CELEX: 62015CJ0006
Eelotsusetaotlus
Teenuste riigihanked
Direktiiv 2004/18/EÜ
Artikli 53 lõige 2
Edukaks tunnistamise kriteeriumid
Majanduslikult soodsaim pakkumus
Hindamismeetod
Hindamiskriteeriumide suhtelise osakaalu määramise reeglid
Hankija kohustus määrata hanketeates edukaks tunnistamise kriteeriumide suhteline osakaal
Kohustuse ulatus

Eelotsusetaotlus puudutab Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta (
ELT 2004, L 134, lk 114
; ELT eriväljaanne 06/07, lk 132) artikli 53 lõike 2 tõlgendamist koosmõjus pakkujate võrdse kohtlemise ja läbipaistvuse põhimõtetega.
See taotlus on esitatud TNS Dimarso NV (edaspidi „Dimarso“) ja Vlaams Gewesti (Flandria piirkonna) vahelises kohtuvaidluses, mille ese on viimati nimetatud üksuse korraldatud teenuste riigihanke raames pakkujate esitatud pakkumuste hindamise meetodi nõuetekohasus.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Direktiivi 2004/18 põhjenduse 46 kohaselt:
„Lepingud tuleks sõlmida objektiivsete kriteeriumide kohaselt, mis tagavad läbipaistvuse, mittediskrimineerimise ja võrdse kohtlemise põhimõtete järgimise ning pakkumiste hindamise tõelise konkurentsi tingimustes. Sellest tulenevalt on asjakohane kasutada ainult kahte lepingute sõlmimise kriteeriumi ja need on „madalaim hind“ ja „majanduslikult soodsaim pakkumine“.
Kindlustamaks lepingute sõlmimist võrdse kohtlemise põhimõtte kohaselt, on asjakohane sätestada pretsedendiõigusega kehtestatud kohustus tagada vajalik läbipaistvus, mis annab kõigile pakkujatele võimaluse olla piisavalt teadlik kriteeriumidest ja korrast, mille alusel määratakse kindlaks majanduslikult soodsaim pakkumine. Seepärast on ostjad kohustatud esitama lepingute sõlmimise kriteeriumid ja igale kriteeriumile omistatava suhtelise osakaalu piisavalt aegsasti, et pakkujad oleksid oma pakkumist koostades nendest teadlikud. Ostjad võivad nõuetekohaselt õigustatud juhtudel teha lepingute sõlmimise kriteeriumide suhtelise osakaalu määramisega seotud erandi, mida nad peavad suutma põhjendada, kui osakaalu ei ole esmajoones lepingu keerukuse tõttu võimalik ette kindlaks määrata. Sellistel juhtudel tuleb kriteeriumid esitada tähtsuse järjekorras.
Kui ostjad otsustavad sõlmida lepingu majanduslikult soodsaima pakkumise esitajaga, hindavad nad pakkumisi parima hinna ja kvaliteedi suhte järgi. Selleks määravad nad kindlaks majanduslikud ja kvaliteediga seotud kriteeriumid, mis üheskoos peavad aitama välja selgitada ostjale majanduslikult soodsaima pakkumise. Need kriteeriumid määratakse olenevalt lepingu objektist, sest need peavad võimaldama hinnata iga pakkumise toimivuse taset tehnilistes kirjeldustes määratletud lepingu objekti silmas pidades ning mõõta iga pakkumise hinna ja kvaliteedi suhet.
[…]“
Direktiivi 2004/18 artiklis 2 on sätestatud:
„Ostjad kohtlevad ettevõtjaid võrdselt ja mittediskrimineerivalt ning tegutsevad läbipaistval viisil.“
Direktiivi artiklis 53 „Lepingute sõlmimise kriteeriumid“ on sätestatud:
„1.   Ilma et see piiraks siseriiklike teatavate teenuste tasustamist käsitlevate õigusnormide kohaldamist, tugineb ostja lepingu sõlmimisel järgmistele kriteeriumidele:
a)
kui leping sõlmitakse ostja seisukohast majanduslikult soodsaima pakkumise esitajaga: mitmesugused asjaomase hankelepingu objektiga seotud kriteeriumid, nagu näiteks kvaliteet, hind, tehniline väärtus, esteetilised ja funktsionaalsed omadused, keskkonnaga seotud omadused, käitamiskulud, tasuvus, müügijärgne hooldus ja tehniline abi, tarnekuupäev ja tarne‑ või pakkumisetäitmise tähtaeg või
b)
üksnes madalaim hind.
2.   Ilma et see piiraks kolmanda lõigu kohaldamist, täpsustab ostja lõike 1 punktis a osutatud juhul hanketeates või lepingudokumentides või konkurentidega peetava dialoogi puhul kirjeldavas dokumendis suhtelise osakaalu, mille ta igale valitud kriteeriumile majanduslikult kõige soodsama pakkumise kindlaksmääramisel omistab.
Need osakaalud on väljendatavad nõuetekohase ulatusega vahemikena.
Ostja, kes arvab, et suhtelise osakaalu määramine ei ole ilmsetel põhjustel võimalik, nimetab hanketeates või lepingudokumentides või konkurentidega peetava dialoogi puhul kirjeldavas dokumendis lepingu sõlmimise kriteeriumid tähtsuse järjekorras.“
Belgia õigus
Belgia 24. detsembri 1993. aasta seaduse riigihangete ning teatud ehitustööde, asjade ja teenuste riigihankelepingute kohta, põhikohtuasja asjaoludele kohaldatava redaktsiooni, artiklis 16 on sätestatud:
„Avatud või piiratud hankemenetluses sõlmitakse leping soodsaima nõuetekohase pakkumuse esitanud pakkujaga lähtudes edukaks tunnistamise kriteeriumidest, mis peavad olema esitatud hankedokumentides või vajaduse korral hanketeates. „Avatud või piiratud hankemenetluses sõlmitakse leping soodsaima nõuetekohase pakkumuse esitanud pakkujaga lähtudes edukaks tunnistamise kriteeriumidest, mis peavad olema esitatud hankedokumentides või vajaduse korral hanketeates. Edukaks tunnistamise kriteeriumid peavad vastama hankelepingu esemele, nagu näiteks kauba või teenuste kvaliteet, hind, tehniline väärtus, esteetilised ja funktsionaalsed omadused, keskkonnaga seotud omadused, sotsiaalsed ja eetilised kaalutlused, käitamiskulud, tasuvus, müügijärgne hooldus ja tehniline abi, tarnekuupäev ja tarne- või lepingu täitmise tähtaeg. […]“
Belgia 8. jaanuari 1996. aasta kuningliku dekreedi riigihangete ning ehitustööde, asjade ja teenuste riigihankelepingute kohta, põhikohtuasja asjaoludele kohaldatava redaktsiooni, artiklis 115 on sätestatud:
„Hankija valib välja soodsaima nõuetekohase pakkumuse kõnealuse lepingu liigist sõltuvate mitmete kriteeriumide alusel. […]
Ilma et see piiraks teatud teenuste tasustamist käsitlevate õigus- ja haldusnormide kohaldamist, nimetab hankija hankedokumentides ja vajaduse korral hanketeates kõik edukaks tunnistamise kriteeriumid võimalusel nende tähtsuse järjekorras, mis sel juhul hankedokumentides ära märgitakse. Vastasel juhul on edukaks tunnistamise kriteeriumid võrdse osakaaluga.
[…]“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
Flandria piirkond algatas 31. jaanuari 2012. aasta Euroopa Liidu Teatajas avaldatud hanketeatega hankemenetluse, et sõlmida teenuste riigihankeleping „Woonsurvey 2012: survey naar de woning en de woonconsument in Vlaanderen“, mille ese oli Flandria (Belgia) elamumajanduse ja elanike suuremahulise statistilise vaatluse läbiviimine. Selle hanke eeldatav maksumus koos käibemaksuga oli 1400000 eurot.
Hanketeates oli ära märgitud kaks edukaks tunnistamise kriteeriumi, mis on järgmised:
„1 Pakkumuse kvaliteet (50/100)
Töö ettevalmistamise, korraldamise ja kohapeal teostamise, andmete kodeerimise ja esmase töötlemise kvaliteet. Pakutavaid teenuseid tuleb kirjeldada võimalikult üksikasjalikult. Pakkumusest peab selgelt tulenema, et pakkuja on suuteline täitma hankelepingu täies ulatuses (vähemalt 7000 valimiühikut/kuni 10000 valimiühikut) ette nähtud 12 kuulise täitmise tähtaja jooksul.
2 Maksumus (50/100)
Hankelepingu täitmise maksumus baasvalimi puhul (7000 valimiühikut) ja maksumus iga 500 täiendavalt käsutusse antud aadressi kohta (summad koos käibemaksuga).“
Neli pakkujat esitasid pakkumused, mis vastasid hindamiskomisjoni kvalifitseerimisprotokolli kohaselt tehnilise suutlikkuse miinimumnõuetele. Pakkumuste hindamise korda kirjeldati hindamiskomisjoni 23. märtsi 2012. aasta edukaks tunnistamise protokollis järgmiselt:
„Komisjon asus seejärel pakkumusi hindama.
Nelja pakkumust hinnati ja võrreldi omavahel eespool nimetatud kriteeriumide põhjal. Pakkumusi analüüsiti ja hinnati kõigepealt kvaliteedikriteeriumi alusel. Igale pakkumusele anti sellisel juhul ühehäälselt teatud hinnang (väga hea – rahuldav – nõrk). Seejärel kohaldati hinnakriteeriumi.
Nende hinnangute põhjal koostati lõplik järjestus.“
Edukaks tunnistamise protokollist nähtub esimese kriteeriumi, s.o pakkumuste kvaliteedi kohta, et Dimarsole ja kahele teisele pakkujale anti hinnang „väga hea“ samas kui neljandale pakkujale anti hinnang „nõrk“. Edukaks tunnistamise protokollist ilmneb teise kriteeriumi, st hinnakriteeriumi kohta järgmine teave:
„Ülevaade:
Alljärgnev ülevaade hindadest kajastab esiteks hankelepingu täitmise maksumust baasvalimi puhul (7000 valimiühikut) ja teiseks maksumust iga 500 täiendavalt käsutusse antud aadressi kohta (summad koos käibemaksuga):
PakkumusKriteerium 2(a) – Maksumus (käibemaksuga) baasvalimiühikud (N=7000)Kriteerium 2(a) – Maksumus (käibemaksuga) 500 täiendavat valimiühikut(Dimarso)987360,00 eurot69575,00 eurotIpsos Belgium NV913570,00 eurot55457,00 eurotNew Information & Data NV842607,70 eurot53240,00 eurotSignificant GfK NV975520,15 eurot57765,40 eurot
Nende kahe kriteeriumi alusel oli pakkujate lõplik järjestus edukaks tunnistamise protokollis järgmine:
„Järjekoht
Pakkumus
Kriteerium 1
Kriteerium 2(a)
Kriteerium 2(b)
Ipsos Belgium
väga hea
913 570,00 eurot
55 457,00 eurot
Significant GfK
väga hea
975 520,15 eurot
57 765,40 eurot
[Dimarso]
väga hea
987 360,00 eurot
69 575,00 eurot
New Information & Data
nõrk
842 607,70 eurot
53 240,00 eurot“
Flandria piirkonna 11. aprilli 2012. aasta otsusega tunnistas Flandria energeetika-, elamumajandus-, linnapoliitika- ja sotsiaalmajandusminister edukaks pakkujaks Ipsos Belgiumi. Dimarso esitas 14. juunil 2012 kaebuse, milles nõudis selle otsuse tühistamist. Hageja arvates ilmneb vaidlustatud otsusest, et pakkumusi hinnati hindeskaala „väga hea – rahuldav – nõrk“ alusel, mida ei ole hanketeates pakkumuste kvaliteedi kriteeriumi puhul nimetatud, ja teguri „hind“ alusel, mida nimetati hinnakriteeriumis, ilma läbi viimata pakkumuste asjakohast kontrolli, võrdlemist ja lõplikku hindamist, võttes arvesse edukaks tunnistamise kriteeriume, nagu need on esitatud hankedokumentides, sealhulgas ilma pakkumuse edukaks tunnistamise mõlema kriteeriumi (kumbki 50/100) suhtelise kaalumiseta, nagu oli täpsustatud hankedokumentides.
Raad van State (Belgia kõrgeim halduskohus) märgib, et nii direktiivi 2004/18 põhjenduses 46 kui ka artikli 53 lõikes 2 on räägitud üksnes mõistetest „kriteeriumid“ ja nende kriteeriumide „suhtelisest osakaalust“, kuid kuskil ei ole otsesõnu ära toodud hindamiskriteeriumide suhtelise osakaalu määramise reegleid. Eelotsusetaotluse esitanud kohus rõhutab, et hindamismeetodi valik ei ole neutraalne, vaid vastupidi – see võib olla edukaks tunnistamise kriteeriumide alusel hindamise lõpptulemuse jaoks määrav. Ta viitab seoses sellega edukaks tunnistamise hinnakriteeriumile, mille raames võib hankija näiteks otsustada kohaldada proportsionaalsuse reeglit, et anda maksimaalne hinne kõige madalama hinnaga pakkumusele või hinne null kõige kõrgema hinnaga pakkumusele ja kohaldada lineaarset interpolatsiooni vahepealsete pakkumuste suhtes või maksimaalselt soosida mediaanhinnaga pakkumust.
Euroopa Kohus otsustas 24. jaanuari 2008. aasta otsuses Lianakis jt (
C‑532/06
,
EU:C:2008:40
, punktid
,
ja
), et nõukogu 18. juuni 1992. aasta direktiiv 92/50/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike teenuslepingute sõlmimise kord (
EÜT 1992, L 209, lk 1
; ELT eriväljaanne 05/01, lk 332) artikli 36 lõikega 2, mis on sisuliselt analoogne direktiivi 2004/18 artikli 53 lõikega 2, on vastuolus see, kui hankija määrab pärast hankedokumentide või hanketeate avaldamist kindlaks hindamiskriteeriumide suhtelise osakaalu tegurid ja osakaalu määramise reeglid ning alakriteeriumid ühes või teises neist dokumentidest nimetatud edukaks tunnistamise kriteeriumidele, kui ta ei ole neid reegleid ja kaalutegureid ning alakriteeriume eelnevalt pakkujatele teatavaks teinud. Euroopa Kohus on niisiis asunud seisukohale, et mitte ainult „hindamiskriteeriumide suhtelise osakaalu tegurite“ vaid ka „alakriteeriumide“ tagantjärele kindlaksmääramine ei ole kooskõlas liidu õigusnormidega.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et käesoleval juhul tekib küsimus kas Euroopa Kohus pidas selle täiendava viitega „alakriteeriumidele“ silmas ka viisi kuidas toimus nende edukaks tunnistamise kriteeriumide alusel hinnete andmine, mis sarnaneb hindamiskriteeriumide suhtelise osakaalu määramise reeglitega. Seega ei ole lihtne kõrvale jätta argumenti, mille kohaselt Euroopa Kohus pidas mõiste „alakriteeriumid“ puhul silmas ka hindamismeetodit. Samas ei ilmne ka 24. jaanuari 2008. aasta kohtuotsusest Lianakis jt (
C‑532/06
,
EU:C:2008:40
) selgelt, et hindamismeetod tuleb samuti pakkujatele teatavaks teha ja veelgi enam, et see peab olema alati eelnevalt kindlaks määratud. Igal juhul on võimalik asuda seisukohale, et selle kohtuotsuseni viinud kohtuasjas tekkinud küsimus ei puudutanud otseselt hindamismeetodi tagantjärele kindlaksmääramist ja seega ei olnud see samasuguse ulatusega kui käesoleval juhul esitatud küsimus.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu arvates ei käsitlenud Euroopa Kohus otseselt seda küsimust ka 21. juuli 2011. aasta kohtuotsuses Evropaïki Dynamiki vs. EMSA
(C‑252/10P
, ei avaldata,
EU:C:2011:512
), milles ta viidates 24. jaanuari 2008. aasta kohtuotsusele
Lianakis jt
(
C‑532/06
,
EU:C:2008:40
) rõhutas asjaolu, et alakriteeriumide ja nende vastava osakaalu kasutamise õiguspärasust tuleb alati hinnata lähtudes võrdse kohtlemise põhimõttest ja sellest tulenevast läbipaistvuse tagamise kohustusest. Seetõttu ei anna eelotsusetaotluse esitanud kohtu arvates need kohtuotsused vastust või vähemalt mitte lõplikku vastust küsimusele, mis on tõusetunud põhikohtuasjas, milles on vaja teada saada kas pakkumuste hindamismeetod, see tähendab meetod, mida hankija antud juhul kavatseb kasutada nende pakkumustele hinnete andmiseks tuleb samuti pakkujatele teatavaks teha.
Neil asjaoludel otsustas Raad van State (Madalmaade kõrgeim halduskohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas direktiivi 2004/18 […] artikli 53 lõiget 2 eraldi ja koostoimes Euroopa õiguses sätestatud võrdse kohtlemise ja läbipaistvuse põhimõttega riigihankelepingute sõlmimisel tuleb tõlgendada nii, et hankija on juhul, kui edukaks tunnistatakse tema seisukohast majanduslikult soodsaima pakkumuse esitaja, kohustatud kindlaks määrama hindamismeetodi või hindamiskriteeriumide suhtelise osakaalu määramise reeglid – ükskõik kui ettenähtavad, tavapärased või millise ulatusega need ka olla võivad –, mille alusel tuleb pakkumusi hangete või allhangete puhul edukaks tunnistamise kriteeriumidest lähtudes hinnata, alati eelnevalt ning esitama need hanketeates või hankedokumentides,
või,
kui sellist üldist kohustust ei ole, siis kas on asjaolusid, nagu näiteks nende osakaalu määramise reeglite ulatus, ettenähtavuse puudumine või ebatavaline olemus, mille korral on niisugune kohustus siiski kehtiv?“
Eelotsuse küsimuse analüüs
Eelotsusetaotluse esitanud kohus palub oma küsimusega sisuliselt selgitada kas direktiivi 2004/18 artikli 53 lõiget 2 koosmõjus võrdse kohtlemise põhimõtte ja sellest tuleneva läbipaistvuse tagamise kohustusega, tuleb tõlgendada nii, et juhul kui teenuste riigihankemenetluses tuleb edukaks tunnistada hankija seisukohast majanduslikult soodsaima pakkumuse esitaja, siis on ta alati kohustatud võimalikele pakkujatele hanketeates või asjaomase hanke dokumentides teatavaks tegema hindamismeetodi või hindamiskriteeriumide suhtelise osakaalu määramise reeglid, mille alusel hinnatakse pakkumuste vastavust neis dokumentides avaldatud edukaks tunnistamise kriteeriumidele või kui sellist üldist kohustust ei ole, siis kas selline kohustus võib tuleneda asjaomast hanget iseloomustavatest asjaoludest.
Sellele küsimusele vastamisel tuleb märkida, et kui hankija otsustab direktiivi 2004/18 artikli 53 lõike 2 alusel tunnistada edukaks majanduslikult soodsaima pakkumuse esitaja, siis peab ta täpsustama hanketeates või hankedokumentides suhtelise osakaalu, mille ta igale edukaks tunnistamise kriteeriumile majanduslikult kõige soodsama pakkumuse kindlaksmääramisel omistab. Nimetatud osakaalusid võib väljendada asjakohase maksimaalse väärtusega vahemikuna. Kui hankija arvab, et suhtelise osakaalu määramine ei ole ilmsetel põhjustel võimalik, nimetab ta hanketeates või hankedokumentides või konkurentidega peetava dialoogi puhul kirjeldavas dokumendis need kriteeriumid tähtsuse järjekorras.
Nagu on täpsustatud direktiivi 2004/18 põhjenduses 46, on nende nõuete eesmärk anda kõigile pakkujatele võimalus olla piisavalt teadlik kriteeriumidest ja korrast, mille alusel määratakse kindlaks majanduslikult soodsaim pakkumus. Lisaks kajastavad need selle direktiivi artiklis 2 ette nähtud hankija kohustust, mille kohaselt ta peab kohtlema ettevõtjaid võrdselt ja mittediskrimineerivalt ning tegutsema läbipaistval viisil.
Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt kujutavad võrdse kohtlemise põhimõte ja läbipaistvuskohustus, millest tuleneb eelkõige kohustus anda pakkujatele nii pakkumuste ettevalmistamise kui ka hankija poolt pakkumuste hindamise ajal võrdsed võimalused, endast tegelikult riigihankemenetlusi käsitlevate liidu eeskirjade põhialust (vt selle kohta kohtuotsused 24.11.2005, ATI EAC e Viaggi di Maio jt,
C‑331/04
,
EU:C:2005:718
, punkt
, ja 24.5.2016, MT Højgaard ja Züblin,
C‑396/14
,
EU:C:2016:347
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Seetõttu on Euroopa Kohus otsustanud, et edukaks tunnistamise kriteeriumid peavad olema selgelt määratletud hankemenetluse algusest peale (kohtuotsus 10.5.2012, komisjon vs. Madalmaad,
C‑368/10
,
EU:C:2012:284
, punkt
) ja hankija ei või kohaldada edukaks tunnistamise kriteeriumide suhtes niisuguseid alakriteeriume, mida ta eelnevalt pakkujatele teatavaks ei ole teinud (kohtuotsus 21.7.2011, Evropaïki Dynamiki vs. EMSA,
C‑252/10 P
, ei avaldata,
EU:C:2011:512
, punkt
). Samuti peab hankija jääma edukaks tunnistamise kriteeriumide sama tõlgenduse juurde kogu menetluse ajaks (kohtuotsus 18.10.2001, SIAC Construction,
C‑19/00
,
EU:C:2001:553
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Neid nõudeid kohaldatakse põhimõtteliselt
mutatis mutandis
hankija kohustuse suhtes, näidata hanketeates või hankedokumentides ära iga edukaks tunnistamise kriteeriumi suhteline osakaal. Niisiis on Euroopa Kohus otsustanud, et hankija ei tohi põhimõtteliselt kohaldada hindamiskriteeriumide suhtelise osakaalu määramise reegleid, mida ta eelnevalt pakkujatele teatavaks ei ole teinud (vt selle kohta kohtuotsus 24.1.2008, Lianakis jt,
C‑532/06
,
EU:C:2008:40
, punktid
ja
).
Kui direktiivi 2004/18 artikli 53 lõike 2 kolmanda lõigu sätetest ei tulene teisiti, peab nimelt iga edukaks tunnistamise kriteeriumi suhteline osakaal olema selgelt määratletud hankemenetluse algusest peale, et võimaldada pakkujatel objektiivselt kindlaks määrata milline on ühe edukaks tunnistamise kriteeriumi tegelik tähtsus võrreldes teistega, kui hankija hiljem neid hindab. Samuti ei tohi ühegi edukaks tunnistamise kriteeriumi suhtelist osakaalu muuta kogu menetluse ajal.
Euroopa Kohus on siiski möönnud, et hankijal on pärast pakkumuste esitamise tähtaja möödumist võimalik määratleda niisuguste alakriteeriumide suhteline osakaal, mis sisuliselt vastavad eelnevalt pakkujatele teatavaks tehtud edukaks tunnistamise kriteeriumidele, kuid seda kolmel tingimusel: esiteks ei tohi muuta hankedokumentides või hanketeates määratud edukaks tunnistamise kriteeriume; teiseks ei hõlma tegureid, mis oleksid pakkumuste koostamist võinud mõjutada, kui need oleksid olnud pakkumuste ettevalmistamise ajal teada; ning kolmandaks ei või nende määramise aluseks olla midagi, millel võib olla mõne pakkuja suhtes diskrimineeriv mõju (vt kohtuotsus 21.7.2011, Evropaïki Dynamiki vs. EMSA,
C‑252/10 P
, ei avaldata,
EU:C:2011:512
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Sellegipoolest ei pane ei direktiivi 2004/18 artikli 53 lõige 2 ega ükski teine selle direktiivi säte hankijale kohustust teha võimalikele pakkujatele hanketeates või hankedokumentides teatavaks hindamismeetod, mida hankija antud juhul kohaldab pakkumuste hindamiseks ja järjestamiseks edukaks tunnistamise kriteeriumide alusel ega kohustust määrata nende suhteline osakaal eelnevalt asjaomase hankega seotud dokumentides.
Sellist üldist kohustust ei tulene ka Euroopa Kohtu praktikast.
Nimelt on Euroopa Kohus otsustanud, et hindamiskomisjonile peab jääma teatud vabadus oma tööd korraldada ja seega võib ta korraldada oma tööd esitatud pakkumuste analüüsimisel ja kontrollimisel, muutmata hankedokumentides või hanketeates kehtestatud edukaks tunnistamise kriteeriume (vt kohtuotsus 21.7.2011, Evropaïki Dynamiki vs. EMSA,
C‑252/10 P
, ei avaldata,
EU:C:2011:512
, punkt
).
Seda vabadust õigustavad ka praktilised kaalutlused. Hankija peab saama pakkumuste hindamiseks ja järjestamiseks kohaldatavat hindamismeetodit kohandada konkreetse juhtumi asjaoludele.
Vastavalt hangete läbiviimise põhimõtetele, mis on ette nähtud direktiivi 2004/18 artiklis 2 ja selleks, et vältida mis tahes eelistamist, ei tohi antud juhul hankija poolt pakkumuste hindamiseks ja järjestamiseks kohaldatavat hindamismeetodit põhimõtteliselt kindlaks määrata pärast hankija poolt pakkumuste avamist. Ent juhul, kui selle meetodi kindlaksmääramine enne pakkumuste avamist ei ole ilmsetel põhjustel võimalik, nagu märkis ka Belgia valitsus, ei saa hankijale ette heita nende kindlaks määramist alles päras seda, kui hankija või tema moodustatud hindamiskomisjon tutvub pakkumuste sisuga.
Igal juhul tuleb märkida, et vastavalt hangete läbiviimise põhimõtetele ja nagu juba on sedastatud käesoleva kohtuotsuse punktides 24 ja 25, ei tohi hankija pärast hanketeate või hankedokumentide avaldamist hindamismeetodi määramisega muuta edukaks tunnistamise kriteeriume või nende suhtelist osakaalu.
Käesoleval juhul tekib küsimus kas põhikohtuasjas käsitletavas hankemenetluses on täidetud direktiivi 2004/18 artikli 53 lõikest 2 tulenevad kohustused, kuna ühelt poolt on hankija hanketeates märkinud üksnes kaks edukaks tunnistamise kriteeriumi, see tähendab kvaliteet ja hind, mille mõlema juures on märge „50/100“ ja teiselt poolt kasutas hindamiskomisjon hindeskaalat „nõrk – rahuldav – väga hea“ kui ta hindas pakkumusi kvaliteedikriteeriumi alusel ning ei kohaldanud skaalat hinnakriteeriumi puhul.
Selles osas tuleb rõhutada, et mõlemad märked „50/100“ tähendavad eelotsusetaotluse esitanud kohtu poolt eelotsusetaotluses esitatu kohaselt seda, et mõlemal edukaks tunnistamise kriteeriumil on võrdne tähtsus.
Samas tundub, et selline lähenemine ei võimaldanud pakkujate järjestamisel soodsaima pakkumuse väljaselgitamiseks kajastada nende pakkumuste kvaliteedierinevusi võrreldes nende hinnaga nii, et oleks saanud järgida edukaks tunnistamise kriteeriumide puhul ette nähtud märget „50/100“. Nimelt ilmneb, et selline lähenemisviis võis mõjutada hinnakriteeriumi, kuna andis sellele otsustava tähenduse võrreldes pakkumuste järjestusega kvaliteediskaalal, mida on nimetatud käesoleva kohtuotsuse punktis 33. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas hankija tegelikult võttis pakkumuste hindamisel arvesse iga hanketates avaldatud edukaks tunnistamise kriteeriumi suhtelist osakaalu.
Kuigi hankijal on lubatud ühe edukaks tunnistamise kriteeriumi hindamisel kasutada skaalat ka siis, kui seda ei ole avaldatud hanketeates või hankedokumentides, siis nagu on sedastatud käesoleva kohtuotsuse punktis 32, ei tohi see siiski mõjutada neis dokumentides avaldatud edukaks tunnistamise kriteeriumide suhtelist osakaalu.
Järelikult tuleb kõigist eeltoodud kaalutlustest lähtudes eelotsuse küsimustele vastata, et direktiivi 2004/18 artikli 53 lõiget 2 koosmõjus võrdse kohtlemise põhimõtte ja sellest tuleneva läbipaistvuse tagamise kohustusega peab tõlgendama nii et, juhul kui teenuste riigihankemenetluses tuleb edukaks tunnistada hankija seisukohast majanduslikult soodsaima pakkumuse esitaja, siis ei ole hankija kohustatud võimalikele pakkujatele hanketeates või asjaomase hanke dokumentides teatavaks tegema hindamismeetodit, mida hankija antud juhul kohaldab pakkumuste hindamiseks ja järjestamiseks. Selle meetodi mõjul ei tohi siiski muutuda edukaks tunnistamise kriteeriumid ja nende suhteline osakaal.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (neljas koda) otsustab:

Järelikult tuleb kõigist eeltoodud kaalutlustest lähtudes vastata eelotsuse küsimustele, et 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/18 artikli 53 lõiget 2 koosmõjus võrdse kohtlemise põhimõtte ja sellest tuleneva läbipaistvuse tagamise kohustusega peab tõlgendama nii et, juhul kui teenuste riigihankemenetluses tuleb edukaks tunnistada hankija seisukohast majanduslikult soodsaima pakkumuse esitaja, siis ei ole hankija kohustatud võimalikele pakkujatele hanketeates või asjaomase hanke dokumentides teatavaks tegema hindamismeetodit, mida hankija antud juhul kohaldab pakkumuste hindamiseks ja järjestamiseks. Selle meetodi mõjul ei tohi siiski muutuda edukaks tunnistamise kriteeriumid ja nende suhteline osakaal.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: hollandi.