CELEX: 62019CJ0391
Predhodno odločanje
Carinska unija
Carinski zakonik Unije
Delegirana uredba (EU) 2015/2446
Člen 172(2)
Dovoljenje za uporabo postopka posebne rabe
Retroaktivni učinek
Pojem ,izjemne okoliščine‘
Sprememba tarifne uvrstitve
Prenehanje veljavnosti odločbe v zvezi z zavezujočo tarifno informacijo

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 172(2) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2015/2446 z dne 28. julija 2015 o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta o podrobnih pravilih v zvezi z nekaterimi določbami carinskega zakonika Unije (
UL 2015, L 343, str. 1
).
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med podjetjem „Unipack“ AD ter Direktor na Teritorialna direktsia „Dunavska“ kam Agentsia „Mitnitsi“ (direktor krajevnega direktorata „Dunavska“ agencije „Carine“, Bolgarija) in Prokuror ot Varhovna administrativna prokuratura na Republika Bulgaria (državni tožilec pri vrhovnem upravnem tožilstvu, Bolgarija) zaradi uvoza blaga, ki ga je podjetje „Unipack“ opravilo pred vložitvijo zahtevka za pridobitev dovoljenja za uporabo postopka posebne rabe.
Pravni okvir
Pravo Unije
Uredba (EU) št. 952/2013.
Člen 15 Uredbe (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. oktobra 2013 o carinskem zakoniku Unije (
UL 2013, L 269, str. 1
, v nadaljevanju: carinski zakonik Unije), ki se nanaša na zagotovitev informacij carinskim organom, določa:
„1.   Vse osebe, ki so neposredno ali posredno udeležene v carinskih formalnostih ali carinskih kontrolah, carinskim organom na njihovo zahtevo in v predpisanem roku v ustrezni obliki predložijo vso potrebno dokumentacijo in informacije ter nudijo vso pomoč, ki je potrebna za dokončanje teh formalnosti oziroma kontrol.
2.   Oseba, ki vloži carinsko deklaracijo, deklaracijo za začasno hrambo, vstopno skupno deklaracijo, izstopno skupno deklaracijo, deklaracijo za ponovni izvoz ali obvestilo o ponovnem izvozu carinskim organom ali pa predloži zahtevek za dovoljenje ali katero drugo odločbo, je odgovorna za:
(a)
pravilnost in popolnost informacij, navedenih v deklaraciji, sporočilu ali zahtevku;
(b)
pristnost, pravilnost in veljavnost vseh dokumentov, priloženih deklaraciji, obvestilu ali zahtevku; in
(c)
kjer je primerno, spoštovanje vseh obveznosti v zvezi z dajanjem zadevnega blaga v zadevni carinski postopek ali z vodenjem odobrenih dejanj;
Prvi pododstavek se uporablja tudi za predložitev katerih koli informacij v kateri koli obliki, ki jih zahtevajo carinski organi ali so tem dani.
[…]“
Člen 33 carinskega zakonika Unije, naslovljen „Odločbe v zvezi z zavezujočimi informacijami“, določa:
„1.   Carinski organi na podlagi zahtevka sprejmejo odločbe v zvezi z zavezujočimi tarifnimi informacijami (‚odločbe ZTI‘) ali odločbe v zvezi z zavezujočimi informacijami o poreklu blaga (‚odločbe ZIPB‘).
[…]
2.   Odločbe ZTI ali ZIPB so zavezujoče samo v zvezi s tarifno uvrstitvijo ali opredelitvijo porekla blaga, in sicer:
(a)
so carinski organi zavezani do imetnika odločbe samo v zvezi z blagom, za katerega so carinske formalnosti opravljene po dnevu, ko začne odločba učinkovati;
(b)
je imetnik odločbe zavezan do carinskih organov šele z dnem, ko prejme odločbo ali ko se šteje, da je odločbo prejel.
3.   Odločbe ZTI ali ZIPB veljajo tri leta od dne, ko začne odločba učinkovati.
[…]“
Člen 34 carinskega zakonika Unije, ki se nanaša na upravljanje odločb v zvezi z zavezujočimi informacijami, določa:
„1.   Odločba ZTI preneha veljati pred koncem obdobja iz člena 33(3), kadar ni več skladna s pravom, in sicer zaradi:
(a)
sprejetja spremembe nomenklatur iz točk (a) in (b) člena 56(2); ali
(b)
sprejetja ukrepov iz člena 57(4);
z učinkom od datuma uporabe takšne spremembe ali ukrepov.
[…]“
Člen 129 carinskega zakonika Unije, ki se nanaša na spremembo in neveljavnost vstopne skupne deklaracije, določa:
„1.   Deklarantu se na podlagi zahtevka lahko po vložitvi deklaracije dovoli spremeniti eno ali več navedb v vstopni skupni deklaraciji.
[…]“
Člen 173(1) carinskega zakonika Unije, naslovljen „Sprememba carinske deklaracije“, določa:
„Deklarantu se na podlagi zahtevka dovoli, da spremeni eno ali več navedb v carinski deklaraciji, potem ko carinski organi to deklaracijo že sprejmejo. Carinska deklaracija se zaradi spremembe ne more uporabiti za drugo blago kot tisto, ki ga je prvotno zajela.“
Člen 211 carinskega zakonika Unije, ki se nanaša na sistem pridobitve dovoljenj, določa:
„1.   Dovoljenje carinskih organov se zahteva, ko gre za:
(a)
uporabo postopka aktivnega ali pasivnega oplemenitenja, postopka začasnega uvoza ali postopka posebne rabe;
[…]
2.   Carinski organi podelijo dovoljenje z učinkom za nazaj, kadar so izpolnjeni vsi naslednji pogoji:
(a)
obstaja dokazana gospodarska potreba;
(b)
zahtevek ni povezan s poskusom goljufivega dejanja;
(c)
vložnik je na podlagi vknjižb ali evidenc dokazal, da:
(i)
so izpolnjene vse zahteve iz postopka;
(ii)
je po potrebi mogoče identificirati blago za zadevno obdobje;
(iii)
takšne vknjižbe ali evidence omogočajo nadzor postopka;
(d)
izvesti je mogoče vse formalnosti, potrebne za ureditev položaja blaga, po potrebi tudi izrek zadevnih carinskih deklaracij za neveljavne;
[…]
Carinski organi lahko dovoljenje z učinkom za nazaj podelijo tudi tedaj, ko blago, ki je bilo dano v carinski postopek, v času sprejema zahtevka za takšno dovoljenje ni več na voljo.
[…]“
Člen 254(1) carinskega zakonika Unije, naslovljen „Postopek posebne rabe“, določa:
„V okviru postopka posebne rabe se lahko blago zaradi njegove določene rabe sprosti v prosti promet z izvzetjem od dajatve ali po znižani stopnji dajatve.“
Delegirana uredba 2015/2446
Člen 172 Delegirane uredbe 2015/2446, naslovljen „Učinek za nazaj“, določa:
„1.   Kadar carinski organi odobrijo dovoljenje z učinkom za nazaj v skladu s členom 211(2) [carinskega] zakonika [Unije], dovoljenje začne veljati najprej na dan sprejema zahtevka.
2.   V izjemnih okoliščinah lahko carinski organi dovolijo, da začne dovoljenje iz odstavka 1 veljati najprej eno leto, v primeru blaga iz Priloge 71-02 pa tri mesece pred datumom sprejema zahtevka.
[…]“
Uredba (ES) št. 925/2009
Uredba Sveta (ES) št. 925/2009 z dne 24. septembra 2009 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in o dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz nekaterih aluminijastih folij s poreklom iz Armenije, Brazilije in Ljudske republike Kitajske (
UL 2009, L 262, str. 1
) v členu 1 določa:
„1.   Uvede se dokončna protidampinška dajatev na uvoz aluminijaste folije debeline najmanj 0,008 mm in ne več kot 0,018 mm, brez podlage, samo valjane, vendar dalje neobdelane, za zvitke širine največ 650 mm in teže več kot 10 kg, trenutno uvrščene pod oznako KN ex76071119 (oznaka TARIC 7607111910), s poreklom iz Armenije, Brazilije in Ljudske republike Kitajske (‚LRK‘).
2.   Stopnja dokončne protidampinške dajatve, ki se uporablja za neto ceno franko meja Skupnosti pred plačilom dajatve, za izdelke iz odstavka 1, ki jih proizvajajo družbe, navedene v nadaljevanju, je:
Država
Družba
Protidampinška dajatev
Dodatna oznaka TARIC
[…]
[…]
[…]
[…]
LRK
[…]
[…]
[…]
vse druge družbe
30,0 %
A 999
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]“
Izvedbena uredba (EU) 2017/271
Izvedbena uredba Komisije (EU) 2017/271 z dne 16. februarja 2017 o razširitvi dokončne protidampinške dajatve, uvedene z Uredbo št. 925/2009 na uvoz nekaterih aluminijastih folij s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, na uvoz nekaterih nekoliko spremenjenih aluminijastih folij (
UL 2017, L 40, str. 51
), v členu 1 določa:
„1.   Dokončna protidampinška dajatev, ki se uporablja za ‚vse druge družbe‘, uvedena s členom 1(2) Uredbe (ES) št. 925/2009 na uvoz nekaterih aluminijastih folij s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, se razširi na uvoz v Unijo
–
aluminijaste folije debeline najmanj 0,007 mm in manj kot 0,008 mm, ne glede na širino zvitkov, žarjene ali nežarjene, ki trenutno spada pod oznako KN ex76071119 (oznaka TARIC 7607111930), ali
[…]
4.   Izdelek, opisan v odstavku 1, je izvzet iz dokončne protidampinške dajatve, če se uvaža za druge namene, kot je gospodinjska folija. Za izvzetje veljajo pogoji, določeni v ustreznih carinskih predpisih Unije o postopku posebne rabe, zlasti v členu 254 carinskega zakonika Unije.
[…]“
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
Podjetje Unipack proizvaja kompozitne embalaže za izdelke v tekočem in razsutem stanju. Bolgarski carinski organi so mu 28. septembra 2015 izdali odločbo v zvezi z zavezujočo tarifno informacijo v smislu člena 33 carinskega zakonika Unije za obdobje šestih let, ki se je nanašala na tarifno uvrstitev blaga „aluminijasta folija“, ki je takrat spadalo pod oznako TARIC 7607111990.
Ta tarifna oznaka je bila 1. junija 2016 črtana, zaradi česar je pred tem izdana odločba v zvezi z zavezujočo tarifno informacijo postala neveljavna. Podjetje Unipack je opravilo devet naknadnih uvozov v skoraj desetih mesecih, ne da bi to podjetje upoštevalo črtanje prejšnje oznake TARIC 7607111990 in ne da bi bolgarski carinski organi nasprotovali uvozu pod napačno oznako TARIC.
Podjetje Unipack je 13. in 27. junija 2017 opravilo dva uvoza aluminijaste folije s poreklom iz Kitajske, deklarirane pod oznako TARIC 7607111993. Z odločbo vodje carinskega urada v Svištovu (Bolgarija) z dne 4. septembra 2017 je bila tako deklarirana oznaka TARIC spremenjena in je bila uporabljena oznaka TARIC 7607111930.
Bolgarski carinski organi so na podlagi te odločbe naložili dodatne carinske dajatve, saj je odslej na podlagi Izvedbene uredbe 2017/271 za zadevno blago veljala protidampinška dajatev v višini 30 %.
Vodja carinskega urada v Svištovu je 13. septembra 2017 z učinkom od 31. avgusta 2017 ugodil zahtevku podjetja Unipack z dne 18. avgusta 2017 za pridobitev dovoljenja za uporabo postopka posebne rabe.
Podjetje Unipack je s tožbo, vloženo pri Administrativen sad Veliko Tarnovo (upravno sodišče v Velikem Tarnovu, Bolgarija), izpodbijalo datum začetka učinkovanja odločbe o odobritvi postopka posebne rabe in predlagalo, naj se ta postopek za blago „aluminijasta folija“ uporablja retroaktivno od 13. junija 2017, pri čemer se je sklicevalo na obstoj „izjemnih okoliščin“ v smislu člena 172 Delegirane uredbe 2015/2446.
Administrativen sad Veliko Tarnovo (upravno sodišče v Velikem Tarnovu) je z odločbo z dne 31. maja 2018 izpodbijano odločbo spremenilo, tako da ji je priznalo retroaktivni učinek od dne, ko je podjetje Unipack vložilo zahtevek, torej od 18. avgusta 2017, v preostalem pa je ta zahtevek zavrnilo. Podjetje Unipack je zoper to odločbo vložilo kasacijsko pritožbo pri Varhoven administrativen sad (vrhovno upravno sodišče, Bolgarija).
Varhoven administrativen sad (vrhovno upravno sodišče) je menilo, da je za rešitev spora, o katerem odloča, potrebna razlaga pojma „izjemne okoliščine“ iz člena 172(2) Delegirane uredbe 2015/2446, zato je prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali gre za izjemne okoliščine v smislu člena 172(2) [Delegirane uredbe 2015/2446], ki bi bile podlaga za odobritev dovoljenja z učinkom za nazaj v skladu s členom 211(2) carinskega zakonika Unije za uporabo carinskega postopka posebne rabe v skladu s členom 254 carinskega zakonika Unije za uvoz blaga, ki je bil v korist nosilca postopka za to blago opravljen pred dnem sprejema zahtevka za dovoljenje in po prenehanju veljavnosti odločbe [v zvezi z zavezujočo tarifno informacijo] zaradi spremembe kombinirane nomenklature, če je bilo v obdobju (približno desetih mesecev) med prenehanjem veljavnosti odločbe [v zvezi z zavezujočo tarifno informacijo] in uvozom, za katerega se zahteva uporaba postopka posebne rabe, opravljenih nekaj (devet) uvozov blaga, ne da bi carinski organi popravili deklarirano oznako kombinirane nomenklature in je bilo blago uporabljeno za namen, ki je izvzet iz protidampinške dajatve?“
Vprašanje za predhodno odločanje
Predložitveno sodišče z vprašanjem v bistvu sprašuje, ali je treba člen 172(2) Delegirane uredbe 2015/2446 razlagati tako, da je za namene izdaje dovoljenja z učinkom za nazaj na podlagi člena 254 carinskega zakonika Unije za uporabo postopka posebne rabe, kot je določen v zadnjenavedeni določbi, okoliščine, kot so predčasno prenehanje veljavnosti odločbe v zvezi z zavezujočo tarifno informacijo zaradi spremembe kombinirane nomenklature, neukrepanje carinskih organov glede uvoza pod napačno oznako ali dejstvo, da je bilo blago uporabljeno za namen, ki je izvzet iz protidampinške dajatve, mogoče opredeliti za „izjemne okoliščine“ v smislu prvonavedene določbe.
Najprej je treba opozoriti, da carinski zakonik Unije temelji na sistemu deklaracij (glej v tem smislu sodbo z dne 15. septembra 2011, DP grup,
C‑138/10
,
EU:C:2011:587
, točki
in
), da bi se kar najbolj omejile formalnosti in carinske kontrole, hkrati pa se preprečile goljufije ali nepravilnosti, ki lahko povzročijo škodo za proračun Unije. Zaradi pomena, ki ga imajo te predhodne deklaracije za pravilno delovanje carinske unije, carinski zakonik Unije v členu 15 določa, da morajo deklaranti predložiti pravilne in popolne informacije.
Podrobneje, postopek posebne rabe iz člena 254 carinskega zakonika Unije omogoča, da se blago zaradi svoje določene rabe sprosti v prosti promet z izvzetjem od dajatve ali po znižani stopnji dajatve. Temelji na sistemu pridobitve predhodnega dovoljenja na podlagi vloženega zahtevka zadevnih gospodarskih subjektov v skladu s členoma 211 in 254 carinskega zakonika Unije. V skladu s členom 172 Delegirane uredbe 2015/2446 začne to dovoljenje, če se odobri, veljati najprej na dan sprejema zahtevka. V odstavku 2 tega člena je zgolj kot odstopanje, če so podane „izjemne okoliščine“, določeno, da lahko dovoljenje začne veljati pred datumom sprejema zahtevka.
Nazadnje, člen 1(4) Izvedbene uredbe 2017/271 določa, da se ta sistem pridobitve predhodnega dovoljenja za posebno rabo uporablja za zahtevke za izvzetje iz protidampinške dajatve, ki se nanašajo na uvoz nekaterih kategorij aluminijastih folij za uporabo, ki ni gospodinjska. Ta uredba tako ne določa samo, da se carinska zakonodaja še naprej uporablja, ampak tudi pogojuje izvzetje iz protidampinške dajatve z upoštevanjem pogojev v zvezi z uporabo postopka posebne rabe, določenega v členu 254 carinskega zakonika Unije.
V zvezi s tem je treba poudariti, da nobena od strank v postopku v glavni stvari ne prereka neobstoja predhodne deklaracije niti dejstva, da je prišlo do uvoza pod napačnimi tarifnimi oznakami, ne da bi bila uporabljena možnost spremembe iz členov 129 in 173 carinskega zakonika Unije.
Zato je treba preučiti tri okoliščine, navedene v predložitveni odločbi, da bi se ugotovilo, ali lahko pomenijo „izjemne okoliščine“ v smislu člena 172(2) Delegirane uredbe 2015/2446.
Prvič, glede spremembe tarifne uvrstitve uvoženega blaga in predčasnega prenehanja veljavnosti odločb v zvezi z zavezujočo tarifno informacijo, ki je posledica te spremembe, je treba ugotoviti, da se uvoznik nanju ne more sklicevati, da bi se izognil obveznosti predložitve pravilnih in popolnih informacij, ki je določena v členu 15 carinskega zakonika Unije. V skladu s členom 34(1)(a) tega zakonika namreč odločba v zvezi s tarifno informacijo preneha veljati, ko ni več v skladu s pravom, zlasti zaradi spremembe nomenklature, kot se je to zgodilo v zadevi v glavni stvari. Gospodarski subjekt se zato v zvezi s predložitvijo nepravilnih deklaracij ali za izognitev obveznosti predhodne deklaracije ne more sklicevati na to, da ni vedel za to spremembo.
Drugič, kar zadeva možnost sklicevanja na ravnanje carinskih organov, ki so sprejeli deklaracije, ki so vsebovale sklic na napačne oznake, kot na razlog, zakaj deklarirana tarifna oznaka ni bila spremenjena, je Sodišče tako trditev že zavrnilo, pri čemer je poudarilo, da skrben gospodarski subjekt, ki se je seznanil z uredbo o uvrstitvi, objavljeno v
Uradnem listu Evropske unije
, ne more kar nadaljevati uvažanja svojega blaga pod napačno oznako zgolj zato, ker je carinska uprava to uvrstitev sprejela (sodba z dne 20. novembra 2008, Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading/Komisija,
C‑38/07 P
,
EU:C:2008:641
, točka
).
Tretjič, v zvezi z okoliščino, da je bilo blago uporabljeno za namen, ki je izvzet iz protidampinške dajatve, je treba navesti, da je v skladu s členom 1(4) Izvedbene uredbe 2017/271 izdelek, kakršen je ta iz zadeve v glavni stvari, „izvzet iz dokončne protidampinške dajatve, če se uvaža za druge namene, kot je gospodinjska folija“, če se spoštujejo carinski predpisi o postopku posebne rabe, zlasti člen 254 carinskega zakonika Unije. Zato uporaba blaga, čeprav je razlog za izvzetje iz protidampinške dajatve, ne more upravičiti tega, da uvoznik ni upošteval sistema z zahtevkom za izvzetje iz protidampinške dajatve, uvedenega s to uredbo.
Na podlagi tega je treba ugotoviti, da nobena od okoliščin, ki jih navaja predložitveno sodišče, ne more pomeniti „izjemne okoliščine“ v smislu člena 172(2) Delegirane uredbe 2015/2446, ne da bi bilo treba ta pojem natančneje opredeliti. Neizpolnitev obveznosti, določenih s carinskim zakonikom Unije in akti, ki iz njega izhajajo, namreč ne more upravičiti ugodnejšega obravnavanja gospodarskega subjekta, ki je povzročil to neizpolnitev.
Glede na vse zgornje preudarke je treba na postavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba člen 172(2) Delegirane uredbe 2015/2446 razlagati tako, da za namene izdaje dovoljenja z učinkom za nazaj na podlagi člena 254 carinskega zakonika Unije za uporabo postopka posebne rabe, kot je določen v zadnjenavedeni določbi, okoliščin, kot so predčasno prenehanje veljavnosti odločbe v zvezi z zavezujočo tarifno informacijo zaradi spremembe kombinirane nomenklature, neukrepanje carinskih organov glede uvoza pod napačno oznako ali dejstvo, da je bilo blago uporabljeno za namen, ki je izvzet iz protidampinške dajatve, ni mogoče opredeliti za „izjemne okoliščine“ v smislu prvonavedene določbe.
Stroški
Ker je ta postopek za stranke v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (osmi senat) razsodilo:

Člen 172(2) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2015/2446 z dne 28. julija 2015 o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta o podrobnih pravilih v zvezi z nekaterimi določbami carinskega zakonika Unije je treba razlagati tako, da za namene izdaje dovoljenja z učinkom za nazaj na podlagi člena 254 Uredbe (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. oktobra 2013 o carinskem zakoniku Unije za uporabo postopka posebne rabe, kot je določen v zadnjenavedeni določbi, okoliščin, kot so predčasno prenehanje veljavnosti odločbe v zvezi z zavezujočo tarifno informacijo zaradi spremembe kombinirane nomenklature, neukrepanje carinskih organov glede uvoza pod napačno oznako ali dejstvo, da je bilo blago uporabljeno za namen, ki je izvzet iz protidampinške dajatve, ni mogoče opredeliti za „izjemne okoliščine“ v smislu prvonavedene določbe.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: bolgarščina.