CELEX: 62019CJ0825
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Colná únia
Colný režim konečného použitia
Povolenie s retroaktívnym účinkom
Nariadenie (EÚ) č. 952/2013
Colný kódex Únie
Článok 211 ods. 2
Pôsobnosť ratione temporis
Podmienky
Nariadenie (EHS) č. 2454/93
Článok 294 ods. 2
Rozsah

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 211 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 952/2013 z 9. októbra 2013, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Únie (
Ú. v. EÚ L 269, 2013, s. 1
) (ďalej len „CKÚ“), ako aj článku 294 ods. 2 nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93 z 2. júla 1993, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (
Ú. v. ES L 253, 1993, s. 1
; Mim. vyd. 02/006, s. 3), zmeneného nariadením Komisie (ES) č. 1602/2000 z 24. júla 2000 (
Ú. v. EÚ L 188, 2000, s. 1
; Mim. vyd. 02/010, s. 51) (ďalej len „nariadenie č. 2454/93“).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou Beeren‑, Wild‑, Feinfrucht GmbH (ďalej len „BWF“) a Hauptzollamt Erfurt (Hlavný colný úrad Erfurt, Nemecko) (ďalej len „colný orgán“) vo veci rozsahu retroaktívneho účinku povolenia na pozastavenie cla, ktoré bolo priznané spoločnosti BWF na dovoz tovaru v colnom režime konečného použitia.
Právny rámec
Nariadenie (EHS) č. 2913/92
Nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva (
Ú. v. ES L 302, 1992, s. 1
; Mim. vyd. 02/004, s. 307) bolo zrušené s účinnosťou od 1. mája 2016 CKÚ. Článok 21 nariadenia č. 2913/92 stanovoval:
„1.   Na zvýhodnené colné zaobchádzanie, ktoré [je] stanovené pre určité druhy tovarov z dôvodu ich druhu alebo konečného použitia, sa použijú podmienky stanovené postupom výboru. …
2.   Za ‚zvýhodnené colné zaobchádzanie‘ podľa odseku 1 sa považuje každé zníženie alebo odpustenie dovozného cla podľa článku 4 odsek 10, a to aj v prípade ak je poskytnuté v rámci sadzobných kvót.“
Nariadenie č. 2454/93
Nariadenie č. 2454/93 bolo zrušené s účinnosťou od 1. mája 2016 vykonávacím nariadením Komisie (EÚ) 2016/481 z 1. apríla 2016 (
Ú. v. EÚ L 87, 2016, s. 24
). Článok 292 ods. 1 nariadenia č. 2454/93 stanovoval:
„Na udelenie zvýhodneného sadzobného zaobchádzania v súlade s článkom 21 kódexu je potrebné písomné povolenie, ak sa zistí, že tovar podlieha colnému dohľadu nad konečným použitím.
Ak je tovar prepustený do voľného obehu pri zníženej alebo nulovej sadzbe cla z dôvodu jeho konečného použitia a účinné ustanovenia vyžadujú, aby tovar zostal pod colným dohľadom v súlade s článkom 82 kódexu, je potrebné písomné povolenie na účely colného dohľadu nad konečným použitím.“
Článok 294 tohto nariadenia znel takto:
„1.   Colné orgány môžu vydať povolenie so spätnou platnosťou.
Bez dosahu na odseky 2 a 3, povolenie vydané so spätnou platnosťou nadobudne účinnosť v deň predloženia žiadosti.
2.   Ak sa žiadosť týka obnovenia povolenia pre rovnaký druh operácie a tovaru, povolenie môže byť udelené so spätnou platnosťou odo dňa straty účinnosti pôvodného povolenia.
3.   Za výnimočných okolností môže byť spätná platnosť povolenia ďalej predĺžená, avšak nie o viac ako jeden rok pred dňom, kedy bola žiadosť predložená, ak existuje odôvodnená ekonomická potreba a:
a)
žiadosť sa netýka pokusu o podvod alebo zjavného zanedbania [zjavnej nedbanlivosti –
neoficiálny preklad
];
b)
účtovníctvo žiadateľa potvrdzuje, že všetky požiadavky opatrení možno považovať za splnené, a tam, kde je to primerané, s cieľom zabrániť nahradeniu, tovar je možné identifikovať pre príslušnú lehotu, pričom toto účtovníctvo umožňuje overenie opatrení;
c)
je možné vykonať všetky formality potrebné pre uzákonenie situácie tovaru, vrátane, tam, kde je to potrebné, zneplatnenia vyhlásenia.“
CKÚ
Článok 211 CKÚ s názvom „Povolenie“ vo svojich odsekoch 1 a 2 stanovuje:
„1.   Povolenie od colných orgánov sa vyžaduje na:
a)
použitie colných režimov aktívny alebo pasívny zušľachťovací styk, dočasné použitie alebo konečné použitie,
…
Podmienky, za ktorých je povolené použitie jedného alebo viacerých colných režimov uvedených v prvom pododseku… sa určia v povolení.
2.   Colné orgány udelia povolenie s retroaktívnym účinkom, ak sú splnené tieto podmienky:
a)
existuje preukázaná ekonomická potreba;
b)
žiadosť nesúvisí s pokusom o podvodné konanie;
c)
žiadateľ na základe účtovníctva alebo evidencie dokázal, že:
i)
sú splnené všetky požiadavky pre daný colný režim;
ii)
ak je to vhodné, možno tovar počas dotknutého obdobia identifikovať;
iii)
uvedené účtovníctvo alebo evidencia umožňujú kontrolu daného režimu;
d)
možno vykonať všetky formality nevyhnutné na úpravu postavenia tovaru, v prípade potreby aj zrušenie platnosti dotknutých colných vyhlásení;
e)
v rámci troch rokov pred dňom prijatia žiadosti sa žiadateľovi neudelilo povolenie s retroaktívnym účinkom;
f)
okrem prípadov, keď sa žiadosť týka obnovenia povolenia na rovnaký druh operácie a tovaru, sa nevyžaduje preskúmanie hospodárskych podmienok;
g)
žiadosť sa netýka prevádzkovania skladovacích priestorov na colné uskladňovanie tovaru;
h)
ak sa žiadosť týka obnovenia povolenia na rovnaký druh operácie a tovaru, žiadosť je predložená do troch rokov po skončení platnosti pôvodného povolenia.
…“
Článok 254 tohto kódexu, nazvaný „Colný režim konečné použitie“, v odseku 1 stanovuje:
„V colnom režime konečné použitie možno tovar prepustiť do voľného obehu s oslobodením od cla alebo so zníženou sadzbou cla na základe jeho osobitného použitia.“
Článok 288 CKÚ, nazvaný „Uplatňovanie“, vo svojom odseku 1 stanovuje, že v ňom uvedené články sa uplatňujú od 30. októbra 2013, t. j. od dátumu nadobudnutia účinnosti tohto kódexu stanoveného v jeho článku 287. Tento článok 288 vo svojom odseku 2 stanovuje, že iné články ako tie, ktoré sú uvedené v odseku 1 – medzi ktoré patria články 211 a 254 tohto kódexu – sa uplatňujú od 1. mája 2016.
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
BWF spracúva a predáva huby konzervované v slanom náleve, ktoré nie sú vhodné na priamu konzumáciu a sú určené pre konzervárenský priemysel.
Od 1. januára 2010 do 31. decembra 2012 mala BWF povolenie „na prepustenie tovaru, ktorý nie je tovarom Únie, do voľného obehu na účely konečného použitia“, na základe ktorého tento tovar desaťkrát doviezla s pozastavením cla.
BWF neskôr pokračovala v dovoze uvedeného tovaru bez toho, aby požiadala o predĺženie tohto povolenia. Počas finančnej kontroly príslušný orgán konštatoval, že BWF už nemá požadované povolenie. V dôsledku toho BWF podala 9. januára 2015 žiadosť o predĺženie povolenia, ktorého bola držiteľkou do 31. decembra 2012.
Colný orgán 14. januára 2015 čiastočne jej žiadosti vyhovel. Vydal jej na základe článku 294 ods. 1 nariadenia č. 2454/93 nové povolenie s retroaktívnym účinkom ku dňu podania žiadosti, t. j. k 9. januáru 2015.
Dňa 22. apríla 2015 BWF, ktorá poukázala na napätú hospodársku situáciu spôsobenú prebiehajúcou reštrukturalizáciou, požiadala, aby sa retroaktívny účinok nového povolenia vzťahoval na dlhšie obdobie, a to až k 1. januáru 2013, kedy uplynula platnosť pôvodného povolenia.
Colný orgán rozhodnutím z 13. mája 2015 túto žiadosť na základe článku 294 ods. 2 nariadenia č. 2454/93 zamietol. Domnieval sa, že BWF sa nemôže domáhať ani uplatnenia odseku 3 tohto článku, keďže na jednej strane tento článok rozširuje retroaktívny účinok povolení len na obdobie, ktoré nemôže presiahnuť jeden rok pred dňom, kedy bola žiadosť predložená, a na druhej strane BWF nepreukázala existenciu ekonomickej potreby. Okrem toho sa colný orgán domnieval, že z dôvodu zjavnej nedbanlivosti spoločnosti BWF, ktorá nepodala včas svoju žiadosť o obnovenie povolenia napriek príslušným pokynom, jej neprináležalo priznanie takéhoto retroaktívneho účinku.
Keďže sťažnosť podaná proti tomuto rozhodnutiu bola 6. apríla 2016 zamietnutá, BWF podala proti tomuto rozhodnutiu o zamietnutí 3. mája 2016 žalobu na vnútroštátny súd.
BWF na jednej strane tvrdí, že zákonnosť rozhodnutia colného orgánu zo 6. apríla 2016 o neudelení povolenia s retroaktívnym účinkom na obdobie od 1. januára 2013 do 8. januára 2015 sa musí preskúmať s ohľadom na článok 211 CKÚ, ktorý nadobudol platnosť 1. mája 2016. Tento článok je podľa nej „čisto“ procesným ustanovením, ktoré sa podľa ustálenej judikatúry Súdneho dvora uplatní retroaktívne.
Na druhej strane BWF tvrdí, že colný orgán porušil článok 294 ods. 3 nariadenia č. 2454/93, keďže po prvé uplatnil kritérium „zjavnej nedbanlivosti“ stanovené v písmene a) tohto ustanovenia v rámci preskúmania žiadosti o obnovenie povolenia podľa článku 294 ods. 2 tohto nariadenia. Po druhé colný orgán nesprávne konštatoval, že časové obmedzenie retroaktívneho účinku povolení upravené v článku 294 ods. 3 uvedeného nariadenia sa uplatní na žiadosti podané podľa odseku 2 tohto článku.
Colný orgán 21. marca 2019 vydal nové rozhodnutie o zamietnutí žiadosti o povolenie s retroaktívnym účinkom k 1. januáru 2013 na základe článku 294 ods. 2 nariadenia č. 2454/93. Toto rozhodnutie je založené na iných dôvodoch, ako sú dôvody uvedené v predchádzajúcich rozhodnutiach. Zo spisu, ktorý má Súdny dvor k dispozícii, vyplýva, že uvedené rozhodnutie bolo prijaté po tom, čo bolo účastníkom konania oznámené stanovisko vnútroštátneho súdu, podľa ktorého považuje rozhodnutia colného orgánu z 13. mája 2015 a zo 6. apríla 2016 za protiprávne (
rechtswidrig
) z dôvodu, že tento orgán nevykonal diskrečnú právomoc, ktorú mu priznáva článok 294 tohto nariadenia. Rozhodnutie colného orgánu z 21. marca 2019 je teda opravným správnym aktom (
korrigierter Verwaltungsakt
).
Vnútroštátny súd spresňuje, že podľa vnútroštátneho procesného práva treba žalobu podanú spoločnosťou BWF 3. mája 2016 považovať za žalobu, ktorej predmetom je rozhodnutie o zamietnutí žiadosti o povolenie s retroaktívnym účinkom k 1. januáru 2013 vydané 21. marca 2019. Domnieva sa, že riešenie sporu, ktorý prejednáva, závisí od toho, či sa článok 211 CKÚ uplatní na tento spor, aj keď žiadosť o povolenie s retroaktívnym účinkom bola podaná 9. januára 2015, teda v okamihu, keď sa ustanovenia tohto článku v zmysle článku 288 ods. 2 CKÚ ešte neuplatňovali.
Tento súd v zásade považuje článok 211 CKÚ za procesné ustanovenie z dôvodu „jeho postavenia v systematike predpisov, ako aj jeho podstatného obsahu“. Uznáva však, že tento článok stanovuje určité kritériá na udeľovanie povolení s retroaktívnym účinkom, ktoré sa výslovne neuvádzajú v článku 291 a nasl. nariadenia č. 2454/93. Za týchto podmienok sa pýta, či sa má článok 211 CKÚ považovať za „čisto procesné ustanovenie“ alebo za ustanovenie obsahujúce tak procesné, ako aj hmotnoprávne pravidlá tvoriace nedeliteľný celok, ktorého jednotlivé ustanovenia nemôžu byť posudzované oddelene z hľadiska ich časovej účinnosti, analogicky s rozsudkom z 12. novembra 1981, Meridionale Industria Salumi a i. (
212/80 až 217/80
,
EU:C:1981:270
).
Za predpokladu, že by Súdny dvor dospel k záveru, že o spore vo veci samej sa má rozhodnúť na základe článku 294 ods. 2 nariadenia č. 2454/93, vnútroštátny súd uvádza, že podľa interných služobných pokynov nemeckej colnej správy, ktorými podľa jeho názoru nie je viazaný, nemôže obnovenie povolenia nadobudnúť retroaktívny účinok podľa článku 294 ods. 3 tohto nariadenia k dátumu, ktorý je skorší ako rok pred podaním žiadosti. Podľa tohto súdu nemecká colná správa ešte viac obmedzuje vecnú pôsobnosť článku 294 ods. 2 uvedeného nariadenia tým, že podmieňuje retroaktívne obnovenie povolenia, ktoré je v ňom uvedené, splnením podmienok stanovených v odseku 3 tohto článku, a to preukázaním ekonomickej potreby a neexistenciou pokusu o podvod alebo zjavnej nedbanlivosti žiadateľa.
Za týchto podmienok Thüringer Finanzgericht (Finančný súd spolkovej krajiny Durínsko, Nemecko) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Má sa článok 211 ods. 2 [CKÚ] vykladať v tom zmysle, že sa uplatní len na také žiadosti, v prípade ktorých by doba platnosti povolenia s retroaktívnym účinkom začala plynúť 1. mája 2016?
2.
V prípade, ak je odpoveď na prvú otázku záporná, má sa článok 211 CKÚ uplatniť na žiadosti o povolenie s retroaktívnym účinkom, v prípade ktorých by doba platnosti povolenia začala plynúť pred 1. májom 2016, len vtedy, ak žiadosť o povolenie s retroaktívnym účinkom síce bola podaná pred nadobudnutím účinnosti novej právnej úpravy, ale colné orgány také žiadosti zamietli po prvý raz po 1. máji 2016?
3.
V prípade, ak je odpoveď na druhú otázku záporná, má sa článok 211 CKÚ uplatniť na žiadosti o povolenie s retroaktívnym účinkom, v prípade ktorých by doba platnosti povolenia začala plynúť pred 1. májom 2016, aj vtedy, ak colné orgány zamietli také žiadosti už pred 1. májom 2016 a aj neskôr (s iným odôvodnením)?
4.
V prípade, ak je odpoveď na prvú a druhú otázku kladná a odpoveď na tretiu otázku je záporná, má sa článok 294 ods. 2 [nariadenia č. 2454/93] vykladať v tom zmysle, že:
a)
povolenie so spätnou účinnosťou sa mohlo udeliť do okamihu straty účinnosti pôvodného povolenia, ako sa uvádza v odseku 3 uvedeného článku, najviac na dobu spätnej účinnosti jedného roka predo dňom, kedy bola žiadosť predložená, a
b)
vyžaduje sa preukázanie ekonomickej potreby a vylúčenie pokusu o podvod alebo zjavnej nedbanlivosti v zmysle odseku 3 uvedeného článku aj v prípade nadväzujúceho povolenia podľa odseku 2?“
O návrhu na opätovné začatie ústnej časti konania
Podaním doručeným do kancelárie Súdneho dvora 18. júna 2021 BWF požiadala o opätovné začatie ústnej časti konania podľa článku 83 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora. Tvrdí, že s ohľadom na skutočnosť, že generálny advokát vo svojich návrhoch z 3. júna 2021 neskúmal štvrtú prejudiciálnu otázku, existuje „výnimočná situácia“, ktorú možno napraviť len uplatnením tohto ustanovenia.
Treba pripomenúť, že podľa článku 252 druhého odseku ZFEÚ generálny advokát nestranne a nezávisle predkladá na verejných zasadnutiach odôvodnené návrhy v prípadoch, ktoré si v súlade so Štatútom Súdneho dvora Európskej únie vyžadujú jeho účasť. Súdny dvor však nie je viazaný ani návrhmi, ktoré predniesol generálny advokát, ani odôvodnením, na základe ktorého k týmto návrhom generálny advokát dospel (rozsudok z 3. decembra 2015, Banif Plus Bank,
C‑312/14
,
EU:C:2015:794
, bod
).
Navyše Štatút Súdneho dvora Európskej únie ani rokovací poriadok neupravujú možnosť účastníkov konania podať pripomienky v reakcii na návrhy prednesené generálnym advokátom (rozsudok zo 16. decembra 2010, Stichting Natuur en Milieu a i.,
C‑266/09
,
EU:C:2010:779
, bod
a citovaná judikatúra). Tieto ustanovenia nevylučujú ani možnosť, aby Súdny dvor rozhodol, že o veci bude rozhodnuté po prednesení návrhov, ktoré sa nezaoberajú všetkými právnymi otázkami uvedenými v položených otázkach.
V dôsledku toho nesúhlas dotknutého účastníka konania s návrhmi generálneho advokáta nemôže sám osebe predstavovať dôvod na opätovné začatie ústnej časti konania, a to bez ohľadu na otázky, ktoré generálny advokát v týchto návrhoch skúmal (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 17. septembra 2015, Mory a i./Komisia,
C‑33/14 P
,
EU:C:2015:609
, bod
).
Nič to však nemení na tom, že Súdny dvor môže kedykoľvek po vypočutí generálneho advokáta rozhodnúť o začatí alebo opätovnom začatí ústnej časti konania v súlade s článkom 83 svojho rokovacieho poriadku, najmä ak usúdi, že nemá dostatok informácií (pozri v tomto zmysle rozsudok z 9. júna 2016, Pesce a i.,
C‑78/16 a C‑79/16
,
EU:C:2016:428
, bod
).
V prejednávanej veci sa Súdny dvor domnieva, že má k dispozícii všetky informácie potrebné na zodpovedanie otázok položených vnútroštátnym súdom.
Z tohto dôvodu treba po vypočutí generálneho advokáta zamietnuť návrh spoločnosti BWF na opätovné začatie ústnej časti konania.
O prejudiciálnych otázkach
O prvej až tretej otázke
Svojou prvou až treťou otázkou, ktoré treba preskúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 211 ods. 2 CKÚ vykladať v tom zmysle, že sa uplatňuje na žiadosť o obnovenie povolenia so spätnou účinnosťou podanú pred 1. májom 2016, teda dňom, odkedy sa tento článok uplatňuje podľa článku 288 ods. 2 CKÚ, ak rozhodnutie o tejto žiadosti bolo prijaté po tomto dátume.
Treba pripomenúť, že pokiaľ ide o časovú pôsobnosť nových pravidiel, Súdny dvor rozlišuje podľa toho, či ide o „procesné predpisy“ alebo „hmotnoprávne predpisy“. Prvé uvedené sa všeobecne vzťahujú na všetky spory prejednávané v okamihu nadobudnutia ich účinnosti, na rozdiel od druhých, ktoré sa spravidla vykladajú tak, že sa vzťahujú na budúce účinky situácií vzniknutých za účinnosti skoršieho zákona, ako aj na nové právne situácie, ale nie na situácie vzniknuté pred nadobudnutím účinnosti týchto pravidiel, s výnimkou prípadu, keď zo znenia, účelu alebo štruktúry jasne vyplýva, že im má byť takýto účinok priznaný (pozri v tomto zmysle rozsudky z 23. februára 2006, Molenbergnatie,
C‑201/04
,
EU:C:2006:136
, bod
; z 9. marca 2006, Beemsterboer Coldstore Services,
C‑293/04
,
EU:C:2006:162
, bod
, a z 3. júna 2021, Jumbocarry Trading,
C‑39/20
,
EU:C:2021:435
, bod
).
Článok 211 ods. 2 písm. a) až h) CKÚ taxatívne vymenúva podmienky vydania povolenia s retroaktívnym účinkom vyžadované podľa odseku 1 tohto článku okrem iného na použitie colného režimu konečného použitia. Tento colný režim upravený v článku 254 CKÚ umožňuje prepustenie tovaru do voľného obehu s úplným alebo čiastočným oslobodením od cla z dôvodu jeho osobitného použitia.
Ako uviedol generálny advokát v bodoch 34 až 37 svojich návrhov, podmienky, ktorým takéto povolenie podlieha, stanovené v tomto článku 211 ods. 2, sú buď úplne, alebo prevažne hmotnoprávnymi podmienkami na udelenie povolenia s retroaktívnym účinkom. Sú totiž rozhodujúce pre existenciu colného dlhu žiadateľa týkajúceho sa predmetného tovaru.
V dôsledku toho, ako vyplýva z judikatúry citovanej v bode 31 tohto rozsudku, článok 211 ods. 2 CKÚ sa nemôže ako nové hmotnoprávne pravidlo uplatniť na právne situácie, ktoré vznikli a skončili za účinnosti skoršej právnej úpravy, s výnimkou prípadu, keď z ich znenia, cieľa alebo štruktúry jasne vyplýva, že sa majú na takéto situácie bezprostredne uplatniť.
Článok 211 ods. 2 CKÚ je doplnený osobitným ustanovením, ktoré špecificky stanovuje podmienky jeho časovej pôsobnosti, a to článok 288 ods. 2 tohto kódexu. Podľa tohto ustanovenia sa iné články ako tie, ktoré sú uvedené v odseku 1 tohto článku, medzi ktoré patria články 211 a 254, uplatňujú od 1. mája 2016, aj keď CKÚ podľa jeho článku 287 nadobudol účinnosť 30. októbra 2013 (pozri v tomto zmysle rozsudok z 3. júna 2021, Jumbocarry Trading,
C‑39/20
,
EU:C:2021:435
, body
a
, ako aj citovanú judikatúru).
Z toho vyplýva, že článok 211 CKÚ sa neuplatňuje na skutočnosti, ktoré viedli ku vzniku colného dlhu a ktoré nastali pred 1. májom 2016.
V prejednávanej veci z rozhodnutia vnútroštátneho súdu vyplýva, že od 31. decembra 2012, kedy uplynula platnosť pôvodného povolenia, do 9. januára 2015, kedy nadobudlo účinnosť retroaktívne povolenie udelené colným orgánom 14. januára 2015, žalobkyňa vo veci samej pokračovala v dovoze rovnakého druhu tovaru, ako je tovar, na ktorý sa vzťahuje pôvodné povolenie, bez toho, aby podala žiadosť o obnovenie tohto povolenia. Musela teda na tieto účely zaplatiť clo. Skutkové okolnosti, na ktoré sa vzťahuje predmetný colný dlh a pre ktoré žalobkyňa vo veci samej požaduje oslobodenie, teda nastali pred 1. májom 2016, t. j. dňom nadobudnutia účinnosti článku 211 CKÚ.
Za týchto podmienok treba situáciu, o akú ide vo veci samej, považovať za situáciu, ktorá vznikla za účinnosti predchádzajúcej právnej úpravy (pozri v tomto zmysle rozsudok z 23. februára 2006, Molenbergnatie,
C‑201/04
,
EU:C:2006:136
, body
a
, ako aj citovanú judikatúru), a to článku 294 ods. 2 nariadenia č. 2454/93.
Skutočnosť, že správne konanie vo veci samej bolo ukončené, ako to spresnil vnútroštátny súd, rozhodnutím z 21. marca 2019, ktorým bola zamietnutá žiadosť o obnovenie povolenia s retroaktívnym účinkom k 1. januáru 2013, t. j. rozhodnutím prijatým v okamihu, kedy sa už uplatňoval článok 211 CKÚ, nemá vplyv na právnu situáciu, ktorá vznikla a skončila počas platnosti nariadenia č. 2454/93.
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba na prvú až tretiu otázku odpovedať tak, že článok 211 ods. 2 CKÚ sa má vykladať v tom zmysle, že sa neuplatňuje na žiadosť o obnovenie povolenia s retroaktívnym účinkom podanú pred 1. májom 2016 – dňom, odkedy sa tento článok uplatňuje podľa článku 288 ods. 2 CKÚ – aj keď rozhodnutie o tejto žiadosti bolo prijaté po tomto dátume.
O štvrtej otázke
Svojou štvrtou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 294 ods. 2 nariadenia č. 2454/93 vykladať v tom zmysle, že vydanie nového povolenia colnými orgánmi so spätnou účinnosťou pre rovnaký druh operácie a tovaru ako tie, ktoré sú predmetom pôvodného povolenia, podlieha takisto podmienkam stanoveným v odseku 3 tohto článku.
V tejto súvislosti treba uviesť, že podľa článku 294 ods. 1 nariadenia č. 2454/93 „bez dosahu na odseky 2 a 3“ povolenia so spätnou účinnosťou, ktoré môžu colné orgány vydať, nadobúdajú účinnosť v deň predloženia príslušnej žiadosti. Zo samotného znenia tohto ustanovenia vyplýva, že stanovuje dva odlišné prípady, v ktorých je možné sa odchýliť od pravidla retroaktivity, ktoré je v ňom uvedené.
Odsek 2 tohto článku sa totiž týka len obnovenia povolení pre rovnaký druh operácie a tovaru, ako sú tie, ktoré sú predmetom pôvodného povolenia, a stanovuje, že v tomto prípade „môže byť udelené so spätnou platnosťou odo dňa straty účinnosti pôvodného povolenia“. Odsek 3 uvedeného článku sa netýka žiadneho osobitného povolenia a stanovuje, že colné orgány môžu „za výnimočných okolností“ predĺžiť retroaktívny účinok povolenia „avšak nie o viac ako jeden rok pred dňom, kedy bola žiadosť predložená“. Toto predĺženie podmieňuje rôznymi podmienkami, medzi ktoré patrí možnosť preukázať, že existuje odôvodnená ekonomická potreba a že žiadosť sa netýka pokusu o podvod alebo zjavnej nedbanlivosti.
Z toho vyplýva, že ak by boli podmienky na vydanie povolenia s retroaktívnym účinkom stanovené v článku 294 ods. 3 nariadenia č. 2454/93 uplatniteľné na vydanie nového povolenia s retroaktívnym účinkom podľa odseku 2 tohto článku, bol by ohrozený potrebný účinok posledného uvedeného ustanovenia. Zatiaľ čo toto ustanovenie výslovne stanovuje, že v súvislosti s obnovením povolenia „povolenie môže byť udelené so spätnou platnosťou odo dňa straty účinnosti pôvodného povolenia“, odsek 3 uvedeného článku ukladá povinnosť obmedziť tento účinok na obdobie „nie o viac ako jeden rok pred dňom, kedy bola žiadosť predložená“.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba na štvrtú otázku odpovedať tak, že článok 294 ods. 2 nariadenia č. 2454/93 sa má vykladať v tom zmysle, že vydanie nového povolenia s retroaktívnym účinkom colnými orgánmi pre rovnaký druh operácie a tovaru, ako sú tie, ktoré sú predmetom pôvodného povolenia, nepodlieha podmienkam stanoveným v odseku 3 tohto článku.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (štvrtá komora) rozhodol takto:

1.
Článok 211 ods. 2 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 952/2013 z 9. októbra 2013, ktorým sa ustanovuje Colný kódex Únie, sa má vykladať v tom zmysle, že sa neuplatňuje na žiadosť o obnovenie povolenia s retroaktívnym účinkom podanú pred 1. májom 2016 – dňom, odkedy sa tento článok uplatňuje podľa článku 288 ods. 2 tohto nariadenia – aj keď rozhodnutie o tejto žiadosti bolo prijaté po tomto dátume.

2.
Článok 294 ods. 2 nariadenia Komisie (EHS) č. 2454/93 z 2. júla 1993, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (EHS) č. 2913/92, ktorým sa ustanovuje Colný kódex spoločenstva, zmeneného nariadením Komisie (ES) č. 1602/2000 z 24. júla 2000, sa má vykladať v tom zmysle, že vydanie nového povolenia s retroaktívnym účinkom colnými orgánmi pre rovnaký druh operácie a tovaru, ako sú tie, ktoré sú predmetom pôvodného povolenia, nepodlieha podmienkam stanoveným v odseku 3 tohto článku.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: nemčina.