CELEX: 62015TJ0140
Növényfajták
Törlési eljárás
Az M 02205 cukorrépafajta
A 2100/94/EK rendelet 20. cikke (1) bekezdésének a) pontja
A 2100/94 rendelet 7. cikke
A bejelentett növényfajta megkülönböztethetősége
Szakmai szempontok szerinti vizsgálat
A fellebbezési tanács előtti eljárás
Az ügy valamennyi releváns körülményének gondos és pártatlan vizsgálatára irányuló kötelezettség
Megváltoztatásra vonatkozó hatáskör

A jogvita előzményei és a megtámadott határozat
A közösségi növényfajta‑oltalom megadására irányuló eljárás
2002. november 29‑én a beavatkozó fél, a SESVanderhave NV, a közösségi növényfajta‑oltalmi jogokról szóló, 1994. július 27‑i 2100/94/EK tanácsi rendelet (
HL 1994. L 227., 1. o.
; magyar nyelvű különkiadás: 3. fejezet, 16. kötet, 390. o.) alapján közösségi növényfajta‑bejelentési kérelmet nyújtott be a Közösségi Növényfajta‑hivatalhoz (CPVO). A növényfajta, amelynek tekintetében az oltalmat igényelték, a
Beta vulgaris L. ssp
Vulgaris var. altissima Döll
növényfajba tartozó M 02205 cukorrépafajta volt.
A CPVO a 2100/94 rendelet 55. cikkének (1) bekezdése alapján felkérte a Statens utsädeskontrollt (vetőmag‑ellenőrzési és ‑minősítési hivatal, Svédország, a továbbiakban: vizsgálóhivatal) a szakmai szempontok szerinti vizsgálat elvégzésére. E vizsgálóhivatalt többek között azzal bízták meg, hogy vizsgálja meg, hogy a bejelentett növényfajta különbözik a közösségi növényfajta‑oltalmi bejelentés napján közismert, leginkább hasonló fajtáktól (a továbbiakban: referenciafajták) a 2100/94 rendelet 7. cikkének (1) bekezdése értelmében. Ennek megfelelően a Dieck 3903 és a KW 043 cukorrépafajtákat tekintették a bejelentett fajtához leginkább hasonlatos fajtáknak.
2004. december 10‑én a vizsgálóhivatal megküldte a CPVO‑nak a végleges szakmai jelentést, a fajtaleírással és „A megkülönböztethetőségre vonatkozó adatok” című dokumentummal (a továbbiakban: a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító lista) együtt. Ez utóbbi dokumentum az alábbi információkat tartalmazta:
E jelentés alapján 2005. április 18‑án a CPVO megadta a beavatkozó fél számára a kért közösségi növényfajta oltalmat, UE 15118 referenciával az M 02205 fajta számára. A CPVO e határozathoz csatolta a vizsgálóhivatal által benyújtott dokumentumokat, beleértve a fajtaleírást és a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító listát.
2012. április 20‑án a felperes, az Aurora Srl, egyfelől arról tájékoztatta a CPVO‑t, hogy az olasz bíróságok előtt bírósági eljárás – a beavatkozó fél által a felperes ellen indított bitorlási per – van folyamatban, másfelől pedig arról, hogy az M 02205 oltalmi okiratában ellentmondás található, azaz a „levéllemez színével” és a „levéllemez: hullámos szélekkel” kapcsolatban a fajtaleírásban szereplő kifejeződési fokozatok nem felelnek meg a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító listában meghatározott kifejeződési fokozatoknak (4. az 5. helyen, és 5. a 4. helyén).
A CPVO 2012. április 23‑i tájékoztatáskérését követően a vizsgálóhivatal megerősítette, hogy valóban hiba csúszott a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító listába. Ugyanakkor a vizsgálóhivatal szerint az említett hiba nem kérdőjelezi meg a bejelentett fajta megkülönböztethetőségére vonatkozó következtetést, és ez annál is így van, hogy a fajtaleírásban nyújtott információk pontosak voltak.
2012. május 4‑én a CPVO megküldte a felperesnek a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító lista helyesbített változatát, jelezve, hogy valójában az említett növényfajta hivatalos leírásából átvett információk elírásáról van szó.
Ezt követően a felperes arról tájékoztatta a CPVO‑t, hogy a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító lista helyesbített változatában más hibák is találhatóak, azaz az említett dokumentum helyesbített változata nem helyesbítette a „levéllemez színe” jellemzővel kapcsolatos megjegyzést. E tekintetben a CPVO 2012. május 11‑én megerősítette, hogy az M 02205 fajta kifejeződési fokozata az említett jellemzőt illetően 4., és nem 5. Mivel ez utóbbi helyesbítést követően a „levéllemez színe” jellemző már nem bizonyult relevánsnak a bejelentett fajta KW 043 fajtától való megkülönböztethetőségének bizonyítása szempontjából, tekintettel arra, hogy a kifejeződési fokozatuk azonos lett, e jellemzőt kivették a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító listából.
Az ezzel kapcsolatban a vizsgálóhivatal és a CPVO között folytatott megbeszélések során az utóbbi az M 02205 és a KW 043 fajtának a „csírázás” jellemzőt illetően megegyező kifejeződési fokozatával kapcsolatos kérdéseket is felvetett.
A vizsgálóhivatal a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító lista helyesbített változatának a CPVO részére 2012. április 27‑én történt megküldésekor megtartotta a „csírázás” jellemzőre történő hivatkozást, kiegészítve a kifejeződési fokozatát egy százalékos változóval, tudniillik a bejelentett fajta esetében 29%‑kal, a KW 043 referenciafajta esetében 94%‑kal.
Ezen egymást követő helyesbítések után a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító lista szövege a következő:
Az első fokú, a CPVO előtti semmissé nyilvánításra irányuló eljárás
2012. augusztus 28‑án a felperes a beavatkozó részére megadott közösségi növényfajta‑oltalom semmisnek nyilvánítása iránti kérelmet nyújtott be a 2100/94 rendelet 20. cikke értelmében, azon indokkal, hogy a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító lista egymást követő helyesbítései alátámasztják, hogy az M 02205 fajta nem teljesíti a „megkülönböztethetőség” feltételét az említett rendelet 7. cikkének (1) bekezdése értelmében. A felperes pontosabban azon tényt vitatta a CPVO‑hoz benyújtott kérelem alapjául szolgáló okokat megjelölő beadványban, hogy a fent említett helyesbítéseket követően az M 02205 és a KW 043 fajta közötti egyetlen különbség a „csírázás” jellemző kifejeződési fokozatának százalékarányában mutatkozik meg, mely fokozat az M 02205 fajta esetében 29%, míg a KW 043 fajta esetében 94%. E körülmény következtében e jellemzőnek a bejelentett fajta megkülönböztethetőségére vonatkozó következtetés céljából történő kiválasztása nem volt megfelelő, mivel a CPVO által a
Beta vulgaris L. ssp. Vulgaris var. altissima Döll
fajtával kapcsolatban 2001. november 15‑én elfogadott jegyzőkönyv (a továbbiakban: 2001. november 15‑i jegyzőkönyv) 1. mellékletében nyújtott, a jelen esetben alkalmazandó magyarázatoknak megfelelően, egy bejelentett fajta megkülönböztethetősége a „csírázás” jellemzőt illetően csak akkor igazolható, ha kétpontnyi különbség van e fajta és a referenciafajta osztályozása között, és a jelen esetben kétségtelenül nem ez a helyzet áll fenn.
2013. május 13‑án, – mivel bizonyítást nyert, hogy a fent említett helyesbítéseket követően az M 02205 és a KW 043 fajta közötti különbség kizárólag a „csírázás” jellemző kifejeződési fokozatának százalékarányában mutatkozik meg – a CPVO megkereste a vizsgálóhivatalt, és annak megvizsgálását kérte, hogy a „csírázás” jellemző az egyetlen olyan jellemző‑e, amely az említett fajták közötti különbségtételt alátámasztja, vagy más ilyen jellegű jellemzőket is figyelembe vettek a szakmai vizsgálat elkészítése során.
2013. május 14‑én a vizsgálóhivatal megküldte a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító lista naprakész változatát, amely új jellemzőket tartalmazott, melyek a vizsgálóhivatal szerint alkalmasak az érintett fajták közötti különbségtétel igazolására. A szóban forgó változat a következőket tartalmazta:
Ezen elemekre tekintettel 2013. május 16‑án a CPVO a törlési eljárásban résztvevő feleket arról tájékoztatta, hogy az M 02205 fajta különbözik valamennyi közismert fajtától a 2100/94 rendelet 7. cikke értelmében. Kifejtette egyebek mellett, hogy a jellemzők tekintetében bekövetkezett változás annak volt betudható, hogy a különböző vizsgálóhivataloknak eltér a gyakorlata mind a megkülönböztethetőségről szóló jelentések készítésének módját, mind a bejelentett fajta megkülönböztethető jellegének alátámasztása szempontjából relevánsnak talált jellemzők kiválasztását illetően. Egyébiránt a CPVO pontosan az egyes vizsgálóhivatalok eltérő gyakorlata alapján indokolta a „csírázás” jellemző kiválasztását. Ugyanakkor amikor megállapítást nyer, hogy e jellemző nem alkalmas a megkülönböztethetőségre vonatkozó megállapítás igazolására, azt végül törölték a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító lista végleges, 2013. szeptember 9‑én készített változatában szereplő jellemzők listájából. E változat a következőképpen került megfogalmazásra:
A megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító lista különböző módosításai miatt a felperes a CPVO előtti tárgyalás során tett szóbeli észrevételeiben kiegészítő érveket adott elő, annak bizonyítása érdekében, hogy a vitatott közösségi növényfajta‑oltalom megadásának időpontjában az M 02205 fajta nem volt a KW 043 referenciafajtától megkülönböztethető.
A felperes többek között azt állította, hogy a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító lista utolsó előtti és utolsó változata értelmében a benne feltüntetett, a KW 043 és a Dieck 3903 referenciafajtákra vonatkozó kifejeződött jegyek nem a 2003‑ban és 2004‑ben végzett összehasonlító fajtatermesztések eredményein alapulnak, hanem az említett fajtáknak a közösségi növényfajta‑oltalmuk megadásának időpontjában megállapított hivatalos fajtaleírásából lettek átvéve. A felperes szerint e gyakorlat nem csupán elfogadhatatlan, hanem jogellenes is, mivel az ellentétes valamennyi e területre vonatkozó szabálynak, melyek értelmében egy bejelentett fajta megkülönböztethetőségét kizárólag a bejelentett fajta bejegyzése iránti kérelmet követő két önálló vegetációs ciklus során végzett, összehasonlító fajtatermesztésekből származó adatokra lehet alapítani. Véleménye szerint egyetlen magyarázat lehetséges a CPVO határozatának indokolására: az M 02205 fajta megkülönböztethetőségére vonatkozó következtetést a KW 043 és a Dieck 3903 referenciafajták hivatalos leírására alapították. E magyarázat szerint a „levéllemez színe” és a „csírázás” jellemzőknek a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító listából való kikerülését követően a 2003‑ban és 2004‑ben végzett összehasonlító fajtatermesztések eredményein alapuló adatok egyike sem igazolta a bejelentett fajta megkülönböztethetőségét.
Az ezzel kapcsolatos valamennyi kétely eloszlatására a felperes 2013. május 23‑án kérte a CPVO‑t, hogy bocsássa rendelkezésére a vizsgálóhivataltól származó, az M 02205 fajta iratait érintő valamennyi dokumentumot. 2013. június 5‑i levelében a CPVO válaszolt a felperes kérésére, azonban annak csak részlegesen tett eleget, kizárólag a 2003‑ban és 2004‑ben szakmai szempontok szerinti végzett vizsgálatok során megvizsgált fajták listáját küldve meg, amint azokat a CPVO számára a vizsgálóhivatal megküldte.
A felperes több kiegészítő információkérést terjesztett a CPVO elé az említett fajtatermesztések eredményeinek megismerése céljából. E kérelmeket azonban nem koronázta siker a CPVO előtti igazgatási eljárás során, azon indokkal, hogy ezen adatokat a vizsgálóhivatalnak kell megőriznie. A CPVO csupán 2015. március 2‑án küldte meg a felperesnek az említett fajtatermesztések eredményeit.
2013. szeptember 23‑án hozott PNN 010 határozatával a CPVO elutasította a felperes által a 2100/94 rendelet 20. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében benyújtott semmissé nyilvánítás iránti kérelmet, azon indokkal, hogy az M 02205 fajta egyértelműen eltér a referenciafajtáktól, köztük a KW 043 fajtától. Kifejtette, hogy a végleges jelentés kiadásának időpontjában a vizsgálóhivatal tudomással bírt a bejelentett fajtával kapcsolatos valamennyi jellemző megfelelő kifejeződött jegyeiről, és ennélfogva a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító listában található átírási hibák nem befolyásolták az említett fajta megkülönböztethetőségére vonatkozóan tett megállapítást; e körülményt egyébiránt a vizsgálóhivatal is megerősítette.
A CPVO szerint a bejelentett fajta egyértelműen megkülönböztethető valamennyi közismert cukorrépafajtától, több jellemző alapján is. E tekintetben először is a CPVO arra emlékeztetett, hogy a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító lista 2013. május 14‑i naprakész változata megerősítette az M 02205 fajtának a KW 043 referenciafajtától való megkülönböztethetőségét négy másik jellemző alapján. Ezt követően úgy érvel, hogy azon tény, miszerint a „csírázás” jellemzőt eredetileg a relevanciájának hiánya ellenére azért említette a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító lista, hogy megalapozza a bejelentett fajta megkülönböztethetőségét, jóllehet sajnálatos, nem hat ki a végleges megállapításra. Ez még annál is inkább igaz, mivel a vizsgálóhivatalok csupán fakultatív módon, tájékoztatási céljából küldenek megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító listát. Végül a CPVO kifejti, hogy amikor felismerte, hogy a „csírázás” jellemző nem tekinthető olyan releváns jellemzőnek, amelyet a jelentésben kellene említeni, felkérte a vizsgálóhivatalt, hogy más jellemzőt válasszon – és nem, ahogyan azt a felperes állítja, „további” és „új” jellemzőket –, olyat, amelyet megfigyeltek az összehasonlító fajtatermesztések során, és amely lehetővé tenné a bejelentett fajta megkülönböztethetőségének releváns módon való szemléltetését.
A fentiek alapján a CPVO elutasította a vitatott közösségi növényfajta‑oltalom semmissé nyilvánítását.
A CPVO fellebbezési tanácsa előtti eljárás
2013. október 4‑én a felperes a 2100/94 rendelet 67–72. cikke alapján a semmissé nyilvánítás iránti kérelmét elutasító határozattal szemben fellebbezést nyújtott be a CPVO fellebbezési tanácsa előtt.
A fellebbezés alapjául szolgáló okokat megjelölő beadványban a felperes többek között kétségét fejezte ki a KW 043 referenciafajtával kapcsolatos, a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító lista utolsó előtti és utolsó változatában szereplő adatok eredetét illetően.
A felperes, amint a CPVO előtti első fokú eljárásban, itt is megismételte azon állítását, mely szerint az M 02205 fajta megkülönböztethetőségét a KW 043 és a Dieck 3903 referenciafajták tekintetében állapították meg, nem összehasonlító fajtatermesztés alapján gyűjtött anyagok alapján, hanem valószínűsíthetően a referenciafajták oltalomokirataiban szereplő, különböző időszakokban, azaz a KW 043 fajta esetében 2001‑ben és 2002‑ben, a Dieck 3903 fajta esetében 2002‑ben és 2003‑ban végzett összehasonlító fajtatermesztéseket követően megszerzett jegyek alapján állapították meg. E tekintetben a felperes kifejti, hogy a KW 043 fajtához a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító listában kapcsolódó kifejeződött jegyek megegyeznek az említett fajta hivatalos leírásában említettekkel. A vizsgálóhivatalok nem vitatják, hogy tekintettel arra, hogy a cukorrépa sajátos jellemzőinek kifejeződött jegyeit rendkívül nagy mértékben befolyásolják a külső tényezők, különböző években végzett összehasonlító fajtatermesztéseket követően azonos kifejeződött jegyek valószínűsége rendkívül csekély.
A megtámadott határozat
2014. november 26‑i A 010/2013. sz. határozatával (a továbbiakban: megtámadott határozat) a fellebbezési tanács mint megalapozatlant elutasította a felperes fellebbezését, úgy találva többek között, hogy a felperes túlértékelte a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító lista jelentőségét, amit a közösségi növényfajta‑oltalom „alapelemének” minősít, míg valójában e dokumentum csak az összehasonlító fajtatermesztések eredményeiből következő kiegészítő információkat tartalmaz. Ennélfogva azon tény, hogy e dokumentumot háromszor helyesbítették, nem vonja maga után a vitatott közösségi növényfajta‑oltalom semmisségét.
Az összehasonlító fajtatermesztéseket illetően a fellebbezési tanács úgy találta, hogy a felperes csupán azt állítja, hogy nem került sor a bejelentett fajta és a referenciafajták közötti közvetlen összehasonlításra. A fellebbezési tanács, miután megállapította, hogy a fajták ilyen közvetlen összehasonlítása az ezen termesztések keretében „alapszabálynak” minősül, úgy találta, hogy a jelen esetben erre sor került, amint azt C., a vizsgálóhivatal szakértője megerősítette a fellebbezési tanács előtti tárgyalás folyamán.
A fellebbezési tanács egyébiránt kifejtette, hogy a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító listában szereplő adatok csak a bejelentett fajta és a hozzá leginkább hasonlónak tekintett fajták közötti összehasonlító fajtatermesztések eredményeiből származhatnak. E tekintetben először is kifejtette, hogy a kifejeződött jellemzőkre gyakorolt környezeti hatások miatt a bejelentett fajtákat nem lehet korábban dokumentált és összegyűjtött eredményekkel összehasonlítani. Az alapszabály értelmében ugyanis a közösségi növényfajta‑oltalom megadásának előfeltételét képezi az összehasonlító fajtatermesztések keretében a bejelentett fajtának a referenciafajtákkal való közvetlen összehasonlítása. A fellebbezési tanács ezt követően rámutatott arra, hogy az előtte folytatott tárgyalás során a vizsgálóhivatal elbírálója megerősítette azon tényt, miszerint a jelen esetben megtörtént az élő anyagok e közvetlen összehasonlítása. Végül a fellebbezési tanács megállapította, hogy a CPVO és a vizsgálóhivatal helyesen, a 2001. november 15‑i jegyzőkönyvnek megfelelően folytatták le a vizsgálati eljárást.
A felperes azon érvét illetően, mely azt kifogásolja, hogy a CPVO nem küldte meg számára a 2003‑ban és 2004‑ben végzett összehasonlító fajtatermesztések rögzített eredményeit, a számos erre irányuló hozzáférési kérelem ellenére, a fellebbezési tanács úgy találta, hogy ezen adatokat a vizsgálóhivatalnak kell megőriznie. Ennélfogva arra a következtetésre jutott, hogy a hozzáférés említett megtagadásával kapcsolatos körülményeket semmilyen érthetetlen indok nem övezte, azok csupán valószínűleg a CPVO és a vizsgálóhivatal közötti félreértés eredményei.
A felek kérelmei
A felperes azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
semmisítse meg a megtámadott határozatot;
–
módosítsa az említett határozatot, semmisnek nyilvánítva az UE 15118. számon bejegyzett közösségi növényfajta‑oltalmat;
–
a CPVO‑t kötelezze a költségek – köztük a beavatkozó fél költségeinek – viselésére.
A CPVO azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
utasítsa el a keresetet;
–
kötelezze a felperest a költségek viselésére;
–
másodlagosan, amennyiben hely ad a fellebbezési tanács határozatával szembeni keresetnek, rendelkezzen úgy, hogy a CPVO csupán saját költségeit viseli a Törvényszék eljárási szabályzata 190. cikke (1) bekezdésének megfelelően.
A beavatkozó fél azt kéri, hogy a Törvényszék:
–
a keresetet teljes egészében utasítsa el;
–
kötelezze a felperest a beavatkozó részéről felmerült költségek viselésére;
–
másodlagosan, utasítsa el a megtámadott határozat megváltoztatására irányuló kérelmet, utalja vissza az ügyet a fellebbezési tanács elé, és a CPVO‑t kötelezze a beavatkozó részéről felmerült költségek viselésére.
A jogkérdésről
Az elfogadhatóságról
A beavatkozó a Törvényszékhez benyújtott beavatkozási beadvány és viszonválasz keretében úgy érvel először is, hogy a kereset nem elfogadható, mivel a felperes nem a 2100/94 rendelet 20. cikke (1) bekezdésének a) pontjára alapította jogalapjait, ami pedig az egyetlen jogalap, amely a közösségi növényfajta‑oltalmak semmissé nyilvánítása céljából alkalmazható.
Ezt követően a beavatkozó úgy véli, hogy elfogadhatatlannak kell nyilvánítani a 15–18. mellékleteket, melyeket először a válaszhoz csatolva nyújtottak be, amennyiben a felperes nem indokolta meg az említett mellékletek késedelmes benyújtását.
Végül a beavatkozó fél felrója a felperesnek, hogy nem egyértelmű és világos választ nyújtott be, megsértve ezzel az ítélkezési gyakorlatból adódó követelményeket. Különösen úgy érvel, hogy a felperes által felhozott érvek nem logikus és rendszert alkotó módon kerültek megfogalmazásra, hanem azok oly mértékben keresztezik és fedik át egymást, hogy a beavatkozó számára lehetetlen volt bizonyossággal meghatározni, hogy a felperes lényegében mit kíván megcáfolni. A beavatkozó fél ennélfogva a Törvényszékre bízza annak értékelését, hogy a válasz tekinthető‑e elfogadhatatlannak a fent említett hiányosságok okán.
A felperes által a tárgyalás során benyújtott dokumentumra vonatkozóan a beavatkozó fél a Törvényszék Hivatalához 2017. június 20‑án benyújtott írásbeli észrevételeiben vitatja a felperes által az említett alkalommal benyújtott kiegészítő bizonyítékok elfogadhatóságát, azon indokkal, hogy azokat nem nyújtotta be a fellebbezési tanács előtt.
A felperes vitatja a beavatkozó fél által előterjesztett érveket.
Elsősorban a beavatkozó félnek a 2100/94 rendelet 20. cikke (1) bekezdésének a) pontjára való hivatkozás hiányára vonatkozó állítását illetően meg kell jegyezni először is, hogy nincs előírva az, hogy a félnek kifejezetten hivatkoznia kell azokra a rendelkezésekre, amelyekre az általa felhozott jogalapokat alapítja. Elegendő, ha e fél kérelmének tárgya, valamint azon főbb ténybeli és jogi elemek, amelyekre a kérelmét alapítja, a keresetlevélben kellőképpen világosan kifejtésre kerülnek (lásd: 2013. január 15‑iGigabyte Technology kontra OHMI ‑ Haskins (Gigabyte) ítélet,
T‑451/11
, nem tették közzé,
EU:T:2013:13
,
28.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Ezen ítélkezési gyakorlat értelemszerűen alkalmazandó a kereset jogalapjainak alapjául szolgáló rendelkezésekre való hivatkozásban való tévedés esetében is (lásd: 2013. január 15‑iGigabyte Technology kontra OHMI ‑ Haskins (Gigabyte) ítélet,
T‑451/11
, nem tették közzé,
EU:T:2013:13
,
–
30.
pont).
Mindenesetre meg kell állapítani, hogy a felperes nem követett el hibát, amikor a Törvényszék előtti keresetét az EUMSZ 263. cikkre és a 2100/94 rendelet 73. cikkére alapította, és nem az említett rendelet 20. cikke (1) bekezdésének a) pontjára. A 2100/94 rendelet 20. és 73. cikkének megfogalmazásából kitűnik, hogy míg az első rendelkezés felsorolja azon eseteket, amikor a CPVO semmisnek kell, hogy nyilvánítson egy közösségi növényfajta‑oltalmat, valamint az ilyen semmisnek nyilvánítással járó következményeket, a második rendelkezés az uniós bíróság előtt a fellebbezési tanácsok határozataival szemben indított megsemmisítés iránti kereset esetén alkalmazandó. Ennélfogva a felperes helyesen alapította a jelen keresetet az említett rendelet 73. cikkére. Következésképpen el kell utasítani a beavatkozó fél azon állítását, mely szerint a kereset elfogadhatatlan, mivel nem hivatkozott kifejezetten a 2100/94 rendelet 20. cikke (1) bekezdésének a) pontjára.
Másodsorban a beavatkozó fél azon állítását is el kell utasítani, mely szerint a válasz nem kellően egyértelmű és világos. A felperes által a válaszban előadott érvelés ugyanis kellően világos és érthető, amit egyébként azon tény is alátámaszt, hogy a CPVO bemutatta ezen érvelés részletes összefoglalóját, anélkül hogy megemlített volna esetleges értelmezési nehézségeket.
Végül a Törvényszék később értékeli, hogy szükséges‑e a beavatkozó fél arra vonatkozó érvelésével kapcsolatban állást foglalni, hogy elfogadhatatlanok a felperes által először a válaszhoz csatolt 15–18. mellékletek, illetve a felperes által a Törvényszék előtti tárgyalás során benyújtott kiegészítő bizonyítékok.
Az ügy érdeméről
Az első, a megtámadott határozat részleges megsemmisítésére irányuló kereseti kérelemről
Keresete alátámasztása érdekében a felperes három jogalapra hivatkozik. Elsősorban lényegében úgy érvel, hogy a fellebbezési tanács tévesen vélte úgy, hogy az M 02205 fajta megkülönböztethető a KW 043 referenciafajtától. Meglátása szerint a megtámadott határozatot a 2100/94 rendelet 6. és 7. cikkét megsértve fogadták el, mivel jelen esetben nem teljesül az az alapvető feltétel, amely szerint a közösségi növényfajta‑oltalomra bejelentett növényfajtának „megkülönböztethetőnek” kell lennie a referenciafajtáktól. Másodsorban a felperes úgy látja, hogy a fellebbezési tanács megsértette a jogbiztonság és a bizalomvédelem elvét, amikor úgy találta, hogy a CPVO visszaható hatállyal módosíthatja a közösségi növényfajta‑oltalom megadásának indokolásához alkalmazott jellemzőket. Ezzel kapcsolatban a felperes a fellebbezési tanács által a 2100/94 rendelet 87. cikke (4) bekezdésének értelmezése során elkövetett jogi hibára is hivatkozik.
Harmadsorban, harmadik jogalapjának keretében a felperes lényegében azt állítja, hogy a fellebbezési tanács az átláthatóság elvét és az iratbetekintési jogot megsértve fogadta el a megtámadott határozatot. E tekintetben három kifogást hoz fel.
Először is, a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító lista utolsó előtti és utolsó változatának fényében a felperes arra hivatkozik, hogy a jelen esetben megsértették azt a kötelezettséget, amely szerint a bejelentett fajtának a referenciafajtákkal való összehasonlítását a fajták összehasonlító termesztéseiből származó adatokra kell alapozni.
Másodszor, a felperes azt állítja, hogy a vizsgálati eljárást nem átlátható módon folytatták le, minthogy az igazgatási eljárás során a CPVO számos kérelem ellenére sem közölte vele azokat a dokumentumokat, amelyek a vizsgálóhivatal által 2003‑ban és 2004‑ben végzett összehasonlító fajtatermesztések eredményeit tartalmazták, és amelyek lehetővé tették volna a fenti 44. pontban említett kötelezettség betartásának ellenőrzését. Ugyanezen okokból a felperes hivatkozik az iratbetekintési jog megsértésére is.
Harmadszor, a felperes lényegében kifogásolja, hogy a fellebbezési tanács nem folytatta le a szükséges ellenőrzéseket, annak ellenére, hogy a felperes bizonyítékokat szolgáltatott a vizsgálóhivatal által elkövetett hibákról, ehelyett a tanács megelégedett C. szóbeli nyilatkozataival, amelyek szerint sor került összehasonlító, vizsgálati célú fajtatermesztésekre 2003‑ban és 2004‑ben. Ily módon eljárva a fellebbezési tanács megsértette az Európai Unió Alapjogi Chartája 41. cikkének (1) bekezdéséből következő részrehajlás‑nélküliség követelményét.
Először a felperes harmadik jogalapját kell megvizsgálni, közelebbről az e jogalapot alátámasztó első és harmadik kifogást.
Amint a fenti 44. pontban kifejtésre került, az első kifogása keretében a felperes különösen azt állította, hogy a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító lista utolsó előtti és utolsó naprakésszé tett változatai szerint az M 02205 fajta megkülönböztethetőségét részben a 2003‑ban és 2004‑ben végzett összehasonlító fajtatermesztéseken kívül gyűjtött adatokra alapították, figyelmen kívül hagyva az alkalmazandó szabályokat, amelyek szerint a bejelentett fajta referenciafajtával történő összehasonlítása során kizárólag összehasonlító fajtatermesztésekből származó adatokat lehet alapul venni.
Pontosabban, a felperes kétségeit fejezi ki azon jellemzők eredetével kapcsolatban, amelyeket a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító lista legutóbbi változataiba foglaltak bele a KW 043 referenciafajtát illetően. E tekintetben a felperes azt állítja, hogy az ez utóbbi változatokban feltüntetett kifejeződött jegyek aprólékos vizsgálata azt mutatta a KW 043 fajta tekintetében, hogy az említett kifejeződött jegyek azonosak a KW 043 fajtának a 2000‑es és 2001‑es összehasonlító fajtatermesztéseket követően megállapított 2002‑es hivatalos fajtaleírásában megjelölt adatokkal. Márpedig egy ilyen egybeesés igen valószínűtlen, tekintettel arra, hogy az évszakok milyen hatást gyakorolhatnak a fenotípusos kifejeződésekre.
A felperes arra a következtetésre jut, hogy a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító lista utolsó előtti és utolsó változatában foglalt, a KW 043 referenciafajtára vonatkozó információk nem összehasonlító fajtatermesztésekből származnak, hanem az említett referenciafajtának az e fajta közösségi növényfajta‑oltalomban való részesítésekor megállapított hivatalos leírását veszik át.
A felperes nem vitatja, hogy 2003‑ban és 2004‑ben összehasonlító fajtatermesztésekre került sor. Ugyanakkor, a harmadik kifogás keretében különösen azt kifogásolja, hogy a felperes által szolgáltatott bizonyítékok ellenére a CPVO fellebbezési tanácsa megelégedett a vizsgálóhivatal szakértője, C. szóbeli nyilatkozataival, anélkül, hogy a legcsekélyebb ellenőrzést lefolytatta volna e hivatal állítólagos hibáit illetően.
A CPVO vitatja a felperes érveit. Először is lényegében azt állítja, hogy a felperes szerint a vizsgálóhivatal nem közvetlenül hasonlította össze a bejelentett fajtát a referenciafajtával. E tekintetben kifejti, hogy a felperes fellebbezési tanács előtti tárgyalás során felhozott érveivel ellentétben a szakmai szempontok szerinti elemzést végző vizsgálóhivatali szakértő a jelen esetben megerősítette egyfelől, hogy az M 02205 fajta vizsgálatára a 2001. november 15‑i jegyzőkönyv szerint került sor, és másfelől, hogy a bejelentett fajtát valamennyi referenciafajtával összehasonlították a fajtatermesztések két egymást követő ciklusában.
Ezenfelül a CPVO azt állítja, hogy a fellebbezési tanácsnak nem volt oka megkérdőjelezni az előtte folyó tárgyaláson a szakmai szempontok szerinti vizsgálat lefolytatását érintően C. által tett nyilatkozatok megbízhatóságát, sem azoknak C. általi megerősítését, miszerint az M 02205 fajtát összehasonlító fajtatermesztések során, közvetlenül hasonlították össze az összes többi közismert cukorrépafajtával.
A beavatkozó azt állítja lényegében, hogy a felperes szerint a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító lista utolsó változatában a KW 043 fajtára vonatkozó információk nem a 2003‑ban és 2004‑ben végzett összehasonlító fajtatermesztésekből származnak, azonban ezt a felperes nem bizonyította. Márpedig, a 2015. május 21‑iSchräder kontra CPVO ítéletből (
C‑546/12 P
,
EU:C:2015:332
,
57.
pont) az következik, hogy a növényfajta oltalom semmissé nyilvánítását kérő félnek kell azon érdemi bizonyítékokat és ténybeli elemeket szolgáltatnia, amelyek alkalmasak komoly kételyek megalapozására a vitatott növényfajta oltalom odaítélésének jogszerűsége vonatkozásában. Ennélfogva a felperes nem terjesztette elő azokat a bizonyítékokat, amelyek bemutatására köteles volt.
Ezzel kapcsolatban először is emlékeztetni kell arra, hogy a 2100/94 rendelet 20. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében a CPVO a közösségi növényfajta‑oltalmat semmisnek nyilvánítja, amennyiben megállapításra kerül, hogy a 7. vagy a 10. cikkben megállapított feltételek a közösségi növényfajta‑oltalom megadása időpontjában nem teljesültek. A 7. cikk (1) bekezdése a következőképpen szól: „Valamely fajtát megkülönböztethetőnek kell tekinteni, ha egy adott genotípusból vagy genotípusok kombinációjából kifejeződött jellemzőiben egyértelműen eltér bármely más, az 51. cikknek megfelelően meghatározott bejelentési napon közismert fajtától.”
Egyebek mellett rá kell mutatni arra, hogy a Bíróság e tekintetben kifejtette: az említett rendelet 6. cikke értelmében a közösségi oltalom megadásának elengedhetetlen feltételei a különösen a megkülönböztethetőséghez kapcsolódó feltételek. Következésképpen e feltételek hiányában a megadott oltalom jogellenes, és annak semmissé nyilvánítása közérdeket szolgál (2015. május 21‑iSchräder kontra CPVO ítélet,
C‑546/12 P
,
EU:C:2015:332
,
52.
pont).
A Bíróság azt is kimondta, hogy a CPVO széles mérlegelési jogkörrel rendelkezik valamely növényfajta oltalomnak a 2100/94 rendelet 20. cikke értelmében vett semmissé nyilvánítása tekintetében. Tehát kizárólag az annak kapcsán felmerült komoly kételyek igazolhatják az oltalom alatt álló növényfajtának a 2100/94 rendelet 20. cikke alapján történő, semmissé nyilvánításra irányuló eljárás útján való újbóli vizsgálatát, hogy teljesültek‑e az említett rendelet 7. vagy 10. cikkében kimondott feltételek az ugyanezen rendelet 54. és 55. cikkében előírt vizsgálat időpontjában (lásd ebben az értelemben: 2015. május 21‑iSchräder kontra CPVO ítélet,
C‑546/12 P
,
EU:C:2015:332
,
56.
pont).
Ezen összefüggésben a növényfajta‑oltalom semmissé nyilvánítását kérő harmadik félnek kell azon érdemi bizonyítékokat és ténybeli elemeket szolgáltatnia, amelyek alkalmasak komoly kételyek megalapozására az említett rendelet 54. és 55. cikkében előírt vizsgálat elvégzését követően megadott növényfajta‑oltalom odaítélésének jogszerűsége vonatkozásában (lásd ebben az értelemben: 2015. május 21‑iSchräder kontra CPVO ítélet,
C‑546/12 P
,
EU:C:2015:332
,
57.
pont).
A felperesnek kell tehát semmissé nyilvánítási kérelmének alátámasztására olyan érdemi bizonyítékokat vagy ténybeli elemeket szolgáltatnia, amelyek komoly kételyeket támaszthatnak a fellebbezési tanácsnak a jelen ügyben odaítélt növényfajta‑oltalom jogszerűségére vonatkozó felfogásában.
Következésképpen meg kell vizsgálni, hogy a felperes által a fellebbezési tanács előtt e tekintetben előterjesztett bizonyítékok elegendőek‑e ahhoz, hogy komoly kételyeket támasszanak a tanács felfogásában, és ennélfogva alkalmasak‑e arra, hogy indokolják az M 02205 fajta újbóli vizsgálatát a 2100/94 rendelet 20. cikke (1) bekezdésnek a) pontján alapuló semmissé nyilvánítási eljárás útján.
E kérdés megválaszolásához először is ellenőrizni kell a szóban forgó szabályozás által az adott növényfajta megkülönböztethetőségének alapjául szolgáló kifejeződött jegyek kidolgozását illetően előírt követelményeket. Ezt követően azt kell áttekinteni, hogy a felperes által e tekintetben megfogalmazott érvek komoly kételyeket támaszthatnak‑e a fellebbezési tanács felfogásában. Végül meg kell vizsgálni, hogy a fellebbezési tanács megfelelően teljesítette‑e kötelezettségeit e komoly kételyek meglétének fényében.
Először is, ami a szóban forgó szabályozás által támasztott követelményeket illeti, rá kell mutatni arra, hogy a 2100/94 rendelet 56. cikkének (2) bekezdése szerint a szakmai szempontok szerinti vizsgálatokat az igazgatási tanács által kiadott iránymutatásoknak, valamint a CPVO utasításainak megfelelően kell elvégezni. E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a széles mérlegelési jogkör, amellyel a CPVO a feladatai ellátása során rendelkezik, nem teszi lehetővé számára, hogy figyelmen kívül hagyja a szakmai szempontok szerinti vizsgálatok lefolytatására vonatkozó szakmai szabályokat, anélkül hogy ne sértené meg a megfelelő ügyintézés kötelezettségét, valamint az őt terhelő gondossági és pártatlansági kötelezettséget. Ezen túlmenően e szabályoknak – a CPVO‑ra nézve is – kötelező jellegét megerősíti a 2100/94 rendelet 56. cikkének (2) bekezdése, amely előírja, hogy a szakmai szempontok szerinti vizsgálatokat ezeknek megfelelően kell lefolytatni (2017. június 8‑i, Schniga kontra CPVO ítélet,
C‑625/15 P
,
EU:C:2017:435
,
79.
pont).
Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni először is, hogy a fent említett 56. cikk (2) bekezdésének megfelelően a CPVO elfogadta a 2001. november 15‑i jegyzőkönyvet, annak érdekében, hogy megállapítsa a szakmai szempontok szerinti vizsgálatra alkalmazandó iránymutatásokat és a Beta vulgaris L. ssp. Vulgaris var. altissima Döll cukorrépafajba tartozó fajták nyilvántartásba vételére vonatkozó feltételeket. Az említett jegyzőkönyv „Vizsgálandó anyagok” (material to be examined) című III.2 pontja és „A kísérlet kialakítása és termesztési feltételek” (trial designs and growing conditions) című III.5 pontja értelmében a bejelentett fajtákat és a referenciafajtákat közvetlenül, a termesztés során kell összehasonlítani, általában legalább két független vegetációs ciklus alatt. Végezetül, a megtámadott határozatban a fellebbezési tanács maga is hangsúlyozta e követelmény betartásának fontosságát, amely követelmény megfogalmazása szerint előfeltétele a közösségi növényfajta‑oltalom megadásának (lásd a fenti 28. pontot).
Ebből következik, hogy a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító listában szereplő kifejeződött jegyeknek, amelyek alapján egy bejelentett fajta megkülönböztethetősége megállapítható, meg kell felelniük a bejelentett fajta közösségi növényfajta‑oltalmi bejelentésének benyújtását követő két, éves vegetációs ciklus végzett összehasonlító fajtatermesztések nyomán gyűjtött jegyeknek.
Másodszor, a felperes által felhozott érveket illetően, az ügy irataiból kitűnik, hogy a fellebbezési tanács előtt a felperes arra hivatkozott, hogy a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító listán a KW 043 fajtához társított, kifejeződött jegyek azonosak voltak az említett fajta hivatalos leírásában szereplő jegyekkel, ami szerinte azt a feltevést támasztja alá, hogy e jegyek az említett hivatalos leírásból származnak, és nem a 2003‑ban és 2004‑ben, a közösségi oltalom M 02205 fajta számára történő odaítélése céljából végzett összehasonlító fajtatermesztésekből. Ezenfelül, a más fajták hivatalos leírásából kinyert konkrét példákat alapul véve a felperes annak igazolására törekedett, hogy nagyon csekély a valószínűsége, hogy egy adott cukorrépafajta évről évre ugyanolyan jegyekkel rendelkezik.
E tekintetben meg kell jegyezni, hogy – amint azt a fenti 18. és 19. pont kiemelte – noha a felperes többször is kérte az M 02205 fajta irataiba való betekintést, beleértve a 2003‑ban és 2004‑ben végzett összehasonlító fajtatermesztések eredményeit is, ez utóbbiakat csak 2015. március 2‑án kapta meg a CPVO‑tól, azaz a megtámadott határozat fellebbezési tanács általi elfogadását követő időpontban. Ennélfogva meg kell állapítani, hogy a felperesnek nem állt módjában más bizonyítékokat alapul venni, mint amelyeket a CPVO fórumai elé terjesztett, azaz a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító listán szereplő adatok és az M 02205, illetve a KW 043 fajta hivatalos leírásában feljegyzett adatok összehasonlítását, továbbá szemléltetésként más fajták hivatalos leírásában használt adatokat.
Ezenkívül a felperes joggal hivatkozhatott a fellebbezési tanács előtt a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító listában szereplő számos hibára, amelyeket a fenti 5–15. pont sorol fel, és amelyek miatt e lista sorozatos helyesbítésére volt szükség, továbbá amelyek alkalmasak voltak arra is, hogy komoly kételyeket támasszanak a fellebbezési tanács felfogásában, legalábbis a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító listára felvett jellemzőknek megfelelő, kifejeződött jegyek megbízhatóságát érintően. Végezetül, az említett helyesbítések késedelmes jellege fogva csak erősítette e kételyeket, lényegében amint azt a felperes a fellebbezési tanács előtt is kiemelte.
A fentieket figyelembe véve úgy kell tekinteni, hogy a felperes érdemi ténybeli elemeket szolgáltatott a fellebbezési tanács előtt, amelyek elegendőek voltak ahhoz, hogy komoly kételyeket támasszanak azon kérdést illetően, hogy a KW 043 referenciafajtához használt adatokat e fajta hivatalos leírásából vették‑e át. A fellebbezési tanácsnak tehát meg kellett volna vizsgálnia ezen állítás megalapozottságát, és abból levonni a következtetéseket a felperes kérelme vonatkozásában.
Végezetül hozzá kell tenni, hogy a Törvényszék írásbeli kérdéseire adott válaszában a CPVO elismerte, hogy a KW 043 referenciafajra vonatkozó, kifejeződött jegyek, amint azok a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító lista utolsó előtti és utolsó változatában szerepelnek, nem a 2003‑ban és 2004‑ben végzett összehasonlító fajtatermesztések nyomán gyűjtött adatoknak feleltek meg, hanem azokat a KW 043 fajta hivatalos fajtaleírásából vették át.
Harmadszor, azon kérdést illetően, hogy a fellebbezési tanács megfelelően teljesítette‑e kötelezettségeit e komoly kételyek fényében, emlékeztetni kell először is arra, hogy a CPVO feladatköre a közösségi növényfajta‑oltalmi bejelentések vizsgálata feltételeinek tudományos és szakmai összetettségével jellemezhető, így ezen feladatainak gyakorlása során széles mérlegelési jogkört kell számára elismerni (lásd: 2012. december 19‑iBrookfield New Zealand és Elaris kontra CPVO és Schniga ítélet,
C‑534/10 P
,
EU:C:2012:813
,
50.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). E széles mérlegelési jogkör különösen kiterjed valamely fajtának a 2100/94 rendelet 7. cikkének (1) bekezdése szerinti megkülönböztethetőségének értékelésére (lásd: 2017. június 8‑iSchniga kontra CPVO ítélet,
C‑625/15 P
,
EU:C:2017:435
,
46.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Másodsorban a CPVO mint európai uniós szerv alá van vetve a gondos ügyintézés elvének, amelynek értelmében gondosan és pártatlanul kell megvizsgálnia minden, a közösségi oltalmi bejelentéssel kapcsolatos tényt, és össze kell gyűjtenie a mérlegelési jogkörének gyakorlásához szükséges valamennyi ténybeli és jogi elemet. Biztosítania kell továbbá az általa folytatott eljárások jó lefolyását és hatékonyságát (2017. december 19‑iBrookfield New Zealand és Elaris kontra CPVO és Schniga ítélet,
C‑625/15 P
,
EU:C:2017:435
,
47.
pont).
Harmadsorban emlékeztetni kell arra, hogy a 2100/94 rendelet 76. cikke előírja, hogy „[a CPVO] az előtte folyó eljárásokban a tényállást hivatalból csak olyan mértékig vizsgálja, amennyire az az 54. és 55. cikk rendelkezései szerint vizsgálandó”.
Végül meg kell állapítani, hogy a Bíróság kimondta, hogy a CPVO előtti eljárások tekintetében a 2100/94/EK tanácsi rendelet alkalmazására vonatkozó végrehajtási szabályok megállapításáról szóló, 2009. szeptember 17‑i 874/2009/EK bizottsági rendelet (
HL 2009. L 251., 3. o.
) 51. cikke alapján a CPVO előtt indított eljárásokkal kapcsolatos rendelkezések a jogorvoslati eljárásokban megfelelően alkalmazandók (2015. május 21‑iSchräder kontra CPVO ítélet,
C 546/12 P
,
EU:C:2015:332
,
46.
pont).
Ily módon, egyfelől, a tények hivatalból való vizsgálatának elvét a fellebbezési tanács előtti ilyen eljárásban is alkalmazni kell (2015. május 21‑iSchräder kontra CPVO ítélet,
C‑546/12 P
,
EU:C:2015:332
,
46.
pont). Másfelől a fellebbezési tanácsot is köti a megfelelő ügyintézés elve, amelynek értelmében az ő feladata gondosan és pártatlanul megvizsgálni valamennyi, az előtte folyó eljárásban releváns jogi és ténybeli elemet.
Jelen esetben a fellebbezési tanács arra szorítkozott, hogy abban a kérdésben foglaljon állást, vajon 2003‑ban és 2004‑ben sor került‑e összehasonlító fajtatermesztésekre, amely körülményt meglátása szerint a vizsgálóhivatal szakértője, C. megerősített a tanács előtti eljárásban. Márpedig, amint az a fenti 25. pontból következik, a felperes fellebbezési tanácshoz benyújtott keresetének indokolásából egyértelműen kiderül, hogy a felperes nem vonta általánosan kétségbe az összehasonlító fajtatermesztések meglétét, hanem konkrétabban azt kérdőjelezte meg, hogy az M 02205 fajta megkülönböztethetőségét az említett fajtatermesztésekből származó eredmények alapján állapították meg. Mindazonáltal rá kell mutatni arra, hogy sem a megtámadott határozatból, sem a fellebbezési tanács előtti tárgyalás jegyzőkönyvéből nem következik, hogy C‑hez intéztek volna az említett tárgyalás során más tárgyra, mint a vizsgálóhivatal által a cukorrépa összehasonlítása során szokásosan követett eljárásra vonatkozó kérdést.
Következésképpen egy ilyen állítás megléte mellett, amelynek megalapozottságát a CPVO később a Törvényszék előtt elismerte, a vizsgálóhivatali szakértő azon állításai, amelyek megerősítik a 2003‑as és 2004‑es összehasonlító vizsgálatok meglétét, nyilvánvalóan nem lehettek elégségesek a fellebbezési tanács számára ahhoz, hogy úgy vélje, a megkülönböztethetőség feltételét az alkalmazandó szakmai szabályoknak megfelelő adatok alapján állapították meg, és ahhoz, hogy a felperes keresetét elutasítsa.
Ezzel szemben élnie kellett volna a 2100/94 rendelet 76. cikke szerint őt megillető, a fenti 74. pontban hivatkozott ítélkezési gyakorlat fényében értelmezendő kiterjedt vizsgálati jogkörrel, hogy meggyőződjön a KW 043 referenciafajtának a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító lista utolsó előtti és utolsó változatában feltüntetett kifejeződött jegyei eredetéről, és hogy ebből levonja a következtetéseket. Az Alapjogi Charta 41. cikkének (1) bekezdésében megfogalmazott megfelelő ügyintézés elve értelmében ugyanis a fellebbezési tanácsnak gondosan és pártatlanul kell megvizsgálnia a szóban forgó közösségi oltalom érvényességének megítélésével kapcsolatos minden körülményt, amelynek a megsemmisítését kérik, és össze kell gyűjtenie a mérlegelési jogkörének gyakorlásához szükséges valamennyi ténybeli és jogi elemet (lásd ebben az értelemben: 2017. június 8‑iSchniga kontra CPVO ítélet,
C‑625/15 P
,
EU:C:2017:435
,
84.
pont).
A fellebbezési tanácsnak tehát meg kellett volna győződnie arról, hogy a megtámadott határozat elfogadásának pillanatában rendelkezett‑e minden releváns elemmel, azaz közelebbről a 2003‑ban és 2004‑ben végzett összehasonlító fajtatermesztések eredményeivel, hogy el tudja dönteni a releváns adatok alapján, hogy az M 02205 fajtának a KW 043 fajtához viszonyított megkülönböztethetőségét az alkalmazandó szakmai szabályoknak megfelelően értékelték‑e.
Márpedig meg kell állapítani, hogy a CPVO elismerte a Törvényszék előtti tárgyaláson, hogy a megtámadott határozat elfogadásakor nem rendelkezett a 2003‑as és 2004‑es összehasonlító fajtatermesztések eredményeivel. Ezeket az adatokat a CPVO csak a megtámadott határozat elfogadását követően kapta meg.
Következésképpen, mivel a fellebbezési tanács nem folytatott megfelelő vizsgálatot, hogy megbizonyosodjon arról, hogy az M 02205 fajtának a referenciafajtákhoz viszonyított megkülönböztethetőségét a 2003‑ban és 2004‑ben végzett összehasonlító fajtatermesztésekből származó adatok alapján állapították meg, nem teljesítette megfelelően kötelezettségeit.
Ezt a következtetést nem vonják kétségbe a CPVO által előterjesztett érvek.
Először is, a Törvényszék írásbeli kérdéseire adott válaszában a CPVO olyan érveket hoz fel, amelyek egyfelől a „gyökérhossz” kritérium utólagos, az első alkalommal a Törvényszék előtt bemutatott, a „legkevésbé szignifikáns különbség”‑nek nevezett tesztre alapított számítási módszerből következő minősítésére vonatkoznak, és másfelől arra, hogy az M 02205 és a KW 043 fajta mindenképpen megkülönböztethető egymástól a 2003‑as és 2004‑es összehasonlító fajtatermesztés eredményei alapján, méghozzá a „levéllemez színe” jellemző alapján.
Amennyiben ezek az érvek a megtámadott határozat jogszerűségének ellenőrzésére vonatkoznak, elegendő emlékeztetni arra, hogy a megtámadott aktusok jogszerűségét csak azon ténybeli és jogi elemekre támaszkodva lehet értékelni, amelyek alapján az adott aktusokat elfogadták, ily módon a Törvényszék nem tehet eleget a CPVO azon kérésének, hogy a megtámadott határozat alapjául szolgáló indoklást véglegesen megváltoztassa (lásd: 2013. november 12‑iNorth Drilling kontra Tanács ítélet,
T‑552/12
, nem tették közzé,
EU:T:2013:590
,
25.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Amennyiben ezek az érvek a Törvényszék megváltoztatásra vonatkozó hatáskörét érintik, emlékeztetni kell arra, hogy a megváltoztatásra vonatkozó hatáskör gyakorlásának főszabály szerint azokra az esetekre kell korlátozódnia, amikor a Törvényszék, miután felülvizsgálta a fellebbezési tanács által megfogalmazott értékelést, a már bizonyított ténybeli és jogi elemek alapján meg tudja állapítani, hogy a fellebbezési tanácsnak milyen határozatot kellett volna hoznia (lásd: 2012. szeptember 18‑iSchräder kontra CPVO – Hansson [LEMON SYMPHONY] ítélet,
T‑133/08, T‑134/08, T‑177/08 és T‑242/09
,
EU:T:2012:430
,
250.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat). Márpedig, mivel a fellebbezési tanács nem értékelte sem a „legkevésbé szignifikáns különbség”‑nek nevezett tesztre számítási módszert, sem a 2003‑as és 2004‑es összehasonlító fajtatermesztés nyomán kapott eredményeket, a Törvényszék nem köteles értékelni ezeket az érveket a megváltoztatásra vonatkozó hatáskörében.
Másfelől, a „levéllemez színe” jellemzőről szólva rá kell mutatni arra, hogy a CPVO ezen érve ellentmond az általa korábban megfogalmazott, a fenti 8. pontban említett megfontolásnak, amelynek értelmében a „levéllemez színe” jellemző nem releváns a bejelentett fajta megkülönböztethetőségével kapcsolatos feltétel megállapítása szempontjából. Ezen érveket tehát mindenképpen el kell utasítani.
Másodsorban a fenti 63. pontban leírt követelményt nem vonhatja kétségbe a CPVO érve, miszerint a megkülönböztethetőségre vonatkozó összehasonlító listákban a referenciafajták tekintetében megadott jegyeknek a „koherencia” okán az említett fajták hivatalos leírását kell átvenniük.
Ennélfogva a harmadik jogalap alátámasztására felhozott első és harmadik kifogás megalapozott. Következésképpen a megtámadott határozatot meg kell semmisíteni, anélkül, hogy a Törvényszéknek állást kellene foglalnia a felperes által az első kereseti kérelme vonatkozásában megfogalmazott többi kifogást és jogalapot illetően.
A második, a megtámadott határozat megváltoztatására irányuló kereseti kérelemről
Második kereseti kérelmében a felperes azt kéri, hogy a Törvényszék változtassa meg a fellebbezési tanács határozatát, és hogy nyilvánítsa semmisnek az UE 15118. számon bejegyzett közösségi növényfajta‑oltalmat.
A CPVO és a beavatkozó vitatják annak lehetőségét, hogy a Törvényszék jelen esetben megváltoztassa a megtámadott határozatot. Ezenfelül a CPVO magát a Törvényszék azon hatáskörét is vitatja, amelynek értelmében állást foglalhat a felperes második kereseti kérelmében. Szerinte amennyiben egy növényfajta 2100/94 rendelet 7. cikke szerinti megkülönböztethetőségének értékelése szakmailag és tudományosan olyannyira összetett, hogy a bírósági felülvizsgálat terjedelmének korlátozása indokolt, a felperes megtámadott határozat megváltoztatására irányuló kérelmét elfogadhatatlannak kell nyilvánítani.
Először is, rá kell mutatni arra, hogy a 2100/94 rendelet 73. cikke (3) bekezdésének egyértelmű szövegére tekintettel a Törvényszék nem csak a megtámadott határozat megsemmisítésére, hanem megváltoztatására is jogosult.
Érdemben emlékeztetni kell arra, hogy a Törvényszék számára biztosított megváltoztatásra vonatkozó hatáskör nem ruházza őt fel azzal a jogkörrel, hogy a CPVO fellebbezési tanácsának értékelését a saját értékelésével váltsa fel, és főleg nem azzal, hogy olyan értékelést fogalmazzon meg, amellyel kapcsolatban e tanács még nem foglalt állást (lásd analógia útján: 2016. július 21‑iApple and Pear Australia és Star Fruits Diffusion kontra EUIPO ítélet,
C‑226/15 P
,
EU:C:2016:582
,
67.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
A megváltoztatásra vonatkozó hatáskör gyakorlásának főszabály szerint tehát azon esetekre kell korlátozódnia, amikor a Törvényszék, miután felülvizsgálta a fellebbezési tanács által megfogalmazott értékelést, a már bizonyított ténybeli és jogi elemek alapján meg tudja állapítani, hogy a fellebbezési tanácsnak milyen határozatot kellett volna hoznia (lásd ebben az értelemben: 2012. szeptember 18‑iLEMON SYMPHONY ítélet,
T‑133/08, T‑134/08, T‑177/08 és T‑242/09
,
EU:T:2012:430
,
250.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Márpedig ebben az esetben meg kell állapítani, hogy a fellebbezési tanács az azon kérdésben való állásfoglalásra szorítkozott, hogy sor került‑e 2003‑ban és 2004‑ben összehasonlító fajtatermesztésekre. Ezzel szemben a fellebbezési tanács nem vizsgálta a felperes azon állítását, miszerint az M 02205 fajta megkülönböztethetőségét a KW 043 referenciafajtára vonatkozó, e fajta hivatalos leírásából származó adatok alapján állapították meg, és nem a 2003‑ban és 2004‑ben végzett összehasonlító fajtatermesztések nyomán nyert eredmények alapján.
A fentiekre figyelemmel meg kell állapítani, hogy a Törvényszék nem végezheti el maga ezt az értékelést. Ennélfogva az ügyet vissza kell utalni a fellebbezési tanács elé, hogy ez utóbbi határozzon a fenti indokok fényében a felperesnek a CPVO azon határozatával szembeni keresete tárgyában, mely határozat elutasította a megsemmisítés iránti kérelmét. A felperesnek a megtámadott határozat megváltoztatására vonatkozó második kereseti kérelmét ennélfogva el kell utasítani.
Tekintettel e megfontolásokra, nem szükséges dönteni a felperes által első alkalommal a válaszban benyújtott 15–18. melléklet és a felperes által a Törvényszék előtti tárgyalás során előterjesztetett új elemek elfogadhatóságáról.
A költségekről
Az eljárási szabályzat 134. cikkének (1) bekezdése alapján a Törvényszék a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte.
Jelen esetben a CPVO és a beavatkozó fél pervesztes lett. Mivel a felperes csak azt kérte, hogy a CPVO‑t kötelezze a Törvényszék a költségek viselésére, egyrészről a CPVO‑t kötelezni kell a saját és a felperes részéről felmerült költségek viselésére, másrészről úgy kell határozni, hogy a beavatkozó fél maga viseli a saját költségeit.

A fenti indokok alapján
A TÖRVÉNYSZÉK (ötödik tanács)
a következőképpen határozott:

1)
A Törvényszék megsemmisíti a Közösségi Növényfajta‑hivatal (CPVO) fellebbezési tanácsának 2014. november 26‑i határozatát (A 010/2013. sz. ügy).

2)
A Törvényszék a keresetet ezt meghaladó részében elutasítja.

3)
A CPVO maga viseli saját költségeit, valamint az Aurora Srl részéről felmerült költségeket.

4)
A SESVanderhave NV maga viseli saját költségeit.

Gratsias
Dittrich
Xuereb
Kihirdetve Luxembourgban, a 2017. november 23‑i nyilvános ülésen.
Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: angol.