CELEX: 62021TJ0164
Avalik teenistus
Ajutised teenistujad
Tähtajalise lepingu tähtajatult pikendamata jätmine
Teenistuse huvid
Õigusnormi rikkumine
Ilmne hindamisviga
Õigus olla ära kuulatud
Hea halduse põhimõte
Hoolitsemiskohustus

)
Hageja QM palub ELTL artikli 270 alusel esitatud hagis tühistada Euroopa Liidu Õiguskaitsekoostöö Ameti (Europol) 27. mai 2020. aasta otsus jätta tema tööleping tähtajatult pikendamata (edaspidi „vaidlustatud otsus“) ning tühistada vajalikus ulatuses 18. detsembri 2020. aasta otsus, millega jäeti rahuldamata tema kaebus (edaspidi „kaebuse rahuldamata jätmise otsus“).
Vaidluse taust
[…]
Hageja lepingu tähtajatult pikendamise menetlus algas 7. jaanuaril 2020 vastavalt Europolis kohaldatavatele normidele.
[…]
Tegevdirektor kui teenistuslepingute sõlmimise pädevusega isik teavitas 5. mail 2020 hagejat oma kavatsusest jätta tema leping tähtajatult pikendamata, täpsustades, et selleks, et kajastada Europoli strateegiat „Europoli strateegia 2020+“ (edaspidi „Europoli strateegia 2020+“) ja täita Europolile programmi „ELi koostalitlusvõime tegevuskava“ kontekstis pandud ülesandeid, peavad [konfidentsiaalne] osakonna tulevasel juhatajal olema täiendavad oskused ja pädevus, mida hagejal ei ole (edaspidi „5. mai 2020. aasta teabekiri“).
Hageja lisas 12. mail 2020 lepingu pikendamise vormi 6. jakku oma kommentaarid tegevdirektori kavatsuse kohta jätta tema leping pikendamata.
Teenistuslepingute sõlmimise pädevusega isik võttis 27. mail 2020 vastu vaidlustatud otsuse. See otsus tehti 2. juuni 2020. aasta e‑kirjas hagejale teatavaks.
Teenistuslepingute sõlmimise pädevusega isik täpsustas vaidlustatud otsuses, et „[a]rvestades Europoli strateegiat 2020+ ja Europoli „programmidokumente“, sealhulgas Europolile liidu koostalitlusvõime tegevuskava raames pandud ülesandeid, mida täidetakse etapiviisiliselt, tehti siiski kindlaks, et tööülesannete täitmiseks on vaja, et [konfidentsiaalne] osakonna juhatajal oleksid täiendavad eksperditeadmised võrreldes profiiliga, mis on [hageja] praegusel töökohal“.
[…]
Poolte nõuded
Hageja palub Üldkohtul:
–
tühistada vaidlustatud otsus ning vajalikus ulatuses kaebuse rahuldamata jätmise otsus;
–
mõista kohtukulud välja Europolilt.
Europol palub Üldkohtul:
–
jätta hagi põhjendamatuse tõttu rahuldamata;
–
mõista kohtukulud välja hagejalt.
Õiguslik käsitlus
[…]
Vaidlustatud otsuse tühistamise nõuded
Hageja põhjendab oma tühistamishagi viie väitega, millest esimese kohaselt tegi teenistuslepingute sõlmimise pädevusega isik tähtajatult lepingu pikendamist taotleva kandidaadi hindamise kriteeriumide kohaldamisel vigu ning puudus ümberkorraldamise otsus ega olnud kindlaks määratud ametikoha uusi vajadusi; teise väite kohaselt on rikutud õigust olla ära kuulatud; kolmanda väite kohaselt on tegemist eelarvamustega tema oskuste suhtes vastata tulevase ametikoha vajadustele, tema oskusi ei ole hinnatud ning on rikutud on hea halduse kohustust ja tema õiguspäraseid õigusi, et teda hinnataks; neljanda väite kohaselt on tehtud ilmne viga tema profiili ja tema oskuste hindamisel ning viienda väite kohaselt on moonutatud õigust ja rikutud hoolitsemiskohustust.
[…]
Esimene väide, et teenistuslepingute sõlmimise pädevusega isik on teinud lepingu tähtajatult pikendamist taotleva kandidaadi hindamise kriteeriumide kohaldamisel vigu, puudus ümberkorraldamise otsus ega olnud kindlaks määratud ametikoha uusi vajadusi
Hageja sõnul on 28. märtsi 2019. aasta otsuse artikli 4 lõike 3 kohaselt selles artiklis kasutatud mõiste „ettenähtavad tulevased arengusuunad“ seotud pideva vajadusega töökoha või ametikoha järele ja seega ainult esimese kriteeriumiga. Vaidlustatud otsuse põhjendusest tuleneb aga, et otsus põhineb üksnes selles sättes ette nähtud teisel kriteeriumil, nimelt teenistuja oskustel ja pädevusel, mis ei viita ettenähtavatele tulevastele arengusuundadele.
Nii väidab hageja, et nõudes, et ta tõendaks uusi oskusi, võttes arvesse ettenähtavaid tulevasi arengusuundi, põhineb vaidlustatud otsus tegelikult tema ametikoha muutmisel, mille suhtes ei olnud tehtud ühtegi ümberkorraldamisotsust, samas kui selle ametikoha uusi vajadusi ei olnud tema lepingu pikendamata jätmise otsuse tegemise ajal kindlaks määratud.
Sellega seoses väidab hageja esiteks, viidates 16. detsembri 2020. aasta kohtuotsusele VP vs. Cedefop (
T‑187/18
, ei avaldata,
EU:T:2020:613
), et Europol võis viidata tulevastele ümberkorraldustele, et hinnata oma huvi selleks, et pikendada ühe oma teenistujaga lepingut või mitte, ainult sellisel juhul, kui need ümberkorraldused olid ettenähtavad. Seega tegi tegevdirektor vea, kui ta otsustas hageja lepingut tähtajatult pikendamata jätta põhjusel, et [konfidentsiaalne] osakonna tulevase juhataja ülesannete täitmiseks on vaja muid oskusi, kuigi selle ametikohaga seotud ametiülesannete kirjeldust ei olnud veel muudetud.
Teiseks väidab hageja, et vaidlustatud otsuses ei ole täpsustatud oskusi, mis on vajalikud selleks, et tulevikus täita [konfidentsiaalne] osakonna juhataja ametikohta. Lisaks ei ole tema sõnul üheski Europoli viidatud dokumendis kindlaks määratud uut pädevust, mis [konfidentsiaalne] osakonna tulevasel juhatajal peab olema.
Seega leiab ta, et tema oskusi ja pädevust oleks tulnud analüüsida, et kontrollida, kas ta vastab töökoha profiilile niisugusena, nagu see on nüüd kavandatud. Nimelt oleks Europol pidanud hageja pädevust ja oskusi hindama protsessi või testi põhjal, mitte praeguse töökoha profiili seisukohast soorituste alusel.
Hageja väidab lisaks, et ta tõendas, et tal on oskused ja pädevus, mida nüüd otsitakse, või vähemalt, et ta on suutnud kogu oma karjääri jooksul tõendada, et ta on täiesti võimeline kohandama oma profiili vastavalt oma pädevusele ja vastupidi.
Hageja väidab samuti, et [konfidentsiaalne] avaldatud vaba ametikoha teade sisaldas töökoha kirjeldust, mis on analoogne tema töökohaga. Ta väidab sellega seoses, et tema ametis oldud aja jooksul ei olnud tema töökoha kirjeldus vaatamata ametiülesannete kohandamisele kunagi muutunud.
Kolmandaks ei nõustu hageja asjaoluga, et [konfidentsiaalne] osakonna juhataja töökoht määrati nn „piiratud“ töökohtade hulka. Ta väidab, et sellele muutusele ei saa tema suhtes õiguspäraselt tugineda, kuna töökoha liigi muutmine ametiülesannete täitmise ajal ei saa kahjustada kõnealusel töökohal töötavat teenistujat. See muudatus, mis tekitas ajutiste teenistujate roteerumise kohustuse, tõi kaasa selle, et hagejal on kolme aasta pikkuse ooteaja tõttu kandideerimine takistatud.
Neljandaks viitab hageja ebavõrdsele kohtlemisele ja personalieeskirjade artikli 27 rikkumisele. Ta väidab, et [konfidentsiaalne] osakonna juhataja töökohale tööle võetud isikul [konfidentsiaalne] ei olnud temaga võrreldes täiendavat pädevust ning tema profiil on hageja omaga analoogne. Ainus erinevus selle isiku ja hageja vahel on kodakondsus. Hageja lisab, et [konfidentsiaalne] teenistuja valimine juhatajaks [konfidentsiaalne] osakonnas, kus kaks üksuse juhatajat on samuti [konfidentsiaalne], kahjustab kodakondsusega seotud tasakaalu ametnike ja teenistujate hulgas ning personalieeskirjade artiklis 27 sätestatud põhimõtet.
Europol vaidleb hageja argumentidele vastu.
Sellega seoses olgu kõigepealt märgitud, et väljakujunenud kohtupraktikast ilmneb, et võimaluse puhul pikendada ajutise teenistuja lepingut on lihtsalt tegemist pädeva asutuse otsustuspädevusse jäetud võimalusega, arvestades, et institutsioonidel on ulatuslik kaalutlusõigus oma teenistusüksuste töö korraldamisel, et täita neile usaldatud ülesandeid ning vastavalt sellele määrata oma töötajaid ametisse, jälgides siiski, et seda tehakse teenistuse huvides (vt 10. oktoobri 2014. aasta kohtuotsus EMA vs. BU,
T‑444/13 P
,
EU:T:2014:865
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
See kohtupraktika on veelgi asjakohasem, kui tegemist on tähtajalise lepingu asendamisega tähtajatu lepinguga, millega luuakse püsivam ja ajalise piiranguta side institutsiooni ja asjaomase teenistuja vahel (26. jaanuari 2022. aasta kohtuotsus MN vs. Europol,
T‑586/20
, ei avaldata,
EU:T:2022:24
, punkt
).
Teenistusüksuse töö korraldamine ja toimimine on institutsiooni ainupädevuses ja teenistusüksuste töö korralduse eest vastutab üksnes ametihierarhias ette nähtud isik. Üksnes tema hindab teenistuse vajadusi, määrates seega tema käsutuses olevad töötajad ametikohtadele (vt 16. detsembri 2020. aasta kohtuotsus VP vs. Cedefop,
T‑187/18
, ei avaldata,
EU:T:2020:613
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Nimelt on liidu institutsioonidel ja ametitel vabadus struktureerida oma haldusüksused, võttes arvesse tervet hulka tegureid, nagu neile pandud ülesannete laad ja ulatus ning eelarvevõimalused. Selline vabadus hõlmab ametikohtade kaotamist ja tööülesannete jaotuse muutmist, et muuta töökorraldust tõhusamaks ja vastata liidu poliitiliste organite kehtestatud eelarvenõuetele ametikohtade kaotamiseks, kui ka õigust jagada ümber kaotatud ametikohal töötanud isiku tööülesanded, ilma et ametikoha kaotamiseks peaks tingimata olema täidetud tingimus, et kõiki määratud tööülesandeid peab täitma vähem isikuid kui enne ümberkorraldamist (vt 16. detsembri 2020. aasta kohtuotsus VP vs. Cedefop,
T‑187/18
, ei avaldata,
EU:T:2020:613
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Erinevalt ametnikest, kellele personalieeskirjad tagavad töösuhte stabiilsuse, kohaldatakse pealegi ajutistele teenistujatele teistsugust regulatsiooni, mis põhineb asjaomase institutsiooniga sõlmitud töölepingul. Muude teenistujate teenistustingimuste artikli 47 lõike 1 punktist b tuleneb, et institutsiooni ja tähtajaliselt tööle võetud ajutise teenistuja vahelise töösuhte kestus määratakse kindlaks just nimelt poolte vahel sõlmitud lepingus määratud tingimustes (13. detsembri 2018. aasta kohtuotsus Wahlström vs. Frontex,
T‑591/16
, ei avaldata,
EU:T:2018:938
, punkt
).
Siiski tuleb märkida, et kui administratsioon on sisejuhisega vastu võtnud eriregulatsiooni, mille eesmärk on eelkõige tagada lepingute pikendamise protsessi läbipaistvus ja teatavate menetlustingimuste nõuetekohane kohaldamine, siis on see regulatsioon käsitatav institutsiooni enda kaalutlusõiguse piiramisena, millest administratsioon saab võrdse kohtlemise põhimõtet rikkumata kõrvale kalduda vaid siis, kui on selgelt täpsustatud põhjused, mis võivad seda muutmist õigustada (26. septembri 2017. aasta kohtuotsus Hanschmann vs. Europol,
T‑562/16
, ei avaldata,
EU:T:2017:664
, punkt
).
Käesolevas kohtuasjas tuleb esiteks märkida, et 28. märtsi 2019. aasta otsus, millega määratakse kindlaks Europoli üldine poliitika lepingute pikendamise valdkonnas, kujutab endast sisejuhist eespool punktis 87 viidatud kohtupraktika tähenduses. Selle otsuse tagajärjel kehtestatakse eriregulatsioon, mis seab lepingute tähtajatult pikendamise sõltuvusse kolmest kumulatiivsest tingimusest.
Sellega seoses tuleb meenutada, et 28. märtsi 2019. aasta otsuse artikli 4 lõike 3 kohaselt sõltub lepingu tähtajatult pikendamine kolmest kriteeriumist, mis on esiteks pidev vajadus töökoha või ametikoha järele, sealhulgas arvestades ettenähtavaid tulevasi arengusuundi, teiseks teenistuja oskused ja pädevus ning nende asjakohasus täidetava töökoha või ametikoha suhtes ning kolmandaks asjaomase teenistuja pidev kõrgetasemeline sooritus.
Käesoleval juhul nähtub vaidlustatud otsusest sisuliselt, et kuigi pidevat vajadust töökoha järele ja hageja pidevat kõrgetasemelist sooritust ei ole eitatud, on kaalul tema oskused ja pädevus ning nende asjakohasus täidetava ametikoha suhtes, arvestades ettenähtavaid tulevasi arengusuundi.
Nii kohaldas Europol käesoleval juhul kahte esimest kriteeriumi, mis on esiteks pidev vajadus töökoha või ametikoha järele, arvestades ettenähtavaid tulevasi arengusuundi, ning teiseks teenistuja oskused ja pädevus ning nende asjakohasus täidetava ametikoha suhtes, ning tuvastas, et hageja oskused ja pädevus ning ettenähtavad tulevased arengusuunad [konfidentsiaalne] valdkonnas ei ole vastavuses.
Tuleb analüüsida, kas selline kohaldamine, millele hageja vastu vaidleb, on põhjendamatu ja ebajärjekindel, nagu hageja sisuliselt väidab.
Esimesena tuleb märkida, et enne lepingu pikendamise kohta otsuse tegemist pidi Europol teenistuse huvides hindama tulevasi muudatusi ja ettenähtavaid arengusuundi.
Käesoleval juhul leidis Europol ühelt poolt, võttes arvesse paljusid tema tegevust puudutavaid strateegilisi programmidokumente, et [konfidentsiaalne] osakond peab tegelema operatiivtegevusega, mitte ainult olema tugi teiste osakondade operatiivtegevusele, mistõttu [konfidentsiaalne] osakonna juhatajal peab olema täiendav pädevus.
Teiselt poolt leidis Europol pärast hageja oskuste ja pädevuse hindamist, võttes arvesse tema isikutoimikut ja hageja kommentaare, mis olid esitatud lepingu pikendamise menetluses, et need ei vasta tulevastele vajadustele [konfidentsiaalne] valdkonnas.
Teisena olgu märgitud, et kui 28. märtsi 2019. aasta otsuse artikli 4 lõikes 3 sätestatud kriteeriume tuleks kohaldada täiesti autonoomselt, nagu väidab hageja, võib selline kohaldamine viia olukorrani, kus Europol peaks teenistuja lepingut pikendama, isegi kui tema pädevus ei vasta täidetava ametikoha nõuetele, mis on tulevikus mõistlikult ettenähtavad, mis oleks ilmselgelt vastuolus teenistuse huvidega ja selles artiklis ette nähtud menetluse eesmärgiga.
Seega, võttes arvesse neid märkusi ja teenistuslepingute sõlmimise pädevusega isiku ulatuslikku kaalutlusõigust seoses tähtajaliste lepingute tähtajatult pikendamisega, ei saa Europolile ette heita, et ta on lepingu pikendamist taotleva kandidaadi hindamise kriteeriumide kohaldamisel rikkunud õigusnormi.
Teiseks, nagu nähtub vaidlustatud otsusest, ei põhine see Europoli tulevasel ümberkorraldamisel, vaid asjaolul, et hageja oskused ja pädevus ei vastanud töökoha profiilile, arvestades selle ettenähtavaid tulevasi arengusuundi.
[Konfidentsiaalne] osakonna juhataja töökoht säilis Europoli organisatsiooni struktuuri skeemis, kuid uue pädevusega seotud töökoha vajadused määrati uuesti kindlaks, mistõttu see töökoht nõuab lisapädevust, ilma et see koht oleks siiski ära kaotatud või ümber korraldatud.
Seega ei saa käesolevas asjas kohaldada 16. detsembri 2020. aasta kohtuotsust VP vs. Cedefop (
T‑187/18
, ei avaldata,
EU:T:2020:613
), millega tühistati teenistuja lepingu pikendamata jätmise otsus põhjusel, et see otsus põhines tulevasel ümberkorraldamisel, kuigi selle kohta ei olnud ühtegi konkreetset otsust vastu võetud.
Kolmandana, mis puudutab argumenti, et vaidlustatud otsuses ei ole täpsustatud oskusi, mis on tulevikus [konfidentsiaalne] osakonna juhataja ametikohal vaja, siis tuleb meenutada, et teenistuslepingute sõlmimise pädevusega isik täpsustas vaidlustatud otsuses, et [konfidentsiaalne] on määrava tähtsusega pädevus ning et „[konfidentsiaalne] osakonna juhataja [konfidentsiaalne] juhtimise võime on esmatähtis“.
Lisaks ilmneb toimiku erinevatest nii strateegilist laadi dokumentidest, nagu Europoli strateegia 2020+, kui ka programmilist laadi dokumentidest, mille hulgas on Europoli programmidokumendid ja eelkõige ajavahemiku 2020–2022 dokumendid, sealhulgas liidu koostalitlusvõime tegevuskava raames Europolile pandud ülesanded, millesse hageja kui [konfidentsiaalne] osakonna juhataja andis oma panuse ja millest ta pidi teadlik olema, et 2019. aastal said alguse arutelud [konfidentsiaalne] valdkonna tulevaste vajaduste kohta.
Selles kontekstis võimaldasid vaidlustatud otsus ning selgitused, mis on esitatud 5. mai 2020. aasta teabekirjas ja hageja käsutuses olevates dokumentides nagu Europoli strateegia 2020+, Europoli saateleht koostalitusvõime kohta, Europoli programmidokument 2020–2022, Europoli programmidokumendi 2021–2023 projekt, Europoli aruanne välisosalejatele, Europoli plaan liidu koostalitlusvõime kohta ning Europoli aruanded Europoli strateegia 2020+ rakendamise kohta, hagejal tingimata mõista, milliseid oskusi ja pädevust [konfidentsiaalne] osakonna juhataja töökoha jaoks otsiti.
Mis puudutab väidet, et Europol oleks pidanud hindama hageja pädevust ja oskusi protsessi või testi põhjal, siis tuleb märkida, et sellist testi ei ole ette nähtud 28. märtsi 2018. aasta otsuses, millega on määratud kindlaks lepingute pikendamise menetlus. Tegevdirektor analüüsib teenistuja pädevust ja oskusi, võttes arvesse teenistuja tulemusi, tema isikutoimikut, sealhulgas tema elulookirjeldust, ning kommentaare, mis on pikendamise menetluse raames esitatud, kusjuures käesoleval juhul järgis teenistuslepingute sõlmimise pädevusega isik seda menetlust. Täiendava menetluse läbiviimine hageja nõutud testi või vestluse vormis oleks eiranud 28. märtsi 2018. aasta otsuse sõnastust ja oleks võinud tuua kaasa võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumise.
Neljandana, mis puudutab [konfidentsiaalne] osakonna juhataja töökoha liigitamist nn „piiratud“ töökohtade hulka, siis piisab, kui tõdeda, et see muudatus tehti käesolevas asjas pärast vaidlustatud otsuse vastuvõtmist ega saa seega kuidagi mõjutada selle otsuse õiguspärasust. Seega ei ole asjakohane, kas nimetatud muudatus oli hageja suhtes kohaldatav või mitte.
Viiendana, mis puudutab etteheidet, et uuel [konfidentsiaalne] osakonna juhatajana tööle võetud isikul ei ole võrreldes hageja pädevusega täiendavat pädevust, siis tuleb märkida, et need väited põhinevad tema isiklikul arusaamisel teabest, mis on avalikult kättesaadav. Nagu väidab aga Europol, ei saa see teave asendada valikumenetluses kandideerimistoimikut.
Mis puudutab hageja väidet, et teenistuja nimetamine juhataja töökohale [konfidentsiaalne] osakonnas, kus kaks muud üksuse juhatajat on samuti [konfidentsiaalne], kahjustab personalieeskirjade artiklit 27, siis tuleb tõdeda, et [konfidentsiaalne] osakonna juhataja töökohale võetud kandidaat on [konfidentsiaalne] kodanik, samas kui kaks muud üksuse juhatajat on [konfidentsiaalne] kodanikud.
Seega muude tõendite puudumisel ei ilmne, et kui Europol nimetas [konfidentsiaalne] osakonna juhatajaks [konfidentsiaalne] teenistuja, kes on [konfidentsiaalne] kodanik, kuigi selle osakonna kahel üksuse juhatajal on [konfidentsiaalne] kodakondsus, siis eiras ta personalieeskirjade artiklit 27, mis paneb liidu asutustele muu hulgas kohustuse võtta oma töötajad tööle liidu liikmesriikide kodanike hulgast võimalikult laialt geograafiliselt alalt ning keelab töökohtade eraldamise konkreetse liikmesriigi kodanikele.
Kõigest eelnevast järeldub, et esimene väide tuleb tagasi lükata.
Neljas väide, et on tehtud ilmne hindamisviga
Neljandas väites kinnitab hageja, et tema töökogemus, oskused ja võime kohaneda vastavalt vajadustele tõendavad, et tal on [konfidentsiaalne] osakonna juhataja töökohal töötamiseks nõutavad omadused ning et tegevdirektor tegi seega ilmse hindamisvea seoses tema võimega täita oma ülesandeid, arvestades [konfidentsiaalne] osakonna juhataja töökoha ettenähtavaid tulevasi arengusuundi.
Lisaks meenutab hageja, et ta ei olnud teadlik organisatsiooni uutest vajadustest, kuna nõutud pädevus ei kuulunud vaba ametikoha nõuete või kirjelduste hulka.
Igal juhul ei koheldud hagejat teiste [konfidentsiaalne] osakonna juhataja töökohale kandideerijatega võrdselt selles osas, mis puudutab tema oskuse hindamise meetodeid.
Europol vaidleb hageja argumentidele vastu.
Sissejuhatuseks olgu märgitud, et kuigi administratsioonil on tähtajalise lepingu tähtajatult pikendamisel ulatuslik kaalutlusõigus, nagu nähtub eespool punktidest 82 ja 83, siis ei vähenda see niisuguse kaalutlusõiguse alusel vastu võetud akti peale esitatud tühistamishagi menetleva Üldkohtu teostatavat õiguspärasuse kontrolli, mis avaldub mitmes aspektis. Mis puudutab nõuet tühistada lepingulise töötaja lepingu pikendamata jätmise otsus, mis on isikut kahjustav meede, siis liidu kohtu kontroll peab piirduma selle kontrollimisega, kas otsuse aluseks olla võinud teenistuse huvide hindamisel ei tehtud ilmset hindamisviga ega kuritarvitatud võimu, ning selle kontrollimisega, kas ei ole rikutud hoolitsemiskohustust, mis administratsioonil lasub siis, kui ta peab tegema otsuse sellise lepingu pikendamise kohta, mis seob teda ja ühte tema teenistujat. Lisaks kontrollib Üldkohus, kas administratsioonil on esinenud menetlusnormide rikkumist või sisulisi ebatäpsusi (vt selle kohta 13. detsembri 2018. aasta kohtuotsus Wahlström vs. Frontex,
T‑591/16
, ei avaldata,
EU:T:2018:938
, punkt
).
Lisaks võib vea ilmseks lugeda üksnes siis, kui see on kergesti märgatav ja selle saab hõlpsalt tuvastada lähtudes kriteeriumidest, millele asjaomase otsustuspädevuse teostamine on allutatud. Järelikult selleks, et tuvastada, kas administratsioon on teinud asjaolude hindamisel ilmse vea, mis võib õigustada antud hinnangu alusel tehtud otsuse tühistamist, peavad tõendid, mille esitamise kohustus on hagejal, olema piisavad, et administratsiooni hinnangud muutuksid ebausutavaks. Teisisõnu, kui hageja esitatud asjaoludest hoolimata võib kahtluse alla seatud hinnangut jätkuvalt pidada tõelevastavaks või kehtivaks, tuleb ilmsel hindamisveal põhinev väide tagasi lükata (vt 15. detsembri 2021. aasta kohtuotsus HB vs. EIP,
T‑689/20
, ei avaldata,
EU:T:2021:891
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Neljanda väite toetuseks esitatud hageja argumente tuleb uurida neid kaalutlusi arvesse võttes.
Käesoleval juhul põhineb vaidlustatud otsus põhjusel, et hageja oskused ja pädevus ei vastanud Europoli vajadustele seoses [konfidentsiaalne] osakonna juhataja töökohaga, arvestades ettenähtavaid tulevasi arengusuundi.
Esiteks, mis puudutab hageja argumenti, et tema tulemused, kogemus ja kohanemisvõime tõendavad, et tal on [konfidentsiaalne] osakonna juhataja töökohal töötamiseks vajalikud oskused ja pädevus, siis tuleb märkida, et Europol ei vaidle vastu ei hageja kõrgetasemelisele sooritusele ega tema kohanemisvõimele. Hageja lepingu pikendamata jätmise põhjus on see, et hageja profiil ei ole vastavuses Europoli tulevaste vajadustega, see tähendab seoses [konfidentsiaalne] võimega, mida nüüd nõutakse. Sellest tuleneb, et on kindlaks tehtud täiendavad vajadused ja ekspertvaldkonnad ning Europoli sõnul ei ole hageja pädevus selleks piisav.
Kuigi hageja väidab, et tal on olemas uuesti kindlaks määratud pädevus ja oskused, ei ole ta seda pädevust täpsustanud ega seega tõendanud, et tema kogemus Europolis või tema varasem kogemus võib vastata Europoli vajadusele, et tema käsutuses oleks isik, kellel on olemas [konfidentsiaalne] ja ka [konfidentsiaalne] võime.
Lisaks, kuigi hageja väidab, et 7. jaanuaril 2021 avaldatud vaba ametikoha teates ei sisaldunud töökoha kirjeldus tema ülesannetega võrreldes mingit täiendavat pädevust, tõdeb Üldkohus siiski, et pärast hageja lepingu pikendamata jätmist avaldas Europol teate vaba ametikoha kohta, et täita juhataja töökoht [konfidentsiaalne] osakonnas, kus paljud ülesanded ei kuulunud hageja ametikohustuste hulka, eelkõige [konfidentsiaalne] ametikohustused.
Sellest tuleneb, et hagejale Europolis antud ülesanded ei vastanud [konfidentsiaalne] osakonna juhataja töökohal nõutavatele ettenähtavatele tulevastele nõuetele, ning et hageja ei ole tõendanud, et Europol on teinud ilmse hindamisvea seoses asjaoluga, et tal ei olnud vajalikke oskusi tähtajatu lepingu alusel tulevikus selle töökoha täitmiseks.
Teiseks, mis puudutab hageja argumente, et organisatsiooni uued vajadused ei olnud talle teada, siis tuleb viidata hinnangule esimese ja teise väite raames, rõhutades, et info- ja kommunikatsioonitehnoloogia valdkonna tulevased arengusuunad on selgelt määratletud paljudes strateegilistes dokumentides, millega hageja oli seotud ja mille kohta tal oli kahel korral võimalik esitada oma seisukohad lepingu pikendamise menetluse raames ja kirjeldada oma oskustest neid oskusi, mida ei olnud isikutoimikus mainitud.
Eeltoodut arvestades ei esita hageja piisavaid tõendeid, mis vastavalt eespool punktis 115 viidatud kohtupraktikale muudavad ebausutavaks Europoli hinnangu selle kohta, et tema profiil ei ole vastavuses teenistuse uute vajadustega.
Järelikult ei ilmne toimikust, et Europol oleks teinud ilmse hindamisvea, kui ta asus seisukohale, et hagejal ei ole uutele vajadustele vastavaid oskusi ja pädevust. Seega tuleb hageja neljas väide tagasi lükata.
[…]

Esitatud põhjendustest lähtudes
ÜLDKOHUS (seitsmes koda)
otsustab:

1.
Jätta hagi rahuldamata.

2.
Mõista kohtukulud välja QMilt.

da Silva Passos
Valančius
Sampol Pucurull
Kuulutatud avalikul kohtuistungil 9. novembril 2022 Luxembourgis.
Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: prantsuse.
(
)	Esitatud on üksnes kohtuotsuse need punktid, mille avaldamist peab Üldkohus otstarbekaks.