физическо или юридическо лице може да заведе иск, съгласно условията, предвидени в първа и втора алинея от същата разпоредба, срещу решенията, които са адресирани до него или които го засягат пряко и лично, както и срещу подзаконови актове, които го засягат пряко и които не включват мерки за изпълнение.
Тъй като CCCME не е адресат на обжалвания регламент, трябва да се определи дали, доколкото цели да защити своите процесуалните права, подавайки жалба лично от свое име, тя може да се позове на втората хипотеза, предвидена в член 263, четвърта алинея ДФЕС, а именно когато жалбоподателят може да докаже, че е, от една страна, лично и от друга страна, пряко засегнат от обжалвания акт.
Тези две изисквания (лично засягане и пряко засягане) се разглеждат последователно в следващите точки.
Според съдебната практика личното засягане предполага, че обжалваният акт засяга жалбоподателя поради някои присъщи за него качества или поради фактическо положение, което го разграничава от всички останали лица и така го индивидуализира по същия начин като адресата на такова решение (решение от 15 юли 1963 г., Plaumann/Комисия,
25/62
,
EU:C:1963:17
, стр. 223).
Участието по един или друг начин на лице или субект в процеса, водещ до приемането на обжалван акт, не е достатъчно за индивидуализирането на лицето или субекта спрямо въпросния акт (вж. в този смисъл решения от 4 октомври 1983 г., Fediol/Комисия,
191/82
,
EU:C:1983:259
, т.
, от 17 януари 2002 г., Rica Foods/Комисия,
T‑47/00
,
EU:T:2002:7
, т.
и от 9 юни 2016 г., Growth Energy и Renewable Fuels Association/Съвет,
T‑276/13
,
EU:T:2016:340
, т.
).
Личното засягане обаче може да се счете за установено, ако за приемането на акт на Съюза разпоредба от правото на Съюза изисква да се следва процедура, в рамките на която лицето или субектът може да претендира за процесуални права, включително правото на изслушване, тъй като тогава особеният правен статут, с който се ползва, води до индивидуализирането му по смисъла на член 263, четвърта алинея ДФЕС (вж. в този смисъл решения от 4 октомври 1983 г., Fediol/Комисия,
191/82
,
EU:C:1983:259
, т.
, от 17 януари 2002 г., Rica Foods/Комисия,
T‑47/00
,
EU:T:2002:7
, т.
и от 9 юни 2016 г., Growth Energy и Renewable Fuels Association/Съвет,
T‑276/13
,
EU:T:2016:340
, т.
).
В този контекст трябва да се провери дали в хода на процедурата, довела до приемането на обжалвания регламент, издателят на последния е предоставил на CCCME процесуални права, чиято защита тя би могла да търси, действайки лично от свое име пред съда на Съюза.
При тази проверка трябва да се констатира, че след направено от нея искане CCCME получава от Комисията разрешение на основание член 6, параграф 7 от основния регламент за достъп до преписката на разследването, като това разрешение е дадено на 16 декември 2016 г.
След това в съответствие с член 20, параграф 1 от основния регламент Комисията изпраща на CCCME изготвените от нея временни заключения. Според данните от преписката, предоставянето е извършено на 17 август 2017 г. На 15 септември 2017 г. CCCME представя писмено становище по временните заключения.
Впоследствие, на 8 ноември 2017 г., в съответствие с член 20, параграф 2 от основния регламент CCCME получава окончателните заключения, в които Комисията възнамерява да препоръча въвеждането на окончателни мерки.
Що се отнася до тези окончателни заключения, на 20 ноември 2017 г. CCCME представя писмено становище, на което Комисията отговаря, както е посочено в съображение 9 от обжалвания регламент.
Накрая, Комисията дава право на CCCME да участва в две изслушвания, организирани в рамките на разследването, както е предвидено в член 6, параграф 5 от основния регламент за лицата или субектите, които в рамките на срока, определен в публикуваното известие в
Официален вестник на Европейския съюз
, поискат писмено да бъдат изслушани, като докажат, че действително са заинтересовани страни, че е вероятно да бъдат засегнати от резултата от процедурата и че съществуват специални причини за изслушването им.
От тези данни за производството е видно, че през цялото административното производство CCCME е считана от Комисията за заинтересована страна, на която трябва да се предоставят процесуалните права, предвидени в основния регламент.
Признаването на този статут и на произтичащите от него права за CCCME е отбелязано в обжалвания регламент, в съображение 25 от който Комисията посочва, че въз основа на съдържащите се в основния регламент разпоредби този субект трябва да се счита за заинтересована страна, представляваща по-специално китайската промишленост за производство на чугунени отливки.
Въз основа на това трябва да се приеме, че след като е била индивидуализирана по този начин от Комисията в хода на административното производство, CCCME отговаря на поставените от съдебната практика изисквания, за да бъде считана за лично засегната от обжалвания регламент, що се отнася до жалбата, подадена лично от нейно име с цел защита на процесуалните ѝ права.
С този извод не са съгласни Комисията и встъпилите страни, които не оспорват факта, че по време на разследването на CCCME са предоставени процесуални права и особен статут въз основа на основния регламент, но твърдят, че това всъщност се дължи на грешка. Подготвяйки защитата си пред Общия съд, Комисията си дала сметка, че тъй като CCCME е еманация на Китайската народна република, на нея всъщност не можело да се предоставят статутът и процесуалните права, предвидени в основния регламент. Макар признаването на тази грешка да се правело на етапа на обжалването по съдебен ред, според тази институция то трябва да доведе до недопустимост на жалбата, подадена от CCCME лично от нейно име.
В отговор на този довод, от една страна, трябва да се припомни, че когато е сезиран с възражение относно допустимостта, съдът на Съюза трябва да провери дали са изпълнени изискванията, произтичащи от Договора, и че видно от тази проверка, това наистина е така в разглеждания случай.
От друга страна, трябва да се отбележи, че с доводите си Комисията на практика твърди, че правното положение, което е признала на CCCME въз основа на основния регламент, трябва да бъде игнорирано за нуждите на настоящото производство по обжалване, тъй като това положение било следствие от допусната по нейна вина грешка.
Такава грешка, ако се допусне, че е доказана, впрочем не може да заличи онова, което е признато и предоставено по време на административното производство, още повече че издателят на обжалван акт има възможност да поправи допуснатите от него грешки при приемането на акта. Когато установи грешката, този издател съответно може да реши, че признатите процесуални права и статут се отнемат от съответната страна, без това да засяга възможността в такъв случай страната да поиска от съда на Съюза да провери валидността на така взетото решение (вж. в този смисъл решение от 27 януари 2000 г., BEUC/Комисия,
T‑256/97
,
EU:T:2000:21
, т.
и
). Ако грешката е установена след приключване на административното производство, както е станало в разглеждания случай според твърденията на Комисията, издателят на обжалвания акт си запазва възможността да оттегли последния и да продължи производството, поправяйки грешката на етапа, на който е допусната (вж. в този смисъл решение от 16 март 2016 г., Frucona Košice/Комисия,
T‑103/14
,
EU:T:2016:152
, т.
и цитираната съдебна практика), отново без това да засяга възможността засегнатата страна да оспори взетото спрямо нея решение.
Следователно доводът, изтъкнат от Комисията с подкрепата на встъпилите страни, трябва да се отхвърли.
Доколкото е необходимо, трябва да се отбележи, че Комисията твърди също, че дори да се допусне възможността CCCME да претендира за процесуални права, черпени от нея от основния регламент, този субект трябва да се признае за представително сдружение по смисъла на посочения регламент, а не за заинтересована страна по смисъла на същия регламент. Статутът на представително сдружение впрочем осигурявал достъп до по-ограничени процесуални права спрямо тези, с които разполагат заинтересованите страни, които означавало, че жалбата трябва да се обяви за недопустима по отношение на някои предявени от CCCME процесуални права, които основният регламент предоставя само на заинтересованите страни.
За да се отговори на този довод, е достатъчно да се отбележи, че така извършеното от Комисията представяне на CCCME не съответства на посоченото в обжалвания регламент, чиито мотиви са елементът, който трябва да се вземе предвид в настоящото производство по обжалване.
В обжалвания регламент Комисията всъщност признава на CCCME статута на заинтересована страна без никакво двусмислие, както бе посочено в точка 59 по-горе. В съображение 25 тя използва следната формулировка:
„[К]омисията е на мнение, че в публично достъпното досие по случая, което е предоставено на разположение на страните, включително на CCCME, се съдържа цялата информация, която е от значение за представянето на техните случаи и е използвана при разследването. Ако дадена информация е счетена за поверителна, в публично достъпното досие е включено нейно съдържателно резюме. Всички заинтересовани страни, включително CCCME, имаха достъп до публично достъпното досие и можеха да се запознаят с тази информация. Комисията отбеляза, че макар CCCME да представлява, наред с другото, китайската промишленост за производство на отливки, нито един включен в извадката производител износител не е упълномощил CCCME да има достъп до поверителната му информация. Поради това не беше възможно поверителната информация, изпратена на включените в извадката китайски производители износители, да бъде предоставена на CCCME“.
Освен това, както следва от точки 53—58 по-горе, по време на производството Комисията признава на CCCME както процесуални права, изрично предвидени за представителните сдружения — като посочените в член 20, параграфи 1 и 2 от основния регламент, позволяващи да се получи информация за основните факти и съображения, въз основа на които са въведени временни мерки или въз основа на които се предвижда да се препоръча въвеждането на окончателни мерки — така и други процесуални права, предоставяни без разграничение на всички заинтересовани страни въз основа на същия регламент, като например правото на изслушване съгласно член 6, параграф 5.
С оглед на гореизложените съображения се налага изводът, че CCCME отговаря на изискванията, които трябва да бъдат удовлетворени, за бъде счетена за лично засегната по смисъла на член 263, четвърта алинея ДФЕС, без това да засяга възможността Комисията да отказва евентуално в бъдеще на CCCME въпросните статут и гаранции и възможността в такъв случай съответният субект да оспори това решение пред съда на Съюза.
След като личното засягане бе установено, трябва да се провери дали CCCME може да се счете и за пряко засегната, а за това трябва да са изпълнени кумулативно следните условия.
От една страна, обжалваният акт трябва пряко да поражда последици за правното положение на жалбоподателя (решение от 13 октомври 2011 г., Deutsche Post и Германия/Комисия,
C‑463/10 P и C‑475/10 P
,
EU:C:2011:656
, т.
).
От друга страна, обжалваният акт не трябва да оставя никакво право на преценка на своите адресати, на които е възложено изпълнението му, тъй като това изпълнение е с чисто автоматичен характер и произтича единствено от правната уредба на Съюза, без да се прилагат други правила с опосредяващ характер (решение от 13 октомври 2011 г., Deutsche Post и Германия/Комисия,
C‑463/10 P и C‑475/10 P
,
EU:C:2011:656
, т.
).
В разглеждания случай тези условия са изпълнени, тъй като CCCME може да постигне спазването на своите процесуални права само ако има възможност да оспори обжалвания регламент.
След като CCCME е пряко засегната, освен че е лично засегната, се налага изводът, че тя има процесуална легитимация да действа лично от свое име, за да осигури защитата на своите процесуални права (вж. в този смисъл решение от 28 февруари 2019 г., Съвет/Growth Energy и Renewable Fuels Association,
C‑465/16 P
,
EU:C:2019:155
, т.
—
).
За пълнота на анализа трябва да се отбележи, че в писмената защита Комисията твърди, че CCCME не е юридическо лице по смисъла на член 263, четвърта алинея ДФЕС. В съдебното заседание тя обаче се отказва от това възражение за недопустимост, след като се запознава с доказателствата, представени от жалбоподателите относно правосубектността на CCCME по китайското право, което е отбелязано в протокола от съдебното заседание.
–
Правният интерес
Що се отнася до правния интерес, в съдебната практика се уточнява, че жалба за отмяна, подадена от физическо или юридическо лице, е допустима само ако жалбоподателят има правен интерес от отмяната на обжалвания акт (решение от 10 декември 2010 г., Ryanair/Комисия,
T‑494/08—T‑500/08 и T‑509/08
,
EU:T:2010:511
, т.
и определения от 9 ноември 2011 г., ClientEarth и др./Комисия,
T‑120/10
, непубликувано,
EU:T:2011:646
, т.
и от 30 април 2015 г., ЕБОС/Комисия,
T‑250/14
, непубликувано,
EU:T:2015:274
, т.
).
В това отношение трябва да се отбележи, че отмяната на обжалвания регламент би наложила Комисията да започне отново антидъмпинговата процедура и ако счита за изпълнени условията, предвидени за тази цел в основния регламент, да позволи на CCCME да встъпи в производството, получавайки становището ѝ в съответствие с основния регламент.
След като може да породи такива последици, евентуалната отмяна би могла да има правни последици за CCCME, действаща от свое име.
При това положение трябва да се приеме, че CCCME има изисквания правен интерес, за да подаде лично от свое име разглежданата жалба.
Допустимостта на жалбата, доколкото е подадена от CCCME от името на нейните членове, и допустимостта на доводите, изтъкнати в подкрепа на тази жалба
В третото възражение за недопустимост, което също се прави при условията на евентуалност, възможността CCCME да подаде жалба от името на своите членове се оспорва от Комисията с четири довода.
–
Липса на представителност
Комисията, подкрепяна от встъпилите страни, твърди, че правото на предприемане на действия по съдебен ред, признато на сдруженията, когато действат от името на своите членовете, според съдебната практика се притежава само от сдруженията, които са представителни. В правната традиция на държавите членки с този термин се обозначавал характерът на частноправен субект, който може да представлява колективните интереси на своите членове, така както последните са ги определили по демократичен начин в неговите рамки. Такава представителност липсвала при CCCME, която трябвало да се счита за еманация на Китайската народна република и съответно не можела да се ползва от посочената съдебна практика.
В това отношение трябва да се отбележи, че според съдебната практика сдружение може да подаде жалба за отмяна, по-специално когато представлява интересите на предприятия, които сами по себе си имат процесуална легитимация (определение от 23 ноември 1999 г., Unión de Pequeños Agricultores/Съвет,
T‑173/98
,
EU:T:1999:296
, т.
и решение от 15 септември 2016 г., Molinos Río de la Plata и др./Съвет,
T‑112/14—T‑116/14 и T‑119/14
, непубликувано,
EU:T:2016:509
, т.
).
Възможността сдружение да действа от името на своите членовете се основава на значителното предимство, което осигурява този начин на действие, позволявайки да се избегне подаването на голям брой жалби срещу едни и същи актове от членовете на сдружението, представляващо техните интереси (вж. в този смисъл решения от 6 юли 1995 г., AITEC и др./Комисия,
T‑447/93—T‑449/93
,
EU:T:1995:130
, т.
, от 15 септември 2016 г., Molinos Río de la Plata и др./Съвет,
T‑112/14—T‑116/14 и T‑119/14
, непубликувано,
EU:T:2016:509
, т.
и от 30 април 2019 г., UPF/Комисия,
T‑747/17
,
EU:T:2019:271
, т.
).
От цитираната в точка 84 по-горе съдебна практика следва, че за конкретизирането на това предимство е нужно и е достатъчно, първо, въпросното сдружение да действа от името на своите членове (които сами по себе си имат процесуална легитимация, което трябва да се провери впоследствие), и второ, правомощията, поверени на сдружението в неговия устав, да позволяват подаването на жалбата.
Трябва да се провери дали може да се счете, че тези две изисквания са изпълнени по отношение на CCCME.
Що се отнася до първото изискване, трябва да се констатира, че за да докаже членския им статут, за всяко от предприятията, от чието име е подадена жалбата, CCCME представя на Общия съд документ, удостоверяващ качеството им на член.
Що се отнася до второто изискване, може да се отбележи, че в представения от CCCME устав осъществяваният предмет на дейност от това сдружение е описан по начин, позволяващ да се обхване предприемането на действия по съдебен ред с цел защита на интересите на неговите членовете срещу мерки за търговска защита.
Тази констатация се основава на член 3 от устава на CCCME, където предметът ѝ на дейност е определен като „осигуряване на нейните членове на координация, консултиране и обслужване; поддържане на справедливи условия срещу протекционизма; защита на законните права и интереси на нейните членове; и насърчаване на устойчивото развитие на механичната и на електронната промишленост“.
Тази констатация се основава и на член 6, параграфи 4, 5 и 9 от устава, където CCCME се оправомощава „да организира предприятията при управлението на действията по търговска защита и по спорове в областта на интелектуалната собственост във връзка с износа за чужбина на механични и електронни продукти от Китай, да предоставя правни съвети и правна подкрепа на членовете, да иска от правителството да разследва нелоялните конкурентни практики на чуждестранните предприятия[,] да организира изготвянето на правната уредба на услугите на промишлеността, да насърчава саморегулирането на промишлеността[,] да поддържа нормалния търговски ред на вноса и износа, както и общите интереси на членовете […], и да извършва друга работа според нуждите на членовете“.
Доколкото е необходимо, може да се отбележи, че предметът на дейност на CCCME е описан в устава ѝ с формулировка, сходна на използваната в уставите на сдруженията жалбоподатели по делото, по което е постановено решение от 28 февруари 2019 г., Съвет/Growth Energy и Renewable Fuels Association (
C‑465/16 P
,
EU:C:2019:155
, т.
—
), в което Съдът приема, че условието относно процесуалната легитимация при посочените сдружения е изпълнено.
Трябва съответно да се констатира, че в разглеждания случай двете условия, предвидени в съдебната практика за подаването на жалба от сдружение от името на неговите членове, са изпълнени.
Тази позиция обаче се оспорва от Комисията и встъпилите страни в два аспекта.
На първо място, встъпилите страни отбелязват, че представените от CCCME удостоверения, за да се докаже качеството на член на предприятията, претендиращи, че са част от нейната организация, са изготвени малко преди подаването на жалбата, без тази принадлежност да е доказана в административната фаза, довела до приемането на обжалвания регламент.
Трябвало обаче да се докаже наличие на представителство, обхващащо цялата процедура, включително административната фаза, за да може да се използва съдебната практика, позволяваща на сдруженията да действат от името на своите членове, като в противен случай представителството щяло да има изкуствен характер, свързан единствено с подаването на жалбата.
В това отношение е достатъчно е да се припомни, че според съдебната практика признаването на сдружения на право да предприемат действия от името на техните членове се основава на процесуална причина, свързана с доброто правораздаване, а именно предимството, произтичащо от обединяването в едно производство по обжалване на съвкупност от жалби, които иначе ще бъдат подадени от съответните предприятия (вж. т. 84 по-горе), и че не се изисква представителството да обхваща цялата процедура, включително административната фаза, за да може сдружението да подаде жалба от името на своите членовете.
В разглеждания случай такова предимство действително е налице, тъй като жалбата, подадена от CCCME от името на нейните членове, позволява да се избегне подаването на жалба от всеки от членовете, от чието име тя действа. Освен това е безспорно, че към датата на подаване на жалбата предприятията, от чието име CCCME предприема действия по съдебен ред, действително са били членове на това сдружение.
На второ място, Комисията, подкрепяна от встъпилите страни, твърди, че отделно от току-що разгледаните две изисквания, с решение от 28 февруари 2019 г., Съвет/Growth Energy и Renewable Fuels Association (
C‑465/16 P
,
EU:C:2019:155
), е въведено трето изискване, свързано с представителността на съответното сдружение по смисъла на общата правна традиция на държавите членки.
В това отношение трябва да се отбележи, че в решение от 28 февруари 2019 г., Съвет/Growth Energy и Renewable Fuels Association (
C‑465/16 P
,
EU:C:2019:155
, т.
—
), Съдът приема, че непритежаването на право на глас или на друго средство от предприятията, за да защитят своите интереси в рамките на сдружение, не възпрепятства подаването от последното на жалба от името на неговите членове.
Въз основа на това Съдът отменя решение от 9 юни 2016 г., Growth Energy и Renewable Fuels Association/Съвет (
T‑276/13
,
EU:T:2016:340
), в което в първоинстанционното производство Общият съд — въвеждайки изискване, което се добавя към разгледаните по-горе условия — приема, че когато сдружения претендират, че действат от името на своите членовете, правото на сдруженията да предприемат действия трябва да зависи от наличието на право на глас или на друго средство, позволяващо на тези членове да защитават мнението си в рамките на организацията.
Поради това извършеното от Комисията и встъпилите страни тълкуване на решение от 28 февруари 2019 г., Съвет/Growth Energy и Renewable Fuels Association (
C‑465/16 P
,
EU:C:2019:155
) — а именно че правото на предприемане на действия по съдебен ред от сдруженията от името на техните членове съдържа допълнително условие, свързано с представителността на сдружението по смисъла на общата правна традиция на държавите членки — трябва да се отхвърли.
В допълнение може да се отбележи, че законодателят на Съюза е демонстрирал известен реализъм, предвиждайки в антидъмпинговата правна уредба хипотеза, при която дъмпинговият внос е с произход от страна без пазарна икономика. Така в член 2 от основния регламент се предвиждат различни правила за определяне на нормалната стойност според това дали съответните производители износители са установени или не в страна с пазарна икономика.
Ако условие за представителност се изисква по отношение на представящ се за сдружение субект, трябва да се държи сметка — за да се прецени дали това условие е изпълнено — от една страна, за особеностите на третата държава, от която е субектът, и от друга страна, за по-голямата намеса на публичните органи във функционирането и дейностите на опериращите предприятия или сдружения на територията на държавата, ако тя е без пазарна икономика.
С оглед тези съображения се налага изводът, че първият довод, изтъкнат от Комисията и встъпилите страни срещу допустимостта на жалбата, подадена от CCCME от името на нейните членове, трябва да се отхвърли.
–
Естество на обжалвания регламент
Отново с цел да оспори възможността CCCME да действа от името на своите членовете Комисията твърди, че естеството на обжалвания регламент възпрепятства прилагането в съдебен спор по мерки за търговска защита на съдебната практика относно допустимостта на жалбите, подавани от сдружения.
Според Комисията обжалваният регламент съдържа съвкупност от решения, всяко от които се отнася за конкретен производител износител. Тъй като последиците от евентуалната отмяна на този регламент можели да ползват само подалия жалба производител износител, от съображения за правна сигурност било от съществено значение да се определи кои са предприятията, искащи въпросната отмяна посредством сдружението, действащо от тяхно име. Това определяне впрочем не можело да се извърши въз основа на съобщението в
Официален вестник на Европейския съюз
относно съдебните производства, започнати пред Съда на Европейския съюз, когато съответната жалба е подадена от сдружение от името на неговите членове.
В това отношение трябва да се отбележи, че съдебната практика не допуска изключване на правото на сдружение да действа от името на своите членове в съдебен спор по мерки за търговска защита (вж. в този смисъл решения от 28 февруари 2019 г., Съвет/Growth Energy и Renewable Fuels Association,
C‑465/16 P
,
EU:C:2019:155
, т.
, от 21 март 2012 г., Fiskeri og Havbruksnæringens Landsforening и др./Съвет,
T‑115/06
, непубликувано,
EU:T:2012:136
, т.
и от 15 септември 2016 г., Molinos Río de la Plata и др./Съвет,
T‑112/14—T‑116/14 и T‑119/14
, непубликувано,
EU:T:2016:509
, т.
).
Процесуалните предимства, признати от съдебната практика на този вид обжалване, са налице и в разглеждания случай, тъй като регламентите, с които се въвеждат антидъмпингови мита, могат да засегнат голям брой производители износители, посочени в тези актове или засегнати от разследването, предшестващо приемането им.
Действително, съгласно съдебната практика регламент за налагане на различни антидъмпингови мита засяга лично всеки визиран оператор само с разпоредбите си, с които на оператора се налага конкретно антидъмпингово мито и се определя размерът му, а не с тези, с които антидъмпингови мита се налага на други дружества (решение от 10 март 1992 г., Ricoh/Съвет,
C‑174/87
,
EU:C:1992:108
, т.
).
Поради това, ако бъде уважена, жалба за отмяна на регламент за налагане на антидъмпингови мита води до неговата отмяна в частта, в която се налага антидъмпингово мито на жалбоподателя, без тази отмяна да засяга валидността на другите части от този регламент, и по-специално приложимото антидъмпингово мито за другите оператори (вж. в този смисъл решение от 15 февруари 2001 г., Nachi Europe,
C‑239/99
,
EU:C:2001:101
, т.
).
Достатъчно е обаче да се констатира, че производителите износители, от чието име CCCME действа, са 19 китайски производители износители, посочени в приложение A.2 към жалбата, а именно Hebei Cheng’An Babel Casting Co. Ltd, Shanxi Jiaocheng Xinglong Casting Co. Ltd, Tianjin Jinghai Chaoyue Industrial and Commercial Co. Ltd, Qingdao Jiatailong Industrial Co. Ltd, Qingdao Jinfengtaike Machinery Co. Ltd, Shahe City Fangyuan Casting Co. Ltd, Shandong Heshengda Machinery Technology Co. Ltd, Baoding Shuanghu Casting Co. Ltd, Tang County Kaihua Metal Products Co. Ltd, Weifang Nuolong Machinery Co. Ltd, Laiwu Xinlong Weiye Foundry Co. Ltd, Handan Zhangshui Pump Manufacturing Co. Ltd, Zibo Joy’s Metal Co. Ltd, Dingxiang Sitong Forging and Casting Industrial, Jiaocheng County Honglong Machinery Manufacturing Co. Ltd, Laiwu City Haitian Machinery Plant, Lianyungang Ganyu Xingda Casting Foundry, Rockhan Technology Co. Ltd и Botou GuangTai Precision Casting Factory.
Следователно съгласно посочената в точка 110 по-горе съдебна практика само тези членове могат да се ползват от евентуалната отмяна, ако Общият съд уважи жалбата, подадена от тяхно име от CCCME.
Поради тази причина вторият довод, изтъкнат от Комисията с цел да оспори допустимостта на жалбата, подадена от CCCME от името на нейните членове, трябва да се отхвърли.
–
Невключени в извадката членове
Комисията припомня, че членовете на CCCME не са включени в извадката с китайски производители износители, които тя е подбрала по време на разследването, и твърди, че съдебната практика признава процесуална легитимация само на операторите, който са били обект на такъв подбор.
В това отношение трябва да се припомни, както бе посочено в точка 46 по-горе, че съгласно член 263, четвърта алинея ДФЕС лице има процесуална легитимация да оспори актовете, които са адресирани до него, актовете, които го засягат пряко и лично, или подзаконовите актове, които го засягат пряко и които не включват мерки за изпълнение.
Първата и третата хипотеза, предвидени в тази разпоредба, не засягат членовете на CCCME, тъй като, от една страна, те не са адресати на обжалвания регламент (вж. в този смисъл решение от 15 септември 2016 г., Molinos Río de la Plata и др./Съвет,
T‑112/14—T‑116/14 и T‑119/14
, непубликувано,
EU:T:2016:509
, т.
), а от друга страна, обжалваният регламент включва мерки за изпълнение, тъй като в системата, въведена с Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 година за създаване на Митнически кодекс на Съюза (
ОВ L 269, 2013 г., стр. 1
), в която се вписва обжалваният регламент, всъщност се предвижда, че определените с последния мита се събират въз основа на мерките, приети от националните органи (вж. в този смисъл определение от 21 януари 2014 г., Bricmate/Съвет,
T‑596/11
, непубликувано,
EU:T:2014:53
, т.
и цитираната съдебна практика).
След като първата и третата хипотеза, предвидени в член 263, четвърта алинея ДФЕС, не са налице в разглеждания случай, трябва да се определи дали са изпълнени условията, предвидени за прилагането на втората хипотеза, по отношение на членовете на CCCME, а това налага да се провери дали те са засегнати пряко и лично.
В разглеждания случай условието за прякото засягане е изпълнено, тъй като обжалваният регламент поражда пряко последици за правното положение на членовете на CCCME и тъй като митническите органи на държавите членки, без да имат каквото и да било право на преценка, са длъжни да събират митата, наложени с обжалвания регламент (вж. в този смисъл решения от 29 март 1979 г., ISO/Съвет,
118/77
,
EU:C:1979:92
, т.
и от 15 септември 2016 г., Molinos Río de la Plata и др./Съвет,
T‑112/14—T‑116/14 и T‑119/14
, непубликувано,
EU:T:2016:509
, т.
).
Що се отнася до личното засягане, трябва да се припомни, че съгласно съдебната практика по естеството и по обхвата си регламентите за налагане на антидъмпингови мита са нормативни актове, доколкото се прилагат за всички заинтересувани икономически оператори (решение от 16 април 2015 г., TMK Europe,
C‑143/14
,
EU:C:2015:236
, т.
и от 28 февруари 2019 г., Съвет/Marquis Energy,
C‑466/16 P
,
EU:C:2019:156
, т.
). Този нормативен характер обаче не възпрепятства възможността посочените регламенти да засягат лично тези от производителите и износителите на разглеждания продукт, на които се възлага отговорността за дъмпинговите практики въз основа на данните за тяхната търговска дейност. Това по принцип са предприятия производители и износители, които могат да докажат, че са посочени в актовете на Комисията и на Съвета или че са засегнати от подготвителните разследвания (решение от 28 февруари 2019 г., Съвет/Growth Energy и Renewable Fuels Association,
C‑465/16 P
,
EU:C:2019:155
, т.
, вж. също решение от 16 януари 2014 г., BP Products North America/Съвет,
T‑385/11
,
EU:T:2014:7
, т.
и цитираната съдебна практика).
В това отношение трябва да се констатира, че членовете на CCCME са предприятия производители и износители на разглеждания продукт, които, от една страна, са предоставили информация на Комисията, отговаряйки на въпросника, съдържащ се в приложение I към известието за започване на разследването, и от друга страна, са посочени в обжалвания регламент, по-специално в приложението, към което препраща член 1, параграф 2 от диспозитива на същия регламент. В качеството на други оказали съдействие дружества, посочени в това приложение, за членовете на CCCME се прилага антидъмпингово мито с конкретен размер, който е различен от приложимия за всички останали непосочени дружества, за които се прилага обжалваният регламент. Следователно, както твърди самата Комисията и както бе отбелязано в точка 106 по-горе, обжалваният регламент съдържа съвкупност от решения, всяко от които се отнася за конкретен производител износител.
При това положение, предвид припомнените в точка 119 по-горе критерии, произтичащи от съдебната практика, трябва да се приеме, че освен пряко, членовете на CCCME са и лично засегнати от обжалвания регламент.
Накрая, членовете на CCCME имат правен интерес, тъй като предвид облагането им с антидъмпинговите мита, наложени с обжалвания регламент, те имат интерес от неговата отмяна.
Следователно трябва да се приеме, че членовете на CCCME и съответно самото сдружение отговарят на условията, правещи тяхната жалба допустима, поради което третият довод, изтъкнат от Комисията срещу този извод, трябва да се отхвърли.
–
Ограничаване на доводите, които могат да бъдат изтъкнати
Според Комисията CCCME не може да твърди от името на своите членове, че са нарушение разпоредби, които в основния регламент засягат въпроси, различни от този за определянето от Комисията на вредата, причинена на промишлеността на Съюза.
Комисията всъщност посочва, че пълномощието, дадено на CCCME от китайски производители износители по време на антидъмпинговото разследване, обхваща само защитата на тези предприятия срещу твърденията ѝ относно вредата. Следователно членовете на CCCME предоставили на този субект правото да ги представлява по време на разследването и съответно в рамките на настоящото производство по обжалване само да ги защитава срещу преценките на Комисията относно вредата.
В това отношение трябва да се припомни, както бе посочено в точки 88—90 по-горе, че възложените на CCCME задачи от нейния устав, ръководещ нейното учредяване и нейната организация, включват защитата на интересите на нейните членове.
Предвид общия ѝ характер такава задача включва предприемането на действия по съдебен ред с цел защита на интересите на нейните членове срещу мерките за търговска защита и изтъкване в този контекст на всякакви основания, с които може да се оспори законосъобразността на тези мерки, дори полученото от членовете пълномощие да се е свеждало по време на разследването до вредата.
Трябва освен това да се отбележи, че според съдебната практика сдружение, чиито задачи съгласно устава му включват защитата на интересите на неговите членове, както в случая на CCCME, не трябва да e изрично упълномощено или овластено от членовете, чиито интереси защитава, за да му бъде призната процесуална легитимация пред юрисдикциите на Съюза (вж. в този смисъл решение от 15 януари 2013 г., Aiscat/Комисия,
T‑182/10
,
EU:T:2013:9
, т.
), тъй като по естеството си подаването на жалба е присъщо за защитата на такива интереси.
Поради това четвъртият изтъкнат от Комисията довод относно невъзможността CCCME да твърди от името на своите членове, че са нарушени разпоредби, които не засягат вредата, причинена на промишлеността на Съюза, трябва да се отхвърли.
Допустимостта на жалбата, доколкото е подадена от другите юридически лица, чиито наименования са посочени в приложение I
При условията на евентуалност Комисията оспорва и допустимостта на жалбата, доколкото е подадена от другите юридически лица, чиито наименования са посочени в приложение I.
На първо място, Комисията твърди, че поради вече изложените в точка 114 по-горе причини, седем от другите юридически лица, чиито наименования са посочени в приложение I и които не са включени в извадката китайски производители износители, нямат изискваната процесуална легитимация.
В това отношение трябва да се приеме, че също като членовете на CCCME, тези предприятия, които са производители износители на разглеждания продукт, от една страна, са предоставили информация на Комисията, отговаряйки на въпросника, съдържащ се в приложение I към известието за започване на разследването, и от друга страна, са обозначени в обжалвания регламент като други оказали съдействие дружества, изброени в приложение към същия регламент. В това качество тяхното наименование присъства в посоченото приложение и за тях се прилага антидъмпингово мито с конкретен размер, поради което се налага изводът, че обжалваният регламент съдържа съвкупност от решения, всяко от които се отнася за конкретен производител износител. Ето защо, поради същите причини като изложените в точки 118—122 по-горе, трябва се приеме, че тези седем юридически лица имат правен интерес и процесуална легитимация.
На второ място, Комисията твърди че в пълномощията, дадени от другите юридически лица, чиито наименования са посочени в приложение I, има нередовности, възпрепятстващи допустимостта на жалбата, тъй като в тях не била посочена ясно функцията на лицата, които са ги подписали, и не било удостоверено, че тези лица имат право да подписват такива актове.
По-специално, що се отнася до седем от другите юридически лица, чиито наименования са посочени в приложение I, посочената функция на лицето, подписало пълномощното, била „упълномощен управител“, „генерален директор“, „финансов контрольор“ или „директор“, без друго уточнение или пък удостоверяване дали по китайското право това лице е оправомощено да подпише такова пълномощно.
Що се отнася до другите две юридически лица, чиито наименования са посочени в приложение I, те представили пълномощно, в което не се посочва функцията на подписалото лице, без при това да са приложени документи, удостоверяващи, че то има право да подпише такъв акт.
В това отношение трябва да се отбележи, че в редакцията си от 23 април 2015 г. (
ОВ L 105, 2015 г., стр. 1
) Процедурният правилник не изисква доказателство, че дадените на адвоката правомощия са му били предоставени от представител, оправомощен за тази цел, както се е изисквало в действащия преди това процедурен правилник от 2 май 1991 г. (вж. в този смисъл определение от 7 март 2016 г., Sopra Steria Group/Парламент,
T‑182/15
, непубликувано,
EU:T:2016:165
, т.
—
, решения от 28 септември 2016 г., European Food/EUIPO — Société des produits Nestlé (FITNESS),
T‑476/15
,
EU:T:2016:568
, т.
и от 17 февруари 2017 г., Batmore Capital/EUIPO — Univers Poche (POCKETBOOK),
T‑596/15
, непубликувано,
EU:T:2017:103
, т.
и
).
Следователно направеното от Комисията възражение за недопустимост трябва да се отхвърли.
Трябва съответно да се приеме, че другите юридически лица, чиито наименования са посочени в приложение I, имат процесуална легитимация да искат отмяна на обжалвания регламент.
Заключение по допустимостта
С оглед на всички гореизложени съображения се налага изводът, че жалбата е допустима, първо, доколкото е подадена от CCCME лично от нейно име с цел да осигури защитата на процесуалните си права, второ, доколкото е подадена от CCCME от името на 19‑те посочени от нея членове, и трето, доколкото е подадена от другите юридически лица, чиито наименования са посочени в приложение I.
По същество
Жалбоподателите изтъкват шест основания в подкрепа на жалбата си.
Първото основание е изведено от допуснато нарушение на член 3, параграфи 2, 3 и 5—7 от основния регламент и на принципа на добра администрация, тъй като Комисията не основала заключенията си относно вредата и причинно-следствената връзка на достоверни доказателства или на обективно изследване.
Второто основание е изведено от допуснато от Комисията нарушение на член 3, параграфи 6 и 7 от основния регламент в анализа ѝ на причинно-следствената връзка.
Третото основание е изведено от допуснато от Комисията нарушение на правото на защита, член 6, параграф 7, член 19, параграфи 1—3 и член 20, параграфи 2 и 4 от основния регламент, тъй като отказала да предостави достъп на жалбоподателите до полезна информация за определянето на дъмпинга и на вредата.
Четвъртото основание е изведено от нарушение на член 2, параграф 10, член 3, параграф 2, буква а), член 3, параграф 3, член 9, параграф 4 от основния регламент и принципа на добра администрация при определянето на дъмпинговия марж, подбиването на цените и равнището на отстраняване на вредата.
Петото основание е изведено от допуснато от Комисията нарушение на член 2, параграф 10, буква б) и член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент, извършвайки корекцията за данъка върху добавената стойност (ДДС) при сравняването на експортната цена и нормалната стойност.
Шестото основание е изведено от нарушение на член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент при определянето на разходите за продажба, на общите разходи и на административните разходи (наричани по-нататък „ПОА разходите“), както и на печалбите, използвани за конструиране на нормалната стойност.
Обхватът на съдебния контрол
В самото начало жалбоподателите твърдят, че съдебният контрол върху обжалвания регламент трябва да бъде пълен, а не да се свежда до проверката за явна грешка в преценката, която проверка по принцип стои в основата на извършвания от съда контрол върху сложни икономически оценки.
В хода на съдебното заседание жалбоподателите уточняват, че при формулирането това предварително съображение те не са възнамерявали да се отклонят от съществуващата съдебна практика, а са искали само да подчертаят, че според тях съдът на Съюза трябва да провери фактическата точност, достоверността и непротиворечивостта на представените от Комисията доказателства, дори в области, в които тя разполага с широко право на преценка.
В това отношение трябва да се припомни, че според съдебната практика, предвид широкото право на преценка, с което разполагат институциите на Съюза в областта на мерките за търговска защита, в съдебния спор по тези мерки, отличаващ се със сложността на икономическите и политическите положения, които трябва да се разгледат, съдът на Съюза трябва да сведе контрола си само до това дали са спазени правните норми, дали са спазени процесуалните правила, дали фактите, въз основа на които е направен оспореният избор, са установени точно и дали не е налице явна грешка в преценката им или злоупотреба с власт (вж. в този смисъл решение от 19 септември 2019 г., Trace Sport,
C‑251/18
,
EU:C:2019:766
, т.
и цитираната съдебна практика).
В този контекст, съдът трябва, както искат жалбоподателите, от една страна, да провери фактическата точност на представените доказателства, тяхната достоверност и тяхната непротиворечивост и от друга страна, да провери дали тези доказателства съдържат всички релевантни данни, които следва да бъдат взети предвид, за да се прецени дадена сложна ситуация, и дали те са от такъв характер, че да подкрепят изведените от тях заключения (решение от 7 април 2016 г., ArcelorMittal Tubular Products Ostrava и др./Hubei Xinyegang Steel,
C‑186/14 P и C‑193/14 P
,
EU:C:2016:209
, т.
).
Първото основание: установяването на наличието на вреда и на причинно-следствената връзка
Първото основание се състои от шест части.
–
Първата част от първото основание: изчисляването на обема на вноса
В първата част жалбоподателите твърдят, че Комисията е използвала ненадеждни данни, предоставени от подателите на жалбата до нея, за да изчисли обема на дъмпинговия внос.
Това твърдение се оспорва от Комисията.
В самото начало трябва да се припомни, че съгласно член 1, параграф 1 от основния регламент антидъмпингово мито може да се налага за всеки дъмпингов продукт, чието допускане за свободно обращение в Съюза причинява вреда.
Според член 3, параграф 2, буква а) от основния регламент наличието на вреда се установява въз основа на достоверни доказателства и съдържа обективно изследване, по-специално на обема на дъмпинговия внос.
За изчисляване на обема на дъмпинговия внос се използват данните от Статистическата служба на Европейския съюз (Евростат) (вж. в този смисъл решение от 22 март 2012 г., GLS,
C‑338/10
,
EU:C:2012:158
, т.
). Те са класирани по кодове по Комбинираната номенклатура (КН). В разглеждания случай продуктът, за който се отнася обжалваният регламент, спада към два кода: код по КН ex73251000 (нековък чугун) и код по КН ex73259910 (ковък чугун), като забележката „ex“ пред кода означава и в двата случая, че разследваният продукт спада само частично към съответния код.
За да се установи обемът на дъмпинговия внос, трябва да се съберат сделките, които са били регистрирани под тези кодове през разглеждания период, а именно между 1 януари 2013 г. и 30 септември 2016 г.
В разглеждания случай е трябвало да се извършат корекции, за да се разрешат три трудности, възникнали при изчисляването на обема на дъмпинговия внос.
Първата трудност е свързана с продуктите от нековък чугун (КН ex73251000). Преди 2014 г. тези продукти са част от по-голяма група (КН ex732510), разделена на подкодове, три от които обхващат разглеждания продукт, като третия от тези подкодове е с номер по КН ex73251099, без обаче да се свежда само до този продукт. От 2014 г. нататък това разделение вече не съществува. За да определи обема на дъмпинговия внос, Комисията е разполагала само с данните, съответстващи на код по КН ex73251000, към който заедно с други продукти спада разглежданият продукт. За да се разреши тази трудност, в тези по-общи стойности е трябвало да се отделят онези, които съответстват на извършения внос на разглеждания продукт през разглеждания период. За да го направи, Комисията се основава на предложение, направено от подателите на жалбата до нея, предполагащо две методологически решения. Най-напред, за да се установи частта на вноса, обхващащ разглеждания продукт в общата категория, подателите на жалбата до Комисията ѝ предлагат да използва съотношението на този внос в трите подкода, които преди 2014 г. са осигурявали данни за този продукт. По нататък, за третия от тези подкодове, който не е обхващал само разглеждания продукт, а е бил по-широк, е предложено относимата към разглеждания продукт пропорция да се оцени на 30 %.
Въз основа на тези разсъждения е забелязано, че преди 2014 г. при китайския внос 60 % от обема, осчетоводен като китайски внос по код по КН ex732510, се формира от трите подкода, съответстващи на разглеждания продукт. При индийския внос това съотношение е 73 %, докато за другите трети страни е 50 %. Тези процентни стойности съответно са отнесени към вноса, регистриран в периода между 1 януари 2014 г. и края на разследвания период по код по КН ex73251000.
Втората трудност е била свързана с ковкия чугун (КН ex73259910). Съответстващият на тази продукт код е останал непроменен през целия разглеждан период. Този код обаче е обхващал и други продукти, освен разглеждания. За да разреши тази трудност, също както при нековкия чугун Комисията използва метод, който е предположен от подателите на жалбата до нея.
Най-напред, както правят подателите на жалбата до Комисията, тя констатира, че вносителите на разглеждания продукт от ковък чугун от Китайската народна република са започнали да използват код по КН ex73259910 през 2005 г., когато с Регламент (ЕО) № 1212/2005 на Съвета от 25 юли 2005 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои отливки с произход от Китайската народна република (
ОВ L 199, 2005 г., стр. 1
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 41, стр. 240) са въведени предходни антидъмпингови мерки. За да изчисли извършения с този код внос, въз основа на тази констатация тя избира за референтна предходната година, а именно 2004 г. За тази референтна година тя е разполагала с данни, показващи за Китайската народна република вноса, съответстващ на код по КН ex73259910, но не за разглеждания продукт. Поради това тя изчислява количеството на разглеждания продукт във вноса от Китайската народна република по този код, изваждайки от обема на вноса от разглеждания период операциите, реализирани през 2004 г. Следвайки тези разсъждения, Комисията съответно приема, че за Китайската народна република операциите, които са засягали разглеждания продукт, спадат към код по КН ex73259910 в пропорция 100 %, от която трябва да се извадят 14645 тона.
След това аналогично изчисляване е извършено за вноса от Република Индия. Подателите на жалбата до Комисията са отбелязали, че при разглеждания продукт вносът по код по КН ex73259910 от тази страна започва от 2010 г. Според тях това явление може да се обясни с оттеглянето на ангажимента за минимална цена, от който са се ползвали CCCME и някои китайски дружества при предходни антидъмпингови мерки, наложени с Регламент № 1212/2005. След това оттегляне редица оператори се опитвали да се снабдяват от индийски производители. Това довело до нарастване на вноса от тази страна при разглеждания продукт. След като прави тази констатация, Комисията, следвайки в това отношение предложението, направено от подателите на жалбата до нея, изчислява количеството на разглеждания продукт по код по КН ex73259910 във вноса от Република Индия, изваждайки обема на вноса за 2009 г. от обема на вноса от разглеждания период. Следвайки тези разсъждения, тя преценява, че операциите, които са засягали разглеждания продукт, спадат към код по КН ex73259910 в пропорция 100 %, от която трябва да се извадят 6074 тона.
Накрая, проучванията, проведени от подателите на жалбата до Комисията, показали, че е малко вероятно вносът от други трети страни, спадащ към този код, да съдържа разглеждания продукт. Следвайки в това отношение съображенията на подателите на жалбата до нея, Комисията приема, че за другите трети страни 0 % от операциите, които са засягали разглеждания продукт, спадат към код по КН ex73259910.
Третата трудност засяга решетките за канали. Тези продукти са посочени в данните на Евростат за кодовете, използвани за разглеждания продукт. Както се посочва в съображение 41 от обжалвания регламент, тези продукти обаче са изключени от разследването. За да се установи обемът на дъмпинговия внос, от наличните стойности съответно е трябвало да се извадят стойностите, които могат да се отнесат към решетките за канали.
За да разреши тази трудност, Комисията, действайки по собствена инициатива, се основава на прогнозна оценка на вноса на решетки за канали. За да направи тази прогнозна оценка, тя използва средните продажби на решетки за канали, реализирани от включените в извадката китайски производители износители през разследвания период. Тези продажби съставляват 10 % от целия внос, използван за този период. Този процент е отнесен към стойностите, получени за регистрирания внос през разглеждания период.
След като контекстът на първата част от първото основание бе представен, трябва да се отбележи, че в тази част жалбоподателите правят три оплаквания, свързани с извършеното от Комисията изчисляване, за да се установи обемът на дъмпинговия внос.
С първото си оплакване жалбоподателите упрекват Комисията, че без проверка е приела данните, представени от подателите на жалбата до нея, а това противоречало на безпристрастността, която трябва да ръководи поведението ѝ в този вид производство.
В това отношение трябва да се отбележи, че в разглеждания случай, за да изчисли обема на дъмпинговия внос, Комисията не използва само данните, предоставени от подателите на жалбата до нея, а по-скоро използва предложен от тях метод, извършвайки самата тя — въз основа на този метод, който междувременно одобрява — операциите, водещи до стойностите, които в крайна сметка използва.
В поне два документа Комисията обяснява причините, които са я накарали да възприеме метода, предложен от подателите на жалбата до нея. Така в съображение 122 от временния регламент тя посочва, че „в жалбата си [до Комисията подателите ѝ] обясняват метода, по който са получили данните за вноса конкретно за разглеждания продукт, като са използвали данните на Евростат“ и че „[п]ри липсата на по-надежден метод и данни“ тя „определя[…] обема на вноса на разглеждания продукт от [Китайската народна република] [чрез] този метод, като използва данни на Евростат, без да вземе предвид данните относно решетките за канали[, тъй като] CCCME не предостав[я] никакви алтернативни данни“. Освен това в съображения 110 и 111 от обжалвания регламент по-специално се посочва, че „Комисията отбеляза, че методът, чрез който [подателите на жалбата до нея] са получили данните за вноса на разглеждания продукт през разглеждания период, се основава на данни на Евростат“, който метод след това е описан накратко, и се уточнява, че „[т]ъй като Комисията не намери алтернативни източници на информация, които по-точно да отразяват данните за вноса на разглеждания продукт, тя счете, че методът, основан на данните от Евростат, е най-подходящ“.
Следователно Комисията анализира въпросния метод преди да го възприеме, обяснявайки защо според нея той ѝ се струва подходящ. Така в съображение 113 от обжалвания регламент тя отхвърля искането на ad hoc сдружението на независими вносители, Free Castings Imports (FCI), и на CCCME да изключи код по КН 73259910 или да вземе предвид процент от този код за изчисляването на обема на вноса на разглеждания продукт, посочвайки, че „анализът на вноса по този код по КН от налагането на временните мерки до началото на октомври 2017 г. показа значителен внос от [Китайската народна република] в размер на 6796 тона по код по ТАРИК 7325991051, който се отнася изключително до разглеждания продукт“, и че „[п]оради това е ясно, че разглежданият продукт се внася също така по код по КН 73259910“. По този повод Комисията уточнява, че „не откри[ва] доказателства, че вносът на други продукти по този код по КН от 2005 г. насам е следвал същата тенденция като разглеждания продукт“ и че „[с]ледователно не би било надеждно да се използва процент за разглеждания период“.
Трябва освен това да се отбележи, че методът за изчисляване, предложен от подателите на жалбата до Комисията, не е приет без проверка от нея. Всъщност на 30 май 2017 г. Комисията посещава помещенията на представителите на подателите на жалбата до нея. След тази проверка тя стига до заключението, от една страна, че разпределението, предложено между различните кодове по КН, е най-надеждната прогнозна оценка, за да се определи обемът на дъмпинговия внос, и от друга страна, че тази прогнозна оценка представлява обективно приблизително остойностяване на тези данни при липса на по-подробни данни от друг източник.
При това положение направеното от жалбоподателите първо оплакване, че Комисията „автоматично“ приела метода, предложен от подателите на жалбата до нея, трябва да се отхвърли.
Жалбоподателите правят второ оплакване, а именно че използваните от Комисията данни почиват на необосновани и нелогични предположения, които не са подкрепени с никакви достоверни доказателства, което впрочем самата тя признала.
В това отношение трябва да се отбележи, противно на твърденията на жалбоподателите, че Комисията не е признавала, че използваният от нея метод за изчисляване на обема на вноса или формираните по този метод вносни цени са погрешни, нелогични или ненадеждни.
В съображение 126 от временния регламент, към което препращат жалбоподателите, Комисията действително посочва че „[т]ъй като тези данни се основават на статистическите данни за вноса и подробният продуктов асортимент не е известен, промяна[та] на цените не е напълно надеждна“.
Това признание обаче означава единствено че използваният метод не е довел, както посочва Комисията, до толкова подробен резултат, колкото тя би желала, без това да означава, че според тази институция получените по този метод данни са лишени от всякаква надеждност и изобщо не могат да послужат за изготвянето на обжалвания регламент.
Поради това, ако жалбоподателите възнамеряват да оспорят надеждността на използваните от Комисията данни за обема на дъмпинговия внос, те трябва да подкрепят твърденията си с доказателства, които могат да хвърлят съмнение конкретно върху достоверността на метода или данните, използвани от тази институция (вж. в този смисъл решение от 20 септември 2019 г., Jinan Meide Casting/Комисия,
T‑650/17
,
EU:T:2019:644
, т.
(непубликувано).
В този контекст, ако иска да спечели делото, съответният жалбоподател не може само да представи алтернативни стойности — например стойности, получени въз основа на данни от митническите органи, откъдето идва спорният внос — а трябва да представи доказателства, с които могат да се оспорят представените такива от Комисията (вж. в този смисъл решение от 20 септември 2019 г., Jinan Meide Casting/Комисия,
T‑650/17
,
EU:T:2019:644
, т.
(непубликувано).
Освен това следва да бъде припомнено, че Комисията разполага с широко право на преценка при анализа на данните, включително на предоставените от Евростат (решение от 23 септември 2015 г., Schroeder/Съвет и Комисия,
T‑205/14
,
EU:T:2015:673
, т.
).
В разглеждания случай жалбоподателите оспорват пет предположения, на които Комисията се основава, за да изчисли обема на вноса въз основа на данните на Евростат.
В това отношение трябва да се отбележи, че по всеки от тези спорни въпроси жалбоподателите са получили по време на разследването обяснения относно метода, който е използван за изготвянето на прогнозните оценки, стоящи в основата на направените от Комисията корекции по данните на Евростат за вноса.
На първо място, жалбоподателите не са съгласни, че обемът на вноса на разглеждания продукт спрямо общия обем на вноса, деклариран по предходния подкод по КН ex73251099 (нековък чугун), стои стабилно на 30 % от 2009 г. до 2013 г., а след това от 2013 г. нататък остава непроменен.
По този въпрос е обяснено, че почти 30 % от общия внос, деклариран по предходния код по КН ex73251099, са реализирани за разглеждания продукт. Според Комисията тази прогнозна оценка може да се квалифицира като предпазлива, когато антидъмпинговите мерки от 2005 г. влизат в сила. По това време за всеки продукт е определен десетцифрен код по Интегрираната тарифа на Европейския съюз (TARIC), което позволява на Комисията и на митническите органи да знаят точните стойности.
По този начин е обяснено, че използваният от Комисията процент, а именно 30 %, съответства на констатирания процент след приемането на Регламент № 1212/2005, когато за пръв път са приложени антидъмпингови мита за вноса на чугун с произход от Китайската народна република. Впоследствие този процент е използван от Комисията в настоящото производство при липса на прогнозна оценка, която да изглежда по-надеждна.
На второ място, жалбоподателите оспорват прилагането на пропорцията от 30 %, която произтича от прогнозна оценка на конкретните данни за вноса от Китайската народна република, за всички страни, откъдето идва вносът, отчетен в производството, довело до приемането на обжалвания регламент.
По този въпрос е обяснено, че прогнозната оценка от 30 % е приложена за другите трети страни, защото не е имало конкретни данни за тези страни, като единствената информация, която е било възможно да се получи, е събраната благодарение на въвеждането с Регламент № 1212/2005 на антидъмпинговите мерки за вноса само от Китайската народна република.
На трето място, жалбоподателите оспорват предположението, че обемът на вноса на разглеждания продукт спрямо общия обем на вноса, регистриран по предходния код по КН ex732510, е останал непроменен от 2013 г. нататък.
По този въпрос Комисията обяснява, че за да изчисли обема на вноса, обхващащ разглеждания продукт и регистриран от 2014 г. нататък по общия код по КН ex732510, тя се основава на съотношението на този внос в трите подкода, които преди 2014 г. са осигурявали по-точни данни за този продукт, като разглежда поотделно данните за Китайската народна република, Република Индия и другите трети страни (вж. т. 159 по-горе).
На четвърто място, жалбоподателите оспорват предположението, че абсолютният обем на вноса от Китайската народна република, който е извършен по код по КН ex73259910 (ковък чугун) и не засяга разглеждания продукт, е останал непроменен от 2004 г. нататък.
По този въпрос Комисията обяснява приложената методология, за да изчисли обема на вноса от Китайската народна република, извършен по код по КН ex73259910, изразяваща се в определяне на година, през която вносът на разследвания продукт е започнал по този код в съответната трета страна, и в сравняване на броя на регистрирания внос по същия код в годината, предхождаща тази референтна година, с този за разглеждания период, за да се установи обемът на вноса на разглеждания продукт, регистриран по код по КН ex73259910 през разглеждания период, съответстващ на разликата (вж. т. 162—164 по-горе).
Накрая, на пето място, жалбоподателите оспорват предположението, че процентът на китайския внос на решетки за канали спрямо общия китайски внос е останал непроменен от 2013 г. нататък и е бил идентичен на процента на вноса на решетки за канали на китайските производители износители, включени в извадката, спрямо техния общ внос. В този контекст жалбоподателите оспорват и предположението, че третите страни не изнасят решетки за канали, тъй като, освен ако не бъркат, третите страни изобщо не са изключвани. Ако имало изключване, предположението — което според жалбоподателите е също толкова необосновано — би било, че процентът на внос на решетки за канали на третите страни спрямо техния общ внос бил стабилен от 2013 г. нататък и идентичен на процента на вноса на решетки за канали на включените в извадката китайски производители износители през разследвания период.
По последния спорен въпрос Комисията обяснява, че тъй като не е разполагала с информация за обема на вноса на решетките за канали, който е трябвало да се изключи от разглеждания продукт, се е основала на процента на решетки за канали, внесени от някои включени в извадката производители по време на разследването. В отговора си на въпросите на Общия съд Комисията уточнява, че в това отношение се е основала на данните от извадката с китайските производители износители и на тези от извадката с индийски производители износители за разследвания период. Тази прогнозна оценка след това била приложена за целия внос, тоест за вноса от Китайската народна република, от Република Индия и от другите трети страни.
От гореизложените съображения следва, че по спорните за тях въпроси жалбоподателите не са представили доказателства, които могат да поставят под съмнение надеждността на тези прогнозни оценки, тъй като по същество жалбоподателите не оспорват надеждността на прогнозните оценки, на които се основава Комисията, а по-скоро тяхното прилагане за по-късен период спрямо периода, за който се отнасят данните, довели до тези прогнозни оценки (първо, трето, четвърто и пето предположение, посочени съответно в т. 183, 188, 190 и 192 по-горе), или тяхното прилагане за други страни, различни от тази, от която произтичат данните, довели до прогнозната оценка (второ и пето предположение, посочени съответно в т. 186 и 192 по-горе).
Комисията впрочем посочва, че не разполага с по-точни и по-актуални данни, които да са със сходно или по-високо равнище на надеждност.
В такъв контекст — който се отличава, от една страна, с липсата на по-точна и по-актуална информация, която да е със сходно или по-високо равнище на надеждност, и от друга страна, с логичния и правдоподобен характер на представените от Комисията прогнозни оценки, който е виден от дадените от нея обяснения, за да обоснове тяхното прилагане — предвид признатото на Комисията широко право на преценка, второто оплакване на жалбоподателите, а именно че използваните от Комисията данни почиват на необосновани и нелогични предположения, които не са подкрепени с никакви достоверни доказателства, трябва да се отхвърли.
С третото си оплакване жалбоподателите по същество твърдят, че отсъствието на по-надеждни алтернативни данни се дължи на липсата на усърдие у Комисията и на пасивността ѝ, които според тях трябва да доведат до отмяна на обжалвания регламент.
В това отношение трябва да се отбележи, че според съдебната практика Комисията е длъжна да проучи служебно цялата налична информация, тъй като нейната роля в антидъмпинговите разследвания не е на арбитър, чиято компетентност би се ограничила до вземането на решение единствено с оглед на сведенията и доказателствата, предоставени от страните в разследването. В това отношение следва да се отбележи, че член 6, параграфи 3 и 4 от основния регламент оправомощава Комисията да поиска от държавите членки да ѝ предоставят сведения, както и да извършат всички необходими проверки и инспекции (решение от 22 март 2012 г., GLS,
C‑338/10
,
EU:C:2012:158
, т.
).
За да се определи обхватът на изискванията към Комисията, трябва обаче да се отчетат ограниченията, засягащи времето, с което тя разполага, предвид по-специално процедурните срокове, които е възможно да не са достатъчни, за да се извършат проверките, инспекциите и издирванията, които може да се предвиждат (вж. в този смисъл решение от 20 септември 2019 г., Jinan Meide Casting/Комисия,
T‑650/17
,
EU:T:2019:644
, т.
(непубликувано).
Освен това трябва да се държи сметка дали предвижданите данни могат да доведат с достатъчно голяма вероятност до по-надеждни резултати от получените в приложимите срокове (вж. в този смисъл решение от 20 септември 2019 г., Jinan Meide Casting/Комисия,
T‑650/17
,
EU:T:2019:644
, т.
(непубликувано).
В разглеждания случай е видно, че Комисията не е пренебрегнала посочената в точки 198—200 по-горе съдебна практика, която я задължава да се запознае с всички източници, които са на нейно разположение.
Всъщност, що се отнася до информацията, която според жалбоподателите е можело да се получи от националните митнически органи, трябва да се отбележи, както посочва Комисията, че макар основният регламент да я оправомощава да го направи, би било непропорционално от тази институция да се изисква да събира списъци за внос, сделка по сделка, от митническите органи на всички държави членки и да ги анализира, за да определи дали могат да бъдат взети предвид, и да обедини след това данните за разглеждания продукт за четири години за целия Съюз.
В писмените си изявления жалбоподателите излагат два довода, за да оспорят поведението на Комисията при издирването на надеждна информация.
На първо място, жалбоподателите твърдят, че Комисията е трябвало да събере някои по-подробни данни от националните митнически органи, за да провери надеждността на направените предположения и впоследствие да обобщи резултата от този анализ за всички данни.
В това отношение трябва да се отбележи, че такава информация не е достъпна веднага, а също трябва да бъде събирана с искане ad hoc до съответните национални органи. След това Комисията трябва да изчака отговора на тези органи, с който се съобщават исканите данни, за да може да състави извадка с данни. Този начин на действие впрочем би представлявал значителна инвестиция като натовареност и би изисквал значително време, като тези два аспекта трябва да се поставят в контекста на стриктните процедурни срокове, наложени на Комисията, както бе отбелязано в точка 199 по-горе.
Такава извадка със сделки също така може да повдигне въпроси, що се отнася до представителността на подбраните сделки, освен че може да породи съмнения за нейната релевантност, тъй като не би позволила да се изчисли с точност обемът на вноса, обхващащ разглеждания продукт.
На второ място, жалбоподателите твърдят, че Комисията е можела да се обърне към вносителите, като им изпрати въпросници, отговорите на които щели да ѝ позволят на провери надеждността на използваните данни и да извърши корекции.
Институциите на Съюза прибягнали до този източник на информация в други антидъмпингови разследвания като например довелото до приемането на Регламент за изпълнение (ЕС) № 430/2013 на Съвета от 13 май 2013 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на резбовани принадлежности за тръбопроводи от ковък чугун с произход от Китайската народна република и Тайланд, и за прекратяване на процедурата по отношение на Индонезия (
ОВ L 129, 2013 г., стр. 1
).
В това отношение трябва да се отбележи, както посочва Комисията, че в разглеждания случай не е било възможно да се получат по-надеждни данни от вносителите. Най-напред, 28‑те вносители, които се представят по време на разследването, предоставят в техните отговорите си на въпросника, съдържащ се в приложение II към известието за започване на разследването, обща стойност, която включва обема на вноса, обхващащ разглеждания продукт и засягащ само вноса от Китайската народна република и Република Индия, които са били двете визирани от разследването страни. След това тези данни в разглеждания случай не са разделени според кодовете по КН на разследвания продукт. Накрая, тези отговори е било възможно да се проверят само за тримата включени в извадката вносители, които отговарят на въпросника. Впрочем, не е доказано, че тези вносители са били достатъчно представителни за всички вносители на разследвания продукт. Комисията всъщност посочва, че пазарът е раздробен и се характеризира с голям брой малки и средни предприятия и че в такъв контекст не е изключено множество други независими действащи на пазара вносители, които нямат пряк интерес да съдействат на разследването, да не са се представили.
Трябва съответно да се приеме, че в разглеждания случай Комисията не е допуснала явна грешка в преценката, свеждайки преценката си при изчисляването на обема на вноса, обхващащ разглеждания продукт, до получените от базата данни на Евростат данни, които са коригирани въз основа на обосновани предположения, отразяващи логична прогнозна оценка на реалните стойности за въпросния внос.
Следователно първата част трябва да бъде отхвърлена.
–
Втората част от първото основание: използваните от Комисията макроикономически показатели, за да установи вредата, понесена от промишлеността на Съюза
Във втората част жалбоподателите оспорват надеждността на използваните от Комисията макроикономически показатели, за да установи вредата, понесена от промишлеността на Съюза.
В самото начало трябва да се отбележи, както бе изяснено в отговорите на страните на въпросите на Общия съд, че Комисията е преценила макроикономическите показатели за цялата промишленост на Съюза.
В този контекст Комисията се позовава на различни видове данни. За включените в извадката производители от Съюза (наричани по-нататък „включените в извадката производители“) тя взема предвид предоставените от същите производители данни и ги проверява. За другите производители от Съюза, които подават жалбата в основата на разследването или които я поддържат (наричани по-нататък „другите податели на жалбата до Комисията“), тя се позовава на данните, които е извлякла от отговорите на въпросниците, върнати от тези предприятия. Накрая, за останалите производители от Съюза (наричани по-нататък „останалите производители“) Комисията използван прогнозни оценки, предоставени за тези производители от подателите на жалбата до нея.
В разглеждания случай жалбоподателите правят шест оплаквания, които Комисията оспорва.
С първото си оплакване жалбоподателите упрекват Комисията, че не е актуализирала данните, с които е разполагала за другите податели на жалбата до нея.
В това отношение трябва да се отбележи, че според съображение 136 от обжалвания регламент данните за другите податели на жалбата до Комисията са събрани от отговорите, дадени от тях на изпратения им от нея въпросник, като се има предвид, че тези данни са обединени от подателите на жалбата до Комисията и че „впоследствие са актуализирани, за да обхващат разследвания период“. Комисията представя писмо, която е изпратила на CCCME на 14 юни 2017 г., сряда, и в което посочва, че подателите на жалбата до нея са обединили данните въз основа на проверените от нея отговори на въпросника и въз основа на информацията, събрана по електронната поща от производителите, подали или подкрепили жалбата до нея. Встъпилите страни от своя страна уточняват, че тези данни са били актуализирани, за да се изключат данните за решетките за канали и да се включат последните налични данни за тримесечия.
Тъй като жалбоподателите не представят никакви доказателства, които могат да породят съмнение в тези твърдения, първото оплакване трябва да се отхвърли.
С второто си оплакване жалбоподателите оспорват обжалвания регламент, твърдейки, че за да го приеме, Комисията се е позовала на прогнозни оценки, а не на реални данни за останалите производители.
В това отношение трябва да се отбележи, че основният регламент не предоставя на Комисията правомощия за разследване, позволяващи ѝ да принуждава предприятия да участват в разследването или да предоставят сведения. Поради това тя зависи от доброволното съдействие на страните, за да ѝ предоставят необходимата информация в определените срокове (вж. в този смисъл решение от 20 май 2015 г., Yuanping Changyuan Chemicals/Съвет,
T‑310/12
, непубликувано,
EU:T:2015:295
, т.
и цитираната съдебна практика).
В такъв контекст трябва да се провери дали в разглеждания случай Комисията се е опитала надлежно да събере реални данни, преди да се позове на прогнозни оценки, изградени въз основа на информацията, която е могла да получи.
В известието за започване на разследването Комисията приканва производителите от Съюза, произвеждащи разглеждания продукт, да участват в антидъмпинговата процедура и всяка заинтересована страна в срок от 21 дни след датата на публикуване на известието за започване на разследването да оповести становището си по подбора в извадката с производители от Съюза.
След това Комисията уведомява изрично подателите на жалбата до нея и други известни в Съюза производители за започването на разследването и ги приканва да участват в него.
След като констатира, че данните, предоставени от подателите на жалбата до нея, се отнасят само за тях, с електронно писмо от 16 май 2017 г. Комисията иска от техните представители да ѝ предоставят макроикономически данни за цялата промишленост.
При това положение Комисията не може да бъде упреквана, че се е позовала на прогнозните оценки, предоставени от подателите на жалбата до нея за останалите производители, тъй като в съответствие с член 4, параграф 1 от основния регламент целта е била да се получи поглед върху промишлеността на Съюза в нейната цялост.
Освен това, както отбелязват встъпилите страни, прибягването до прогнозни оценки може да се окаже необходимо в антидъмпинговите производства, когато някои производители решат да не съдействат или когато, както се оказва в разглеждания случай, някои производители от Съюза престават да произвеждат или да съществуват към момента, в който са събрани макроикономическите данни.
Трябва освен това да се припомни, че прогнозните оценки не са догадки и че подателите на жалбата до Комисията са следвали метод за изчисляване, който е проверен от нея и след проверката тя е поискала да бъдат извършени промени. В това отношение встъпилите страни посочват, че вместо да приеме предложението на подателите на жалбата до нея, а именно действителното производство на съответните оператори да бъде оценено прогнозно, Комисията решава да използва производствения капацитет на тези производители, което увеличава общото производство на Съюза и намалява увеличаването на пазарните дялове, придобити от китайските производители износители. Оттук встъпилите страни заключават, без това да се оспорва, че направеният от Комисията избор е понижил показател за вредата, което е било в полза на китайски производители износители.
Следователно второто оплакване трябва да бъде отхвърлено.
С третото си оплакване жалбоподателите твърдят, че използваните от Комисията данни са значително преработени, без да се даде обяснение.
В това отношение трябва да се отбележи, че видно от преписката и от отговорите на страните на въпросите на Общия съд, Комисията преработва макроикономическите данни по следния начин.
На 7 април 2017 г. с писмо Комисията иска от представителите на подателите на жалбата до нея до 12 май 2017 г. да ѝ предоставят някои макроикономически данни за разглеждания период. На 12 май 2017 г. с електронно писмо представителите на подателите на жалбата до Комисията предоставят таблица, съдържаща макроикономическите данни.
На 15 май 2017 г. с електронно писмо Комисията иска неповерителен вариант на този документ. На 16 май 2017 г. тя изпраща друго електронно писмо, с което иска да се предостави вариант, съдържащ макроикономическите данни за цялата промишленост на Съюза и изключващ решетките за канали. На 24 май 2017 г. Комисията пак изпраща електронно писмо до представителите на подателите на жалбата до нея, с което ги приканва да ѝ изпратят поисканите данни до 29 май 2017 г. и да се съгласят тези данни да бъдат проверени в помещенията им на 30 май 2017 г.
На 29 май 2017 г. с електронно писмо представителите на подателите на жалбата до Комисията предоставят нов вариант на таблицата с макроикономическите данни (наричан по-нататък „вторият вариант на макроикономическите показатели“). Комисията проверява тези данни на 30 май 2017 г. В хода на контролното посещение подателите на жалбата до Комисията представят по-пълни сведения за данните относно включените в извадката производители, което обосновава актуализиране на стойностите. Освен това Комисията посочва, че данните, съдържащи се във втория вариант на макроикономическите показатели, показват обобщени данни за останалите производители, но че подателите на жалбата до нея не са могли да проверят съответствието между тези данни и доказателствата в определения срок за контролното посещение. Екипът, натоварен с извършването на проверката, съответно иска от подателите на жалбата до Комисията да направят разбивка на данните за всеки познат производител и след това да представят актуализирана таблица.
На 1 юни 2017 г. с електронно писмо представителите на подателите на жалбата до Комисията представят нов неповерителен вариант на макроикономическите данни (наричан по-нататък „третият вариант на макроикономическите показатели“), обединяващ нейните искания. Според жалбоподателите този вариант значително се различава от предходния. С електронно писмо CCCME иска от Комисията да обясни причините за тази разлика. С електронно писмо Комисията отговаря, че е извършено актуализиране на данните вследствие на проверката, извършена на 30 май 2017 г. На 2 юни 2017 г. с електронно писмо Комисията иска да ѝ се даде възможност същия ден да извърши проверка на актуализираните таблици в помещенията на представителите на подателите на жалбата до нея. С електронно писмо последните приемат.
Вследствие на тази проверка същия ден подателите на жалбата до Комисията ѝ предоставят четвърти вариант на макроикономическите показатели на USB носител. На 12 юни 2017 г. представителите на подателите на жалбата до Комисията отново изпращат четвъртия вариант на макроикономическите показатели, но с електронно писмо — този път като поверителен и неповерителен вариант. Встъпилите страни уточняват, че третият вариант на макроикономическите показатели, който е разгледан при контролното посещение, погрешно е съдържал данни за производството на решетки за канали на двама производители и че е променен на място. Те освен това посочват, че в четвъртия вариант е отчетена и допълнителна информация, получена от промишлеността на Съюза същия ден, за други производители.
Комисията добавя също, че след представено от FCI становище на 21 юни 2017 г. към четвъртия вариант на макроикономическите показатели са добавени данните от производител от Съюза, които погрешно са били пропуснати от подателите на жалбата до нея.
С оглед на тези обстоятелства се налага изводът, че жалбоподателите са получили отговор на посоченото в точка 234 по-горе тяхно електронно писмо, в което питат Комисията за причината, поради която има разлика между втория и третия вариант на макроикономическите показатели.
В останалата част трябва да се отбележи, че съгласно различните доказателства в преписката и обясненията, предоставени в отговорите на страните на въпросите на Общия съд, преработванията са извършени с цел да се допълнят и дообработят данните и съответно да се подобри надеждността им. Както подчертават встъпилите страни, някои от описаните преработвания са извършени именно с цел да се отчетат възраженията, направени от заинтересованите страни и приети от Комисията. Именно така се е оказало необходимо, от една страна, да се добавят данните от допълнителен производител на Съюза, които подателите на жалбата до Комисията са пропуснали, и от друга страна, от данните да се изключат отнасящите се такива за решетките за канали, които Комисията е приела да изключи от определението за разследвания продукт.
При това положение третото оплакване трябва да бъде отхвърлено.
С четвъртото оплакване жалбоподателите твърдят, че списъкът на използваните от Комисията източници за изчисляване на макроикономическите показатели е непоследователен, тъй като съдържа данни, които — като например инвестициите — не могат да се вземат предвид, защото не са макроикономически показател.
В това отношение трябва да се отбележи, както бе посочено в точка 214 по-горе, че Комисията се позовава на различни видове данни според разглежданата категория производители от Съюза. Видно е съответно, че въпросният списък, озаглавен „Допълнителни доказателства“, не съдържа всички източници, които са били използвани, а е само допълващ спрямо всички използвани данни.
Освен това, що се отнася до съдържанието на тази списък, както отбелязват жалбоподателите, в него се посочват три документа, озаглавени „[наименование на дружеството] re investments“. Този брой оспорвани от жалбоподателите документи обаче е ограничен спрямо всичко, съдържащо се в списъка, за който става въпрос. Така, поне 13 документа от всичките 22 изброени документа, някои от които се отнасят за подателите на жалбата до Комисията, а други — за други производители от Съюза, са посветени на „активите“, „активите и инвестициите“, „финансовите баланси“, „финансовите отчети“, „заетостта“, „непреките работни места“ и „работните места“, които са релевантни за определянето на макроикономическите данни.
Накрая, в становище, подадено от подателите на жалбата до Комисията в хода на разследването, последните дават допълнителни уточнения за използваните източници за изчисляването на макроикономическите показатели, посочвайки следното:
„[С]ъбрахме данните относно [подателите на жалбата до Комисията] и предприятията, подкрепили жалбата, въз основа на техните сметки. За другите предприятия [подателите на жалбата до Комисията] направиха прогнозни оценки въз основа на данните, извлечени от финансовите баланси на същите други предприятия, от интернет страници, от статии във вестниците и от техните познания за пазара“.
С оглед на всички изложени обстоятелства четвъртото оплакване трябва да бъде отхвърлено.
С петото оплакване жалбоподателите упрекват Комисията, че само е посетила офисите на представителите на подателите на жалбата до нея, за да провери предоставените от тях данни. Жалбоподателите посочват, че Комисията е можела например да се свърже с останалите производители и да поиска от тях да потвърдят или да коментират прогнозните оценки в засягащата ги част.
В това отношение трябва да се отбележи, че съгласно член 6, параграф 8 от основния регламент предоставените от заинтересовани страни — независимо кои са те — сведения, на които се основават констатациите, се подлагат на възможно най-задълбочена проверка за достоверност.
В отговор на други изложени от жалбоподателите доводи вече бе отбелязано, че Комисията не е разполагала с правомощия за разследване, позволяващи ѝ да принуждава предприятия да участват в разследването или да предоставят сведения, а е зависела от доброволното съдействие на страните, за да ѝ предоставят информацията (т. 220 по-горе).
В разглеждания случай Комисията приканва производителите от Съюза, произвеждащи разглеждания продукт, да участват в разследването (вж. т. 222 и 223 по-горе). Само подателите на жалбата до Комисията обаче предоставят необходимата информация за изчисляване на макроикономическите показатели. Именно в този контекст Комисията се обръща към подателите на жалбата до нея, за да получи данни за производителите от Съюза, които не са оказали съдействали на разследването, и получава от същите прогнозни оценки за тях (т. 224 по-горе).
Член 16, параграф 1 от основния регламент позволява на Комисията, ако счете за необходимо, да извършва посещения, за да провери предоставените сведения.
Следователно, за да провери достоверността на предоставените сведения, Комисията е можела да извърши контролно посещение при лицата, предоставили съответните сведения, като се има предвид, че в разглеждания случай тази информация идва от подателите на жалбата до нея.
Що се отнася до обстоятелството, че тази проверка е извършена в помещенията на представителите на подателите на жалбата до Комисията, трябва да се отбележи, че още от началото на процедурата тя иска от подателите на жалбата до нея, посредством техните представители, да съхраняват всички „удостоверителни документи и работни бележки, използвани за подготвянето на въпросите към това писмо и за посочените в жалбата до нея макроикономически данни за 2013—2015 г.“.
От практически съображения за Комисията е било приемливо да отиде в офисите на представителите на подателите на жалбата до нея, за да се запознае, с цел проверка, с доказателствата, от които са извлечени предоставените от тях данни, предвид необходимостта анализите да се основат на надеждни и достоверни данни.
Поради това петото оплакване трябва да се отхвърли.
С шестото оплакване жалбоподателите упрекват Комисията, че не е посочила с точност кои са проверяваните доказателства.
В това отношение трябва да се отбележи направеното уточнение от Комисията в хода на производството, че проверката на 30 май 2017 г. се отнася за „данните относно предоставените макроикономически показатели (изходни документи, използвани за декларираните данни, как е извършено обединяването на данните, как са получени някои стойности, посочени в жалбата до Комисията във връзка с потреблението и вноса и т.н.)“, като по този начин, противно на твърденията на жалбоподателите, тя е посочила проверяваните доказателства.
Тъй като тази информация е била предоставена на жалбоподателите, разглежданото оплакване, а съответно и цялата втора част от първото основание, трябва да бъдат отхвърлени.
–
Третата част от първото основание: рентабилността на производителите от Съюза
В третата част жалбоподателите оспорват използваните от Комисията стойности, за да установи влошаването, характеризиращо според нея промяната на рентабилността на производителите от Съюза през годините, предхождащи разследването.
В съображение 162 от временния регламент Комисията посочва, че рентабилността на производители от Съюза е била около 10 % през 2006 г., че е едва 5,3 % през първата година от разглеждания период, а именно 2013 г., и че е продължила да се влошава през целия този период.
В това отношение жалбоподателите правят три оплаквания, които Комисията оспорва.
С първото оплакване жалбоподателите твърдят по същество, че Комисията обявява използваните стойности за изчисляването на рентабилността на промишлеността на Съюза без основание, тъй като единствените данни, получени от нея от промишлеността на Съюза, са били съобщени на 2 октомври 2017 г., тоест след приемането на временния регламент и повече от пет месеца след проверките, извършени в помещенията на представителите на подателите на жалбата до нея.
В това отношение трябва да се отбележи, че оплакването не се подкрепя от фактите.
Всъщност данните за рентабилността за 2006—2012 г. при всички положения са съобщени на Комисията на 11 май 2017 г., тоест, от една страна, преди приемането на временния регламент и от друга страна, преди контролните посещения, извършени на 30 май и 2 юни 2017 г. Електронното писмо, с което данните са съобщени, е представено от Комисията и тя обяснява, че този документ е представен от подателите на жалбата до нея по тяхна собствена инициатива в поверителен вариант, поради която причина не е приложен към преписката, която е достъпна за заинтересованите страни, а само в запазената за Комисията част от преписката. Тази институция също така уточнява, че документът от 2 октомври 2017 г., който подателите на жалбата до Комисията изпращат, е просто вариант, достъпен за заинтересованите страни, на документа от 11 май 2017 г.
Що се отнася до рентабилността на промишлеността на Съюза по време на разглеждания период, оказва се, че тя е изчислена въз основа на отговорите от извадката с производителите от Съюза на изпратения им от Комисията въпросник, който е трябвало да ѝ се върне до 22 февруари 2017 г., а именно преди приемането на временния регламент.
Първото оплакване съответно трябва да се отхвърли.
С второто оплакване жалбоподателите твърдят, че документът от 2 октомври 2017 г., посочен в точка 260 по-горе, не предоставя никаква информация за използваните източници.
В това отношение е достатъчно да се констатира, че източниците, които са използвани от подателите на жалбата до Комисията за установяването на рентабилността на промишлеността на Съюза от 2006 г. до 2012 г. в документа от 11 май 2017 г. и които жалбоподателите искат, не са релевантни, за да се анализира законосъобразността на извършената от Комисията преценка на микроикономическите показатели. Всъщност, както подчертава Комисията, въпреки отбелязването на рентабилността на промишлеността на Съюза през 2006 г. в съображение 162 от временния регламент, тя се основава единствено на рентабилността на промишлеността на Съюза през разглеждания период (от 1 януари 2013 г. до 30 септември 2016 г.), за да прецени нейната промяна, както следва от съображение 168 от посочения регламент.
Следователно това оплакване е неотносимо, а поради същата причина и третото направено от жалбоподателите оплакване, че използваните от Комисията стойности противоречат на посочените стойности в искането за преразглеждане, направено от промишлеността на Съюза през 2010 г. предвид изтичането на срока на действие на антидъмпинговите мерки, наложени с Регламент № 1212/2005.
Данните относно рентабилността на промишлеността на Съюза, които се обсъждат в това e искане за преразглеждане, всъщност неизбежно се отнасят за годините, предхождащи 2010 г. Както впрочем бе посочено в точка 266 по-горе, макар Комисията да отбелязва 2006 г. в съображение 162 от временния регламент, именно данните от разглеждания период, тоест периода от 1 януари 2013 г. до 30 септември 2016 г., са релевантни и обосновават вземането на решение от Комисията.
При всички положения, както твърдят встъпилите страни, преценката на рентабилността в разследването е направена въз основа на данните от извадката с производители от Съюза, докато средната рентабилност, съобщена от промишлеността на Съюза в нейното искане за преразглеждане, направено предвид изтичането на срока на действие на антидъмпинговите мерки, наложени с Регламент № 1212/2005, се основава на данните от шестима допълнителни производители.
С оглед на гореизложените съображения третата част от първото основание трябва да се отхвърли.
–
Четвъртата част от първото основание: извадката с производителите от Съюза
В четвъртата част жалбоподателите оспорват направения от Комисията избор сред производителите от Съюза за съставянето на извадката, въз основа на която оценява последиците от дъмпинговия внос.
В това отношение жалбоподателите правят две оплаквания, които Комисията оспорва.
С първото си оплакване жалбоподателите твърдят, че Комисията не е поканила ефективно заинтересованите страни да представят своите становища по временната извадка.
Всъщност на 18 януари 2017 г. CCCME получила достъп, след като се свързала с Комисията по този въпрос, от една страна, до документ, носещ дата 12 декември 2016 г., озаглавен „Предложение за извадка с производители от Съюза“ и съдържащ извадка с трима производители от Съюза, и от друга страна, до въпросниците, изпратени на 16 януари 2017 г. от Комисията до „EJ Picardie + 4 други“ производители от Съюза, както било посочено в заглавието на този документ.
Според жалбоподателите тези документи създават впечатление, че временната извадката в определен момент е обхванала други производители от Съюза. На 20 януари 2017 г. Комисията обаче приложила към неповерителната преписка окончателната извадка с производители от Съюза, носеща дата 16 януари 2017 г., в която потвърдила първоначалния избор на трима производители.
Според жалбоподателите тези обстоятелства показват, че Комисията е уведомила заинтересованите страни за временната извадка, след като окончателната извадка е била утвърдена, и че въпросниците са били изпратени на включените в извадката производители, а това нарушавало правото на защита на заинтересованите страни и член 17, параграф 2 от основния регламент, в който се предвижда, че предпочитание се дава на избора на извадка след консултация със заинтересованите страни или с тяхно съгласие.
В това отношение трябва да се отбележи, че съгласно член 17, параграф 2 от основния регламент „[о]кончателният подбор на лица, видове продукти и осъществени сделки, осъществен съгласно тези разпоредби за получаване на представителна извадка, се прави от Комисията, като се предпочита представителната извадка да е съгласувана и одобрена от заинтересованите страни, при условие че тези заинтересовани страни са заявили себе си като такива и са предоставили достатъчна налична информация в рамките на три седмици от започването на разследването, за да може да се направи подбор на представителна извадка“.
За да бъде ефективна консултацията със заинтересованите страни, посочена в член 17, параграф 2 от основния регламент, тя трябва да се проведе на етап, на който Комисията е в състояние да вземе предвид представените становища и при необходимост да промени извадката.
Трябва да се отбележи, че в разглеждания случай в известието за започване на разследването Комисията посочва, че е решила да сведе до приемлив брой производителите от Съюза, обхванати от разследването, подбирайки извадка и че за тази цел е съставила временна извадка, чието съдържание е предоставено на разположение на заинтересованите страни за консултация. В това известие Комисията също така уточнява, че заинтересованите страни, които желаят да предоставят друга полезна информация относно подбора на извадката, трябва да го направят в срок от 21 дни от публикуването на това известие в
Официален вестник на Европейския съюз
, освен ако е посочено друго.
В писмените си изявления Комисията твърди, че причината, поради която документът от 12 декември 2016 г., озаглавен „Предложение за извадка с производители от Съюза“, първоначално не е включен в неповерителната преписка, както е било обявено в известието за започване, е допусната грешка при изписването от екипа, натоварен с разследването. Документът случайно бил обозначен като „поверителен“, а трябвало да носи гриф „неповерителен“, за да могат всички заинтересовани страни да имат достъп до него. Щом като на 18 януари 2017 г. CCCME обърнала внимание на Комисията, че този документ липсва в информацията, до която този субект има достъп, въпросният документ бил обозначен като „неповерителен“ в системата, за да се осигури възможност да бъде консултиран от заинтересованите страни, включително CCCME.
Следователно CCCME е консултирана на 18 януари 2017 г., тоест малко повече от месец след започването на разследването, а именно в момент, в който становището ѝ е можело да бъде взето предвид при подбора на извадката.
Впрочем, макар от този момент нататък да е имала възможност, CCCME не е представила становище по съдържанието на тази извадка.
Жалбоподателите действително твърдят, че броят на предприятията, включени при подбора на извадката, е бил променен, а впоследствие финализиран, преди да са консултирани, което според тях е довело до неефективност на консултирането, тъй като съдържанието на извадката било утвърдено, преди да успеят да вземат отношение.
Дори Комисията действително да е възнамерявала да промени временната извадка, тъй като е преразгледала позицията си, преди CCCME да успее да се запознае със съдържанието на предложената извадка, в отговор на този довод при всички положения е достатъчно да се отбележи, първо, че в разглеждания случай на заинтересованите страни е била дадена възможност да вземат отношение по предложеното от Комисията съдържание на извадката, второ, че съдържанието, което е било обект на консултирането, е обхващало три предприятия, и трето, че окончателната извадка действително се е отнасяла за тези три предприятия.
Следователно жалбоподателите са можели да изложат становище по извадката с производители от Съюза, което Комисията е щяла да може да вземе предвид, което означава, че противно на твърденията им, тяхното право на защита и член 17, параграф 2 от основния регламент са били спазени.
Поради тези причини първото оплакване трябва да бъде отхвърлено.
С второто си оплакване жалбоподателите твърдят, че подбраната от Комисията извадка не отразява разнообразието от положения, в които се намират производителите вътре в Съюза, по-специално особеното положение на производителите от Източна Европа.
Според Комисията изложеният по този въпрос довод от жалбоподателите, освен че не е допустим, не е и основателен, тъй като е изтъкнат за пръв път пред Общия съд.
В това отношение по същество трябва да се отбележи, че съгласно член 4, параграф 1 от основния регламент анализът на Комисията трябва да се основава на цялата промишленост на Съюза, за да се получи достоверна представа за икономическото положение на промишлеността на цялата територия на Съюза.
При обемните преписка Комисията обаче има право да сведе разследването да разумен брой страни, като използва метода на изготвяне на извадка, посочен в член 17 от основния регламент.
В член 17, параграфи 1 и 2 от основния регламент се предвиждат два метода за съставяне на извадка, която според същия регламент може да се счита за представителна. При първия метод Комисията трябва да се основе на извадка със страни, продукти и сделки, характерно за които е, че са статистически представителни според наличните сведения към момента на подбора. Що се отнася до втория метод за изготвяне на извадка, предвиден в член 17, параграф 1 от същия регламент, представителността на извадката почива на обстоятелството, че обхваща най-големия обем производство, продажби или износ, който разумно може да бъде обхванат от разследването предвид наличното време (вж. решение от 15 юни 2017 г., T.KUP,
C‑349/16
,
EU:C:2017:469
, т.
и цитираната съдебна практика).
Освен това съгласно член 17, параграф 2 от основния регламент окончателният подбор на извадката се прави от Комисията в съответствие с разпоредбите за изготвянето на извадка (решение от 10 септември 2015 г., Fliesen-Zentrum Deutschland,
C‑687/13
,
EU:C:2015:573
, т.
и от 15 март 2018 г., Caviro Distillerie и др./Комисия,
T‑211/16
,
EU:T:2018:148
, т.
).
Освен това трябва да се има предвид, че когато прибягва до извадки, Комисията разполага с широко право на преценка, поради което осъществяваният от съда на Съюза контрол е ограничен по начина, посочен в точки 149 и 150 по-горе (вж. в този смисъл решение от 10 септември 2015 г., Fliesen-Zentrum Deutschland,
C‑687/13
,
EU:C:2015:573
, т.
).
Накрая, в съдебната практика се уточнява, че когато избере втория метод за изготвяне на извадка, Комисията разполага с известна свобода, що се отнася до прогнозната оценка за това, което разумно може да свърши в срока, предоставен ѝ за провеждане на нейното разследване (решение от 15 юни 2017 г., T.KUP,
C‑349/16
,
EU:C:2017:469
, т.
и от 15 март 2018 г., Caviro Distillerie и др./Комисия,
T‑211/16
,
EU:T:2018:148
, т.
).
В такъв контекст, белязан с наличието на широко право на Комисията на преценка и ограничаване на осъществявания от съда на Съюза контрол, в съответствие със съдебната практика жалбоподателите трябва да представят доказателства, позволяващи на Общия съд да установи, че по начина, по който е съставила извадката от промишлеността на Съюза, Комисията е допуснала явна грешка в преценката при оценяването на вредата (вж. в този смисъл решение от 15 март 2018 г., Caviro Distillerie и др./Комисия,
T‑211/16
,
EU:T:2018:148
, т.
).
В разглеждания случай, прилагайки втория посочен в точка 291 по-горе метод, Комисията подбира извадката въз основа на най-големите обеми производство и продажби, за което я оправомощава член 17, параграф 1 от основния регламент.
Според съображение 13 от временния регламент тази извадка представлява 48 % от общия обем на производството и 43 % от общите продажби на промишлеността на Съюза, като жалбоподателите не оспорват производствения обем и общите продажби на тези производители.
Следователно изборът на този метод за изготвяне на извадка възпрепятства възможността за оспорване, основано на недостатъчна географска представителност, защото, ако включените в извадката обеми на производство, продажби или износ са големи, се счита, че те предоставят адекватна основа за оценяване на положението в цялата промишленост.
Следователно жалбоподателите неправилно считат, че извадката на Комисията не е била достатъчно представителна по смисъла на член 17, параграф 1 от основния регламент, тъй като не включвала производители от Източна Европа.
Второто оплакване съответно трябва да се отхвърли по същество, без да е необходимо произнасяне по изтъкнатите доводи от Комисията по въпроса за допустимостта.
С оглед на всички гореизложени съображения четвъртата част от първото основание трябва да се отхвърли.
–
Петата част от първото основание: включването на вътрешногрупова цена в изчисляването на разходите на промишлеността на Съюза
В петата част жалбоподателите твърдят, че за да изчисли вредата, понесена от промишлеността на Съюза, в случая на Saint-Gobain PAM Комисията е използвала фактурирани цени за препродажби вътре в групата дружества, част от която е този производител (използване на трансферни цени), без да оцени самостоятелния характер на тези покупни цени.
За да оцени действителната рентабилност, Комисията впрочем трябвало да сравни, от една страна, стойността на реализираните продажби към независими клиенти и от друга страна, разходите, направени за производството на продуктите и ПОА разходите на препродавачите, тъй като в противен случай анализът ѝ на вредата щял да бъде неверен.
Комисията оспорва доводите на жалбоподателите.
В това отношение трябва да се отбележи, че в отговора си на въпросите на Общия съд Комисията обяснява, че Saint-Gobain PAM продава разглеждания продукт пряко на независими клиенти, но също, както отбелязват жалбоподателите, непряко посредством свързани търговци.
Това обстоятелство обаче се е оказало ирелевантно за определянето на производствените разходи, тъй като, от една страна, двата вида продажба се отнасят за продукти, които са били произведени от съответното предприятие, и от друга страна, вземаната предвид стойност в изчислението на Комисията съответства на производствените разходи, направени от предприятието при производството, независимо от вида продажба, която се извършва впоследствие.
Следователно, както посочва Комисията, извършването на някои продажби с посредничеството на свързани дружества е напълно ирелевантно за изчисляването на производствените разходи на Saint-Gobain PAM и съответно за оценката на вредата, понесена от промишлеността на Съюза.
В отговора си на въпросите на Общия съд Комисията действително посочва, че Saint-Gobain PAM е купувало някои суровини от свързани предприятия.
За да може да включи в изчислението си производствените разходи, свързани с тези сделки, Комисията обаче проверява дали последните могат да се считат за сделки, извършени при нормални пазарни условия.
Сравнявайки преките разходи в производствените разходи за единица продукция и в препродажната цена към несвързани страни в Съюза, тя всъщност установява, че Saint-Gobain PAM се намира в същия диапазон като другите двама производители от извадката, които не са купували своите суровини от свързани доставчици.
Поради това петата част от първото основание трябва да се отхвърли.
–
Шестата част от първото основание: главно относно разликата в практиките, отговорността за които се възлага на производителите износители според това дали са индийски или китайски
В шестата част жалбоподателите правят няколко оплаквания, едно от които се разглежда тук, а другите поради предмета им ще бъдат разгледани в други части от настоящото решение (вж. т. 325 по-долу).
С разглежданото тук оплакване жалбоподателите твърдят, че направеният от Комисията извод — а именно че отговорността за никоя дъмпингова практика не може да се възложи на индийските производители износители, докато наличието на такава практика е установено за китайските производители износители — е неразбираем. Според жалбоподателите този извод е несъвместим със следните две фактически обстоятелства. Първо, индийските експортни цени били по-ниски от китайските. Второ, тъй като Република Индия е избрана за държава аналог, използваните от Комисията данни за определяне на нормалната стойност били едни и същи за индийските и за китайските производители износители.
Комисията иска това оплакване да бъде отхвърлено.
За да се вземе отношение, трябва да се отбележи, както припомнят жалбоподателите, че вносът в Съюза на разглеждания продукт от Република Индия, успоредно с вноса от Китайската народна република, е бил обект на разследване с цел да се установи евентуалното наличие на дъмпингови практики (вж. т. 3 по-горе).
В рамките на разследването Комисията установява, че ако за база се използва количеството в тонове, цените на вноса с произход от Китайската народна република са средно по-високи от цените с произход от Република Индия.
В същото време, тъй като Китайската народна република не се е считала за страна с пазарна икономика, използваната нормална стойност, за да се определи дали съществува дъмпингова практика от страна на китайските производители износители, е изчислена въз основа на данните от Република Индия в съответствие с член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент (наричан по-нататък „методът на държавата аналог“).
В съответствие с член 1, параграф 2 от основния регламент трябва впрочем да се заключи, че един продукт е дъмпингов, ако експортната му цена за Съюза е по-ниска от сравнимата с нея цена за сходен продукт при обичайни търговски условия в страната на износа.
Според жалбоподателите, тъй като при преценката на наличието на дъмпингова практика от китайските и индийските производители износители Комисията е трябвало да вземе предвид, от една страна, че нормалната стойност в двата случая се основава на индийските данни и от друга страна, че експортните цени на индийските производители износители са по-ниски от прилаганите от китайските производители износители, е логично индийските производители износители да имат по-високи дъмпингови маржове и Комисията да установи наличието на дъмпингова практика от производителите износители от тази страна, след като е стигнала до такъв извод за китайските производители износители.
В това отношение трябва да се отбележи, че тази разлика между китайските и индийските производители износители е обяснена от Комисията по време на разследването.
Най-напред, макар Комисията да признава, че ако за база се използва количеството в тонове, индийските експортни цени са средно по-ниски от китайските цени, тя обяснява, че не е възможно тези цени да бъдат сравнени адекватно. Всъщност, както подробно обяснява Комисията в съображение 179 от временния регламент, към което препраща съображение 19 от обжалвания регламент, разликата в цените според нея се обяснява с обстоятелство, че индийските производители износители изнасят сив чугун, който поради по-голямата си крехкост налага да се използва по-голямо количество суровина, отколкото продуктите от пластичен чугун с произход от Китайската народна република, за да се постигне същият резултат. Поради тази причина китайските цени се оказват по-високи, ако за база за сравнението се използва количеството в тонове. Положението би било различно, ако сравнението бе направено по продукт, което е адекватният критерий при подлежащи на сравнение продажби.
По-нататък, както посочва Комисията в съображение 20 от обжалвания регламент, има и една особеност при вътрешните цени на индийските продукти от данъчна гледна точка, които налагат някои корекции. От извършения от Комисията анализ следва, че в съответствие с метода на държавата аналог ДДС не е прилаган за използваните индийски вътрешни цени, за да се определи нормалната стойност, служеща за установяване на наличието на дъмпингова практика от страна на Китайската народна република. Това положение създава асиметрия между китайските експортни цени и индийските вътрешни цени, използвани за определянето на нормалната стойност. За да направи възможно сравняването им, Комисията съответно коригира нормалната стойност, включвайки в нея ДДС, и така увеличава използваната нормална стойност, за да се прецени наличието на дъмпингова практика от страна на китайските производители износители.
Именно след извършването на този логически анализ, чиято последователност жалбоподателите не успяват да оспорят, Комисията формулира различни заключения, що се отнася до наличието на дъмпингова практика, за китайски производители износители и индийските производители износители.
При това положение първото оплакване трябва да бъде отхвърлено.
В шестата част жалбоподателите правят още две оплаквания, които ще бъдат анализирани заедно с други основания, с които са свързани. Жалбоподателите съответно упрекват Комисията, че е отказала да предостави на CCCME всякакъв достъп до необходимата информация, за да провери извършените от Комисията анализи. Това оплакване ще бъде анализирано в рамките на третото основание. Жалбоподателите освен това оспорват отказа на Комисията да събере данни, за да оцени показателите за увреждане по държава членка и по категория продукт — от сив чугунен или пластичен чугун. Това оплакване ще бъде разгледано в рамките на втората част от второто основание.
С оглед на гореизложените съображения шестата част от първото основание трябва да се отхвърли, що се отнася до разгледаното по-горе оплакване, като за двете оплаквания, свързани с други основания, се прави препратка към засягащия ги анализ, и поради това първото основание трябва да бъде отхвърлено изцяло.
Второто основание: причинно-следствената връзка
Второто основание се състои от три части и засяга член 3, параграфи 6 и 7 от основния регламент, според който Комисията трябва да провери доколко вредата за промишлеността на Съюза се дължи евентуално на спорния внос, а не на други фактори.
–
Първата част от второто основание: липсата на едновременност при увеличаването на дъмпинговия внос и влошаването на положението на промишлеността на Съюза
В първата част жалбоподателите оспорват развитите от Комисията разсъждения, за да установи наличието на причинно-следствена връзка между, от една страна, увеличаването на дъмпинговия внос и от друга страна, установеното влошаване на положението на промишлеността на Съюза през разглеждания период.
В тази оспорвана от Комисията част са направени четири оплаквания.
С първото оплакване жалбоподателите твърдят, че за да установи причинно-следствената връзка, Комисията е сравнила икономическите показатели в началото и в края на разглеждания период, а е трябвало да анализира наблюдаваните през този период тенденции. При възприемане на този подход тя щяла да установи, че показателите, характеризиращи положението на промишлеността на Съюза, са се влошили от 2014 г. нататък. От предоставените от Комисията данни обаче било видно, че от този момент нататък вносът от Китайската народна република е намалял. Според жалбоподателите такова намаляване е несъвместимо с извода, че този внос е допринесъл за влошаването на положението на промишлеността на Съюза.
В това отношение трябва да се отбележи, че показателите, включени в таблицата по-долу, са се променили по следния начин през разглеждания период.
Показател (2013 г. = 100)
2013 г.
2014 г.
2015 г.
Разследваният период
Обем на продажбите на промишлеността на Съюза (в тонове)
Производствен обем на промишлеността на Съюза (в тонове)
Пазарен дял на промишлеността на Съюза (в %)
Обем на вноса от Китайската народна република (в тонове)
Дял на пазара на Съюза, държан от вноса от Китайската народна република (в %)
Както посочват жалбоподателите, от тази таблица е видно, че обемът на вноса от Китайската народна република намалява през 2015 г. спрямо достигнатото от него равнище през 2014 г.
Това обаче не означава, че е изключена причинно-следствена връзка между промяната при този внос и промяната, която характеризира показателите за промишлеността на Съюза.
Таблицата всъщност показва, че спадът при посочения внос от 2014 г. нататък е относителен, тъй като равнището на внос остава доста над достигнатото в началото на разглеждания период (+16 %), поради което изглежда неестествено да се говори за намаляване на вноса, ако предвид се вземе по-дълъг период.
Освен това в предоставената от жалбоподателите презентация се премълчава значителното увеличаване на въпросния внос между 2013 г. и 2014 г. (+24 %). Увеличаване в такъв мащаб впрочем е могло да насити пазара на Съюза, водейки до изтеглянето напред на поръчки от клиентите от Съюза, в резултат на което впоследствие продажбите се свиват, по-специално през 2015 г., през която година обемът на продажбите на промишлеността на Съюза спада (–10 % спрямо отправния показател), докато вносът също намалява, въпреки че неговото намаляване е относително спрямо спада на продажбите на посочената промишленост.
В своите доводи жалбоподателите оспорват из основи, отвъд разгледаните по-горе специфични съображения, метода на Комисията, изразяващ се в обосноваване на нейните заключения със сравнението между данните, характеризиращи началото и края на разглеждания период.
В това отношение трябва да се припомни, че според съдебната практика идеята, която стои в основата на определянето на „разглеждан период“, е да се позволи на Комисията да разгледа период, който е по-дълъг от обхванатия от самото разследване, така че да основе анализа си на реални и възможни тенденции, за чието установяване е необходима достатъчно дълга времева продължителност (вж. в този смисъл решение от 7 май 1991 г., Nakajima/Съвет,
C‑69/89
,
EU:C:1991:186
, т.
).
Именно това прави Комисията в разглеждания случай, като не свежда анализа си до настъпилите промени в рамките на една или две години, а разглежда тенденциите в по-дълъг период (вж. в този смисъл решение от 12 декември 2014 г., Crown Equipment (Suzhou) и Crown Gabelstapler/Съвет,
T‑643/11
,
EU:T:2014:1076
, т.
(непубликувано). Така тя стига до извода, че като цяло дъмпинговият внос се е увеличил с 16 % между 2013 г. и края на разследвания период, докато обемът на продажбите на промишлеността на Съюза е спаднал с 11 %, а пазарният ѝ дял е намалял с 3 % през същия период.
В крайна сметка, след като жалбоподателите оспорват възможността Комисията да се позове на началото и края на разглеждания период, те не са съгласни с направения от тази институция методологичен избор.
По този вид въпроси съдебната практика впрочем признава на институциите на Съюза широко право на преценка, задължаващо жалбоподателя, ако иска да оспори успешно действието на тези институции, да докаже, че са допуснали явна грешка в преценката (решение от 14 март 2007 г., Aluminium Silicon Mill Products/Съвет,
T‑107/04
,
EU:T:2007:85
, т.
).
В разглеждания случай се налага изводът, че с доводите си жалбоподателите не представят доказателства, позволяващи да се установи наличието на такава грешка, а по-скоро предлагат алтернативно тълкуване на промяната на икономическите показатели, отбелязвайки, че следваният от Комисията подход им изглежда изкуствен (вж. в този смисъл решение от 4 февруари 2016 г., C & J Clark International и Puma,
C‑659/13 и C‑34/14
,
EU:C:2016:74
, т.
).
Поради тези причини първото оплакване трябва да бъде отхвърлено.
С второто оплакване жалбоподателите отбелязват, че в съображение 174 от обжалвания регламент Комисията твърди, от една страна, че дъмпинговият внос е довел до влошаване на положението на промишлеността на Съюза, а от друга страна, че посоченият внос е претърпял промяна, успоредна на тази на производството на Съюза, а именно нарастване, последвано от спад.
Според жалбоподателите разсъжденията на Комисията са трудни за следване, защото фактът, че увеличаването на дъмпинговия внос съвпада с увеличаването на производствения обем на промишлеността на Съюза и че последвалият спад на вноса съвпада със спад на обема на промишлеността на Съюза, по-скоро показва липсата на причинно-следствена връзка.
В това отношение трябва да се отбележи, както посочват жалбоподателите, че в обжалвания регламент Комисията установява успоредна промяна при дъмпинговия внос и производството на промишлеността на Съюза.
Тази констатация е точна, тъй като, както се посочва в таблицата в точка 331 по-горе, дъмпинговият внос нараства през 2014 г., преминавайки от показател 100 на показател 124, също като производствения обем на промишлеността на Съюза, който от своя страна преминава от показател 100 на показател 103. През 2015 г. и двата посочени показателя търпят спад, като дъмпинговият внос се връща на показател 120, а производственият обем на промишлеността на Съюза — на показател 96.
При това положение е уместно връщане към формулировките, използвани от Комисията в цялото съображение 174 от обжалвания регламент, за да се определи как е стигнала до извода, че съществува причинно-следствена връзка между дъмпинговия внос и влошаването на промишлеността на Съюза.
Въз основа на всички обяснения, дадени от Комисията в съображение 174 от обжалвания регламент, впрочем е възможно да се разбере защо предвид стойностите, посочени в показателите за вреда на промишлеността на Съюза, тя приема, че последните са се влошили едновременно с нарастването на дъмпинговия внос и че между тези две явления може да се установи причинно-следствена връзка.
В съображение 174 от обжалвания регламент Комисията всъщност посочва, че през целия разглеждан период отчетената тенденция показва наличието на причинно-следствена връзка между влошаването на промишлеността на Съюза, наблюдавано при обемите и пазарните дялове, и увеличаването на дъмпинговия внос през този период.
Този извод се подкрепя от стойностите, предоставени в таблицата в точка 331 по-горе, от които е видно, че дъмпинговият внос се е увеличил през разглеждания период, преминавайки от показател 100 на показател 116, докато показателите, характеризиращи положението на промишлеността на Съюза, като цяло търпят спад, тъй като производственият обем преминава от показател 100 на показател 96, обемът на продажбите — от показател 100 на показател 89, а пазарният дял спада от показател 100 на показател 97 за същия период.
Следователно жалбоподателите могат да следват разсъжденията на Комисията и да разберат причините, поради които тя заключава, без да допуска явна грешка в преценката, че за целия разглеждан период е налице съвпадение във времето между промяната при дъмпинговия внос и показателите, посочени в точка 350 по-горе.
Поради тези причини второто оплакване трябва да бъде отхвърлено.
С третото оплакване жалбоподателите оспорват твърдението на Комисията, че спадът на потреблението в Съюза не е прекъснал причинно-следствена връзка между увеличаването на дъмпинговия внос и влошаването на показателите, характеризиращи положението на промишлеността на Съюза.
В това отношение трябва да се отбележи, че в съображение 191 от временния регламент Комисията признава, че потреблението на разглеждания продукт е спаднало през разглеждания период.
В същото съображение Комисията обаче подчертава, че наличието на този спад и влиянието, което последният е могъл да упражни върху промяната на показателите, не са прекъснали причинно-следствена връзка между увеличаването на дъмпинговия внос и вредата, понесена от промишлеността на Съюза.
За да обоснове това виждане, Комисията се основава на три поредици от стойности. Първо, тя отбелязва, че потреблението е спаднало с 8 % за разглеждания продукт. Второ, тя констатира, че обемът на продажбите е намалял с 11 % за промишлеността на Съюза. Тъй като втората стойност е по-висока от първата, тя приема, че намаляването на обема на продажбите не може да се обясни напълно със спада на потреблението. Трето, тя отбелязва, че в същото време дъмпинговият внос се увеличил с 16 %. Според нея това увеличаване е позволило да се обясни разликата между спада на потреблението и по-големия спад, засегнал обема на продажбите на промишлеността на Съюза.
В доводите си жалбоподателите не разкриват наличието на доказателства, позволяващи да се приеме, че разсъждавайки по този начин, Комисията е допуснала някаква явна грешка в преценката. Напротив, тези разсъждения се оказват в съответствие със съдебната практика (вж. в този смисъл решение от 12 декември 2014 г., Crown Equipment (Suzhou) и Crown Gabelstapler/Съвет,
T‑643/11
,
EU:T:2014:1076
, т.
(непубликувано).
Третото оплакване съответно трябва да се отхвърли.
С четвъртото оплакване жалбоподателите оспорват твърдението, както отбелязва Комисията в обжалвания регламент, че подбиването на цените вследствие на дъмпинговия внос е можело да влоши пазарния дял и печалбите на производителите от Съюза, като се има предвид, че пазарният дял на промишлеността на Съюза се увеличил през периода, през който е установено подбиване на цените, а именно разследвания период, преминавайки от показател 95 на показател 97.
В това отношение е видно, че за да установи причинно-следствената връзка, Комисията се позовава, от една страна, на наличието на подбиване на цените (между 31,6 % и 39,2 %), установено за разследвания период, и от друга страна, на факта, че през разглеждания период пазарният дял на промишлеността на Съюза отчита спад от 2,1 процентни пункта, докато пазарният дял на дъмпинговия внос се увеличава с 5,6 процентни пункта.
В този контекст въпросът, който възниква, е дали Комисията може да се позове на подбиване на цените, констатирано за разследвания период, за да установи отражение върху промишлеността на Съюза по време на целия разглеждан период.
В това отношение най-напред трябва да се припомни, че в съответствие с член 3, параграфи 2 и 3 от основния регламент подбиването на цените се анализира, за да се определи дали е възможно дъмпинговият внос да е оказал въздействие в ценово отношение върху продажбите на сходния продукт на промишлеността на Съюза. То се установява чрез данните, предоставени от включените в извадката производители износители, по-специално за да се определят техните дъмпингови маржове. Тези данни впрочем се изчисляват въз основа на разследвания период. При това положение не може да се приеме, че Комисията е допуснала грешка, изчислявайки подбиването на цените въз основа на данните за този период (вж. в този смисъл решение от 24 септември 2019 г., Hubei Xinyegang Special Tube/Комисия,
T‑500/17
, непубликувано, обжалвано,
EU:T:2019:691
, т.
).
По-нататък трябва да се подчертае, че съществува обвързаност между, от една страна, определянето на подбиването на цените и по-общо на въздействието на дъмпинговия внос върху цената на сходния продукт на промишлеността на Съюза съгласно член 3, параграфи 2 и 3 от основния регламент и от друга страна, установяването на причинно-следствена връзка съгласно член 3, параграф 6 от основния регламент (вж. решение от 24 септември 2019 г., Hubei Xinyegang Special Tube/Комисия,
T‑500/17
, непубликувано, обжалвано,
EU:T:2019:691
, т.
; в този смисъл вж. също решение от 30 ноември 2011 г., Transnational CompanyKazchrome и ENRC Marketing/Съвет и Комисия,
T‑107/08
,
EU:T:2011:704
, т.
).
Доказателствата за наличието на вреда, включително тези за въздействието на дъмпинговия внос върху цената на сходния продукт на промишлеността на Съюза, всъщност се вземат предвид при извършвания анализ от Комисията относно причинно-следствената връзка, посочена в член 3, параграф 6 от основния регламент. Следователно сравнението, извършено от Комисията в рамките на член 3, параграф 3 от основния регламент, трябва да послужи за основа на нейния анализ на наличието на причинно-следствена връзка между дъмпинговия внос и вредата, понесена от промишлеността на Съюза (решение от 24 септември 2019 г., Hubei Xinyegang Special Tube/Комисия,
T‑500/17
, непубликувано, обжалвано,
EU:T:2019:691
, т.
).
Следователно Комисията не може да бъде упреквана, че е отчела подбиване на цените, констатирано за разследвания период, за да оцени неговите последици за влошаването на промишлеността на Съюза, преценявано спрямо по-дълъг период.
В такъв контекст обстоятелството, че през годината на разследването, когато е установено подбиването на цените, пазарният дял на промишлеността на Съюза се е увеличил, при положение че през 2014 г. и 2015 г. и като цяло през разглеждания период е претърпял спад, не може да обезсили причинно-следствената връзка, установена в това отношение от Комисията.
Поради тези причини четвъртото оплакване трябва да бъде отхвърлено.
Със своето пето оплакване жалбоподателите твърдят, че Комисията е трябвало да оцени промяната на пазарните дялове и на дъмпинговия внос, разграничавайки продуктите от пластичен чугун и продуктите от сив чугун.
Тъй като това оплакване е тясно свързано с второто оплакване от втората част от второто основание, то ще бъде разгледано заедно с него.
С оглед на гореизложените съображения първата част от второто основание трябва да се отхвърли, що се отнася до четирите разгледани по-горе оплаквания, като за петото оплакване, свързано с друга част от това основание, се прави препратка към засягащия го анализ.
–
Втората част от второто основание: необходимостта да се извърши анализ на вредата по сегмент
Според жалбоподателите Комисията не може да твърди най-общо, че дъмпинговият внос е причинил констатираната вреда, а е трябвало да установи с помощта на анализ по сегмент наличието на връзка между тези два елемента.
Според Комисията тази част, освен че е недопустима, не е основателна, тъй като изложените от жалбоподателите доводи не са развити от правна страна.
По отношение на допустимостта трябва да се отбележи, че според жалбоподателите е нарушен член 3, параграфи 6 и 7 от основния регламент, тъй като Комисията не преценила как дъмпинговият внос, формиран от един вид продукт (стандартен и почти изключително от пластичен чугун), може да причини констатираната вреда, при положение че последната обхваща и други видове продукти. След като е възможно, от една страна, да се определят съответните разпоредби и от друга страна, да се разбере доводът на жалбоподателите, настоящата част трябва да се обяви за допустима.
По същество, в подкрепа на своите доводи жалбоподателите се позовават на решение от 28 октомври 2004 г., Shanghai Teraoka Electronic/Съвет (
T‑35/01
,
EU:T:2004:317
).
В точка 127 от решение от 28 октомври 2004 г., Shanghai Teraoka Electronic/Съвет (
T‑35/01
,
EU:T:2004:317
), Общият съд приема, че Съветът не е нарушил основния регламент, извършвайки анализ по сегмент на разглеждания продукт в това дело, а именно на електронните везни, за да оцени различните показатели за вреда. Общият съд посочва, че възможността за анализ по сегмент не се изключва от основния регламент и че институциите могат да прибягват до него, по-специално ако получените резултати по друг метод се окажат изопачени поради една или друга причина. В съображение 83 от обжалвания по това дело регламент Съветът посочва, че методът за изчисляване на средните продажни цени общо за всички електронни везни е изкривил резултатите поради „промяната в разпределението на продажбите (тоест съществени промени в обема на продажбите в различните сегменти между 1995 г. и разследвания период)“.
Освен това трябва да се отбележи, че съгласно решение от 24 септември 2019 г., Hubei Xinyegang Special Tube/Комисия (
T‑500/17
, непубликувано, обжалвано,
EU:T:2019:691
) — на което жалбоподателите се позовават в отговора си на писмените въпроси на Общия съд — след като Комисията е констатирала, че разглежданият продукт (а именно, по това дело, някои видове безшевни тръби от желязо или от стомана) спада към три различни сегмента (петрол и газ, строителство, производство на електричество), тя трябва да вземе предвид това сегментиране при определянето на наличието на вреда, и по-специално при анализа на подбиването на цените. Общият съд уточнява, че по това дело анализът по сегмент се обосновава с ограничената взаимозаменяемост на продуктите от страна на търсенето, варирането на цените между сегментите, и факта, че най-големият производител на Съюза в извадката извършва дейност основно в сектора на петрола и газа, и че вносът на производителите износители от извадката се съсредоточава в строителния сегмент. В този контекст Общият съд отбелязва, че използването на метод за сравнение, основан на контролните номера на продуктите (КНП), за да се установи съответствие между видове продукти, наречен „метод КНП спрямо КНП“, може да се използва, ако се вписва в рамките на анализ, отчитащ сегментирането на пазара.
От решения от 28 октомври 2004 г., Shanghai Teraoka Electronic/Съвет (
T‑35/01
,
EU:T:2004:317
), и от 24 септември 2019 г., Hubei Xinyegang Special Tube/Комисия (
T‑500/17
, непубликувано, обжалвано,
EU:T:2019:691
), следва, че анализ по сегмент може да се окаже оправдан, когато разследваните продукти не са взаимозаменяеми и когато един или няколко сегмента е по-вероятно да бъдат засегнати от дъмпинговия внос спрямо други.
Такъв анализ по сегмент обаче не се изисква, когато продуктите са достатъчно взаимозаменяеми. В такъв случай липсата на ясно разграничение между продуктите или сегментите (A, Б и В) и съществуващата обвързаност между тях създават възможност продажбите на продуктите A и В от производителите от Съюза също да спаднат в полза на вноса на продукта Б към Съюза. Така, макар да е съсредоточен в един сегмент от пазара (Б), дъмпинговият внос може да има отражение върху цялата промишленост на Съюза.
Само когато поради една или друга причина резултатите се оказват изопачени, извършването на сегментен анализ е оправдано при наличие на продукти, които при все това са взаимозаменяеми. В такъв случай заинтересованата страна трябва да представи конкретни доказателства, позволяващи да се подкрепи нейното твърдение, че различни продукти не са достатъчно взаимозаменяеми или че липсата на сегментен анализ при наличие на достатъчно взаимозаменяеми продукти в разглеждания случай би довела до изопачени резултати.
По този въпрос за сегментирането жалбоподателите правят три оплаквания в подкрепа на своите доводи.
С първото си оплакване жалбоподателите препращат към жалбата до Комисията, довела до започване на разследването. В нея съответните производители от Съюза посочват, че дъмпинговият внос се отнася изключително за стандартни продукти и че положението е различно в Съюза, където производството по принцип се формира от 90 % стандартни продукти и 10 % нестандартни продукти. Според жалбоподателите в такъв контекст само анализ по сегмент е можел да гарантира, че понесената от промишлеността на Съюза вреда, що се отнася до нейните нестандартни продукти, няма да бъде погрешно приписана на вноса от Китайската народна република.
В това отношение трябва да се отбележи, че в жалбата до Комисията стандартните продукти са определени като продукти, отговарящи на нормите EN 124 или EN 1433. Спрямо тези норми нестандартните продукти имат по-големи отвори и притежават допълнителни характеристики, които би трябвало да добавят стойност на продукта: водонепропускливост, система за заключване, патент и т.н.
Принадлежността на продукти към различни гами сама по себе си впрочем не е достатъчна, за да се докаже липсата на взаимозаменяемост при тях и съответно уместността да се извърши анализ по сегмент, тъй като продукти, спадащи към различни гами, могат да имат идентични функции или да задоволяват същите нужди (вж. в този смисъл решение от 10 март 1992 г., Sanyo Electric/Съвет,
C‑177/87
,
EU:C:1992:111
, т.
).
В това отношение трябва да се отбележи, че в разглеждания случай жалбоподателите не са представили каквото и да било доказателство за евентуалните специфични и различни клиентски нужди, които всяка от тези категории продукти (стандартни и нестандартни) задоволява.
При това положение, след като жалбоподателите не са представили доказателства за противното, трябва се приеме, че липсата на сегментен анализ, разграничаващ стандартните и нестандартните продукти, в разглеждания случай не противоречи на изискванията на съдебната практика, поради което първото оплакване трябва да бъде отхвърлено.
С второто оплакване жалбоподателите твърдят, че за да оцени вредата за промишлеността на Съюза, Комисията е трябвало да разграничи съответните продукти според това дали са произведени от пластичен или от сив чугун. Този довод е изтъкнат и в шестата част от първото основание и в петото оплакване от първата част от второто основание.
В това отношение трябва да се отбележи, че връзките между пластичния и сивия чугун са анализирани при преразглеждането на първите антидъмпингови мерки, взети срещу извършвания внос за този вид продукт от Китайската народна република.
В случая целта на производството по преразглеждане е била да се определи дали отливките от пластичен чугун също като тези от сив чугун попадат в обхвата на даденото определение на разглеждания продукт в Регламент № 1212/2005, а именно някои изделия от нековък чугун.
В приетия след това преразглеждане регламент, а именно Регламент (ЕО) № 500/2009 на Съвета от 11 юни 2009 година за изменение на Регламент № 1212/2005 (
ОВ L 151, 2009 г., стр. 6
), Комисията приема, че отливките от сив чугун и отливките от пластичен чугун са един и същ продукт за целите на антидъмпинговата процедура, тъй като имат едни и същи характеристики (физически, химически и технически), предназначени са едни и същи видове употреба и са взаимозаменяеми.
В този контекст Комисията посочва, че както сивият, така и пластичният чугун се получават от сплав от желязо и въглерод, въпреки че е възможно да съществуват малки различия между тях в структурата на суровината, както и при материалите, добавяни по време на производствения процес. Тя добавя, че за разлика от сивия чугун, пластичният чугун действително притежава технически свойства, които му позволяват да устои на по-високо напрежение при скъсване и, което е още по-важно — позволяват да бъде деформиран в значително по-висока степен под напрежение при натиск, без да се чупи. Тази разлика обаче се компенсира от сравними механични или технически характеристики, като например податливостта на формоване, износоустойчивостта и еластичността. Освен това съгласно Регламент № 500/2009 посочената по-горе разлика засяга единствено необходимия дизайн на чугунената отливка (тоест дали е необходимо заключващо приспособление), но не и пригодността ѝ за предвиденото предназначение, а именно да покрива или да дава достъп до наземни или подземни системи. В своя анализ Комисията посочва също, че потребителите възприемат и двата вида чугунени отливки като един и същ продукт, използван с цел да покрива шахти, да издържа на уличното натоварване, да осигурява безопасен и лесен достъп до подземните мрежи или да служи за събиране на повърхностните води (решетки за канали), и че двата вида отливки осигуряват дълготрайни решения.
В разглеждания случай трябва да се отбележи, че жалбоподателите не предоставят доказателства, поставящи под въпрос тези констатации, а твърдят, че в някои държави членки съществува „приоритет“ или „предпочитание“ за единия или другия вид чугун. Според тях германският пазар съответно е доминиран от сивия чугун, а френският пазар — от пластичния чугун.
Това твърдение не е достатъчно, за да се оспори анализът на Комисията, тъй като не се подкрепя от конкретни доказателства. При всички положения само по себе си наличието на предимство не позволява да се установи със сигурност, че продуктите не са или са недостатъчно взаимозаменяеми, поради което второто оплакване също трябва да бъде отхвърлено.
С третото си оплакване жалбоподателите твърдят, че Комисията е трябвало да оцени вредата за промишлеността на Съюза, разграничавайки Източна Европа от останалата част на Съюза, тъй като условията за конкуренция били по-малко развити в тази част на Съюза.
В това отношение трябва да се отбележи, че това оплакване не е подкрепено в достатъчна степен, за да може да бъде надлежно анализирано, тъй като жалбоподателите само посочват, без да дават каквото и да било конкретно обяснение, че в Източна Европа и в другите региони на Европа условията за конкуренция не са еднакви.
Жалбоподателите действително отбелязват, че в Регламент № 1212/2005, довел до приемането на антидъмпинговите мерки от 2005 г., Комисията извършва анализ по сегмент, изключвайки определена географска зона — в случая Франция.
В съображение 73 от Регламент № 1212/2005 Комисията обаче обосновава този начин на действие с обстоятелството, че проникването на дъмпинговия внос е неравномерно на пазара на Съюза. Всъщност, докато на пазарите в четиринадесет държави членки е имало голямо проникване на този внос, френският пазар все още не е станал негова мишена. Същевременно значението на двамата френски производители от извадката за общото положение на промишлеността на Съюза е било много голямо, тъй като производството и продажбите им на чугунени отливки за пътища във Франция са представлявали приблизително 36 % от общото производство и общите продажби на тази промишленост. При тези особени обстоятелства Комисията счита за уместно, наред с анализа на вредата за промишлеността на Съюза като цяло, да представи анализ на тенденциите, сочени от някои показатели на пазара на Съюза, който е целта на вноса, а именно този пазар без Франция.
Жалбоподателите не са доказали, че обстоятелства от този вид обосновават в разглеждания случай отделно разглеждане на вредата, причинена на промишлеността на Западна Европа и на промишлеността на Източна Европа, поради което третото оплакване и съответно цялата втора част от второто основание трябва да бъдат отхвърлени.
–
Третата част от второто основание: вносните цени и значението на подбиването на цените
В третата част от второто основание жалбоподателите правят две оплаквания, които Комисията оспорва.
С първото оплакване жалбоподателите твърдят, че Комисията не разполага с надеждна информация за цените на дъмпинговия внос.
В това отношение трябва да се констатира, че в съображение 126 от временния регламент Комисията признава, че промяната на цените на дъмпинговия внос не е „напълно надеждна“, тъй като данните се основават на статистики за вноса, и че подробностите за видовете продукти не са известни.
Трябва обаче да се отбележи, противно на твърденията на жалбоподателите, че в този откъс Комисията не признава, че промяната на цените на дъмпинговия внос не е достатъчно надеждна, за да може да бъде използвана, а само че изчисляването на цента на вноса не е довело до толкова подробен резултат, колкото тя е желаела, без обаче да счита тези данни за лишени от всякаква надеждност и без да смята, че те изобщо не могат да послужат при изготвянето на обжалвания регламент.
Фактът, че промяната на посочените цени не е „напълно надеждна“, впрочем се дължи на класирането на разглеждания продукт в данните на Евростат под кодове, които обхващат и други продукти, и на извършването поради тази причина на корекции при тези данни, както бе посочено в точки 158—166 по-горе.
В отговор на първата част от първото основание бе прието, че Комисията е могла да се позове на тези данни в коригирания им вид, за да определи обема на дъмпинговия внос, при липса на по-точна, по-актуална и по-надеждна информация.
В продължение на тази преценка трябва да се приеме, че Комисията също така е можела да си послужи с тези данни, за да определи цената на дъмпинговия внос и да проследи промяната ѝ.
Първото оплакване съответно трябва да се отхвърли.
С второто оплакване жалбоподателите упрекват Комисията, че не е оценила в достатъчна степен значението на подбиването на цените спрямо производствения дял от промишлеността на Съюза, за който не е установено никакво подбиване на цените.
В това отношение трябва да се отбележи направената от Комисията констатация, отбелязана в съображение 187 от обжалвания регламент, че при 62,6 % от общите продажби в Съюза, реализирани от включените в извадката производители от Съюза, е имало подбиване на цените чрез дъмпинговия внос от включените в извадката производители износители от Китайската народна република. За да стигне до този извод, тя се позовава на факта, от една страна, че всички внасяни видове продукти са били сравними с видовете продукти, продавани от включените в извадката производители от Съюза, и от друга страна, че цените на всички внасяни видове продукти са подбивали продажните цени на сравнимите видове продукти, продавани от включените в извадката производители от Съюза. Въз основа на тези различни доказателства Комисията стига до извода, че вредоносните последици от цената на дъмпинговия внос за продажбите на промишлеността на Съюза са доказани в достатъчна степен.
Според жалбоподателите Комисията не е можела да стигне до този извод предвид ограничената пропорция, за която действително е установено подбиване на цените — в разглеждания случай 62,6 % от продажбите, реализирани от включените в извадката производители от Съюза. Според тях такава пропорция е недостатъчна поради две причини. Първото възражение на жалбоподателите е, че пропорцията на продажбите, за която е установено подбиване на цените, се равнява на едва 26,9 % от продажбите на Съюза, тъй като извадката с производители от Съюза представлява 43 % от общите продажби на промишлеността на Съюза. Второто възражение на жалбоподателите е, че тази пропорция от 62,6 % означава, че никакво подбиване на цените не е установено за останалата част, която при това не е пренебрежима, от тези продажби (над 37 %). Според жалбоподателите в този контекст Комисията е трябвало да провери дали действително може да се установи причинно-следствена връзка с констатираната вреда за промишлеността на Съюза като цяло. В това отношение те подчертават, че спрямо дъмпинговия внос при продажбите на промишлеността на Съюза има значителни различия в зависимост от продуктите (от пластичен или от сив чугун) и държавите членки.
В това отношение, както бе посочено в точка 290 по-горе, трябва да се отбележи, че по обемни преписки основният регламент оправомощава Комисията да основе своето разследване на определен брой страни, като използва метода на изготвяне на извадка, предвиден в член 17 от посочения регламент, без в разглеждания случай жалбоподателите да оспорват тази възможност или предвидените в посочената разпоредба методи с възражение за незаконосъобразност.
В разглеждания случай, както бе посочено в точка 296 по-горе, за изготвянето на извадка Комисията използва втория метод, посочен в тази разпоредба, а именно подбор, основан на „най-големите“ обеми (производство и продажби).
Поради това в съответствие с основния регламент трябва да се констатира, че извършеният от Комисията анализ се основава на данни, които трябва да се считат за представителни, поради което, след като подбиването на цените е установено за продажбите на включените в извадката производители от Съюза, това подбиване трябва да се счита за представително за цялата промишленост на Съюза.
Следователно първото възражение на жалбоподателите относно наличието на подбиване на цените при едва 26,9 % от продажби на Съюза, с което възражение по същество се оспорва възможността Комисията да се позове на представителните извадки, трябва да се отхвърли.
Що се отнася до направеното от жалбоподателите второ възражение, в своя отговор на писмено поставените от Общия съд въпроси те подчертават, че продажбите, съответстващи на невзетите предвид 37,4 %, не са били сравними с вноса на включените в извадката китайски производители износители и по дефиниция при тях не е имало подбиване на цените.
В подкрепа на своите доводи жалбоподателите препращат към решение от 24 септември 2019 г., Hubei Xinyegang Special Tube/Комисия (
T‑500/17
, непубликувано, обжалвано,
EU:T:2019:691
), с което антидъмпингов регламент на Комисията се отменя по-специално защото в анализа си тази институция не взела предвид 8 % от обема на продажбите на включените в извадката производители от Съюза за целите на анализа на подбиването на цените, тъй като не е съществувал съответстващ вид внасян продукт.
Според жалбоподателите същият извод се налага при разглежданите обстоятелства предвид съществуващите сходства между двата случая, още повече че пренебрегнатият от Комисията процент тук бил по-голям (около 37 %) от установения в посочения прецедент (8 %). И в двата случая всички използвани от Комисията данни, за да се определят средните продажни цени за единица продукция и рентабилността на продажбите в Съюза към независими купувачи, се базирали на всички видове продукти, продавани от включените в извадката производители от Съюза. Аналогично, по двете преписки Комисията установила специфична връзка между анализа на подбиването на цените от дъмпинговия внос и промяната на цените на промишлеността на Съюза. В същия дух, в двата случая Комисията установила зависимост между, от една страна, спада на цените на промишлеността на Съюза и от друга страна, влошаването на рентабилността на посочената промишленост и намаляването на пазарните ѝ дялове. Накрая, в разглеждания случай, също като предишния път, Комисията не представила конкретни мотиви, позволяващи да се изключи възможността продуктите, които не са взети предвид, да са имали немаловажно участие в спада на цените на включените в извадката производители от Съюза.
В това отношение трябва да се припомни, че в решение от 24 септември 2019 г., Hubei Xinyegang Special Tube/Комисия (
T‑500/17
, непубликувано, обжалвано,
EU:T:2019:691
), на което се позовават жалбоподателите, Общият съд се произнася в контекст, в който самата Комисия отбелязва наличието на отделни сегменти в съвкупността, формирана от разследваните продукти. В този контекст Общият съд установява, че анализът на подбиването на цените е извършен от Комисията, без да се прави разграничение между сегментите, които при това тя е определила. Освен това според него в своя анализ тази институция не е взела предвид някои видове продукти, продавани от производителите от Съюза от извадката, за които не е съществувал съответстващ вид внасян продукт. В този особен контекст в точка 74 от посоченото решение Общият съд приема, че „при липса на конкретни мотиви в това отношение в обжалвания регламент, не може да се изключи възможността въпросните 17 вида продукти, представляващи 8 % от обема на продажбите на посочените производители, а може би и повече като стойност предвид варирането на цените между сегментите, да са имали немаловажно участие в спада на цените на производители от Съюза от извадката“.
Това положение е различно от разглежданото в случая, в което Комисията не установява наличието на различни сегменти на пазара на разглеждания продукт и обширно разяснява възприетата от нея позиция по този въпрос, без жалбоподателите да са могли да представят доказателства, позволяващи тази преценка да се обезсили или постави под съмнение.
Според жалбоподателите второто им възражение се подкрепя и от заключенията, направени от Апелативния орган на СТО в спора „Китай — Мерки за налагане на антидъмпингови мита върху високоефективни безшевни тръби от неръждаема стомана („HP-SSST“) от Япония“ (WT/DS 454/AB/R и WT/DS 460/AB/R, доклад от 14 октомври 2015 г.).
В това отношение трябва да се припомни, че според съдебната практика тълкуванията на Споразумението за прилагането на член VI на ГАТТ (
ОВ L 336, 1994 г., стр. 103
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 10, стр. 112) (
ОВ L 336, 1994 г., стр. 103
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 10, стр. 112, наричано по-нататък „антидъмпинговото споразумение“), съдържащо се в приложение 1 A към Споразумението за създаване на Световната търговска организация (СТО) (
ОВ L 336, 1994 г., стр. 3
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 10, стр. 5), възприети от този орган, не могат да обвързват Общия съд при преценката му на валидността на обжалвания регламент (вж. в този смисъл решение от 1 март 2005 г., Van Parys,
C‑377/02
,
EU:C:2005:121
, т.
).
Трябва освен това да се отбележи, че в доклада, посочен в точка 418 по-горе, Апелативният орган на СТО отбелязва, че за да прецени обективно въздействието на дъмпинговия внос върху вътрешните цени, разследващият орган трябва да направи динамична оценка на промяната и на тенденциите на цените във връзката между, от една страна, цените на дъмпинговия внос и от друга страна, цените на сходния национален продукт през обхванатия от разследването период, отчитайки всички релевантни доказателства, включително, когато е уместно, пазарния дял за всеки вид продукт.
Това виждане обаче трябва да се постави обратно в неговия контекст. В този случай е било установено, че съответните продукти — а именно високоефективните безшевни тръби от неръждаема стомана (HP-SSST) — е трябвало да бъдат разграничени в различни сегменти на пазара, съответстващи на различени продуктови гами, чиято заместимост не е била доказана. Освен това по време на разследването китайският разследващ орган отбелязва, че през периода, обхванат от разследването, дъмпинговият внос и вътрешните продажби се съсредоточават в различни сегменти на пазар на HP-SSST. Всъщност, докато по-голямата част от китайското национално производство на HP-SSST съответства на продукти с качество A, държаният пазарен дял от дъмпинговия внос на продукти с качество A е бил 1,45 % през 2008 г., а след това 0 %.
Именно в този специфичен контекст Апелативният орган на СТО приема, че китайският разследващ орган не е можел, както е направил, само да констатира наличието на подбиване на цените за внесените продукти с качество B и C, а е трябвало да отчете и пазарния дял за всеки продукт, A, B и C.
В разглеждания случай положението е различно, тъй като, макар разглежданият продукт да е разделен по кодове КНП от Комисията за нуждите на сравнението, той обхваща разнообразие от видове продукти, които продължават да са взаимозаменяеми.
Този метод впрочем е потвърден от Апелативния орган на СТО в доклада му, цитиран в точка 418 по-горе, тъй като в точка 5.180 той посочва, че натовареният с разследването орган не е бил длъжен на основание член 3.2 от антидъмпинговото споразумение да установява наличието на подбиване на цените за всеки от разследваните видове продукти или по отношение на цялата гама стоки, формиращи сходния национален продукт.
При това положение трябва да се приеме, че наличието на марж на подбиване на цените в диапазон от 31,6 % до 39,2 %, засягащ 62,6 % от продажбите на включените в извадката производители от Съюза, в разглеждания случай е достатъчно, за да се заключи, че е налице значително подбиване на цената спрямо цената на сходен продукт на промишлеността на Съюза по смисъла на член 3, параграф 3 от основния регламент.
С оглед на горните съображения второто оплакване и съответно цялата трета част от второто основание трябва да се отхвърлят.
Тъй като всички доводи, изложени в рамките на второто основание, бяха отхвърлени, това основание трябва да бъде отхвърлено.
Третото основание: отказът да се съобщи определена информация
С третото основание жалбоподателите упрекват Комисията, че е отказала да им съобщи полезна информация за определянето на дъмпинга и вредата. Този упрек е направен и в шестата част от първото основание.
–
Допустимостта на третото основание
Според Комисията третото основание трябва да се обяви за недопустимо по отношение на всички жалбоподатели. От една страна, тъй като CCCME не била заинтересована страна по смисъла на основния регламент, тя не можела да твърди, че са нарушени процесуални права, произтичащи от този регламент. От друга страна, тъй като членовете на CCCME и другите юридически лица, чиито наименования са посочени в приложение I, не участвали в разследването, представяйки становища и искайки достъп до неповерителната преписка, те не можели да твърдят, че са нарушени процесуални права, свързани с несъобщаването на информация на тях.
За да се разгледа това възражение за недопустимост, трябва да се разграничат три хипотези, които зависят от това кой субект или предприятие изтъква съответното основание.
Първата хипотеза, която трябва да се разгледа, съответно е тази, при която доводът се излага от CCCME, действаща лично от свое име.
В това отношение трябва да се отбележи, че CCCME притежава процесуални права, чиято защита може да иска в настоящото производство по обжалване, тъй като участва в разследването и иска самата тя да може да разполага с посочената в третото основание информация.
При това положение третото основание се обявява за допустимо, доколкото се изтъква от CCCME, действаща лично от свое име.
Второто хипотеза, която трябва да се разгледа, е тази, при която основанието се изтъква от членовете на CCCME и другите юридически лица, чиито наименования са посочени в приложение I, оспорващи обжалвания регламент, тъй като не им била съобщена съществена информация за защитата на техните интереси.
В това отношение трябва да се отбележи, че тези две категории се състоят от предприятия, които не са доказали, че са участвали в разследването или че са правили искания с цел да им бъде съобщена въпросната информация.
От основния регламент, и по-специално от член 5, параграф 10 впрочем следва, че тъй като институциите не могат да установят кои са всички предприятия, които могат да се окажат заинтересовани от антидъмпингова процедура, и съответно да определят на кого трябва да се съобщи информацията, чието разгласяване е разрешено, заинтересованите страни трябва да се представят и да изразят своя интерес да бъдат информирани и да участват в разследването.
Както се посочва в съдебната практика, тези страни трябва да дадат възможност на институциите да преценят проблемите, които може да им създаде липсата на определени данни в предоставената им информация, като се има предвид невъзможността те да се оплачат пред съда на Съюза, че не им е била предоставена определена информация, ако в хода на разследването не са направили пред институциите никакво свързано с нея искане (вж. решение от 30 юни 2016 г., Jinan Meide Casting/Съвет,
T‑424/13
,
EU:T:2016:378
, т.
и цитираната съдебна практика).
Поради това третото основание не може да се счете за допустимо по отношение на членовете на CCCME и другите юридически лица, чиито наименования са посочени в приложение I, доколкото тези предприятия целят обжалваният регламент да бъде отменен, тъй като не им била предоставена информация, която трябвало да им се предостави.
Накрая, третата и последна хипотеза, която трябва да се обсъди, е тази, при която основанието се изтъква от членовете на CCCME и другите юридически лица, чиито наименования са посочени в приложение I, твърдящи, че правото на защита не е било спазено по отношение на CCCME.
В това отношение трябва да се припомни, че според съдебната практика нарушението на правото на защита по своето естество представлява субективна незаконосъобразност (вж. в този смисъл решение от 26 октомври 2010 г., CNOP и CCG/Комисия,
T‑23/09
,
EU:T:2010:452
, т.
), което означава, че на него трябва да се позове самото засегнато лице, без да е възможно това да се направи от друга страна (вж. в този смисъл решение от 1 юли 2010 г., ThyssenKrupp Acciai Speciali Terni/Комисия,
T‑62/08
,
EU:T:2010:268
, т.
).
Въз основа на тази съдебна практика съответно трябва да се приеме, че другите юридически лица, чиито наименования са посочени в приложение I, не могат да се позоват пред съда на Съюза на нарушение на процесуалните права, които са предоставени на CCCME по време на разследването.
Според жалбоподателите правото на Съюза обаче позволява на членовете на сдружение да се позоват на нарушение на процесуалните права, упражнявани от сдружението, ако то действа от тяхно име пред Комисията по време на разследването, като се има предвид, че в такъв случай това, което те в крайна сметка искат, е защитата на техните собствени права, които са били упражнени от тяхно име от сдружението по време на тази административна фаза.
В това отношение трябва да се отбележи, че възможността сдружение да упражнява процесуалните права на някои от своите членове в хода на антидъмпингова процедура се допуска от съдебната практика (вж. в този смисъл решение от 19 септември 2019 г., Zhejiang Jndia Pipeline Industry/Комисия,
T‑228/17
,
EU:T:2019:619
, т.
).
Същата съдебна практика обаче поставя тази възможност в зависимост от условието по време на разследването субектът да е демонстрирал намерението да действа в качеството на представител на някои от своите членове, което предполага тогава последните да са били посочени и той да може да докаже, че е получил от тях пълномощно, позволяващо му да упражнява тези процесуални права от тяхно име.
От преписката впрочем следва, че в разглеждания случай CCCME не се е представила като такава на Комисията по време на разследването, а напротив, докато последното се е провеждало, тя е действала като субект, който е представител на китайската промишленост, разглеждана в нейната цялост.
В становището, което подава на 15 септември 2017 г., по временния регламент CCCME посочва следното:
„Интересът на CCCME съответства на интереса на цялата китайска чугунена промишленост. Този интерес може — и това често ще е така — да съвпада с интересите на различните китайски производители износители на разглеждания продукт, но е отделен и надхвърля тези индивидуални интереси. По-специално, членове на CCCME са не само включените в извадката китайски производители износители, но и китайски производители износители, които не са били включени в извадката и които поради това ще бъдат облагани със ставката, приложима за „другите оказали съдействие дружества, изброени в приложението“ или за „всички други дружества“. Сред нейните членове са и дружества, които на този етап не изнасят разглеждания продукт за Европейския съюз („ЕС“), но които е възможно да решат да го направят в бъдеще. Участието на CCCME в настоящото разследване цели защита на колективния интерес на нейните членове и на китайската промишленост (износител) на чугуна, отделно от индивидуалните интереси на членовете ѝ. Тези индивидуални интереси ще се отстояват от самите различни китайски производители (износители), някои от които участват самостоятелно в настоящата процедура.“
При това положение не може да се приеме, че са изпълнени предвидените в съдебната практика изисквания, за да се позволи на членовете на сдружението да действат в защита на процесуалните права, които CCCME е упражнило по време на административната фаза.
В съдебното заседание жалбоподателите предлагат да представят пълномощните, които били дадени от членовете на CCCME, за да ѝ позволят и поискат от нея да отстоява от тяхно име процесуалните права, за които могат да претендират.
Това доказателствено искане обаче трябва да се счете за неотносимо на този етап на производството, тъй като тези пълномощни, ако са съществували, е трябвало да бъдат представени по време на разследването, за да може Комисията да предостави на съответните предприятия процесуалните права, които са можели да искат.
С оглед на изложените съображения Общият съд счита, че третото основание може да бъде изтъкнато само от CCCME, действаща лично от свое име като сдружение, представляващо цялата китайска промишленост, и че като недопустими трябва да се отхвърлят доводите, изложени в рамките на това основание от членовете на CCCME и от другите юридически лица, чиито наименования са посочени в приложение I.
–
Съчетаването на правото на защита със задължението за поверителност
По същество, трябва да се отбележи, че съгласно съдебната практика зачитането на правото на защита във всяка започнала срещу дадено лице процедура, която може да завърши с акт с неблагоприятни последици, представлява основен принцип на правото на Съюза, който трябва да бъде гарантиран дори при липсата на каквато и да било правна уредба относно процедурата (вж. решение от 1 октомври 2009 г., Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware/Съвет,
C‑141/08 P
,
EU:C:2009:598
, т.
и цитираната съдебна практика).
Според Съда този принцип е от съществено значение в процедурите по антидъмпингови разследвания (вж. решение от 16 февруари 2012 г., Съвет и Комисия/Interpipe Niko Tube и Interpipe NTRP,
C‑191/09 P и C‑200/09 P
,
EU:C:2012:78
, т.
и цитираната съдебна практика).
Посоченият принцип изисква заинтересованите предприятия да са имали възможност в хода на административната процедура да изложат надлежно своята гледна точка, от една страна, относно действителното настъпване и относимостта на твърдените факти и обстоятелства и от друга страна, относно използваните от Комисията доказателства в подкрепа на твърдението ѝ за наличието на антидъмпингова практика и за произтичащата от нея вреда (вж. решение от 16 февруари 2012 г., Съвет и Комисия/Interpipe Niko Tube и Interpipe NTRP,
C‑191/09 P и C‑200/09 P
,
EU:C:2012:78
, т.
и цитираната съдебна практика).
В този контекст институциите на Съюза трябва да действат старателно като се стремят да дадат на съответните предприятия насоките, които са полезни за защитата на техните интереси, разполагайки същевременно с известна свобода, за да изберат, евентуално по своя инициатива, подходящите според тях способи за такова предоставяне (решения от 27 юни 1991 г., Al-Jubail Fertilizer/Съвет,
C‑49/88
,
EU:C:1991:276
, т.
и от 3 октомври 2000 г., Industrie des poudres sphériques/Съвет,
C‑458/98 P
,
EU:C:2000:531
, т.
; в този смисъл вж. също решение от 20 март 1985 г., Timex/Съвет и Комисия,
264/82
,
EU:C:1985:119
, т.
).
Тези принципи са приведени в действие в основния регламент, в който се предвижда система от гаранции, преследваща две цели, а именно, от една страна, на заинтересованите страни да се позволи да защитят надлежно интересите си и от друга страна, да се запази поверителността на информацията, събрана в хода на разследването (решение от 30 юни 2016 г., Jinan Meide Casting/Съвет,
T‑424/13
,
EU:T:2016:378
, т.
).
Правилата относно тези две цели се разглеждат в следващите точки.
Що се отнася до първата цел, процесуалните гаранции, гарантиращи правото на информация на заинтересованите страни, са определени най-напред в член 6, параграф 7 и след това в член 20 от основния регламент (решение от 30 юни 2016 г., Jinan Meide Casting/Съвет,
T‑424/13
,
EU:T:2016:378
, т.
).
В член 6, параграф 7 от основния регламент съответно се предвижда, че въз основа на писмено искане заинтересованите страни, включително износителите и техните представителни сдружения, могат да се запознаят с всички сведения, предоставени от всяка засегната от разследването страна, освен вътрешните документи, подготвени от органите на Съюза или тези на държавите членки, ако тези сведения са релевантни за защитата на техните интереси, не са поверителни и се използват в разследването (решение от 30 юни 2016 г., Jinan Meide Casting/Съвет,
T‑424/13
,
EU:T:2016:378
, т.
).
В член 20 от основния регламент пък са определени два момента за съобщаването на заинтересованите страни, включително износителите и техните представителни сдружения, на конкретна информация за основните факти и съображения, на които могат да бъдат основани антидъмпинговите мерки, а именно, от една страна, след въвеждането на временните мерки и от друга страна, преди въвеждането на окончателните мерки (решение от 30 юни 2016 г., Jinan Meide Casting/Съвет,
T‑424/13
,
EU:T:2016:378
, т.
).
Що се отнася до втората цел, в основния регламент се определят правилата, които трябва да се следват, за да се спази поверителността на събраната информация в хода на разследването (вж. в този смисъл решение от 30 юни 2016 г., Jinan Meide Casting/Съвет,
T‑424/13
,
EU:T:2016:378
, т.
).
В този контекст в член 19, параграф 1 от основния регламент е въведен принципът, че поверителната информация трябва да се третира като такава от органите.
Тази информация е информацията, която е с поверителен характер поради естеството си или защото е определена като такава от предоставилите я лица или субекти. Към първата категория спада информацията, чието разгласяване би дало значително конкурентно преимущество на конкурент или би имало значителен отрицателен ефект за лицето, предоставило информацията, или за лицето, от което е получена. Що се отнася до втората категория, в член 19, параграф 5, първо изречение от основния регламент на Комисията, държавите членки и техните служители се забранява да разгласяват каквато и да било информация, предоставена от лице или субект с искане тя да бъде третирана поверително, без изрично разрешение от негова страна.
Съгласно член 19, параграф 5, второ изречение от основния регламент забраната за разгласяване се прилага и за информацията, обменяна между Комисията и държавите членки, и за вътрешните документи на институциите и държавите членки, като единствените разрешени изключения са изрично предвидените в основния регламент.
След като бяха представени двете цели, преследвани с правната уредба, трябва да се отбележи, че правото на Съюза съдържа насоки за начина, по който те могат да бъдат съчетани (вж. в този смисъл решение от 30 юни 2016 г., Jinan Meide Casting/Съвет,
T‑424/13
,
EU:T:2016:378
, т.
).
В някои разпоредби, съдържащи се в основния регламент, се подчертава важността, която се придава на поверителността. Така в член 6, параграф 7 от посочения регламент, припомнен в точка 458 по-горе, се посочва, че поверителният характер на сведение, предоставено от засегната от разследването страна, не позволява заинтересованите страни да се запознаят с него. Освен това в член 20, параграф 4 от този регламент се предвижда, че окончателното разгласяване на информация се извършва „с оглед надлежно зачитане на изискването за защита на поверителната информация“ (вж. в този смисъл решение от 30 юни 2016 г., Jinan Meide Casting/Съвет,
T‑424/13
,
EU:T:2016:378
, т.
).
В съдебната практика обаче се уточнява, че изискването за зачитане на поверителната информация не може да изпразни правото на защита от същественото му съдържание (вж. в този смисъл решение от 20 март 1985 г., Timex/Съвет и Комисия,
264/82
,
EU:C:1985:119
, т.
).
За да съчетае двете цели, член 19, параграф 2 от основния регламент уточнява, че когато се съобщава поверителна информация, страната, която иска поверително третиране, трябва да предостави обобщение с неповерителен характер, което трябва да е достатъчно подробно, за да позволи на заинтересованите страни логично да разберат същността на представената информация.
Със същата цел за спазване на правото на защита, когато поверителността не допуска разгласяването на информация, член 19, параграф 4 от основния регламент възлага на институциите да разгласяват обща информация, по-специално мотивите, на които се основават вземаните решения по силата на основния регламент.
Именно с оглед на тези принципи и разпоредби трябва да се провери дали CCCME е могла да изложи надлежно своята гледна точка относно действителното настъпване и относимостта на твърдените факти и обстоятелства, както и относно използваните от Комисията доказателства, като се има предвид, че когато трябва да се съчетаят изискванията за поверителност и правото на информация за заинтересованите страни, съответните институции трябва да преценят с оглед на тази информация конкретното положение на заинтересованата страна, и по-специално положението, което тази заинтересована страна заема на разглеждания пазар, спрямо положението на лицето, предоставило информацията (вж. в този смисъл решение от 30 юни 2016 г., Jinan Meide Casting/Съвет,
T‑424/13
,
EU:T:2016:378
, т.
).
В този анализ трите части на основанието ще бъдат разгледани последователно.
–
Първата част от третото основание: искането за съобщаване на направените от Комисията изчисления
В първата част CCCME упреква Комисията, че не ѝ е предоставила подробности за изчисленията на нормалната стойност, на дъмпинговите маржове, на въздействието на китайския внос върху цените, на вредата и на равнището на отстраняване на вредата. Според CCCME притежаването на подробните изчисления на Комисията и използваните за тези изчисления данни може да позволи на заинтересованите страни да представят становища, които са по-полезни за защитата им. Тогава посочените страни всъщност щели да могат да проверят именно начина, по който Комисията е използвала тези данни, и да ги сравнят с техните собствени изчисления, а това щяло да им позволи да установят евентуални грешки на Комисията, които иначе били неоткриваеми.
Комисията не оспорва възможността исканите от CCCME изчисления да съставляват основни факти и съображения по смисъла на член 20, параграф 2 от основния регламент за заинтересовани страни, като например производителите износители, за които има опасност да попаднат в обхвата на разглежданите антидъмпингови мерки. Според нея обаче CCCME не може да се счита за заинтересована страна по смисъла на основния регламент, тъй като този субект сам по себе си не извършва дейност като производител или търговец на разглеждания продукт. Според Комисията задължението за предоставяне на информация е с по-тесен обхват за представителните сдружения, отколкото за заинтересованите страни, по-специално производителите износители.
В това отношение най-напред трябва да се определи дали изчисленията, до които CCCME иска достъп, съдържат поверителна информация по смисъла на член 19, параграф 1 от основния регламент, както ѝ възразява Комисията по време на разследването.
Що се отнася до изчисленията на нормалната стойност, в обжалвания регламент Комисията обяснява, че са използвани различни методи за изчисляване според предвижданата хипотеза. Първата използвана хипотеза съответно е тази, при която видът на изнасяния продукт е идентичен или сравним с вид продукт, произвеждан на индийския пазар, като се отбелязва, че Република Индия е избрана като трета страна с пазарна икономика, служеща за референция за изчисляването на нормалната стойност. В този случай са приложени различни методи според това дали видът разглеждан продукт се продава в представителни количества на индийския пазар. Всъщност, когато продаваният вид продукт се продава в представителни количества на индийския пазар, което се отнася конкретно за един вид продукт, продаван от индийски производител, Комисията използва продажните цени, прилагани при обичайни търговски условия. Когато разглежданият вид продукт не е продаван в представителни количества на индийския пазар, което се отнася за всички други видове продукти, идентични или сравними с изнасяните видове продукти, Комисията прави разграничение също според това дали видът продукт се продава „в достатъчно количество“ от поне един индийски производител, като тогава тя използва продажните цени, прилагани при обичайни търговски условия (наричан по-нататък „вторият метод“), или според това дали видът продукт не се продава, а се произвежда от поне един индийски производител, като тогава тя конструира нормалната стойност въз основа на производствените разходи, увеличени с ПОА разходите и печалбите, свързани с извършваните вътрешни продажби при обичайни търговски условия от този индийски производител (наричан по-нататък „третият метод“). Втората хипотеза е тази, при която изнасяният вид продукт не е идентичен или сравним с вид продукт, произвеждан на индийския пазар. Тогава Комисията използва нормална стойност, основана на продажбите на всички видове продукти, при които се използва същата суровина (пластичен или сив чугун), извършвани от индийските производители на вътрешния пазар при обичайни търговски условия.
Предвид тези обяснения се налага изводът, че изчисленията на нормалната стойност, до които CCCME е поискала достъп, се отнасят за продажните цени, както и за производствените разходи, ПОА разходите и печалбите на индийските производители, разбити по вид продукт.
Данни като производствените разходи, ПОА разходите или печалбите в разглеждания случай обаче са поверителни по своя характер по смисъла на член 19, параграф 1 от основния регламент, тъй като, както се посочва в тази разпоредба, узнаването на тези данни от трети лица при извършването на търговските дейности би могло да даде значително конкурентно преимущество на конкурент или да има значителен отрицателен ефект за лицето, предоставило информацията (вж. т. 462 по-горе).
При всички положения трябва се констатира, че тъй като са били включени във върнатия на Комисията ограничен вариант на въпросника, тези данни, също като цените, са били съобщени от страните в разследването поверително, поради което за узналите посочената информация органи възниква задължение да спазват тази поверителност, като в противен случай биха нарушили член 19, параграфи 1 и 5 от основния регламент (вж. т. 462 по-горе).
Същата констатация се налага за другите искани от CCCME изчисления.
Така изчисленията на дъмпингови маржове, тъй като се изразяват в сравнение на нормалната стойност и експортните цени на включените в извадката китайски производители износители, съдържат данни с поверителен характер за индийските производители и китайски производители износители, чиито цени са сравнени.
Аналогично, изчисленията на вредата, включително, в този контекст, изчисляването на въздействието на китайския внос върху цените, съдържат данни с поверителен характер. От една страна, изчисленията на подбиването, което позволява да се прецени въздействието на вноса върху цените на продуктите на пазара на Съюза, произтичат от сравнение между експортните цени на включените в извадката китайски производители износители и цените на сходни модели или продукти на включени в извадката производители от Съюза. От друга страна, причинената на промишлеността на Съюза вреда е оценена при отчитане на въздействието на вноса върху промишлеността на Съюза. За тази цел данните с поверителен характер за промишлеността на Съюза — а именно данните на включените в извадката производители на Съюза за цените и засягащите цените фактори, разходите за работна ръка, материалните запаси, рентабилността, паричния поток, инвестициите, възвръщаемостта на инвестициите и способността за привличане на капитал — са събрани и анализирани във връзка с микроикономическите показатели, оценявани от Комисията. Същото се отнася за данните от производителите от промишлеността на Съюза за производството, производствения капацитет, използването на капацитета, обема на продажбите, пазарния дял, растежа, заетост и производителността във връзка с макроикономическите показатели, оценявани от Комисията.
Накрая, отново в същия смисъл, изчисленията на равнището на отстраняване на вредата също засягат данни с поверителен характер, тъй като те от своя страна произтичат от сравнение между експортните цени и съответните невредоносни цени, прилагани от промишлеността на Съюза.
Както следва от извършения по-горе анализ, всички поискани от CCCME изчисления са с поверителен характер и заслужават защита.
Трябва обаче да се припомни, че когато определена информация не може да бъде съобщена поради поверителния ѝ характер, член 19, параграфи 2—4 от основния регламент, от една страна, задължава съответните страни да предоставят неповерително обобщение на тази информация всеки път, когато това е възможно, и от друга страна, задължава Комисията да разгласява обща информация, по-специално мотивите, на които се основават вземаните решения по силата на основния регламент.
Трябва съответно да се определи дали с оглед на съобщената ѝ информация CCCME е могла, както се изисква от съдебната практика, да осигури полезни насоки за своята защита.
При тази проверка трябва да се имат предвид два аспекта, а именно, от една страна, информацията, с която конкретно е разполагала CCCME, и от друга страна, качеството на последната по време на разследването (вж. съдебна практика, припомнена в т. 469 по-горе). Тези аспекти се разглеждат по-нататък.
За първия от тези аспекти трябва да се отбележи, що се отнася до изчисленията на нормалната стойност, че за да защити чувствителната от търговска гледна точка информация на оказалите съдействие индийски производители, но и на включените в извадката китайски производители износители, Комисията предоставя на CCCME описание на метода за изчисляване на нормалната стойност, прилаган според посочените в точка 474 по-горе хипотези, и някои насоки относно резултата от тези изчисления. Комисията съответно я информира, че този резултат се намира в диапазон от 3000 до 4000 юана ренминби (CNY) и от 8000 до 9000 CNY според вида продукт. След направено от CCCME искане, в точка 61 от окончателните ѝ заключения и в съображение 67 от обжалвания регламент Комисията посочва също, че сумата на ПОА разходите и печалбите, които са били добавени при третия метод, е между 1 % и 10 % от търговския оборот за продуктите от сив чугун и между 10 % и 20 % от търговския оборот за продуктите от пластичен чугун.
Що се отнася до изчисленията на дъмпинговия марж, CCCME узнава използваната от Комисията методология, а именно — както се посочва в съображение 92 от временния регламент — че е изчислила дъмпинговия марж на включените в извадката производители износители чрез сравняване на среднопретеглената нормална стойност за всеки вид на сходния продукт, установена за държавата аналог, със среднопретеглената експортна цена на съответния вид на разглеждания продукт. Така Комисията получава дъмпингов марж по вид продукт. След това тя изчислява дъмпинговия марж за всеки включен в извадката производител износител според продаваните от него видовете продукти. CCCME е била уведомена, че резултатът от тези изчисления е разкрил дъмпингови маржове между 15,5 % и 38,1 %.
Що се отнася до изчисленията на подбиването на цените, както се посочва в съображения 127 и 128 от временния регламент, CCCME е била уведомена, че Комисията е определила подбиването на цените през разследвания период, сравнявайки среднопретеглените продажни цени по вид продукт, по които тримата включени в извадката производители от Съюза фактурират независими купувачи на пазара на Съюза, коригирани „на ниво франко завода“, и съответните среднопретеглени цени по вид продукт, по които петимата включени в извадката производители износители от Китайската народна република фактурират вноса към първия независим купувач на пазара на Съюза, определени на ценова база „стойност, застраховка, навло“ (CIF) и надлежно коригирани, за да се отчетат митата в размер на 1,7 % за продуктите от сив чугун и на 2,7 % за продуктите от пластичен чугун. Комисията добавя, че сравнението на цените е извършено поотделно за всеки вид, по отношение на извършвани сделки на едно и също ниво на търговия, след прилагане на необходимите корекции и приспадане на намаленията и отстъпките. Резултатът от сравнението е изразен като процент от оборота, реализиран през разследвания период от тримата включени в извадката производители от Съюза, и е разкрил маржове на подбиване на цените между 35,4 % и 42,7 %, които впоследствие са коригирани, както е посочено в съображение 122 от обжалвания регламент.
Що се отнася до изчисленията в основата на анализа на микроикономическите и макроикономическите показатели, позволяващи да се прецени вредата, причинена на промишлеността на Съюза, CCCME получава общите стойности по показател и по година, отбелязани в съображения 137—166 от временния регламент.
Накрая, що се отнася до изчисляването на равнището на отстраняване на вредата, CCCME е уведомена, че за да определи печалбата, която разумно може да се постигне при нормални условия на конкуренция от промишлеността на Съюза, Комисията е разгледала печалбите, получени от продажбите към независими купувачи. Целевата печалба временно е определена на 5,3 %, който размер съответства на печалбите, формирани през 2013 г. от продажбите към независими купувачи. В това отношение Комисията уточнява, че тъй като през 2014 г. дъмпинговият внос съществено се е увеличил, преди да се стабилизира, тя е приела, че равнището на печалба от 2013 г. е представително за това, което разумно може да се постигне при нормални условия на конкуренция, тоест при отсъствие на дъмпингов внос. След това Комисията определя равнището на отстраняване на вредата въз основа на сравнение между среднопретеглената цена на вноса от включените в извадката китайски производители износители, надлежно коригирана с цел да се отчетат разходите за внос и митата, както е била определена за изчисляването на подбиването на цените, и среднопретеглената невредоносна цена на сходния продукт, продаван на пазара на Съюза през разследвания период от включените в извадката производители от Съюза. Получената от това сравнение евентуална разликата се изразява като процент от среднопретеглената CIF стойност на вноса. Резултатът от тези изчисления води до стойност между 70,7 % и 80,7 %.
Що се отнася до втория аспект, който трябва да се вземе предвид с цел да се определи дали на CCCME е предоставена нужната ѝ информация, за да упражни правото си на защита, трябва да се припомни, че този субект не е производител износител, включен в извадката. Следователно CCCME не се намира в положението на операторите, чиито индивидуализирани данни, които те самите предоставят на Комисията, са използвани от тази институция в нейните изчисления, за да направи изискваните от основния регламент констатации. Именно на тези оператори Комисията впрочем предоставя направените изчисления — на всеки в съответстващия му дял — част от които засяга данните, които се отнасят лично за тях и които не създават проблем с поверителността спрямо тях, и друга част от които се отнася за данните с поверителен характер на индийските производители или тези от Съюза. В положението, в което те се намират, тези обяснения заедно с дадените от Комисията обяснения им позволяват да разберат наложените им мита, като тези обяснения трябва да бъдат възможно най-подробни и точни, за да могат евентуално да оспорят направения от Комисията избор.
Както бе посочено в точка 58 по-горе, по време на разследването CCCME се ползва със статут на заинтересована страна по смисъла на основния регламент. Предвид начина, по който самата тя се представя в началото на производството, в рамките на разследването тя действа като сдружение, представляващо всички китайски производители с дейност в засегнатия сектор в Китайската народна република, а именно значителен брой предприятия. В това качество тя не може да иска да събере цялата информация за някои китайски производители износители без тяхно разрешение. Тя освен това не може също да иска да получи достъп до поверителните данни на индийските производители и тези от Съюза, чието решение да съдействат на разследването зависи по-специално от дадените им гаранции за поверителност. Допускането CCCME да получи толкова широк достъп, колкото тя иска, не би отговаряло на изискванията за спазване на поверителността, които основният регламент налага на институциите на Съюза.
Следователно в разглеждания случай Комисията е могла, както е направила, да съобщи на CCCME информация, която е едновременно точна и в обобщена форма, за да изпълни задълженията за поверителност относно направените от нея изчисления.
В допълнение, именно след направените от CCCME коментари Комисията променя метода си на изчисляване на нормалната стойност, по-специално втория и третия метод, а именно, съответно, прилаганият метод, когато изнасяният вид продукт е идентичен или сравним с вид продукт, произвеждан и продаван на индийския пазар в малко количество, и прилаганият метод, когато видът продукт не се продава, а се произвежда поне от един индийски производител от извадката. Комисията в крайна сметка конструира нормалната стойност въз основа на прилаганите от тези продавачи продажни цени (втори метод), както е обяснено в съображение 66 от обжалвания регламент, и въз основа на производствения разход, увеличен с ПОА разходите и с печалбите, които са свързани с вътрешните продажби, извършвани при обичайни търговски условия от въпросния индийски производител (трети метод), както е обяснено в съображение 67 от обжалвания регламент, а не както преди, основавайки се на нормалната стойност, конструирана въз основа на средния производствен разход за сходния продукт на всеки индийски производител. CCCME е успяла да оспори и изчисляването на нормалната стойност по този трети метод, и по-точно отчитането на ПОА разходите и на печалбите само на един индийски производител, макар доводите на CCCME да са отхвърлени, както се посочва в съображения 70—72 от обжалвания регламент.
При това положение трябва се приеме, че в разглеждания случай Комисията е могла основателно да откаже на CCCME, действаща като сдружение, което представлява китайската промишленост, достъпът до подробностите за изчисленията на нормалната стойност, на дъмпинговите маржове, на въздействието на китайския внос върху цените, на вредата и на равнището на отстраняване на вредата, поискани от CCCME по време на разследването; че с информацията, която ѝ е предоставена и възпроизведена в точки 486—490 по-горе, CCCME е разполагала в качеството си на сдружение, представляващо китайската промишленост, с основните факти и съображения, въз основа на които Комисията е възнамерявала да препоръча въвеждането на окончателни мерки, и че Комисията ѝ е дала възможност надлежно да изложи гледната си точка в това отношение, запазвайки същевременно поверителността на съответните данни.
CCCME се позовава на две съдебни решения, за да оспори това виждане.
Първо, CCCME се позовава на решение от 30 юни 2016 г., Jinan Meide Casting/Съвет (
T‑424/13
,
EU:T:2016:378
), в което Общият съд приел, че Комисията е нарушила правото на защита на жалбоподателя, тъй като отказала да му предостави подробностите за изчисленията на нормалната стойност за всеки вид продукт поотделно и резултата от тези изчисления.
В това отношение трябва да се отбележи, че фактите по делото, по което е постановено решение от 30 юни 2016 г., Jinan Meide Casting/Съвет (
T‑424/13
,
EU:T:2016:378
), на което се позовава CCCME, се различават от тези по делото в разглеждания случай. От една страна, първото дело се отнася за включен в извадката производител износител, а не за сдружение, представляващо цяла промишленост, като CCCME, която поради посочените в точки 491 и 492 по-горе причини се намира в различно положение спрямо положението на такъв производител износител. От друга страна, до постановената от Общия съд отмяна по това дело при всички положения се стига в особен контекст, в който производителят от държавата аналог, чиито данни са използвани при тези изчисления, е разрешил разгласяването на своите данни, стоящи в основата на изчисленията. Следователно, както посочва Комисията, в решение от 30 юни 2016 г., Jinan Meide Casting/Съвет (
T‑424/13
,
EU:T:2016:378
), Общия съд не одобрява направен от нея отказ, при положение че операторът, от когото идват данните, е приел те да бъдат разгласени, тъй като според Общия съд приетото от оператора е можело да се приеме от институцията. В разглеждания случай такава хипотеза не е налице, тъй като индийските производители по-специално не са давали съгласието си за такова разгласяване на данните им.
Второ, CCCME се позовава на решение от 1 юни 2017 г., Changmao Biochemical Engineering/Съвет (
T‑442/12
,
EU:T:2017:372
), в което, за да постанови отмяната на обжалвания по това дело регламент, Общият съд се позовал на отказа на Комисията да предостави информация за изчисляването на нормалната стойност, по-специално източника за цените, използвани за разглеждания продукт, и факторите, засягащи сравнението на цените.
В това отношение отново трябва да се подчертаят съществуващите различия между настоящото дело и делото, по което е постановено решение от 1 юни 2017 г., Changmao Biochemical Engineering/Съвет (
T‑442/12
,
EU:T:2017:372
). Всъщност последното отново се отнася за положението на разследван производител износител, което е различно от положението на сдружение, представляващо цяла промишленост. Освен това обхватът на това решение не е толкова широк, колкото твърди CCCME. Най-напред, постановената от Общия съд отмяна се отнася за отказа да се съобщи конкретна информация за изчисляването на нормалната стойност, а именно информация за разликата в цените на винената киселина DL (обект на разследването) и винената киселина L+ (произвеждана в държавата аналог), без в това съдебно решение да става въпрос за съобщаване на самите цени. По-нататък, отмяната се обяснява с липсата на надлежна обосновка на отказа на Комисията да предостави тази конкретна информация. Комисията всъщност не обосновава отказа си по време на административното производство. Пред Общия съд тя обяснява, че исканата информация в крайна сметка не е била предоставена от съображения за поверителност. Според Общия съд обаче такова обяснение не може да се излага за пръв път пред него. То трябвало да се даде на жалбоподателя по време на административното производство. Следователно от посоченото по-горе съдебно решение следва, че Общият съд не е изключил възможността, ако Комисията бе надлежно мотивирала отказа си да съобщи информация на етапа на административното производство, тя да се противопостави на достъпа на жалбоподателя до съответната информация.
Въз основа на гореизложеното се налага изводът, че в качеството на сдружение, представляващо китайската промишленост, CCCME не може да има достъп до подробните изчисления на нормалната стойност, на дъмпинговите маржове, на въздействието на китайския внос върху цените, на вредата и на равнището на отстраняване на вредата, тъй като те засягат информация с поверителен характер. От обстоятелствата по случая следва, че получената от този субект информация за основните факти и съображения, въз основа на които Комисията е възнамерявала да приеме окончателни мерки, му е позволила да защити надлежно своите интереси в качеството на сдружение, представляващо китайската промишленост.
По време на разследването CCCME иска нейните адвокати да получат достъп до посочената по-горе информация при условие да спазват поверителността, с която се ползват тези данни.
В това отношение трябва да се отбележи, че такъв способ не е предвиден в основния регламент, докато, както се посочва в точки 467 и 468 по-горе, в него прецизно се определя какво трябва да се прави от институциите и от страните, разполагащи със съответната информация, когато тя е с поверителен характер. Тъй като институциите и съответните страните са спазили наложените им в това отношение изисквания, решението на Комисията да откаже такъв достъп не следва да се поставя под въпрос.
Поради това първата част от третото основание трябва да се отхвърли.
–
Втората част от третото основание: искането за предоставяне на изчисленията в обобщен вид
Във втората част, която е развита при условията на евентуалност спрямо първата, CCCME твърди, че Комисията е трябвало поне да предостави в обобщен вид посочените в първата част изчисления, по-специално, що се отнася, от една страна, до изчисленията на нормалната стойност, на въздействието на китайския внос върху цените и на равнището на отстраняване на вредата и от друга страна, до прогнозните оценки, свързани с макроикономическите показатели.
Комисията иска тази част да бъде отхвърлена.
В това отношение, първо, трябва да се отбележи, че представянето на поверителни данни в обобщен вид не позволява непременно да се отнеме поверителният им характер. Това в разглеждания случай по-специално се отнася за изчисленията на нормалната стойност. В това отношение Комисията правилно твърди, че тъй като за някои видове продукт е използвала данните само от един индийски производител, а за други данните са се отнасяли за най-много двама или трима индийски производители, обобщаването на данните не е можело да гарантира в достатъчна степен, че личните данни на тези производители няма да могат да се установят. Същото се отнася за свързаните с макроикономическите показатели прогнозни оценки, извършени от подателите на жалбата до Комисията, що се отнася до положението на останалите производители. В това отношение Общият съд вече е приемал, че прогнозното производство на съответните производители от Съюза, на което се позовава Комисията при изчисляването на потреблението, правилно е счетено за поверително, тъй като се основава на познаването на пазара от подателите на жалбата до Комисията. Общият съд съответно приема, че Комисията е постъпила в съответствие с основния регламент, предоставяйки само стойността на общото производство (решение от 25 октомври 2011 г., CHEMK и KF/Съвет,
T‑190/08
,
EU:T:2011:618
, т.
).
Второ, трябва да се подчертае, както твърди Комисията, че направените изчисления за нуждите на разследването и определянията, изисквани от основния регламент, при всички положения не ѝ осигуряват обобщени резултати за всички засегнати производители.
Така в съображение 24 от обжалвания регламент Комисията посочва, че изчисления на подбиването на цената в искания от CCCME обобщен вид не съществуват, тъй като подбиването е изчислено единствено по вид продукт по производител износител. Всеки включен в извадката китайски производител износител съответно е получил изчисленията на подбиването за всеки от изнасяните от него видови продукти.
Комисията действително може да се окаже длъжна да състави документ, за да гарантира правото на защита на страна (вж. по аналогия решение от 27 ноември 2019 г., Izuzquiza и Semsrott/Frontex,
T‑31/18
,
EU:T:2019:815
, т.
и цитираната съдебна практика).
Това задължение обаче не може да стига до задължаване в разглеждания случай на Комисията да състави документ за страна като CCCME, а именно сдружение, представляващо китайската промишленост, за да може то да разполага с всичката информация, въз основа на която са предвиждани мерките за търговска защита, тъй като това би означавало на Комисията да се наложат изисквания, надхвърлящи предвидените в основния регламент относно организирането на спазването на поверителността на информацията с цел да се осигури правото на защита на заинтересованите страни.
В това отношение трябва да се отбележи, че обемът на исканата от CCCME информация в разглеждания случай е такъв, че Комисията е можела да се окаже възпрепятствана в извършването на своята дейност и своето разследване, ако е трябвало да предостави всичката тази информация в обобщен вид само за нуждите на такъв субект. В това отношение трябва да се припомни, че различните етапи на антидъмпингова процедура са обвързани със стриктни срокове. В член 6, параграф 9 от основния регламент съответно е наложен общ срок от 15 месеца за разследванията. В член 7, параграф 1 от този регламент се предвижда, че временните мита се налагат не по-късно от девет месеца, считано от започването на процедурата, а съгласно член 9, параграф 4 предложение за налагане на окончателни мита се представя не по-късно от един месец пред изтичането на срока на временните мита.
Следователно развитите от CCCME доводи в подкрепа на втората част не позволяват промяна на извода, до който достига Общият съд в рамките на първата част, а именно че в разглеждания случай CCCME е разполагала с основните факти и съображения, въз основа на които Комисията е възнамерявала да приеме окончателни мерки, и поради това посоченият субект е могъл надлежно да защити своите интереси на сдружение, представляващо китайската промишленост.
Поради това втората част от третото основание трябва да се отхвърли.
–
Третата част от третото основание: друга информация, искана от CCCME
В третата част, която Комисията оспорва, CCCME изброява три вида информация, която счита за важна и до която Комисията незаконосъобразно ѝ отказала достъп.
С първото оплакване CCCME упреква Комисията, че не ѝ е съобщила информация, различна от фигуриращите в КНП характеристики, що се отнася до продуктите на индийските производители и тези от Съюза, които са били сравнени с внесените продукти. CCCME твърди, че това положение ѝ е попречило да определи дали са необходими корекции, за да се осигури сравнимостта на цените. Този довод се излага от жалбоподателите и в рамките на втората част от четвъртото основание.
В подкрепа на това оплакване CCCME са позовава на доклада на Апелативния орган на СТО по спора „Европейски общности — Окончателни антидъмпингови мерки по отношение на някои скрепителни елементи от желязо или стомана от Китай“ (WT/DS 397/AB/RW, доклад от 18 януари 2016 г.).
По този случай Апелативния орган на СТО посочва, че „[в] антидъмпингово разследване, в което взема участие производител от държава аналог, разследваните износители трябва да бъдат информирани и „за конкретните продукти, спрямо които е определена нормалната стойност“, като в противен случай „няма да могат да поискат корекциите, които считат за необходими“. Позицията на Апелативния орган по този случай се основава на обстоятелството, че при този вид разследване сведенията за нормалната стойност се получават от трето лице източник, а именно производителя от държавата аналог. Тъй като разследваните износители нямат достъп до тези сведения, те не знаят дали могат да поискат корекции, за да се отчетат разликите, засягащи сравнимостта на цените между изнасяните продукти и продаваните продукти на вътрешния пазар от производителя от държавата аналог. Според Апелативния орган на тези производители не би било достатъчно де се съобщят „групите продукти“, послужили за основа на сравнението на сделките, като се разкрият КНП. Трябвало да им се предоставят всички сведения относно характеристиките на продуктите на производителите от държавата аналог, използвани за целите на сравнението на цените.
В това отношение, както бе припомнено в точка 419 по-горе, според съдебната практика тълкуванията на антидъмпинговото споразумение, възприети от този орган, не могат да обвързват Общия съд при преценката му на валидността на обжалвания регламент (вж. в този смисъл решение от 1 март 2005 г., Van Parys,
C‑377/02
,
EU:C:2005:121
, т.
).
Освен това изтъкнатото от CCCME тълкуване не може да се използва в разглеждания случай, за да се даде отговор на повдигнатите въпроси.
Всъщност, посоченият от CCCME случай се отнася за производители износители, чиито данни са взети предвид, за да се изчисли дъмпинговият марж. В посочения от CCCME доклад, за да обоснове съобщаването на информация за моделите на продукти в хипотезата на прилагане на метода на държавата аналог, Апелативния орган на СТО посочва, че в „обикновено“ антидъмпингово разследване нормалната стойност по принцип се определя въз основа на продажбите на съответния износител на неговия вътрешен пазар. Поради това според него може да се очаква, че разследваният износител има необходимите познания за собствените си продукти, използвани за определянето едновременно на експортната цена и на нормалната стойност.
Следователно, ако на производител износител, чиито данни са разгледани от Комисията, за да изчисли дъмпинговия марж, се съобщят характеристиките на продуктите от държавата аналог, той би могъл да провери, познавайки всички параметри, сравнимостта на последните продукти с продуктите, които самият той изнася за Съюза.
Положението в разглеждания случай обаче е различно, тъй като именно CCCME, която действа като сдружение, представляващо цялата китайска промишленост, както бе отбелязано в точки 445 и 446 по-горе, иска достъп до сведенията относно характеристиките на продуктите.
Ако ѝ бяха предоставени, сведенията относно характеристиките на продуктите не биха ѝ позволили да сравни надлежно съответните продукти, тъй като тя по принцип не разполага с моделите на продукти, пуснати на пазара от китайските производители износители от извадката, които са сравнени с индийските продукти.
Следователно не е доказано, че разкриването на информация относно характеристиките на продуктите на производителите от държавата аналог е щяло да позволи на CCCME по-добре да защити правото си на защита.
При всички положения, както отбелязва Комисията по време на разследването, тази информация е с поверителен характер. Поради това, а и поради същите съображения като изложените по-специално в точка 501 по-горе, трябва да се приеме, че сдружение като CCCME, представляващо цяла промишленост, разполага с основните факти и съображения, въз основа на които се предвиждат мерки, и поради това може надлежно да изложи гледната си точка след като разполага с видовете продукти (КНП), сравнени за целите на изискваните от основния регламент изчисления.
Същият извод важи за съобщаването на характеристиките на продуктите на промишлеността на Съюза, чиито цени са сравнени с тези на китайските продукти с цел да се изчисли подбиването на цените, поради което първото оплакване трябва да бъде отхвърлено.
С второто оплакване CCCME твърди, че Комисията е трябвало да ѝ предостави изчисленията относно обема на вноса от Китайската народна република, Република Индия и другите трети страни, както и използваните като източник документи.
В това отношение от преписката е видно, че по време на антидъмпинговата процедура CCCME е уведомена за използвания от Комисията метод за изчисляване на обема на вноса. Тя по-специално е знаела какви са отчетените проценти за вноса с произход от Китайската народна република, Република Индия и другите трети страни по старите подкодове, предхождащи появата през 2014 г. на общия код по КН ex73251000, каква е фиксираната сума, която трябва да се извади от код по КН ex73259910, за да се стигне до вноса с произход от Китайската народна република, Република Индия и третите страни, и какъв е процентът, който трябва да се извади от общия внос, за да се изключат решетките за канали. Освен това, тъй като използваните данни, за да се установи този внос, са извлечени от предоставени от Евростат статистики, които са на разположение в публичната база данни Comext, CCCME е имала на свое разположение цялата полезна информация, за да възпроизведе изчисленията на Комисията, чието предоставяне е искала. При това положение не може да се приеме, че Комисията е допуснала нарушение на основния регламент по този въпрос.
В точка 207 от решение от 30 юни 2016 г., Jinan Meide Casting/Съвет (
T‑424/13
,
EU:T:2016:378
), на което се позовава CCCME, Общият съд действително установява нарушение на правото на защита, посочвайки, че по това дело получаването на направените от Комисията изчисления представлява за жалбоподателя съществена допълнителна информация, която е можела да му даде възможност да представи по-релевантно становище от това, което вече е представил.
Делото, по което е постановено решение от 30 юни 2016 г., Jinan Meide Casting/Съвет (
T‑424/13
,
EU:T:2016:378
), обаче се различава от разглежданото дело по два важни аспекта.
Най-напред, равнището на познания, с което е разполагал жалбоподателят е било много по-ниско от онова, което може да се констатира в разглеждания случай. Така според решение от 30 юни 2016 г., Jinan Meide Casting/Съвет (
T‑424/13
,
EU:T:2016:378
), жалбоподателят е имал само общи познания относно използвания метод за изчисляване на нормалната стойност на видовете продукти без съответствие. Той не е знаел кой пазар и кои референтни цени е използвала Комисията, за да изчисли пазарната стойност на корекцията на нормалната стойност на тези видове продукти, която корекция се е наложила с оглед на разликите във физическите характеристики между тези видове продукти и съответстващите видове продукти. При тези обстоятелства Общият съд отбелязва, че ако жалбоподателят бе разполагал с изчисленията на нормалната стойност за всеки един от видовете продукти, той е щял да може да сравни резултатите на Комисията със собствените си резултати, получени въз основа на друг метод. Тези обстоятелства са различни в разглежданото дело, в което използваният от Комисията метод за изчисляване е бил известен на CCCME, както бе посочено в точка 529 по-горе.
По-нататък, срокът, с който са разполагали страните, за да извършат своите изчисления, също е много различен предвид броя документи, подлежащи на обработка. Според решение от 30 юни 2016 г., Jinan Meide Casting/Съвет (
T‑424/13
,
EU:T:2016:378
), жалбоподателят е разполагал с твърде кратък срок (седем дена), за да възпроизведе изчисленията на Комисията, които са били обемни, тъй като са се отнасяли за 1645 вида продукти. В настоящото дело изчисленията, които трябва да се извършат, са били по-ограничени и CCCME е получила изискваната информация относно използвания метод за изчисляване на вноса не по-късно от приемането на временния регламент, съдържащ позоваване на жалбата до Комисията, в която някои прогнозни оценки са прецизирани и до която CCCME вече е имала достъп.
Поради тези причини второто оплакване трябва да бъде отхвърлено.
С третото си оплакване CCCME оспорва отказа на Комисията на искането ѝ да раздели — за всеки макроикономически показател, използван с цел да се определи понесената от Съюза вреда — събраните стойности в две категории според това дали се основават на реални данни, или на прогнозни оценки, така че да ѝ съобщи тези прогнозни оценки в обобщен вид.
В това отношение трябва да се отбележи, че по време на разследването за всеки макроикономически показател, използван от Комисията, CCCME е имала достъп до обобщените стойности по година за цялата промишленост на Съюза. Както бе посочено във втората част от първото основание, тези обобщени стойности са получени при обединяване на данни, предоставени от подателите на жалбата до Комисията и от включените в извадката производители от Съюза, и прогнозни оценки, извършени от подателите на жалбата до Комисията за останалите производители.
Според CCCME правото ѝ на защита е било нарушено с отказа на Комисията да се извърши разграничаване в получените стойностите между, от една страна, получените стойности от реални данни и от друга страна, получените стойности от прогнозни оценки.
В това отношение, както посочва Комисията, трябва да се отбележи, че тя не трябва да извършва такова разграничаване, когато оценява вредата на Съюза, тъй като последната се преценява за цялата промишленост на Съюза. Както обаче бе посочено в точка 510 по-горе, Комисията може да се окаже длъжна да състави определен документ, когато се засяга изискването да се гарантира правото на защита на заинтересованите страни в антидъмпингово разследване, и в съответствие със съдебната практика, доколкото това е съвместимо със задължението за неразкриване на търговски тайни, трябва да предостави полезни насоки за защитата на интересите на заинтересованите страни, избирайки, евентуално по своя инициатива, подходящите способи за такова предоставяне (вж. в този смисъл решение от 20 март 1985 г., Timex/Съвет и Комисия,
264/82
,
EU:C:1985:119
, т.
).
В разглеждания случай обаче трябва да се отбележи, че реалните данни на включените в извадката производители и на другите податели на жалбата до Комисията, от една страна, и прогнозните оценки, направени за останалите производители, от друга страна, са с поверителен характер, дори и да са обобщени.
В това отношение, както бе посочено в точка 507 по-горе, в решение от 25 октомври 2011 г., CHEMK и KF/Съвет (
T‑190/08
,
EU:T:2011:618
, т.
), Общият съд приема, че прогнозното производство на съответните производители от Съюза, на което се позовава Комисията при изчисляването на потреблението, правилно е счетено за поверително, тъй като се основава на познаването на пазара от подателите на жалбата до Комисията. Общият съд съответно приема, че Комисията е постъпила в съответствие с основния регламент, предоставяйки само стойността на общото производство.
Що се отнася, както в разглеждания случай, до искане, засягащо чувствителни от търговска гледна точка данни на част от промишлеността на Съюза, направено от сдружение, представляващо всички китайски производители износители, които извършват дейност в сектора, и тези, които ще се окажат подтикнати да изнасят за Съюза съответните продукти в бъдеще, както бе посочено в точки 445 и 446 по-горе, налага се изводът, че познаването от това сдружение на обобщените стойности относно цялата промишленост на Съюза за всеки от макроикономическите показатели, използвани от Комисията, е било достатъчно, за да може то да защити своите интереси.
Поради това третата част и съответно цялото трето основание трябва да бъдат отхвърлени.
Четвъртото основание: сравнимостта на използваните цени, за да се изчисли дъмпинговият марж и да се анализира вредата
Четвъртото основание се състои от три части, които Комисията оспорва.
–
Първата част от четвъртото основание: методът КНП спрямо КНП
В първата част жалбоподателите оспорват опростяването, което Комисията извършила по време на разследването на характеристиките, свързани с използваните КНП, за да изчисли дъмпинговия марж и да анализира вредата.
В това отношение в самото начало трябва да се припомни, че КНП са кодове, използвани в антидъмпинговите разследвания, за да се установи съответствие между видове продукти. В хода на разследването предприятията, с които е установена връзка, се приканват да класират своите продукти в категории, съответстващи на тези кодове. На последните са дадени характеристики, служещи за описание на съответните продукти.
В разглеждания случай по време на разследването Комисията изключва от съответните кодове някои характеристики, които, макар първоначално да са им дадени, не са ѝ се стрували релевантни. Така КНП, съобщен на индийските производители с цел те да класират своите продукти, първоначално съдържа петнадесет характеристики. По време на разследването само някои са използвани за нуждите на сравнението: само една характеристика (суровина) в случаите, в които съответният продукт не е нито произвеждан, нито продаван от включен в извадката индийски производител, и три характеристики (суровина, показател за натоварване и вид продукт) в другите случаи.
Според Комисията практиката на изключване на някои характеристики за целите на сравнението е обичайна, когато видовете продукти са сложни, тъй като позволява да се открие известно съответствие между видове продукти, които иначе не е възможно да бъдат сравнени.
В доводите си жалбоподателите правят две оплаквания срещу този подход, които Комисията оспорва.
С първото си оплакване жалбоподателите твърдят, че петнадесетте характеристики, дадени първоначално на релевантните КНП, са важни и трябвало да се запазят през цялото разследване, без Комисията да може да извърши опростяването, посочено в точка 546 по-горе.
В това отношение трябва да се отбележи, че когато съответният продукт съдържа широка гама от стоки, чиито характеристики и цени имат значителни разлики, обединяването им в повече или по-малко еднородни категории може да се окаже абсолютно необходимо (решение от 4 март 2010 г., Sun Sang Kong Yuen Shoes Factory/Съвет,
T‑409/06
,
EU:T:2010:69
, т.
; в този смисъл вж. също решение от 18 ноември 2015 г., Einhell Germany и др./Комисия,
T‑73/12
,
EU:T:2015:865
, т.
).
Според съдебната практика тази операция има за цел да се позволи обективно сравнение между сравними продукти и по този начин да се избегне погрешно изчисляване, от една страна, на дъмпинговия марж и от друга страна, на вредата, поради неуместни сравнения (решение от 4 март 2010 г., Sun Sang Kong Yuen Shoes Factory/Съвет,
T‑409/06
,
EU:T:2010:69
, т.
).
Ако възнамеряват ефективно да оспорят използвания от Комисията подход в това отношение, жалбоподателите трябва да докажат, че предлаганата от тази институция кодификация е явно неподходяща (вж. в този смисъл решение от 4 март 2010 г., Sun Sang Kong Yuen Shoes Factory/Съвет,
T‑409/06
,
EU:T:2010:69
, т.
).
В разглеждания случай жалбоподателите обаче не представят никакви доказателства, показващи конкретно защо тази кодификация да води до явно неподходящи категории продукти.
При отсъствие на такива доказателства не може да се приеме, че жалбоподателите са доказали, че използваната от Комисията кодификация е явно неподходяща, поради което първото оплакване трябва да се отхвърли.
С второто си оплакване жалбоподателите упрекват Комисията, че не е използвала едни и същи характеристики, дадени на КНП, от една страна, за определянето на дъмпинга и от друга страна, за анализа на вредата.
В това отношение трябва да се отбележи, както бе посочено в точки 550 и 551 по-горе, че номенклатурата КНП се използва, за да се определят видовете характеристики, които вътре в категорията, формирана от разглеждания продукт, позволяват да се сравнят цените и стойностите в рамките на разследването.
Както посочва Комисията, употребата на тази номенклатура в контекст, включващ страна без пазарна икономика, води до това, че характеристиките от тази номенклатура не са непременно идентични в зависимост дали се анализира вредата или се определя дъмпинговият марж.
За да се анализира вредата, продуктите от Китайската народна република се сравняват с произведените в Съюза. Тъй като целта е да се проучи въздействието на вноса от първите върху цената на вторите, за да се извърши сравнението трябва да съществува съответствие между действително сравняваните видове.
При определянето на дъмпинга сравнението засяга продажните цени на производителите износители на техния вътрешен пазар и цените на изнасяните продукти за Съюза от същите производители износители. За да се извърши това определяне, в разглеждания случай е трябвало да се отчете фактът, че Китайската народна република не се счита за страна, притежаваща характеристиките на пазарна икономика. Съгласно член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент това обстоятелство прави невъзможно използването на цените, прилагани на вътрешния китайски пазар, за целите на сравнението.
Именно в този контекст е извършено конструирането на нормалната стойност. За да я конструира, Комисията търси страната, която се намира най-близо от икономическа гледна точка до Китайската народна република сред страните, притежаващи характеристиките на пазарна икономика. В разглеждания случай избраната страна е Република Индия.
За да извърши описаното по-горе сравнение, Комисията тогава трябва да установи кои са продуктите, които с оглед на дадените на КНП характеристики се оказват най-близки до продуктите, изнасяни от китайските производители износители за Съюза. За да извършат това установяване службите на Комисията постепенно изключват характеристиките, които не позволяват да се открие съответствие между съответните продукти, докато успеят да установят онези, които позволяват сравнение.
В такъв контекст разликата между КНП, използвани при определянето на дъмпинга и при анализа на вредата, може да се обясни със съществуващата разлика между продуктите, които трябва да се сравнят, за да се извършат необходимите изчисления в тези две области.
Поради тези причини второто оплакване трябва да бъде отхвърлено, тъй като Комисията не може да бъде упреквана, че не е използвала едни и същи характеристики, дадени на КНП, от една страна, за определянето на дъмпинга и от друга страна, за анализа на вредата.
Тъй като и двете оплаквания бяха отхвърлени, първата част от четвъртото основание трябва да бъде отхвърлена изцяло.
–
Втората част от четвъртото основание: липсата на информация за характеристиките на сравнените продукти
Във втората част жалбоподателите твърдят, че макар да е оповестила използваните КНП, Комисията не е предоставила никаква информация за сравнените модели на продукти, което възпрепятствало жалбоподателите да определят дали са необходими корекции, за да се осигури сравнимостта на цените.
В това отношение трябва да се отбележи, че членовете на CCCME и другите юридически лица, чиито наименования са посочени в приложение I, не са доказали, че са участвали в разследването или че са направили искане до Комисията с цел да им предостави въпросната информация.
Тъй като по този начин членовете на CCCME и другите юридически лица, чиито наименования са посочени в приложение I, не са дали възможност на Комисията да прецени проблемите, които е можела да им създаде липсата на тези данни в предоставената им информация, те не могат да изтъкват втората част от четвъртото основание в подкрепа на своята жалба, както следва от цитираната в точка 437 по-горе съдебна практика.
Освен това, що се отнася до тази част, доколкото е изтъкната от CCCME, трябва да се отбележи, че същите доводи, представени от този субект в третата част от третото основание, бяха отхвърлени в точки 519—527 по-горе.
Поради това втората част от четвъртото основание трябва да се отхвърли.
–
Третата част от четвъртото основание: корекцията за производствените разходи за пластичния чугун
В третата част жалбоподателите твърдят, че Комисията е трябвало да извърши корекция на индийските цени, за да осигури сравнимостта им с китайските цени. Липсата на специализация на индийските производители в производството на продукти от пластичен чугун имала отражение върху производствените разходи, използвани от Комисията при нейния анализ. Тези разходи бил значително по-високи от понасяните от китайските производители износители поради липсата на икономии от мащаба и технологии при индийските производители.
В това отношение жалбоподателите правят две оплаквания, които Комисията оспорва.
С първото си оплакване жалбоподателите твърдят, че искането за корекция не е можело да се отхвърли с изтъкнатия от Комисията довод, че се е уверила в представителността на индийските продажби.
В това отношение, както Комисията посочва в съображение 89 от обжалвания регламент, трябва да се отбележи, че тя е проверила дали вътрешните продажби на продукти от пластичен чугун на единствения включен в извадката индийски производител, който е произвеждал такива продукти и чиито цени са използвани, са представителни по смисъла на основния регламент, тоест дали в съответствие с член 2, параграф 2 от този регламент те представляват поне 5 % от общия обем на продажбите в Съюза, дали тези продажби не са реализирани на загуба и дали представляват сделки при обичайни търговски условия.
Противно на твърденията на жалбоподателите, тези проверки позволяват да се приеме, че тъй като вътрешните му продажби на продукти от пластичен чугун представляват поне 5 % от общия обем на продажбите в Съюза, индийският производител, чиито данни са използвани, притежава определена технология и разполага с определен производствен капацитет, а това противоречи на възражението, че в индийската промишленост липсват технологии и икономии от мащаба за производството на пластичен чугун поради малкото произвеждано количество.
Поради това първото оплакване трябва да бъде отхвърлено.
С второто оплакване жалбоподателите твърдят, че е било невъзможно да се обоснове искане за корекция, без да е осигурен достъп до данните за производствените разходи на индийските производители или до обобщение на тази информация. Следователно Комисията не съобразила съдебната практика от решение от 8 юли 2008 г., Huvis/Съвет (
T‑221/05
, непубликувано,
EU:T:2008:258
, т.
и
), забраняваща възлагането на неразумна доказателствена тежест на лице, искащо корекция.
В това отношение трябва да се припомни, че на основание член 2, параграф 10 от основния регламент се извършва обективно сравнение между експортната цена и нормалната стойност, като при необходимост, под формата на корекции, се отчитат установените разлики в онези фактори, за които се твърди и е доказано, че засягат цените и съответно тяхната сравнимост.
Според съдебната практика страната, правеща искането, трябва да докаже, че поисканата корекция е необходима, за да се направят сравними нормалната стойност и експортната цена с оглед определянето на дъмпинговия марж (вж. в този смисъл решение от 16 февруари 2012 г., Съвет и Комисия/Interpipe Niko Tube и Interpipe NTRP,
C‑191/09 P и C‑200/09 P
,
EU:C:2012:78
, т.
и цитираната съдебна практика).
Следователно, съгласно тази съдебна практика, именно жалбоподателите трябва да докажат в разглеждания случай необходимостта от корекция.
От съдебната практика, изтъкната от жалбоподателите и посочена в точка 576 по-горе, действително може да се заключи, че лице, което иска корекция по член 2, параграф 10 от основния регламент и което трябва да докаже необходимостта от поисканата корекция, не трябва да се изправя пред неразумна доказателствена тежест и че институциите трябва да му посочат какви сведения са необходими.
В разглеждания случай въз основа на познанията им за сектора — поне за китайския сектор — жалбоподателите обаче са можели да обосноват своето искане, посочвайки производствените модели и производствените съотношения, които не водят до прекомерен производствен разход за единица продукция.
В разменената с Комисията кореспонденция CCCME обаче само отбелязва, че индийските производители произвеждат, най-общо, ограничен обем пластичен чугун, заключавайки от това положение, че техните производствените разходи за единица продукция трябва да се прекомерни и че цените им съответно не могат да бъдат представителни.
В такъв контекст, който е белязан и от поверителността на съответната информация, не е било неуместно Комисията да изиска от CCCME да докаже, най-напред, че искането в известна степен е достоверно и не се основава само на общи догадки.
С оглед на тези съображения второто оплакване и съответно цялата трета част от четвъртото основание трябва да се отхвърлят.
Следователно четвъртото основание трябва да бъде отхвърлено.
Петото основание: извършената корекция за ДДС
С петото си основание жалбоподателите оспорват извършената от Комисията корекция за ДДС на нормалната стойност.
В самото начало трябва да се отбележи, че за да определи дали съществува дъмпинг, Комисията сравнява експортната цена и нормалната стойност. По принцип нормалната стойност се изчислява въз основа на платените или подлежащите на плащане цени при обичайни търговски условия в страната износител, а именно Китайската народна република. Тъй като обаче тази страна не се счита за страна с пазарна икономика, в разглеждания случай нормалната стойност е изчислена чрез вътрешните продажни цени в Индия в съответствие с член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент.
От съображения 79—81 от обжалвания регламент е видно, че в разглеждания случай Комисията извършва корекция за ДДС, за да гарантира сравнимостта между експортната цена от Китайската народна република и индийската нормална стойност, позовавайки се на член 2, параграф 10, буква б) от основния регламент. За експортната цена, тъй като ставката на ДДС върху износа в Китайската народна република е 17 %, от които 5 % се възстановяват, Комисията използва експортна цена, включваща ставка на ДДС от 12 %. За нормалната стойност, тъй като в индийските цени ДДС е изключен, Комисията е възнамерявала за тях да приложи китайския ДДС от 17 %, изваждайки 5 % от този процент, предвид член 2, параграф 10, буква б) от основния регламент.
Петото основание съдържа две оплаквания, които Комисията оспорва.
С първото си оплакване жалбоподателите твърдят, че член 2, параграф 10, буква б) от основния регламент не позволява извършването на описаната корекция. Всъщност според жалбоподателите от текста на тази разпоредба следва, че тя допуска корекция само когато разходите при нормалната стойност не се събират или се възстановяват при износ. В разглеждания случай обаче нямало „косвени данъци за продукта“, продаван в Индия, нито „косвени данъци за продукта“, продаван в Китайската народна република. Корекцията на Комисията всъщност целяла да поправи положение, при което има само косвени данъци върху експортните продажби от Китайската народна република за Съюза, които не се възстановяват. Текстът на член 2, параграф 10, буква б) от основния регламент обаче не позволявал извършването на корекция, за да се отчете това положение.
В това отношение трябва да се отбележи, че съгласно член 2, параграф 10 от основния регламент сравнението между експортната цена и нормалната стойност трябва да бъде обективно. С тази цел сравнението се прави на едно и също ниво на търговия, за възможно най-близки по време продажби и при надлежно отчитане на други разлики, които засягат сравнимостта на цените.
Когато не е възможно определените нормална стойност и експортна цена да бъдат сравнени, за всеки конкретен случай, под формата на корекции, се отчитат установените разлики в онези фактори, за които се твърди и е доказано, че засягат цените и съответно тяхната сравнимост.
Когато се извършва, корекцията има за цел да възстанови симетрията между нормалната стойност и експортната цена на даден продукт. Тази симетрия съответно представлява ключов елемент, съответстващ на необходимостта да се установи сравнимостта на цените по смисъла на член 1, параграф 2 от основния регламент (решение от 16 декември 2011 г., Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials/Съвет,
T‑423/09
,
EU:T:2011:764
, т.
и
).
В член 2, параграф 10 от основния регламент се изброяват фактори, поради които е възможно да се извършват корекции и сред които са вносните такси и косвените данъци. Съгласно член 2, параграф 10, буква б) от посочения регламент „[к]орекция се прави на нормалната стойност с размера на дължимите вносни такси и косвени данъци за сходен продукт и съдържащите се в него материали, предназначен[…] за потребление в страната на износа, които не се събират или се възстановяват при износ на продукта за Съюза“.
В член 2, параграф 10, буква к) от основния регламент се уточнява, че корекция може също така да бъде направена поради разлики в други фактори, които не са предвидени в член 2, параграф 10, букви а)—й), ако бъде доказано, че тези разлики влияят на сравнимостта на цените, както се изисква в този параграф, и по-специално ако купувачите редовно плащат различни цени на вътрешния пазар поради тези разлики.
Трябва освен това да се отбележи, че според съдебната практика широкото право на преценка, с което разполагат институциите по антидъмпингови въпроси, се прилага за фактите, обосноваващи обективния характер на приложения метод за сравнение, като понятието за обективност трябва да бъде конкретизирано от институциите за всеки отделен случай в зависимост от съответния икономически контекст (вж. в този смисъл решение от 16 декември 2011 г., Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials/Съвет,
T‑423/09
,
EU:T:2011:764
, т.
).
В разглеждания случай, първо, трябва да се отбележи, че в член 2, параграф 10, буква б) от основния регламент не се предвижда изрично извършването на корекция на нормалната стойност на държавата аналог, за да се вземе предвид ДДС върху износа в страната, от която идва дъмпинговият внос. Макар Комисията да допуска грешка при прилагане на правото, когато прибягва до тази разпоредба, при обстоятелствата в разглеждания случай тази грешка няма никакво решаващо значение за резултата от нейната преценка на случая, с който е сезирана, тъй като член 2, параграф 10, буква к) от основния регламент позволява на Комисията да извърши такава корекция с цел да възстанови симетрията между нормалната стойност и експортната цена на разглеждания продукт и да гарантира обективно сравнение между тези две стойности.
Второ, трябва да се отбележи, че изборът, направен в разглеждания случай от Комисията, да сравни нормалната стойност и експортната цена „с включен ДДС“ не може да се критикува предвид широкото право на преценка, с което тя разполага по отношение на приложения метод за сравнение.
В решение от 16 декември 2011 г., Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials/Съвет (
T‑423/09
,
EU:T:2011:764
), Общият съд признава обективния характер на такъв метод за сравнение между нормалната стойност и експортната цена на някои видове магнезиеви тухли с произход от Китайската народна република. Той съответно приема, че Съветът не е допуснал явна грешка в преценката, като е приел, че в конкретния случай сравнението между нормалната стойност и експортната цена на база „включен ДДС“ е представлявало обективен метод за сравнение, тъй като посоченото сравнение е било извършено, при спазване на изискването за симетрия между нормалната стойност и експортната цена, на една и съща търговска фаза, за едновременни продажби както на вътрешния пазар, така и при износ, като за всички тях се прилага ставка на ДДС от 17 %.
В разглеждания случай, тъй като Комисията има право да използва експортна цена с включен ДДС, защото Китайската народна република прилага ДДС върху износа в размер на 17 %, от които 5 % се възстановяват, тя впрочем основателно извършва корекция на нормалната стойност, добавяйки към нея ДДС с „нетна“ ставка в размер на 12 % с цел възстановяване на симетрия между тези две стойности.
Поради тези причини първото оплакване трябва да бъде отхвърлено.
С второто оплакване жалбоподателите твърдят, че въпросната корекция не може да се извърши, когато Комисията използва метода на държавата аналог. Всъщност този метод целял да се избегне вземането предвид на цените и разходите, прилагани в страните без пазарна икономика, тъй като там тези параметри не са нормален резултат от действащите на пазара сили. Впрочем, тъй като системата за възстановяване на ДДС се считала от Комисията за всеобхватно изкривяване в китайската икономика, което пречи на страната да получи статут на пазарна икономика, тази институция не би трябвало да е склонна да вземе предвид именно такъв фактор. С други думи според жалбоподателите твърдяното изкривяване на режима на ДДС вече е било поправено чрез прилагане на метода на държавата аналог.
В това отношение трябва да се отбележи, че съгласно член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент при внос от страни, които също като Китайската народна република нямат пазарна икономика, нормалната стойност по принцип се определя въз основа на цената или на конструираната стойност в трета страна с пазарна икономика — в разглеждания случай Република Индия.
Според съдебната практика целта на член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент е да се избегне вземането предвид на цените и разходите, прилагани в страните без пазарна икономика, тъй като там тези параметри не са нормален резултат от действащите на пазара сили (вж. решение от 28 февруари 2018 г., Комисия/Xinyi PV Products (Anhui) Holdings,
C‑301/16 P
,
EU:C:2018:132
, т.
и цитираната съдебна практика).
Това обаче не означава, че така определената нормална стойност изобщо не може да бъде коригирана. Нищо в основния регламент всъщност не показва, че в член 2, параграф 7, буква а) от същия регламент се предвижда обща дерогация от изискването за извършване на корекции въз основа на член 2, параграф 10 от посочения регламент с цел сравнимост.
Така в случай като разглеждания, когато институциите определят нормалната стойност, прилагайки метода на държавата аналог, в съответствие с член 2, параграф 10 от основния регламент те трябва да отчетат, под формата на корекции, установените разлики в онези фактори, за които се твърди и е доказано, че засягат цените и съответно тяхната сравнимост.
Когато обаче се предвиждат корекции на нормалната стойност, е необходимо член 2, параграф 10 от основния регламент да се тълкува в светлината и в контекста на член 2, параграф 7, буква а) от същия регламент. За да не бъде последната разпоредба лишена от полезно действие, извършваните корекции не трябва да въвеждат отново в анализа на институциите елементи, свързани с параметри, които в тази страна — в случая Китайската народна република — не са нормален резултат от действащите на пазара сили (вж. в този смисъл заключение на генералния адвокат Mengozzi по съединени дела Changshu City Standard Parts Factory и Ningbo Jinding Fastener/Съвет,
C‑376/15 P и C‑377/15 P
,
EU:C:2016:928
, т.
).
В разглеждания случай прилагането към нормалната стойност на ставката за ДДС, приложима в Китайската народна република, не води до въвеждане или до въвеждане отново на елемент на изкривяване от китайския режим в изчисляването на нормалната стойност, определена въз основа на метода на държавата аналог.
Всъщност, макар Комисията да е могла да счита в представените от жалбоподателите документи китайския режим на ДДС за създаващ изкривявания, това се дължи, както тя посочва, единствено на начина, по който Китайската народна република прилага ДДС върху износа, предвиждайки възстановяването на този ДДС за едни продукти, но не за други.
Поради всички тези причини второто оплакване и съответно петото основание трябва да се отхвърлят.
Шестото основание: ПОА разходите и печалбите
В шестото основание жалбоподателите твърдят, че за да установи нормалната стойност на видовете продукти, които на са продавани от включените в извадката трима индийски производители, но са произвеждани от поне един от тях, Комисията не е можела да използва ПОА разходите и печалбите, които са свързани с вътрешните продажби, извършвани при обичайни търговски условия от този производител.
Според жалбоподателите Комисията не може да обоснове позицията си с позоваване на член 2, параграф 6 от основния регламент, както направила в съображение 71 от обжалвания регламент. Всъщност тази разпоредба се прилагала само за дружествата, които се ползват със статут на дружество, действащо в условията на пазарна икономика, по силата на член 2, параграф 7, буква б) от основния регламент.
Комисията иска основанието да бъде отхвърлено. Тя уточнява, че доколкото жалбоподателите се опитват да изтъкнат ново основание, а именно нарушение на член 2, параграф 6 от основния регламент, това основание трябва да се счете за недопустимо, тъй като е представено едва на етапа на писмената реплика.
В това отношение най-напред трябва да се отбележи, че Комисията не представя правилно доводите, изложени от жалбоподателите. Всъщност те твърдят, че Комисията е нарушила член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент, в която разпоредба се посочва как да се изчисли нормалната стойност, когато се прилага методът на държавата аналог. Според жалбоподателите член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент съответно изключва възможността Комисията да се позове на член 2, параграф 6 от посочения регламент, където се определят условията за изчисляване на ПОА разходите и печалбите, тъй като тази разпоредба се прилагала само при внос с произход от страна с пазарна икономика или за дружествата от страна без пазарна икономика, за които е решено, че могат да се ползват от третирането на пазарна икономика по силата на член 2, параграф 7, буква б) от основния регламент. Тези доводи впрочем са изложени на етапа на жалбата и поради това са допустими.
По-нататък трябва да се припомни, както посочва Комисията в съображение 67 от обжалвания регламент, че когато даден вид продукт не е продаван от тримата включени в извадката индийски производители, но поне един от тях го произвежда, тя използва стойност, конструирана при изчисляването на нормалната стойност. Тази стойност е конструирана въз основа на производствения разход на този индийски производител, увеличен с ПОА разходите и с печалбите, които са свързани с вътрешните продажби, извършвани при обичайни търговски условия от този производител.
Съгласно член 2, параграф 6 от основния регламент „[р]азмерът на [ПОА разходите] и размерът на печалбата се определят на основата на действителните данни за производството и продажбите на сходен продукт при обичайни търговски условия от разследвания износител или производител“. След това в тази разпоредба са изброени други методи, когато тези размери не могат да бъдат определени по посочения начин.
Жалбоподателите не оспорват възможността Комисията да използва ПОА разходите и печалбите на единствения индийски производител, който произвежда разглежданите видове продукт, в съответствие с член 2, параграф 6 от основния регламент, ако той бе приложим. Те твърдят, че когато, както в случая, в съответствие с член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент нормалната стойност е определена по метода на държавата аналог, параграфи 1—6 от този член не са приложими.
В това отношение трябва да се отбележи, както твърдят жалбоподателите в подкрепа на своите доводи, че според съдебната практика съгласно член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент при внос от страна без пазарна икономика нормалната стойност по принцип се определя въз основа на цената или на конструираната стойност в трета страна с пазарна икономика, чрез дерогиране на правилата, установени в параграфи 1—6 от същия член (решение от 19 юли 2012 г., Съвет/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group,
C‑337/09 P
,
EU:C:2012:471
, т.
).
Така от формулировката и структурата на член 2, параграф 7 от основния регламент следва, че определянето на нормалната стойност на продуктите от Китайската народна република въз основа на правилата, предвидени в член 2, параграфи 1—6 от основния регламент, се ограничава до конкретни отделни случаи, каквито тук не са налице, при които всеки от съответните производители е подал за себе си надлежно подкрепено с доказателства искане в съответствие с критериите и процедурите, посочени в член 2, параграф 7, буква в) от този регламент (решение от 23 октомври 2003 г., Changzhou Hailong Electronics & Light Fixtures и Zhejiang Yankon/Съвет,
T‑255/01
,
EU:T:2003:282
, т.
).
Целта е да се избегне вземането предвид на цените и разходите, прилагани в страните без пазарна икономика, тъй като там тези параметри не са нормален резултат от действащите на пазара сили (решение от 19 юли 2012 г., Съвет/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group,
C‑337/09 P
,
EU:C:2012:471
, т.
).
Следователно Комисията не може да се отклони от предписанията на член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент, за да изчисли нормалната стойност, тоест в съответствие с тази разпоредба тя трябва да определи нормалната стойност „на основата на цената или на формираната стойност в трета страна с пазарна икономика или цената от такава трета страна към други страни, включително Съюза, или ако това не е възможно, на всяка друга разумна основа, включително и цената, действително платена или платима в Съюза за сходни продукти, подходящо коригирана, ако е необходимо, за да се включи разумен марж на печалба“.
След като това уточнение бе направено, трябва да се отбележи, че освен източника за цените или разходите, които трябва да се използват, съответстващ на избраната от Комисията трета страна с пазарна икономика — а именно, в разглеждания случай, Република Индия — и реда за представяне на посочените методи, който трябва да се спазва от Комисията, както се припомня в съдебната практика (вж. в този смисъл решение от 22 март 2012 г., GLS,
C‑338/10
,
EU:C:2012:158
, т.
—
), член 2, параграф 7, буква а) от основния регламент не дава насока за способите за изчисляване на цената или на конструираната стойност в държавата аналог, по-специално що се отнася до ПОА разходите и печалбите.
В този контекст не е изключена възможността Комисията отново да използва някои методологически елементи, съдържащи се в член 2, параграфи 1—6 от основния регламент, стига те да не са явно неподходящи и да не водят до въвеждане отново на параметри от страната на произход, които не са нормален резултат от действащите на пазара сили.
В разглеждания случай ПОА разходите и печалбите, които са използвани при изчисляването на нормалната стойност, конструирана за един вид продукт от пластичен чугун и два вида продукти от сив чугун, са тези на единствения индийски производител, който произвежда въпросните продукти и чийто производствен разход поради това е използван.
Предвид широкото право на преценка, признато на Комисията по антидъмпингови въпроси, не може да се приеме, че е било явно неподходящо тя да добави към производствения разход на този производител ПОА разходите и печалбите, отнасящи се за неговите продажби. Освен това вземането предвид само на ПОА разходите и на печалбите на този индийски производител не е довело до въвеждане отново на параметри от Китайската народна република, които не са нормален резултат от действащите на пазара сили.
Следователно шестото основание трябва да бъде отхвърлено.
Искането за извършване на процесуално-организационно действие
В края на своето първо основание жалбоподателите искат от Общия съд да разпореди процесуално-организационно действие с цел Комисията да представи информация, която вече е била поискана от тази институция по време на разследването, а именно изчисленията и изходните данни за обема на дъмпинговия внос, вредата и дъмпинговия марж на китайските и индийските производители износители.
В това отношение трябва да се отбележи, че според съдебната практика преценката на ползата от процесуално-организационни действия се извършва от Общият съд (вж. решение от 9 март 2015 г., Deutsche Börse/Комисия,
T‑175/12
, непубликувано,
EU:T:2015:148
, т.
и цитираната съдебна практика).
В разглеждания случай съдържащите се в преписката доказателства са достатъчни, за да може Общият съд да постанови решение, тъй като той успя надлежно да се произнесе по всички искания, основания и доводи, развити в хода на производството, и предвид документите, представени от страните.
Поради това искането за разпореждане на процесуално-организационно действие трябва да се отхвърли, както и цялата жалба, без да е необходимо произнасяне по допустимостта или относимостта на всички оспорени от Комисията оплаквания, които бяха отхвърлени по същество.
По съдебните разноски
Съгласно член 134, параграф 1 от Процедурния правилник загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. След като жалбоподателите са загубили делото, те следва да бъдат осъдени да понесат неправните от тях съдебни разноски и съдебните разноски, направени от Комисията и от встъпилите страни, в съответствие с исканията на последните.

По изложените съображения,
ОБЩИЯТ СЪД (четвърти разширен състав)
реши:

1)
Отхвърля жалбата.

2)
Осъжда China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products и другите жалбоподатели, чиито наименования са посочени в приложение към решението, да заплатят съдебните разноски.

Gervasoni
Madise
Nihoul
Frendo
Martín y Pérez de Nanclares
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 19 май 2021 година.
Подписи
Съдържание

Обстоятелствата по спора

Производство и искания на страните

От правна страна

По допустимостта

Липсата на яснота и точност в жалбата

Допустимостта на жалбата, доколкото е подадена от CCCME от нейно собствено име

– Процесуалната легитимация

– Правният интерес

Допустимостта на жалбата, доколкото е подадена от CCCME от името на нейните членове, и допустимостта на доводите, изтъкнати в подкрепа на тази жалба

– Липса на представителност

– Естество на обжалвания регламент

– Невключени в извадката членове

– Ограничаване на доводите, които могат да бъдат изтъкнати

Допустимостта на жалбата, доколкото е подадена от другите юридически лица, чиито наименования са посочени в приложение I

Заключение по допустимостта

По същество

Обхватът на съдебния контрол

Първото основание: установяването на наличието на вреда и на причинно-следствената връзка

– Първата част от първото основание: изчисляването на обема на вноса

– Втората част от първото основание: използваните от Комисията макроикономически показатели, за да установи вредата, понесена от промишлеността на Съюза

– Третата част от първото основание: рентабилността на производителите от Съюза

– Четвъртата част от първото основание: извадката с производителите от Съюза

– Петата част от първото основание: включването на вътрешногрупова цена в изчисляването на разходите на промишлеността на Съюза

– Шестата част от първото основание: главно относно разликата в практиките, отговорността за които се възлага на производителите износители според това дали са индийски или китайски

Второто основание: причинно-следствената връзка

– Първата част от второто основание: липсата на едновременност при увеличаването на дъмпинговия внос и влошаването на положението на промишлеността на Съюза

– Втората част от второто основание: необходимостта да се извърши анализ на вредата по сегмент

– Третата част от второто основание: вносните цени и значението на подбиването на цените

Третото основание: отказът да се съобщи определена информация

– Допустимостта на третото основание

– Съчетаването на правото на защита със задължението за поверителност

– Първата част от третото основание: искането за съобщаване на направените от Комисията изчисления

– Втората част от третото основание: искането за предоставяне на изчисленията в обобщен вид

– Третата част от третото основание: друга информация, искана от CCCME

Четвъртото основание: сравнимостта на използваните цени, за да се изчисли дъмпинговият марж и да се анализира вредата

– Първата част от четвъртото основание: методът КНП спрямо КНП

– Втората част от четвъртото основание: липсата на информация за характеристиките на сравнените продукти

– Третата част от четвъртото основание: корекцията за производствените разходи за пластичния чугун

Петото основание: извършената корекция за ДДС

Шестото основание: ПОА разходите и печалбите

Искането за извършване на процесуално-организационно действие

По съдебните разноски
(
*1
)	Език на производството: английски.
(
)	Списъкът на другите жалбоподатели е приложен само към връчения на страните текст на решението.
(
)	Списъкът на другите встъпили страни е приложен само към връчения на страните текст на решението.