CELEX: 62015CJ0548
Ennakkoratkaisupyyntö
Sosiaalipolitiikka
Yhdenvertaisen kohtelun periaate ja ikään perustuvan syrjinnän kiellon periaate
Direktiivi 2000/78/EY
Yhdenvertainen kohtelu työssä ja ammatissa
2, 3 ja 6 artikla
Soveltamisala
Ikään perustuva erilainen kohtelu
Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään tietyn iän ylittymisen jälkeen ilmoitettuja koulutuskustannuksia koskevan vähennyksen enimmäismäärästä
Pääsy ammatilliseen koulutukseen

Ennakkoratkaisupyyntö koskee ikään perustuvan syrjinnän kiellon periaatteen ja yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY (
EYVL 2000, L 303, s. 16
) 3 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja 6 artiklan 1 kohdan tulkintaa.
Pyyntö on esitetty riita-asiassa, jossa vastakkain ovat J. J. de Lange ja Staatssecretaris van Financiën (Alankomaiden valtiovarainministeri) ja jossa on kyse siitä, että viimeksi mainittu ei myöntänyt Langelle oikeutta vähentää koulutuskustannuksia kokonaisuudessaan verotuksessa.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Unionin oikeus
Direktiivin 2000/78 1 artiklan mukaan direktiivin ”tarkoituksena on luoda yleiset puitteet uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän torjumiselle työssä ja ammatissa yhdenvertaisen kohtelun periaatteen toteuttamiseksi jäsenvaltioissa”.
Kyseisen direktiivin 2 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Tässä direktiivissä ’yhdenvertaisen kohtelun periaatteella’ tarkoitetaan, ettei minkäänlaista 1 artiklassa tarkoitettuun seikkaan perustuvaa välitöntä tai välillistä syrjintää saa esiintyä.
2.   Sovellettaessa 1 kohtaa:
a)
välittömänä syrjintänä pidetään sitä, että henkilöä kohdellaan jonkin 1 artiklassa tarkoitetun seikan perusteella epäsuotuisammin kuin jotakuta muuta kohdellaan, on kohdeltu tai voitaisiin kohdella vertailukelpoisessa tilanteessa;
b)
välillisenä syrjintänä pidetään sitä, että näennäisesti puolueeton säännös, peruste tai käytäntö saattaa henkilöt näiden tietyn uskonnon tai vakaumuksen, tietyn vamman, tietyn iän tai tietyn sukupuolisen suuntautumisen perusteella erityisen epäedulliseen asemaan muihin henkilöihin nähden, paitsi jos
i)
kyseisellä säännöksellä, perusteella tai käytännöllä on puolueettomasti perusteltavissa oleva oikeutettu tavoite ja tavoitteen saavuttamiseksi käytetyt keinot ovat asianmukaisia ja tarpeellisia – –
– –”
Direktiivin 3 artiklassa, jonka otsikko on ”Soveltamisala”, säädetään seuraavaa:
”1.   [Euroopan unionille] annetun toimivallan puitteissa tätä direktiiviä sovelletaan kaikkiin henkilöihin sekä julkisella että yksityisellä sektorilla, julkisyhteisöt mukaan lukien, kun kyseessä on:
– –
b)
kaikenlaisen ja kaikentasoisen ammatillisen ohjauksen, ammatillisen koulutuksen, ammatillisen erikoistumiskoulutuksen ja uudelleenkoulutuksen saanti, mukaan lukien työkokemus;
c)
työolot ja ‑ehdot, myös irtisanominen ja palkka;
– –”
Direktiivin 2000/78 6 artiklassa säädetään seuraavaa:
”1.   Sen estämättä, mitä 2 artiklan 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat säätää, että ikään perustuvaa erilaista kohtelua ei pidetä syrjintänä, jos sillä on kansallisen lainsäädännön puitteissa objektiivisesti ja asianmukaisesti perusteltu, erityisesti työllisyyspoliittinen, työmarkkinoita tai ammatillista koulutusta koskeva oikeutettu tavoite, ja jos tämän tavoitteen toteuttamiskeinot ovat asianmukaiset ja tarpeen.
Tällaista erilaista kohtelua voi olla erityisesti:
a)
erityisten [työhön ja ammatilliseen koulutukseen pääsyä] koskevien ehtojen sekä työehtojen, myös irtisanomis- ja palkkaehtojen, käyttöön ottaminen nuorille ja ikääntyville työntekijöille sekä työntekijöille, joilla on huollettavia, heidän työelämään pääsynsä tukemiseksi tai heidän suojelunsa varmistamiseksi,
– –”
Direktiivin 2000/78 16 artiklassa, jonka otsikko on ”Direktiivin noudattaminen”, säädetään seuraavaa:
”Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että
a)
yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastaiset lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset kumotaan;
– –”
Alankomaiden oikeus
Vuoden 2001 tuloverolain (wet inkomstenbelasting 2001), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasiassa (jäljempänä tuloverolaki), 6.30 §:ssä säädetään seuraavaa:
”1.   Koulutuskustannukset ovat vähennettävissä siltä osin kuin niiden yhteismäärä ylittää 500 euroa ja normiopiskeluajan ulkopuolella [suoritettujen opintojen osalta] enintään 15000 euron yhteismäärän osalta.
2.   – –
3.   Normiopiskeluaika on verovelvollisen ilmoittama enintään 16 kalenterivuosineljänneksen pituinen ajanjakso, jona hän 18 vuotta täytettyään mutta ennen 30 vuoden iän saavuttamista käyttää työskentelylle käytettävissä olevan ajan suurimmaksi osaksi koulutukseen, jonka vaatima opiskelupanos on niin suuri, ettei sen ohessa ole mahdollista olla täysiaikaisessa ansiotyössä.”
Pääasia ja ennakkoratkaisukysymykset
Lange aloitti vuonna 2008, eli 32-vuotiaana, liikennelentäjän opinnot. Hän ilmoitti vuoden 2009 tuloveroa ja sosiaalivakuutusmaksuja varten tekemässään veroilmoituksessa henkilökohtaisena vähennyksenä näiden opintojen kustannuksina 44057 euron suuruisen summan.
Ennakkoratkaisupyynnöstä ilmenee, että pääasiassa kyseessä olevan lainsäädännön mukaan henkilöt, jotka eivät ole saavuttaneet 30 vuoden ikää, voivat tietyin edellytyksin vähentää ammatillisen koulutuksen kustannukset kokonaisuudessaan veronalaisista tuloistaan. Tämä vähennysoikeus on sitä vastoin rajoitettu 15000 euroon niiden henkilöiden osalta, jotka ovat saavuttaneet tämän iän.
Alankomaiden verohallinto myönsi näin ollen asianosaiselle tuloverolain 6.30 §:n perusteella vain 15000 euron suuruisen kiinteämääräisen vähennysoikeuden.
Kun Langen tästä päätöksestä nostama kanne hylättiin ensimmäisessä oikeusasteessa ja muutoksenhakutuomioistuimessa, asianosainen teki kassaatiovalituksen ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle.
Tämä tuomioistuin esittää kysymyksiä direktiivin 2000/78 ja ikään perustuvan syrjinnän kiellon periaatteen soveltamisesta verotusjärjestelmän mukaiseen opiskelukustannuksia koskevaan vähennykseen. Tarvittaessa se tiedustelee, voiko tällaisen järjestelmän mahdollistama erilainen kohtelu, joka johtuu siitä, että täyden vähennysoikeuden myöntäminen tai myöntämättä jättäminen perustuu erityisesti ikään, olla perusteltua.
Näissä olosuhteissa Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaiden ylin tuomioistuin) päätti lykätä asian käsittelyä ja esittää unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
”1)
Onko yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista – – annetun neuvoston direktiivin 2000/78 3 artiklaa tulkittava siten, että kyseinen säännös on sovellettavissa verotusjärjestelmän mukaiseen verohelpotukseen, jonka perusteella opiskelukustannukset voidaan tietyin edellytyksin vähentää veronalaisesta tulosta?
Jos ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan kieltävästi:
2)
Onko ikään perustuvan syrjinnän kiellon periaatetta sovellettava unionin oikeuden yleisenä periaatteena verohelpotukseen, jonka perusteella koulutuskustannukset voidaan vähentää vain tietyin edellytyksin, silloinkin kun kyseinen verohelpotus ei kuulu direktiivin 2000/78 aineelliseen soveltamisalaan eikä kyseisellä säännöksellä sovelleta unionin oikeutta?
Jos ensimmäiseen tai toiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan myöntävästi:
3)
a)
Voidaanko erilaista kohtelua, joka on unionin oikeuteen yleisenä periaatteena sisältyvän ikään perustuvan syrjinnän kiellon periaatteen vastaista, perustella direktiivin 2000/78 6 artiklassa säädetyllä tavalla?
b)
Jos näin ei ole, mitä kriteereitä on käytettävä sovellettaessa kyseistä periaatetta, jotta voitaisiin perustella ikään perustuvaa erilaista kohtelua?
4)
a)
Onko direktiivin 2000/78 6 artiklaa ja/tai ikään perustuvan syrjinnän kiellon periaatetta tulkittava siten, että ikään perustuva erilainen kohtelu voi olla perusteltavissa, jos kyseisen erilaisen kohtelun peruste koskee vain osaa tapauksista, joihin kyseinen erottelu kohdistuu?
b)
Voiko ikään perustuva erilainen kohtelu olla perusteltavissa lainsäätäjän näkemyksellä, jonka mukaan verohelpotuksen ei tarvitse olla tietyn ikärajan ylittäneiden käytettävissä verohelpotuksella tavoiteltuun päämäärään pyrkivien henkilöiden ’oman [taloudellisen] vastuun’ vuoksi?”
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Ensimmäinen kysymys
Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee ensimmäisellä kysymyksellään, onko direktiivin 2000/78 3 artiklan 1 kohdan b alakohtaa tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen verotusjärjestelmä, jossa säädetään, että henkilön ilmoittamien ammatillisen koulutuksen kustannusten verotuksellinen kohtelu on erilaista hänen ikänsä perusteella, kuuluu tämän direktiivin aineelliseen soveltamisalaan.
Todettakoon heti aluksi, että unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan direktiivin 2000/78 nimestä ja johdanto-osasta sekä sen sisällöstä ja tarkoituksesta ilmenee, että sillä pyritään luomaan yleiset puitteet yhdenvertaisen kohtelun takaamiseksi kaikille työssä ja ammatissa suojelemalla tehokkaasti sellaista syrjintää vastaan, joka perustuu johonkin direktiivin 1 artiklassa mainituista perusteista, joista yksi on ikä (tuomio 26.9.2013, Dansk Jurist- og Økonomforbund,
C-546/11
,
EU:C:2013:603
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen ja tuomio 2.6.2016, C,
C-122/15
,
EU:C:2016:391
,
kohta).
Direktiivin 2000/78 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa nimittäin säädetään erityisesti, että direktiiviä sovelletaan unionille annetun toimivallan puitteissa kaikkiin henkilöihin, kun kyseessä on kaikenlaisen ja kaikentasoisen ammatillisen ohjauksen, ammatillisen koulutuksen, ammatillisen erikoistumiskoulutuksen ja uudelleenkoulutuksen saanti, mukaan lukien työkokemus.
Tästä on huomattava ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen toteamalla tavalla, että vaikka tuloverolain 6.30 §:ssä säädetyn kaltaisen vähennysoikeuden olemassaolo ja laajuus eivät sellaisenaan ole edellytyksiä pääsylle ammatilliseen koulutukseen, niistä johtuvat taloudelliset seuraukset voivat kuitenkin vaikuttaa todelliseen pääsyyn tällaiseen koulutukseen.
Alankomaiden hallitus väittää, että pääasiassa kyseessä olevan verohelpotuksen tarkoituksena on tukea nuorten pääsyä koulutukseen ja heidän tilannettaan työmarkkinoilla. Tuloverolain 6.30 §:ssä säädetyn vähennysoikeuden tarkoituksena on nimittäin auttaa nuoria tarjoamalla heille normiopiskeluaikana verohelpotuksia, jotta heidän olisi helpompaa suorittaa opintoja tänä aikana ja näin ollen saavuttaa vakaa tilanne työmarkkinoilla.
Tässä tilanteessa pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen verojärjestelmän voidaan katsoa koskevan direktiivin 2000/78 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua ammatilliseen koulutukseen pääsyä.
Kun direktiivin 2000/78 3 artiklan 1 kohdan b alakohtaa luetaan kyseisen direktiivin 16 artiklan a alakohdan – jonka nojalla jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastaiset lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset kumotaan – valossa, 3 artiklan 1 kohdan b alakohta on ymmärrettävä siten, että siinä tarkoitetaan myös pääasiassa kyseessä olevan kaltaista verosäännöstä, jonka säätämisen tarkoituksena on tukea nuorten koulutukseen pääsyä ja sillä tavoin heidän tilannettaan työmarkkinoilla (ks. analogisesti tuomio 21.7.2005, Vergani,
C-207/04
,
EU:C:2005:495
,
kohta).
Edellä esitetyillä perusteilla direktiivin 2000/78 3 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen verotusjärjestelmä, jossa säädetään, että henkilön ilmoittamien ammatillisen koulutuksen kustannusten verotuksellinen kohtelu on erilaista hänen ikänsä perusteella, kuuluu tämän direktiivin aineelliseen soveltamisalaan siltä osin kuin sillä on tarkoitus tukea nuorten pääsyä koulutukseen.
Toinen kysymys
Kun otetaan huomioon ensimmäiseen kysymykseen annettu vastaus, toiseen kysymykseen ei tarvitse vastata, koska se on esitetty vain sitä tapausta varten, että unionin tuomioistuin toteaisi, ettei direktiiviä 2000/78 sovelleta pääasiassa.
Kolmas ja neljäs kysymys
Kolmannella ja neljännellä kysymyksellä, joita on tarkasteltava yhdessä, ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin kysyy, onko direktiivin 2000/78 6 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle verotusjärjestelmälle, jonka mukaan alle 30-vuotiaat henkilöt voivat vähentää tietyin edellytyksin kokonaan ammatillisen koulutuksen kustannukset veronalaisista tuloistaan, kun taas tätä vähennysoikeutta rajoitetaan tämän iän jo saavuttaneiden henkilöiden osalta.
Tämän säännöksen mukaisesti on tutkittava, onko tällaisen koulutuksen suorittavien henkilöiden ikään perustuva erilainen kohtelu objektiivisesti ja asianmukaisesti perusteltu oikeutetulla tavoitteella ja ovatko tämän tavoitteen toteuttamiskeinot asianmukaisia ja sellaisia, ettei niillä ylitetä sitä, mikä on tarpeen kansallisen lainsäätäjän asettaman tavoitteen saavuttamiseksi.
Direktiivin 2000/78 6 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään lisäksi, että tällaista erilaista kohtelua voi olla etenkin erityisten työhön ja ammatilliseen koulutukseen pääsyä koskevien ehtojen sekä työehtojen, myös irtisanomis- ja palkkaehtojen, käyttöön ottaminen nuorille heidän työelämään pääsynsä tukemiseksi tai heidän suojelunsa varmistamiseksi.
Näin ollen on todettava, että tavoite tukea nuorten tilannetta työmarkkinoilla heidän työelämään pääsynsä edistämiseksi tai heidän suojelunsa varmistamiseksi voidaan katsoa asetuksen N:o 2000/78 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla oikeutetuksi.
Näin ollen on tarkasteltava, ovatko tällaisen tavoitteen toteuttamiskeinot asianmukaiset ja tarpeen.
Ensiksi pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen verotusjärjestelmän asianmukaisuudesta on todettava, ettei ole riitautettu sitä, että tällainen järjestelmä tukee nuorten tilannetta työmarkkinoilla sikäli kuin se on ammatilliseen koulutukseen kannustava toimenpide. On kuitenkin ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä varmistaa, että näin todella on.
Toiseksi ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin tiedustelee riidanalaisen verotusjärjestelmän ehdotonta tarpeellisuutta.
Tästä Alankomaiden hallitus huomauttaa, että vaikka tässä järjestelmässä annetaan vain alle 30-vuotiaille henkilöille oikeus vähentää koulutuskustannukset kokonaisuudessaan veronalaisista tuloistaan, siinä ei kuitenkaan aseteta yli 30-vuotiaita henkilöitä kohtuuttomalla tavalla epäedulliseen asemaan. Viimeksi mainituilla on nimittäin oikeus vähentää joka vuosi koulutuskustannuksina 15000 euron suuruinen summa riippumatta siitä, liittyvätkö kyseiset kustannukset ensimmäisen vai ylemmän asteen opintoihin.
Alankomaiden hallitus lisää, että tällaista vähennysoikeutta voidaan käyttää ilman ajallista rajoitusta, kun taas alle 30-vuotiaiden henkilöiden mahdollisuus vähentää koulutuskustannuksensa kokonaisuudessaan rajoittuu tavanomaiseen kuuteentoista vuosineljännekseen. Lopuksi tämä hallitus korostaa, että koulutuskustannukset ovat keskimäärin 15000 euroa vuodessa.
Viimeiseksi siitä kysymyksestä, onko perusteltua sulkea oikeuden vähentää koulutuskustannukset kokonaisuudessaan ulkopuolelle yli 30-vuotiaat henkilöt, Alankomaiden hallitus väittää, että näillä henkilöillä on yleensä ollut tilaisuus suorittaa aiempi koulutus ja harjoittaa ammattitoimintaa ja he ovat paremmassa taloudellisessa tilanteessa kuin nuoret, jotka ovat juuri jättäneet koulujärjestelmän, minkä vuoksi heillä on mahdollisuus vastata ainakin osittain uuden koulutuksen taloudellisista kustannuksista.
Ei vaikuta siltä, kun otetaan huomioon jäsenvaltioille ja työmarkkinaosapuolille sosiaalipolitiikan ja työllisyyden alalla annettu laaja harkintavalta, että jäsenvaltio, joka toteuttaa pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen verotusjärjestelmän, ylittäisi sen, mikä on tarpeen nuorten tilanteen tukemista työmarkkinoilla koskevan tavoitteen saavuttamiseksi.
Edellä esitetyillä perusteilla kolmanteen ja neljänteen kysymykseen on vastattava, että direktiivin 2000/78 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle verotusjärjestelmälle, jonka mukaan alle 30-vuotiaat henkilöt voivat tietyin edellytyksin vähentää ammatillisen koulutuksen kustannukset kokonaisuudessaan veronalaisista tuloistaan, kun taas tätä vähennysoikeutta rajoitetaan tämän iän jo saavuttaneiden henkilöiden osalta siltä osin kuin yhtäältä tämä järjestelmä on objektiivisesti ja asianmukaisesti perusteltu työllisyyspoliittisella ja työmarkkinoita koskevalla oikeutetulla tavoitteella ja kuin toisaalta tämän tavoitteen toteuttamiskeinot ovat asianmukaiset ja tarpeen. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkastettava, onko pääasian tilanteessa näin.
Oikeudenkäyntikulut
Pääasian asianosaisten osalta asian käsittely unionin tuomioistuimessa on välivaihe kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian käsittelyssä, minkä vuoksi kansallisen tuomioistuimen asiana on päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet muille kuin näille asianosaisille huomautusten esittämisestä unionin tuomioistuimelle, ei voida määrätä korvattaviksi.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kuudes jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

1)
Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY 3 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen verotusjärjestelmä, jossa säädetään, että henkilön ilmoittamien ammatillisen koulutuksen kustannusten verotuksellinen kohtelu on erilaista hänen ikänsä perusteella, kuuluu tämän direktiivin aineelliseen soveltamisalaan siltä osin kuin sillä on tarkoitus tukea nuorten pääsyä koulutukseen.

2)
Direktiivin 2000/78 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle verotusjärjestelmälle, jonka mukaan alle 30-vuotiaat henkilöt voivat tietyin edellytyksin vähentää ammatillisen koulutuksen kustannukset kokonaisuudessaan veronalaisista tuloistaan, kun taas tätä vähennysoikeutta rajoitetaan tämän iän jo saavuttaneiden henkilöiden osalta siltä osin kuin yhtäältä tämä järjestelmä on objektiivisesti ja asianmukaisesti perusteltu työllisyyspoliittisella ja työmarkkinoita koskevalla oikeutetulla tavoitteella ja kuin toisaalta tämän tavoitteen toteuttamiskeinot ovat asianmukaiset ja tarpeen. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkastettava, onko pääasian tilanteessa näin.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: hollanti.