CELEX: 62017CJ0339
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Tekstilės pluoštų pavadinimai ir susiję ženklinimo ir žymėjimo reikalavimai
Reglamentas (ES) Nr. 1007/2011
7 ir 9 straipsniai
Gryni tekstilės gaminiai
Daugiapluoščiai tekstilės gaminiai
Ženklinimo arba žymėjimo tvarka

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2011 m. rugsėjo 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1007/2011 dėl tekstilės pluoštų pavadinimų ir susijusio tekstilės gaminių pluoštų sudėties ženklinimo ir žymėjimo, kuriuo panaikinamos Tarybos direktyva 73/44/EEB ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 96/73/EB bei 2008/121/EB (
OL L 272, 2011, p. 1
, klaidų ištaisymas
OL L 243, 2015, p. 13
), 7 straipsnio 1 dalies ir 9 straipsnio 1 dalies išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant
Verein für lauteren Wettbewerb eV
, asociacijos, kurios tikslas – kovoti su nesąžininga konkurencija, ir
Princesport GmbH
dėl tekstilės gaminių, kuriuos
Princesport
reklamuoja ir kuriais prekiauja internetu, ženklinimo arba žymėjimo reikalavimų.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Reglamento Nr. 1007/2011 10 konstatuojamojoje dalyje nurodyta:
„Siekiant užtikrinti, kad visiems vartotojams Sąjungoje būtų prieinama teisinga ir vienoda informacija, pluoštų sudėties ženklinimas arba žymėjimas turėtų būti privalomas. Vis dėlto šiuo reglamentu ekonominės veiklos vykdytojams neturėtų būti užkertamas kelias papildomai nurodyti pluoštų mažų kiekių, į kuriuos reikia atkreipti ypatingą dėmesį, kad būtų išlaikyta pirminė tekstilės gaminio kokybė. Jei gamybos metu nurodyti tekstilės gaminio pluoštų sudėtį yra techniškai sunku, turėtų būti leidžiama etiketėje arba žymenyje nurodyti tik tuos pluoštus, kurie yra žinomi gamybos metu, jeigu jie sudaro tam tikrą gatavo gaminio procentinę dalį.“
Šio reglamento 1 straipsnis suformuluotas taip:
„Siekiant pagerinti vidaus rinkos veikimą ir teikti vartotojams tikslią informaciją, šiuo reglamentu nustatomos taisyklės, reglamentuojančios tekstilės pluoštų pavadinimų naudojimą, susijusį tekstilės gaminių pluošto sudėties ženklinimą ir žymėjimą <…>“
Šio reglamento 4 straipsnyje „Bendrasis reikalavimas tekstilės gaminių tiekimui rinkai“ numatyta:
„Tekstilės gaminiai tiekiami rinkai tik tuo atveju, jei tokie gaminiai yra paženklinti, pažymėti arba prie jų pridedami komerciniai dokumentai laikantis šio reglamento.“
Reglamento Nr. 1007/2011 5 straipsnio 1 dalyje nurodyta:
„Tekstilės gaminių pluoštų sudėčių aprašymui etiketėse ir žymenyse vartojami tik I priede išvardyti tekstilės pluoštų pavadinimai.“
Šio reglamento 7 straipsnyje „Gryni tekstilės gaminiai“ nustatyta:
„1.   Tik tuos tekstilės gaminius, kurie sudaryti tik iš to paties pluošto, galima ženklinti arba žymėti „100 %“, „grynas“ arba „visas“.
Tie ar panašūs terminai nevartojami kitiems tekstilės gaminiams.
2.   Nedarant poveikio 8 straipsnio 3 daliai, taip pat gali būti laikoma, kad tekstilės gaminys sudarytas tik iš to paties pluošto, jeigu jame esantys pašaliniai pluoštai sudaro ne daugiau kaip 2 % jo masės ir jeigu šis kiekis yra pateisinamas tuo, kad pagal gerą gamybos praktiką yra techniniu požiūriu neišvengiamas, o ne pridedamas, kaip įprasta.
Gali būti laikoma, kad iškarštas tekstilės gaminys yra sudarytas tik iš to paties pluošto, jei jame esantys pašaliniai pluoštai sudaro ne daugiau kaip 5 % jo masės, jeigu šis kiekis yra pateisinamas tuo, kad pagal gerą gamybos praktiką yra techniniu požiūriu neišvengiamas, o ne pridedamas, kaip įprasta.“
Šio reglamento 9 straipsnio „Daugiapluoščiai tekstilės gaminiai“ 1 ir 5 dalyse nustatyta:
„1.   Tekstilės gaminys ženklinamas arba žymimas mažėjančia seka nurodant visų sudėtyje esančių pluoštų pavadinimus ir masę procentais.
<…>
5.   Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalies, pluoštai, dar neišvardyti I priede, gali būti žymimi terminu „kiti pluoštai“ iš karto prieš arba po jų nurodytos visos bendros procentinės dalies masėje.“
Reglamento Nr. 1007/2011 14 straipsnio 1 dalyje nurodyta:
„Tekstilės gaminiai ženklinami arba žymimi siekiant nurodyti jų pluoštų sudėtį, kai jie tiekiami rinkai.
Tekstilės gaminių ženklinimas ir žymėjimas turi būti patvarus, lengvai įskaitomas, matomas ir prieinamas, o etiketės atveju, ji turi būti tvirtai pritvirtinama.“
Šio reglamento 16 straipsnyje numatyta:
„1.   Tekstilės gaminį tiekiant rinkai, 5, 7, 8 ir 9 straipsniuose nurodyti tekstilės pluošto sudėties apibūdinimai pateikiami kataloguose ir komercinėje literatūroje, ant pakuotės, etiketėse ir žymenyse taip, kad jie būtų lengvai įskaitomi, matomi, aiškūs ir būtų pateikti vienodais pagal savo dydį, stilių bei šriftą spaudmenimis. Ši informacija turi būti aiškiai matoma pirkinį ketinančiam įsigyti vartotojui, taip pat ir tais atvejais, kai perkama naudojant elektronines priemones.
2.   Prekės ženklai arba įmonės pavadinimas gali būti rašomi iš karto prieš 5, 7, 8 ir 9 straipsniuose nurodytus tekstilės pluošto sudėties apibūdinimus arba iš karto po jų.
<…>
Kita informacija visada nurodoma atskirai.
3.   Ženklinama arba žymima valstybės narės, kurios teritorijoje tekstilės gaminiai teikiami vartotojui, valstybine kalba arba kalbomis, išskyrus atvejus, kai ta valstybė narė nustato kitaip.
<…>“
Vokietijos teisė
Iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad
Verein für lauteren Wettbewerb
remiasi
Gesetz gegen den unlauteren Wettbewerb
(Kovos su nesąžininga konkurencija įstatymas, toliau – UWG) – tiek iki 2015 m. gruodžio 10 d. galiojusios redakcijos (toliau – sena redakcija), tiek po šios datos įsigaliojusios redakcijos (toliau – nauja redakcija) – tam tikrų nuostatų pažeidimu.
UWG (sena redakcija) 4 straipsnio 11 punkte buvo nustatyta:
„Nesąžiningai elgiasi pirmiausia tas, kuris:
<…>
11.   pažeidžia teisės nuostatą, kuria taip pat siekiama reguliuoti veiklą rinkoje jos dalyvių naudai.“
UWG 4 straipsnio 11 punktas buvo pakeistas UWG (nauja redakcija) 3a straipsniu. Šioje nuostatoje numatyta:
„Subjektas, pažeidžiantis teisės nuostatą, kuria taip pat siekiama reguliuoti veiklą rinkoje rinkos dalyvių naudai, vykdo nesąžiningą veiklą, jei pažeidimas gali gerokai pakenkti vartotojų, kitų rinkos dalyvių arba konkurentų interesams.“
UWG 8 straipsnyje nurodyta:
„(1)   Dėl bet kurios neteisėtos komercinės veiklos pagal 3 straipsnį arba 7 straipsnį teismas gali priimti nurodymą nutraukti veiklą ir, esant pavojui, kad ji gali pasikartoti, nurodymą nepradėti vykdyti veiklos arba ją uždrausti. Teisė prašyti uždrausti veiklą atsiranda nuo to momento, kai tokia neteisėta veikla pagal 3 arba 7 straipsnius gali būti pradėta.
<…>
(3)   1 dalyje nurodytus prašymus dėl uždraudimo ar nutraukimo gali pateikti:
<…>
2.
juridinio asmens statusą turinčios asociacijos, skirtos verslo ar savarankiškai dirbančių asmenų profesiniams interesams ginti, jei joms priklauso nemažai įmonių, kurios toje pačioje rinkoje prekiauja tos pačios ar giminingos rūšies prekėmis arba paslaugomis, jei jos pirmiausia dėl savo darbuotojų, turto ir finansinių pajėgumų gali faktiškai vykdyti savo įstatuose nurodytus uždavinius įgyvendindamos verslo ar savarankiškai dirbančių asmenų profesinius interesus ir jei teisės pažeidimas yra susijęs su jų narių interesais;
3.
kompetentingi subjektai, kurie įrodo, kad yra įtraukti į kompetentingų subjektų sąrašą pagal
Unterlassungsklagegesetz
(Ieškinių dėl veiksmų nutraukimo įstatymas) 4 straipsnį arba Europos Komisijos sąrašą pagal 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/22/EB dėl ieškinių dėl uždraudimo ginant vartotojų interesus (
OL L 110, 2009, p. 30
) 4 straipsnio 3 dalį;
<…>“
Nutartyje dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą
Landgericht Köln
(Kelno apygardos teismas, Vokietija) nurodo, kad pagal
Bundesgerichtshof
(Aukščiausiasis Federalinis Teismas, Vokietija) jurisprudenciją Reglamento Nr. 1007/2011 nuostatos, reglamentuojančios tekstilės gaminių ženklinimą, yra skirtos vartotojams apsaugoti, todėl jos laikytinos elgesio rinkoje taisyklėmis, kaip apibrėžta UWG (nauja redakcija) 3a straipsnyje ir UWG (sena redakcija) 4 straipsnio 11 punkte.
Pagrindinė byla ir prejudiciniai klausimai
Verein für lauteren Wettbewerb
manymu, reklamuodama tekstilės gaminius, sudarytus tik iš to paties pluošto, ir jais prekiaudama internetu
Princesport
nesilaiko ženklinimo ar žymėjimo reikalavimų ir taip pažeidžia tam tikras UWG nuostatas ir Reglamento Nr. 1007/2011 5 straipsnio 1 dalį, 9 straipsnio 1 dalį ir 16 straipsnio 1 dalį, todėl ji pareiškė ieškinį šiai bendrovei.
2016 m. liepos 5 d. dėl
Princesport
priimtas sprendimas už akių. Dėl šio sprendimo ji pateikė apeliacinį skundą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui. Tame skunde
Princesport
iš esmės teigia, kad Reglamento Nr. 1007/2011 7 straipsnyje nenustatyta pareigos grynus tekstilės gaminius žymėti žodžiais „grynas“ arba „visas“, o tik nurodyta, kad šiuos gaminius galima žymėti tokiais žodžiais.
Verein für lauteren Wettbewerb
, priešingai, teigia, grynus tekstilės gaminius būtina pažymėti kaip tokius. Šiuo tikslu galima tik pasirinkti vieną iš trijų pateikimo alternatyvų, išvardytų Reglamento Nr. 1007/2011 7 straipsnio 1 dalyje, t. y. žodžių „100 %“, „grynas“ arba „visas“. Taip pat pasakytina, kad Reglamento Nr. 1007/2011 9 straipsnyje įtvirtinta pareiga nurodyti sudėtyje esančių pluoštų masę procentais taikoma ir gaminiams, kurie sudaryti tik iš vieno pluošto. Be to, žodis „grynas“ turėtų būti vartojamas ne kartu su žyma „100 %“, bet tik vietoje jos.
Šiomis aplinkybėmis
Landgericht Köln
(Kelno apygardos teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar [Reglamento Nr. 1007/2011] 7 straipsnio 1 dalis aiškintina taip, kad būtinai reikia pateikti paaiškinimą, jog kalbama apie gryną, tik iš to paties pluošto sudarytą tekstilės gaminį?
2.
Ar būtina naudoti vieną iš trijų [Reglamento Nr. 1007/2011] 7 straipsnyje nurodytų žymų: „100 %“, „grynas“ arba „visas“, o gal šiuo atveju kalbama tik apie pasirenkamą, bet neprivalomą tokių gaminių ženklinimą?
3.
Ar pareiga pagal [Reglamento Nr. 1007/2011] 9 straipsnio 1 dalį ženklinti arba žymėti tekstilės gaminį nurodant visų sudėtyje esančių pluoštų pavadinimus ir masę procentais taip pat taikoma gryniems tekstilės gaminiams, kurie patenka į [Reglamento Nr. 1007/2011] 7 straipsnio taikymo sritį?“
Dėl prejudicinių klausimų
Pirminės pastabos
Pažymėtina, kad tokia situacija, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, kai atitinkami tekstilės gaminiai yra parduodami per elektroninį katalogą, patenka į Reglamento Nr. 1007/2011 taikymo sritį.
Iš tiesų, šio reglamento 16 straipsnio 1 dalyje aiškiai nurodyta, kad tekstilės gaminį tiekiant rinkai, to reglamento 5, 7, 8 ir 9 straipsniuose nurodyti tekstilės pluošto sudėties apibūdinimai pateikiami, be kita ko, kataloguose taip, kad jie būtų lengvai įskaitomi, matomi ir aiškūs. Be to, ši informacija turi būti aiškiai matoma pirkinį ketinančiam įsigyti vartotojui, taip pat ir tais atvejais, kai perkama naudojant elektronines priemones.
Darytina išvada, kad reikalavimai dėl ženklinimo ir žymėjimo, konkrečiai nurodyti Reglamento Nr. 1007/2011 7 ir 9 straipsniuose, taikomi reklamuojant ir parduodant tekstilės gaminius internetu.
Dėl pirmojo klausimo
Pirmuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 1007/2011 7 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad joje įtvirtinta pareiga tokių tekstilės gaminių, kokiais prekiaujama pagrindinėje byloje, etiketėse ar žymenyse nurodyti, kad tai yra gryni tekstilės gaminiai, sudaryti tik iš to paties pluošto.
Šis klausimas susijęs su bendra pareiga ženklinti ar žymėti grynus tekstilės gaminius, siekiant nurodyti jų pluoštų sudėtį.
Šiuo klausimu konstatuotina, kad Reglamento Nr. 1007/2011 7 straipsnio 1 dalyje, pagal kurią „tik tuos tekstilės gaminius, kurie sudaryti tik iš to paties pluošto, galima ženklinti arba žymėti „100 %“, „grynas“ arba „visas“, nenustatyta tokios bendros pareigos, todėl joje nepateikiama atsakymo į pirmąjį klausimą. Iš tiesų šioje nuostatoje, pirma, konkrečiai nurodyta, kas laikoma grynu tekstilės gaminiu, t. y. gaminys, sudarytas tik iš to paties pluošto, ir, antra, nurodyta tokių gaminių ženklinimo ar žymėjimo tvarka.
Vis dėlto reikia išnagrinėti, ar Reglamente Nr. 1007/2011 numatyta bendra pareiga ženklinti arba žymėti grynus tekstilės gaminius, siekiant nurodyti jų pluoštų sudėtį.
Iš tiesų, net jei, vertinant formaliai, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas apribojo savo klausimą Reglamento Nr. 1007/2011 7 straipsnio 1 dalies aiškinimu, ši aplinkybė netrukdo Teisingumo Teismui pateikti nacionaliniam teismui visapusiško Sąjungos teisės išaiškinimo, kuris gali būti naudingas sprendimui jo nagrinėjamoje byloje priimti, neatsižvelgiant į tai, ar šis teismas apie tai užsiminė pateiktame klausime (šiuo klausimu žr. 2016 m. birželio 16 d. Sprendimo Lesar,
C‑159/15
,
EU:C:2016:451
,
punktą ir 2017 m. sausio 18 d. Sprendimo Wortmann,
C‑365/15
,
EU:C:2017:19
,
punktą).
Pirma, pažymėtina, kad bendra pareiga ženklinti ar žymėti tekstilės gaminius, įskaitant grynus tekstilės gaminius, siekiant nurodyti jų pluoštų sudėtį, be abejonės, kyla iš Reglamento Nr. 1007/2011 4 straipsnio ir 14 straipsnio 1 dalies, siejamų su jo 10 konstatuojamąja dalimi.
Iš tiesų to reglamento 4 straipsnyje nustatyta, kad tekstilės gaminiai gali būti tiekiami rinkai tik tuo atveju, jei tokie gaminiai yra paženklinti, pažymėti arba prie jų pridedami komerciniai dokumentai laikantis šio reglamento.
Reglamento Nr. 1007/2011 14 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje aiškiai numatyta, kad „tekstilės gaminiai ženklinami arba žymimi siekiant nurodyti jų pluoštų sudėtį, kai jie tiekiami rinkai“.
Galiausiai šio reglamento 10 konstatuojamoje dalyje pabrėžiama, kad pluoštų sudėties ženklinimas arba žymėjimas „turėtų būti privalomas“.
Antra, pareiga etiketėse ar žymenyse nurodyti atitinkamą tekstilės gaminį sudarantį pluoštą leidžia užtikrinti, kad vartotojams bus pateikta teisinga ir tiksli informacija. Remiantis Reglamento Nr. 1007/2011 1 straipsniu, siejamu su jo 10 konstatuojamąja dalimi, tokios informacijos teikimas visiems vartotojams Europos Sąjungoje yra vienas iš šio reglamento tikslų.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į pirmąjį klausimą reikia atsakyti, kad Reglamento Nr. 1007/2011 4 straipsnio ir 14 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos nuostatos, siejamos su šio reglamento 10 konstatuojamąja dalimi, turi būti aiškinamos taip, kad jose įtvirtinta bendra pareiga ženklinti arba žymėti visus tekstilės gaminius, įskaitant šio reglamento 7 straipsnyje nurodytus tekstilės gaminius, siekiant nurodyti jų pluoštų sudėtį.
Dėl antrojo klausimo
Antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės nori sužinoti, ar Reglamento Nr. 1007/2011 7 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją grynų tekstilės gaminių etiketėse ar žymenyse privaloma naudoti vieną iš trijų joje nurodytų žymų, t. y. „100 %“, „grynas“ arba „visas“.
Šiuo klausimu primintina, kad Reglamento Nr. 1007/2011 7 straipsnio 1 dalyje nustatyta, jog „tik tuos tekstilės gaminius, kurie sudaryti tik iš to paties pluošto, galima ženklinti arba žymėti „100 %“, „grynas“ arba „visas“. Taigi tik grynus tekstilės gaminius, sudarytus tik iš to paties pluošto, „galima“ ženklinti arba žymėti viena iš trijų šioje nuostatoje nurodytų žymų.
Tai, kad šioje nuostatoje vartojamas žodis „gali“, neabejotinai reiškia, jog žymų „100 %“, „grynas“ arba „visas“ naudojimas yra ne privalomas, o tik pasirenkamas. Pagal šią nuostatą leidžiama atitinkamo gryno tekstilės gaminio etiketėje ar žymenyje nurodyti jį sudarančio tekstilės pluošto pavadinimą, nenaudojant kurios nors iš šių trijų žymų.
Be to, iš Reglamento Nr. 1007/2011 7 straipsnio 1 dalies antros pastraipos
a contrario
matyti, kad ir gryniems tekstilės gaminiams gali būti vartojami žodžiai, „panašūs“ į nurodytuosius šio straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje. Todėl žodžiai „100 %“, „grynas“ arba „visas“ yra tik pavyzdžiai žymų, kurios gali būti pateiktos etiketėse ar žymenyse, siekiant aiškiai nurodyti, kad atitinkamas tekstilės gaminys sudarytas tik iš to paties pluošto.
Be to, toks Reglamento Nr. 1007/2011 7 straipsnio 1 dalies aiškinimas atitinka šiuo reglamentu siekiamą tikslą, nurodytą šio sprendimo 32 punkte. Iš tiesų, kai etiketėje arba žymenyje nurodomas tik vieno tekstilės pluošto pavadinimas, tai suteikia vartotojui galimybę gauti teisingą ir tikslią informaciją apie atitinkamo tekstilės gaminio pluoštų sudėtį.
Iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad antruoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas taip pat siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 1007/2011 7 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad pagal ją draudžiama kartu naudoti tris šioje nuostatoje nurodytas žymas.
Šiuo klausimu pažymėtina, pirma, kad remiantis Reglamento Nr. 1007/2011 7 straipsnio 1 dalies tekstu nekliudoma šių žymų naudoti kartu. Antra, toks šios nuostatos aiškinimas taip pat atitinka šiuo reglamentu siekiamą tikslą, nurodytą šio sprendimo 32 punkte.
Bet kuriuo atveju pažymėtina, kad galimybė atitinkamo gryno tekstilės gaminio etiketėje ar žymenyje kartu pateikti tris minėtoje nuostatoje nurodytas žymas yra ribota, nes šios žymos, naudojamos siekiant konkrečiai nurodyti, kad tekstilės gaminys sudarytas tik iš to paties pluošto, yra sinonimai, todėl jų naudojimas kartu gali būti perteklinis.
Be to, iš Teisingumo Teismui pateiktos bylos medžiagos nematyti, kad tokia praktika, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, yra nesąžininga ar klaidinanti komercinė veikla, draudžiama pagal ar klaidinančios draudžia 2005 m. gegužės 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2005/29/EB dėl nesąžiningos įmonių komercinės veiklos vartotojų atžvilgiu vidaus rinkoje ir iš dalies keičiančią Tarybos direktyvą 84/450/EEB, Europos Parlamento ir Tarybos direktyvas 97/7/EB, 98/27/EB bei 2002/65/EB ir Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2006/2004 (
OL L 149, 2005, p. 22
).
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į antrąjį klausimą reikia atsakyti, kad Reglamento Nr. 1007/2011 7 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją grynų tekstilės gaminių etiketėse ar žymenyse neprivaloma naudoti vienos iš trijų joje nurodytų žymų, t. y. „100 %“, „grynas“ arba „visas“. Kai naudojamos, šios žymos gali būti naudojamos kartu.
Dėl trečiojo klausimo
Trečiuoju klausimu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 1007/2011 9 straipsnio 1 dalį reikia aiškinti taip, kad pareiga atitinkamo tekstilės gaminio etiketėje arba žymenyje nurodyti visų sudėtyje esančių pluoštų pavadinimus ir masę procentais taikoma ir gryniems tekstilės gaminiams.
Šiuo klausimu konstatuotina, kad Reglamento Nr. 1007/2011 9 straipsnis taikomas „daugiapluoščiams tekstilės gaminiams“, o šio reglamento 7 straipsnis susijęs su „grynais tekstilės gaminiais“. Taigi kiekvieno iš šių straipsniu taikymo sritis apima tam tikrą tekstilės gaminių rūšį. Darytina išvada, kad gryni tekstilės gaminiai nepatenka į šio reglamento 9 straipsnio taikymo sritį, todėl tokiems gaminiams negali būti taikomi šio straipsnio 1 dalyje nurodyti reikalavimai.
Be to, grynas tekstilės gaminys, remiantis jo apibrėžtimi, sudarytas tik iš to paties pluošto, todėl tokiam gaminiui negali būti taikoma pareiga „mažėjančia seka nurod[yti] visų sudėtyje esančių pluoštų <…> masę procentais“.
Taip pat pažymėtina, kad jei Reglamento Nr. 1007/2011 9 straipsnio 1 dalyje įtvirtinta pareiga nurodyti visų tekstilės gaminio sudėtyje esančių pluoštų masę procentais būtų taikoma gryniems tekstilės gaminiams, šio reglamento 7 straipsnio 1 dalis, kuri, kaip nurodyta šio sprendimo 43 punkte, turi būti aiškinama taip, kad žymų „100 %“, „grynas“ arba „visas“ naudojimas yra tik pasirenkama galimybė, nebeturėtų prasmės.
Be to, pažymėtina, kad Reglamento Nr. 1007/2011 9 straipsnio 1 dalies taikymo srities apribojimas nekliudo siekti šio reglamento tikslo apsaugoti vartotojus, nustatyto šio reglamento 1 straipsnyje, siejamame su jo 10 konstatuojamąja dalimi.
Iš tiesų, kaip nurodyta šio sprendimo 33 punkte, atitinkamo gryno tekstilės gaminio etiketėje arba žymenyje bet kuriuo atveju privaloma nurodyti jį sudarantį pluoštą.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, į trečiąjį klausimą reikia atsakyti, kad Reglamento Nr. 1007/2011 9 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad pareiga atitinkamo tekstilės gaminio etiketėje arba žymenyje nurodyti visų sudėtyje esančių pluoštų pavadinimus ir masę procentais netaikoma gryniems tekstilės gaminiams.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (penktoji kolegija) nusprendžia:

1.
2011 m. rugsėjo 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1007/2011 dėl tekstilės pluoštų pavadinimų ir susijusio tekstilės gaminių pluoštų sudėties ženklinimo ir žymėjimo, kuriuo panaikinamos Tarybos direktyva 73/44/EEB ir Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 96/73/EB bei 2008/121/EB, 4 straipsnio ir 14 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos nuostatos, siejamos su šio reglamento 10 konstatuojamąja dalimi, turi būti aiškinamos taip, kad jose įtvirtinta bendra pareiga ženklinti arba žymėti visus tekstilės gaminius, įskaitant šio reglamento 7 straipsnyje nurodytus tekstilės gaminius, siekiant nurodyti jų pluoštų sudėtį.

2.
Reglamento Nr. 1007/2011 7 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad pagal ją grynų tekstilės gaminių etiketėse ar žymenyse neprivaloma naudoti vienos iš trijų joje nurodytų žymų, t. y. „100 %“, „grynas“ arba „visas“. Kai naudojamos, šios žymos gali būti naudojamos kartu.

3.
Reglamento Nr. 1007/2011 9 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad pareiga atitinkamo tekstilės gaminio etiketėje arba žymenyje nurodyti visų sudėtyje esančių pluoštų pavadinimus ir masę procentais netaikoma gryniems tekstilės gaminiams.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.