CELEX: 62017CJ0289
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Súdna spolupráca v občianskych a obchodných veciach
Nariadenie (ES) č. 805/2004
Európsky exekučný titul pre nesporné nároky
Podmienky osvedčenia
Minimálne pravidlá pre konania o nesporných nárokoch
Práva dlžníka
Neuvedenie adresy inštitúcie, na ktorú môže byť doručené napadnutie nároku alebo na ktorú môže byť podaný opravný prostriedok proti rozhodnutiu

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 17 písm. a) a článku 18 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 805/2004 z 21. apríla 2004, ktorým sa vytvára európsky exekučný titul pre nesporné nároky (
Ú. v. EÚ L 143, 2004, s. 15
; Mim. vyd. 19/007, s. 38).
Tento návrh bol podaný v rámci piatich sporov medzi na jednej strane veriteľmi, spoločnosťami Collect Inkasso OÜ, ITM Inkasso OÜ a Bigbank AS, troma spoločnosťami založenými podľa estónskeho práva, a na druhej strane dlžníkmi, pánmi Rainom Aintom, Laurim Palmom a Raikom Oikimusom, pani Egle Noorovou, ako aj pánom Artjomom Konjarovom, ktoré sa týkajú osvedčenia rozhodnutí o vydaní platobného rozkazu ako európskych exekučných titulov, ktoré boli vydané voči týmto posledným uvedeným v ich neprítomnosti.
Právny rámec
Podľa odôvodnení 10, 12 a 13 nariadenia č. 805/2004:
„(10)
[A]k súd v členskom štáte vydal rozhodnutie o nespornom nároku bez toho aby sa dlžník zúčastnil konania, zrušenie akýchkoľvek kontrol v členskom štáte výkonu je neoddeliteľne spojené s existenciou dostatočnej záruky dodržania práva na obhajobu;
…
(12)
pre konanie vedúce k vydaniu rozhodnutia by mali byť stanovené minimálne pravidlá s cieľom zabezpečiť, aby bol dlžník informovaný o súdnej žalobe proti nemu, o požiadavkách na jeho aktívnu účasť v konaní, ak chce poprieť nárok a o dôsledkoch jeho neúčasti včas, a to takým spôsobom, aby mu to umožnilo pripraviť si obhajobu;
(13)
vzhľadom na rozdiely medzi členskými štátmi v pravidlách občianskeho súdneho konania, obzvlášť tých, ktoré upravujú doručovanie dokumentov, je nevyhnutné stanoviť presnú a podrobnú definíciu týchto minimálnych pravidiel. Pre osvedčenie rozhodnutia ako európskeho exekučného titulu nie je možné považovať za dostatočný najmä akýkoľvek spôsob doručenia, ktorý je založený na právnej fikcii splnenia týchto minimálnych pravidiel.“
Článok 3 ods. 1 písm. b) tohto nariadenia s názvom „Exekučné tituly, ktoré sa osvedčia ako európsky exekučný titul“ stanovuje:
„Toto nariadenie sa uplatňuje na rozhodnutia, súdne zmiery a verejné listiny o nesporných nárokoch.
Nárok sa považuje za nesporný, ak:
…
b)
dlžník voči nemu nikdy nevzniesol námietky v priebehu súdneho konania v súlade s príslušnými procesnými požiadavkami podľa právnych predpisov členského štátu pôvodu, alebo
…“
Článok 6 ods. 1 písm. c) uvedeného nariadenia pod názvom „Požiadavky na osvedčenie rozhodnutia ako európskeho exekučného titulu“ stanovuje:
„Rozhodnutie o nespornom nároku vydané v členskom štáte bude na základe žiadosti v ľubovoľnom čase predloženej pôvodnému súdu osvedčené ako európsky exekučný titul, ak:
…
c)
súdne konanie v členskom štáte pôvodu spĺňa požiadavky stanovené v kapitole III, pričom je nárok nesporný v zmysle článku 3 ods. 1 písm. b) alebo c); a
…“
Kapitola III nariadenia č. 805/2004, nazvaná „Minimálne pravidlá pre konania o nesporných nárokoch“, obsahuje články 12 až 19 tohto nariadenia. Článok 12 uvedeného nariadenia s názvom „Rozsah použitia minimálnych pravidiel“ v odseku 1 stanovuje:
„Rozhodnutie o nároku, ktorý je nesporný v zmysle článku 3 ods. 1 písm. b) alebo c) môže byť osvedčené ako európsky exekučný titul iba vtedy, ak súdne konanie v členskom štáte pôvodu splnilo procesné požiadavky stanovené v tejto kapitole.“
Článok 17 písm. a) nariadenia č. 805/2004, nazvaný „Poskytnutie náležitých informácií dlžníkovi o procesných krokoch potrebných na napadnutie nároku“, stanovuje:
„V dokumente o začatí konania, rovnocennom dokumente alebo v predvolaní na súdne pojednávanie alebo spolu s týmito dokumentmi [alebo v pripojených dokumentoch –
neoficiálny preklad
] musia byť jasne uvedené:
a)
procesné požiadavky pre napadnutie nároku, vrátane lehoty pre písomné napadnutie nároku alebo prípadne termín súdneho pojednávania, názov a adresa inštitúcie na ktorú sa má obrátiť alebo kam sa má prípadne dostaviť, a či je nutné právne zastúpenie.“
Článok 18 tohto nariadenia s názvom „Náprava nedodržania minimálnych pravidiel“ vo svojom odseku 1 stanovuje:
„Ak konanie v členskom štáte pôvodu nesplnilo procesné požiadavky stanovené v článkoch 13 až 17, takéto nedodržanie sa napraví a rozhodnutie je možné osvedčiť ako európsky exekučný titul, ak:
…
b)
dlžník mohol vzniesť námietku proti rozhodnutiu prostredníctvom úplného preskúmania [mohol napadnúť rozhodnutie opravným prostriedkom smerujúcim k úplnému preskúmaniu –
neoficiálny preklad
] rozhodnutia, a bol patrične informovaný v rozhodnutí alebo spolu s rozhodnutím [alebo v pripojenom dokumente
neoficiálny preklad
] o procesných požiadavkách pre vznesenie takej námietky [pre podanie takého opravného prostriedku –
neoficiálny preklad
], vrátane názvu a adresy inštitúcie, kam ju [ho] má podať a prípadne lehoty pre také podanie; …
…“
Spory vo veciach samých a prejudiciálne otázky
Tartu Maakohus (Súd prvého stupňa Tartu, Estónsko) bolo predložených päť vecí s podobným skutkovým stavom.
Dňa 4. januára 2008 podala Collect Inkasso na tento súd tri návrhy na zjednodušené konanie o vydanie platobného rozkazu proti pánom Aintovi, Palmovi a Oikimusovi na účely vymáhania troch rôznych pohľadávok.
Návrhy na zjednodušené konanie o vydanie platobného rozkazu, výzvy na zaplatenie, ktoré dlžníkom adresoval uvedený súd, a námietkové formuláre boli doručené pánovi Aintovi za pomoci polície najneskôr 11. marca 2009, pánovi Palmovi osobne odovzdaním proti podpisu 16. februára 2008 a pánovi Oikimusovi odovzdaním proti podpisu jeho sestry 30. januára 2008. Dodatok k pôvodnej výzve na zaplatenie, ktorý nariadil ten istý súd, bol doručený osobne odovzdaním proti podpisu pánovi Aintovi 25. mája 2009.
Keďže dlžníci nepodali námietky, Tartu Maakohus (Súd prvého stupňa Tartu) vydal proti posledným uvedeným niekoľko uznesení, ktorými im bolo nariadené zaplatiť pohľadávky spolu s úrokmi z omeškania a/alebo trovami konania.
Tieto uznesenia boli pánom Aintovi, Palmovi a Oikimusovi doručené osobne odovzdaním proti podpisu alebo odovzdaním proti podpisu jedného z členov ich rodiny, až na jedno z týchto uznesení prijaté proti pánovi Palmovi 30. marca 2009, ktoré mu nebolo doručené. Okrem tohto posledného uznesenia sa stali ostatné uznesenia právoplatnými.
Dňa 7. júna 2016 podala Collect Inkasso na Tartu Maakohus (Súd prvého stupňa Tartu) tri návrhy na osvedčenie vydaných uznesení ako európskych exekučných titulov.
Uzneseniami zo 16. augusta 2016 Tartu Maakohus (Súd prvého stupňa Tartu) zamietol tieto návrhy na osvedčenie, pričom skonštatoval, že dlžníci neboli informovaní ani v dokumentoch o začatí konania, ani v uzneseniach vydaných proti ním, o adrese súdu, na ktorý sa majú obrátiť, alebo kam sa majú dostaviť, alebo prípadne na ktorom by mohli napadnúť tieto uznesenia. V dôsledku toho Tartu Maakohus (Súd prvého stupňa Tartu) odmietol vydať osvedčenia o európskom exekučnom titule z dôvodu nesplnenia podmienok stanovených v článku 6 ods. 1 písm. c), článku 17 písm. a) a v článku 18 nariadenia č. 805/2004. Pokiaľ ide o uznesenie z 30. marca 2009 vydané proti pánovi Palmovi, tento súd tiež skonštatoval, že predmetné uznesenie nebolo doručené dlžníkovi v súlade s požiadavkami stanovenými v článkoch 13 a 14 tohto nariadenia.
Dňa 5. októbra 2016 podala Collect Inkasso na ten istý súd námietku proti uzneseniam zo 16. augusta 2016, aby dosiahla ich zrušenie a vydanie požadovaných európskych exekučných titulov.
Dňa 15. augusta 2008 podala ITM Inkasso na Tartu Maakohus (Súd prvého stupňa Tartu) návrh na začatie zjednodušeného konania o vydanie platobného rozkazu proti pani Noorovej na účely vymáhania pohľadávky.
Tartu Maakohus (Súd prvého stupňa Tartu) najprv zaslal dlžníčke výzvu na zaplatenie a potom jej 20. decembra 2008 doručil osobne, odovzdaním proti podpisu, návrh na začatie zjednodušeného konania o vydanie platobného rozkazu, výzvu na zaplatenie a námietkový formulár.
Keďže neboli podané námietky, tento súd prijal 21. apríla 2009 uznesenie, ktorým bola uložená povinnosť zaplatiť pohľadávku spolu s trovami konania. Toto uznesenie bolo dlžníčke doručené osobne, odovzdaním proti jej podpisu 4. mája 2009, a stalo sa tak právoplatným.
Dňa 21. októbra 2016 podala ITM Inkasso na vnútroštátny súd návrh na osvedčenie uvedeného uznesenia ako európskeho exekučného titulu.
Dňa 4. septembra 2007 podala Bigbank návrh na zjednodušené konanie o vydanie platobného rozkazu na Tartu Maakohus (Súd prvého stupňa Tartu) proti pánovi Konjarovi na účely vymáhania pohľadávky.
Tartu Maakohus (Súd prvého stupňa Tartu) najprv zaslal dlžníkovi výzvu na zaplatenie a potom mu 20. novembra 2008 doručil, odovzdaním proti podpisu jeho matky, návrh na začatie zjednodušeného konania o vydanie platobného rozkazu, výzvu na zaplatenie a námietkový formulár.
Keďže neboli podané námietky, tento súd prijal 6. marca 2009 uznesenie, ktorým bola uložená povinnosť zaplatiť pohľadávku spolu s trovami konania. Toto uznesenie bolo dlžníkovi doručené, odovzdaním proti podpisu jeho matky 11. marca 2009, a stalo sa tak právoplatným.
Dňa 2. januára 2017 podala Bigbank na vnútroštátny súd návrh na osvedčenie uvedeného uznesenia ako európskeho exekučného titulu.
Na účely vyjadrenia sa k námietkam, ktoré podala Collect Inkasso, ako aj k návrhom na osvedčenie, ktoré podali spoločnosti ITM Inkasso a Bigbank, považuje vnútroštátny súd za potrebné objasniť rozsah minimálnych požiadaviek uvedených v článku 17 písm. a) a v článku 18 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 805/2004, najmä pokiaľ ide o uvedenie adresy inštitúcie, na ktorú sa má obrátiť, alebo kam sa má dostaviť, alebo prípadne na ktorej by mohol byť podaný opravný prostriedok proti súdnemu rozhodnutiu o vydaní platobného rozkazu.
V tejto súvislosti vnútroštátny súd tvrdí, že dokumenty zaslané dlžníkom vo veci samej, teda návrhy na zjednodušené konanie o vydanie platobného rozkazu, výzvy na zaplatenie a námietkové formuláre, ako aj uznesenia o vydaní platobného rozkazu, takúto adresu neobsahovali. Tento súd dodáva, že ostatné procesné požiadavky, najmä uvedenie názvu inštitúcie, boli splnené.
Hoci podľa uvedeného súdu zo znenia článku 17 nariadenia č. 805/2004 vyplýva, že dlžníkovi treba oznámiť všetky údaje uvedené v tomto článku, je zároveň pravdepodobné, že rozumná osoba je schopná určiť adresu inštitúcie, v prejednávanom prípade vnútroštátneho súdu, pokiaľ pozná názov tejto inštitúcie, keďže táto informácia je verejne prístupná.
Za týchto okolností Tartu Maakohus (Súd prvého stupňa Tartu) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúce prejudiciálne otázky:
„1.
Má sa článok 17 písm. a) nariadenia… č. 805/2004… vykladať v tom zmysle, že v dokumente o začatí konania, rovnocennom dokumente alebo v predvolaní na súdne pojednávanie, alebo pripojenom dokumente musia byť jasne uvedené všetky informácie vymenované v [tomto] článku…? Konkrétnejšie, je podľa článku 3 ods. 1 písm. b), článku 6 ods. 1 písm. c) a článku 17 písm. a) [tohto] nariadenia vylúčené osvedčenie rozhodnutia ako európskeho exekučného titulu, ak nebola dlžníkovi oznámená adresa inštitúcie, na ktorú sa má obrátiť, avšak boli mu oznámené všetky ostatné informácie uvedené v [tomto] článku 17 písm. a)?
2.
Má sa článok 18 ods. 1 písm. b) nariadenia… č. 805/2004… vykladať v tom zmysle, že ak konanie v členskom štáte pôvodu nespĺňa požiadavky stanovené v článku 17 nariadenia č. 805/2004, náprava procesných vád predpokladá, že dlžníkovi boli v rozhodnutí alebo pripojenom dokumente riadne oznámené všetky informácie uvedené v článku 18 ods. 1 písm. b) [tohto] nariadenia? Konkrétnejšie, je osvedčenie rozhodnutia ako európskeho exekučného titulu vylúčené v prípade, ak dlžníkovi nebola oznámená adresa inštitúcie, na ktorú má podať opravný prostriedok, pričom mu však boli oznámené všetky ostatné informácie uvedené v [tomto] článku 18 ods. 1 písm. b)?“
O prejudiciálnych otázkach
Svojimi dvoma otázkami, ktoré treba skúmať spoločne, sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa majú článok 17 písm. a) a článok 18 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 805/2004 vykladať v tom zmysle, že vydané súdne rozhodnutie môže byť osvedčené ako európsky exekučný titul bez toho, aby bol dlžník informovaný o adrese súdu, na ktorý sa má obrátiť, kam sa má dostaviť, alebo prípadne na ktorom by mohol byť podaný opravný prostriedok proti tomuto rozhodnutiu.
Vnútroštátnemu súdu bolo predložených päť vecí týkajúcich sa osvedčenia uznesení o vydaní platobných rozkazov ako európskeho exekučného titulu. Aj keď sa tieto veci nachádzajú v rozličných štádiách konania, všetky sú charakteristické tým, že hoci boli návrhy na začatie konaní a uznesenia o platobnom rozkaze vydané v rámci zjednodušeného konania dlžníkom oznámené, neuvádzajú adresu súdu príslušného rozhodovať v týchto konaniach alebo preskúmať prípadný opravný prostriedok proti uvedeným uzneseniam. Ostatné procesné požiadavky, najmä uvedenie názvu inštitúcie, sú splnené.
Podľa rozhodnutia vnútroštátneho súdu je nesporné, že dlžníci vo veci samej neboli v priebehu zjednodušených konaní o platobných rozkazoch aktívni, takže pohľadávky voči nim patria pod pojem „nesporné nároky“ v zmysle článku 3 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 805/2004 a ako také odôvodňujú vydanie požadovaných európskych exekučných titulov.
Ako vyplýva z článku 6 tohto nariadenia, rozhodnutie o nespornom nároku vydané v členskom štáte bude na základe žiadosti v ľubovoľnom čase predloženej pôvodnému súdu osvedčené ako európsky exekučný titul, pokiaľ sú splnené určité podmienky. V prípade nesporných nárokov v zmysle článku 3 ods. 1 písm. b) uvedeného nariadenia podmienka stanovená v článku 6 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 805/2004 vyžaduje, aby súdne konanie v členskom štáte pôvodu spĺňalo určité minimálne pravidlá v oblasti konaní uvedených v článkoch 12 až 19 tohto nariadenia nachádzajúce sa v jeho kapitole III.
V tejto súvislosti článok 17 písm. a) nariadenia č. 805/2004 vyžaduje, aby niektoré údaje, medzi ktoré patrí názov a adresa inštitúcie, na ktorú sa má obrátiť alebo kam sa má prípadne dostaviť, jasne vyplývali z dokumentov o začatí konania, z rovnocenných dokumentov, z predvolaní na súdne pojednávanie alebo z pripojených dokumentov.
Aby sa mohlo napraviť prípadné nedodržanie minimálnych pravidiel uplatniteľných na konania o nesporných nárokoch, článok 18 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 805/2004 vyžaduje, aby dlžník mohol napadnúť rozhodnutie opravným prostriedkom smerujúcim k úplnému preskúmaniu rozhodnutia a bol patrične informovaný v rozhodnutí alebo v pripojených dokumentoch o procesných požiadavkách pre podanie takého opravného prostriedku, vrátane názvu a adresy inštitúcie, kam ho má podať.
V dôsledku toho z jasného znenia článku 17 písm. a) a článku 18 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 805/2004, ktorých výklad vnútroštátny súd požaduje, vyplýva, že uvedenie adresy dotknutej inštitúcie určené dlžníkovi je povinné.
Minimálne pravidlá uvedené v kapitole III nariadenia č. 805/2004 sú vyjadrením vôle normotvorcu Európskej únie dohliadať nad tým, aby konania vedúce k vydaniu rozhodnutí týkajúce sa nesporného nároku poskytovali dostatočné záruky dodržania práva na obhajobu v členskom štáte pôvodu (pozri analogicky rozsudok z 9. marca 2017, Zulfikarpašić,
C‑484/15
,
EU:C:2017:199
, bod
a citovanú judikatúru), vzhľadom na zásadu absencie preskúmania v tejto súvislosti vo vykonávajúcom členskom štáte.
Ako totiž vyplýva z judikatúry Súdneho dvora, tieto minimálne pravidlá, medzi ktoré patrí uvedenie adresy dotknutej inštitúcie, majú za cieľ zabezpečiť, v súlade s odôvodnením 12 nariadenia č. 805/2004, aby bol dlžník informovaný v primeranom čase a takým spôsobom, aby si mohol pripraviť na jednej strane svoju obhajobu voči žalobe podanej voči jeho osobe, ako aj podmienky svojej aktívnej účasti na konaní s cieľom spochybniť dotknutý nárok, a na druhej strane pripraviť sa na dôsledky neúčasti na tomto konaní. V osobitnom prípade rozhodnutia vydaného pre zmeškanie v zmysle článku 3 ods. 1 druhého pododseku písm. b) tohto nariadenia je cieľom uvedených minimálnych procesných noriem zaručiť existenciu dostatočných záruk dodržania práva na obhajobu (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 16. júna 2016, Pebros Servizi,
C‑511/14
,
EU:C:2016:448
, bod
).
Napokon treba pripomenúť, že, ako vyplýva z článku 17 písm. a) a článku 18 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 805/2004, informácie vyžadované v týchto ustanoveniach môžu byť odovzdané žalovanému nielen prostredníctvom procesných dokumentov alebo súdneho rozhodnutia, ale aj v pripojených dokumentoch. V tejto súvislosti podľa estónskej vlády, keď súdy Estónskej republiky zasielajú dlžníkom výzvy na zaplatenie, pripoja k nim zvyčajne sprievodný list na ich hlavičkovom papieri, na ktorom sa nachádzajú všetky údaje o dotknutom súde. Aj keď adresa príslušného súdu môže byť v zásade dlžníkovi oznámená takto, nič to však nemení na tom, že v prejednávanom prípade vnútroštátny súd konštatoval, že relevantná adresa nebola oznámená dlžníkom vo veci samej.
Vzhľadom na všetky predchádzajúce úvahy treba na položené otázky odpovedať tak, že článok 17 písm. a) a článok 18 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 805/2004 sa majú vykladať v tom zmysle, že vydané súdne rozhodnutie nemôže byť osvedčené ako európsky exekučný titul bez toho, aby bol dlžník informovaný o adrese súdu, na ktorý sa má obrátiť, kam sa má dostaviť, alebo prípadne na ktorom by mohol byť podaný opravný prostriedok proti tomuto rozhodnutiu.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (siedma komora) rozhodol takto:

Článok 17 písm. a) a článok 18 ods. 1 písm. b) nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 805/2004 z 21. apríla 2004, ktorým sa vytvára európsky exekučný titul pre nesporné nároky, sa majú vykladať v tom zmysle, že vydané súdne rozhodnutie nemôže byť osvedčené ako európsky exekučný titul bez toho, aby bol dlžník informovaný o adrese súdu, na ktorý sa má obrátiť, kam sa má dostaviť, alebo prípadne na ktorom by mohol byť podaný opravný prostriedok proti tomuto rozhodnutiu.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: estónčina.