CELEX: 62016CJ0301
Överklagande
Handelspolitik
Dumpning
Import av solfångarglas från Kina
Förordning (EG) nr 1225/2009
Artikel 2.7 b och c
Status som ett företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden
Begreppet ”betydande snedvridningar till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet”, i den mening som avses i artikel 2.7 c tredje strecksatsen
Skatteförmåner

I sitt överklagande har Europeiska kommissionen yrkat att domstolen ska ogiltigförklara den dom som Europeiska unionens tribunal meddelade den 16 mars 2016, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/kommissionen (
T-586/14
,
EU:T:2016:154
) (nedan kallad den överklagade domen), genom vilken den ogiltigförklarade kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 470/2014 av den 13 maj 2014 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och om slutgiltigt uttag av den preliminära tull som införts på import av solfångarglas med ursprung i Folkrepubliken Kina (
EUT L 142, 2014s. 1
, och rättelse i
EUT L 253, 2014, s. 4
, nedan kallad den omtvistade förordningen), i den mån förordningen rör Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd (nedan kallat Xinyi PV).
Tillämpliga bestämmelser
Vid tidpunkten för omständigheterna i målet reglerades Europeiska unionens antagande av antidumpningsåtgärder i rådets förordning (EG) nr 1225/2009 av den 30 november 2009 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (
EUT L 343, 2009, s. 51
, rättelse i
EUT L 7, 2010, s. 22
) (nedan kallad grundförordningen). Grundförordningen upphävdes genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1036 av den 8 juni 2016 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen (
EUT L 176, 2016, s. 21
).
I artikel 2.7 i grundförordningen föreskrevs följande:
”a)
I fråga om import från länder utan marknadsekonomi [(bland annat Albanien, Armenien, Azerbajdzjan, Vitryssland, Georgien, Nordkorea, Kirgizistan, Moldavien, Mongoliet, Tadjikistan, Turkmenistan och Uzbekistan)], skall normalvärdet bestämmas på grundval av priset eller det konstruerade värdet i ett tredje land med marknadsekonomi eller priset från ett sådant tredje land till andra länder, inbegripet gemenskapen, eller om detta inte är möjligt, på någon annan skälig grund, exempelvis det pris som faktiskt betalas eller skall betalas i gemenskapen för den likadana produkten, vid behov vederbörligen justerat för att inbegripa en skälig vinstmarginal.
…
b)
I fråga om antidumpningsundersökningar rörande import från Folkrepubliken Kina, Ukraina, Vietnam, Kazakstan och alla länder som inte är marknadsekonomier men som är medlemmar i [Världshandelsorganisationen (WTO)] den dag då undersökningen inleds skall normalvärdet bestämmas i enlighet med punkterna 1–6, om det på grundval av korrekt underbyggda ansökningar från en eller flera tillverkare som omfattas av undersökningen och i enlighet med de kriterier och förfaranden som anges i punkt c visas att marknadsekonomiska förhållanden råder för tillverkaren eller tillverkarna i samband med produktion och försäljning av den berörda likadana produkten. Om så inte är fallet ska de regler som anges i led a tillämpas.
c)
Ett krav enligt punkt b måste … innehålla tillräcklig bevisning [om] att tillverkarna är verksamma under marknadsmässiga förhållanden, det vill säga om
–
företagens beslut om priser, kostnader och insatsvaror, exempelvis vad gäller råmaterial, kostnader för teknik och arbetskraft, produktion, försäljning samt investeringar, fattas som svar på marknadssignaler som återspeglar utbud och efterfrågan och utan ett större statligt inflytande i detta hänseende, och kostnader för de viktigaste insatsvarorna återspeglar i stort sett marknadsvärden,
–
Företagen har en enda uppsättning räkenskaper som är föremål för en självständig revision i överensstämmelse med internationella redovisningsnormer och som tillämpas för alla ändamål.
–
företagens tillverkningskostnader och ekonomiska situation inte är föremål för betydande snedvridningar till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet, särskilt vad gäller avskrivning av tillgångar, andra nedskrivningar, byteshandel och betalning genom skuldavskrivning,
–
de berörda företagen omfattas av lagar om konkurser och ägandeförhållanden som garanterar rättssäkerhet och stabila villkor för företag, och
–
valutaomräkning sker till marknadskurser
…”
Bakgrund till tvisten
Bakgrunden till tvisten kan såvitt framgår av den överklagade domen sammanfattas enligt följande.
Xinyi PV är ett bolag etablerat i Kina som tillverkar och exporterar solfångarglas. Bolagets enda aktieägare är bolaget Xinyi Solar (Hongkong) Ltd, som är etablerat i Hongkong (Kina) (nedan kallat XSolarHK), och är noterat på Hong Kongbörsen.
Till följd av ett klagomål som inkom den 15 januari 2013 inledde kommissionen den 28 februari 2013 en antidumpningsundersökning beträffande import av vissa solfångarglas med ursprung i Kina.
Den 21 maj 2013 lämnade Xinyi PV in en ansökan till kommissionen om att beviljas marknadsekonomisk status, i den mening som avses i artikel 2.7 b i grundförordningen, för att normalvärdet skulle fastställas för bolaget i enlighet artikel 2.1–2.6 i den förordningen, och inte i enlighet med den så kallade ”jämförbart land”-metod som avses i artikel 2.7 a i den förordningen.
Genom en skrivelse av den 22 augusti 2013 underrättade kommissionen Xinyi PV om att den ansåg att den inte kunde tillmötesgå denna begäran. I denna skrivelse angav kommissionen i detta hänseende följande:
”Av utredningen framgår att [Xinyi PV] omfattats av olika skatteförmåner avseende inkomstskatt, däribland
–
programmet ’2 Free 3 Halve’. Detta skattesystem innebär att företag med utländska investeringar kan medges fullständig skattebefrielse (0 procent) under två år och en skattesats på 12,5 procent i stället för den normala skattesatsen på 25 procent under de tre följande åren,
–
skattesystemet för högteknologiska företag. Enligt det skattesystemet har företaget en nedsatt skattesats på 15 procent, i stället för den normala skattesatsen 25 procent. Denna förmånliga skattesats utgör ett i det närmaste permanent anpassningsbart bidrag som också skulle kunna syfta till att locka investeringar till lägre kostnader och således snedvrida konkurrensen.
De reducerade skattesatserna anses ge betydande ekonomiska fördelar och [Xinyi PV] har inte lyckats visa att dess tillverkningskostnader och ekonomiska situation inte är föremål för någon betydande snedvridning till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet …
Följaktligen föreslår kommissionen att [Xinyis ansökan om att medges marknadsekonomisk status] ska avslås.”
Xinyi PV yttrade sig över denna skrivelse den 1 september 2013. Kommissionen besvarade yttrandet i en skrivelse av den 13 september 2013 och bekräftade avslaget på den ansökan om marknadsekonomisk status som det bolaget hade lämnat in.
I denna skrivelse anförde kommissionen bland annat följande:
”Bestämmelser om inkomstbeskattning som innebär att vissa företag eller ekonomiska branscher, som regeringen anser vara strategiska, behandlas [gynnsamt], innebär att det skattesystemet inte avser en marknadsekonomi utan fortfarande i stor utsträckning följer av statlig planering och därför kan omfattas av det tredje kriteriet [i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen]. Genom att en förmånlig skattesats tillämpas påverkas den vinst före skatt som företaget ska göra för att vara attraktivt för investerare …
De ska i detta avseende erinras om att det var möjligt att tillämpa en reducerad skattesats (14,01 procent) på [Xinyi PV], eftersom företaget kunde kumulera skattesystemet för högteknologiska företag och ett annat system, nämligen ’2 Free 3 Halve’. Den kombinerade effekten medför därför en betydligt lägre skattesats än den normala (25 procent) som bland annat skulle kunna eftersträva målet att locka till investeringar till en lägre skattesats och därmed påverka hela företagets finansiella och ekonomiska situation.
…
Ni gör slutligen gällande att det inte finns någon grund för kommissionens bedömning att skattesystemet är nästan ständigt anpassningsbart. Era argument att de båda skattesystemen är tidsbegränsade har vederbörligen beaktats. Den omständigheten att de båda skattesystemen inte är permanenta kan emellertid inte påverka den omständigheten … att de syftat till att påverka företagets finansiella och ekonomiska situation.”
Den 26 november 2013 antog kommissionen förordning (EU) nr 1205/2013 om införande av en preliminär antidumpningstull på import av solfångarglas med ursprung i Folkrepubliken Kina (
EUT L 316, 2013, s. 8
) (nedan kallad förordningen om preliminär tull). Enligt metoden med jämförbart land lades Republiken Turkiet till grund för beräkningen av normalvärdet för samtliga kinesiska exporterande tillverkare, inbegripet Xinyi PV. En preliminär antidumpingstull på 39,3 procent lades på importen av den aktuella varan, som framställts av tillverkaren.
Skälen 34–47 i förordningen om preliminär tull avser ansökningar om marknadsekonomisk status. Skälen 40, 41, 43 och 45–47 i den förordningen har följande lydelse:
”(40)
… Därför undersöktes ansökningar om marknadsekonomisk status för fyra exporterande tillverkare (företagsgrupper) som bestod av elva juridiska enheter.
(41)
Under undersökningen fastställdes det att ingen av de fyra exporterande tillverkarna (företagsgrupperna) som ansökte om marknadsekonomisk status kunde visa att de uppfyllde samtliga kriterier i artikel 2.7 c i grundförordningen.
…
(43)
Dessutom kunde ingen av de fyra exporterande tillverkarna, vare sig individuellt eller som grupp, visa att de inte omfattades av väsentlig snedvridning till följd av det icke-marknadsekonomiska systemet. Därför uppfyllde dessa företag eller företagsgrupper inte kriterium 3 för marknadsekonomisk status. Alla fyra exporterande tillverkare eller grupper av exporterande tillverkare drog fördel av program för förmånlig skattebehandling.
…
(45)
Kommissionen underrättade de berörda företagen, de kinesiska myndigheterna och klaganden om resultaten av bedömningen avseende marknadsekonomisk status och gav dem möjlighet att inkomma med synpunkter.
(46)
De synpunkter som framfördes föranledde ingen ändring av kommissionens undersökningsresultat. Efter det att kommissionen hade hört medlemsstaterna i enlighet med artikel 2.7 c [i grundförordningen], underrättades alla sökande individuellt och formellt den 13 september 2013 om kommissionens slutliga bedömning av deras respektive ansökningar om att beviljas marknadsekonomisk status.
(47)
Ingen av de fyra samarbetsvilliga exporterande tillverkarna eller grupper av exporterande tillverkare i Kina som hade begärt marknadsekonomisk status kunde visa att de uppfyllde samtliga kriterier i artikel 2.7 c i grundförordningen, varför deras ansökningar om marknadsekonomisk status avslogs.”
Den 13 maj 2014 antog kommissionen den omtvistade förordningen, genom vilken den, i skäl 34, bland annat bekräftade det som konstaterats i skälen 34–47 i förordningen om preliminär tull, nämligen att alla ansökningar om marknadsekonomisk status måste avslås. Enligt den omtvistade förordningen infördes en slutlig antidumpningstull på 36,1 procent på import av vissa solfångarprodukter som tillverkas av Xinyi PV.
Den slutgiltiga antidumpningstullen har sedermera ändrats och fastställts till 75,4 procent, i enlighet med kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/1394 av den 13 augusti 2015 om ändring av förordning (EU) nr 470/2014, i dess lydelse enligt genomförandeförordning (EU) 2015/588 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och om slutgiltigt uttag av den preliminära tull som införts på import av solfångarglas med ursprung i Folkrepubliken Kina efter en ny absorptionsundersökning i enlighet med artikel 12 i förordning nr 1225/2009 (
EUT L 215, 2015, s. 42
).
Parallellt med antidumpningsundersökningen inleddes en antisubventionsundersökning den 23 april 2013, vilket ledde till antagandet av kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 471/2014 av den 13 maj 2014 om införande av en slutgiltig utjämningstull på import av solfångarglas med ursprung i Folkrepubliken Kina (
EUT L 142, 2014, s. 23
). Enligt artikel 1.2 i den förordningen ska en utjämningstull på 3,2 procent införas på import av solfångarglas som tillverkades av Xinyi PV.
Förfarandet vid tribunalen och den överklagade domen
Genom ansökan som inkom till tribunalens kansli den 7 augusti 2014 väckte Xinyi PV talan om ogiltigförklaring av den omtvistade förordningen.
Xinyi PV åberopade fyra grunder till stöd för sin talan. I den överklagade domen prövade tribunalen endast den första av dessa, avseende åsidosättande av artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen, och den är följaktligen relevant för förevarande överklagande.
I denna grund hävdade Xinyi PV att kommissionen gjorde en oriktig bedömning när den i den omtvistade förordningen ansåg att bolagets produktionskostnader och ekonomiska situation var föremål för betydande snedvridningar till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet, i den mening som avses i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen.
I detta avseende fann tribunalen, i punkt 62 i den överklagade domen, att kommissionens bedömning var uppenbart oriktig på denna punkt.
För det första grundade tribunalen, i punkterna 63–67 i den överklagade domen, den slutsatsen i huvudsak på att det inte kan anses att de aktuella skatteförmånerna är en följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet i den meningen att de är resultatet eller konsekvensen av detta, eftersom det är allmänt känt att även länder med marknadsekonomi, såsom EU:s medlemsstater, beviljar företag skattemässiga fördelar i form av skattebefrielse för en viss tid eller en nedsatt skattesats, såsom för övrigt följer av domstolens rättspraxis om statligt stöd.
I punkterna 68–78 i den överklagade domen underkände tribunalen för det andra kommissionens argument att de aktuella skatteförmånerna på grund av sina särskilda egenskaper inte har samband med en marknadsekonomi, särskilt eftersom de är hänförliga till olika planer som genomförs i Kina.
Följaktligen biföll tribunalen talan såvitt avsåg den första grunden och ogiltigförklarade följaktligen artikel 1 i den omtvistade förordningen i den mån den avsåg Xinyi PV, utan att pröva övriga grunder som detta företag hade åberopat.
Parternas yrkanden och förfarandet vid domstolen
Kommissionen har yrkat att domstolen ska
–
upphäva den överklagade domen,
–
underkänna den första delen av den första grunden för talan i första instans, på grund av att den saknar rättslig grund.
–
återförvisa målet till tribunalen för förnyad prövning av den andra delen av den första grunden samt den andra–den fjärde grunden för talan i första instans.
–
låta frågan om rättegångskostnader i båda instanserna anstå.
Xinyi PV har yrkat att domstolen ska
–
ogilla överklagandet,
–
förplikta klaganden och intervenienten att ersätta rättegångskostnaderna.
Genom beslut av domstolens ordförande av den 13 oktober 2016, kommissionen/Xinyi PV Products (Anhui) Holdings (
C‑301/16 P
, ej publicerat,
EU:C:2016:796
), tilläts GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (nedan kallat GMB) att intervenera till stöd för kommissionens yrkanden.
Prövning av överklagandet
Till stöd för överklagandet har kommissionen anfört tre grunder. den första grunden avser felaktig rättstillämpning vid tolkningen av orden ”till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet” i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen, den andra grunden rör åsidosättande av motiveringsskyldigheten och den tredje avser brister i förfarandet.
Den första grunden: åsidosättande av artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen, eftersom tribunalen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning vid tolkningen av orden ”till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet”
Parternas argument
Kommissionens första grund sönderfaller i fem delar.
–
Den första delgrunden
I den första grundens första del har kommissionen gjort gällande att tribunalen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den, i punkterna 63 och 69 i den överklagade domen, slog fast att det inte räcker att visa att en åtgärd är avsedd för att genomföra en femårsplan i Kina för att åtgärden ska anses vara en följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet, i den mening som avses i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen, utan att den bestämmelsen fråntas all ändamålsenlig verkan.
Artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen ska nämligen tolkas så, att skatteförmåner för genomförandet av en femårsplan är en följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet.
Xinyi PV har till svar på den första grundens första del invänt att det framgår av punkt 57 i den överklagade domen att kommissionens argument att de skattemässiga fördelarna för genomförandet av en femårsplan alltid är en följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet inte vid något tillfälle diskuterades vid tribunalen. Detta är således ett nytt påstående och ska som sådant avvisas av domstolen.
I sak gjorde tribunalen en riktig bedömning när den i punkt 69 i den överklagade domen slog fast att avslaget på ansökan om marknadsekonomisk status med motiveringen att det finns ett indirekt samband mellan skatteförmånen i fråga och de planer som genomförts av Folkrepubliken Kina av i dag skulle frånta begreppet ”till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet” all ändamålsenlig verkan.
–
Den andra delgrunden
Genom den första grundens andra del har kommissionen gjort gällande att tribunalen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning i punkterna 74–76 i den överklagade domen, när den slog fast att stöd för vissa industrisektorer som anses vara strategiska för ett land, såsom högteknologi, utgör ett legitimt syfte i en marknadsekonomi.
Kommissionen har i detta avseende gjort gällande att, även om begreppet marknadsekonomi tillåter vissa statliga ingripanden, åsyftar dessa ett allmänintresse och inte att ”plocka vinnare” och genom olika skattesatser eller andra former av fördelar gynna en viss ekonomisk sektor som förklaras vara ”strategisk” i förhållande till en annan. I en marknadsekonomi är statligt stöd motiverat endast om det syftar till att korrigera marknadsmisslyckanden eller eftersträvar rättvisa.
Xinyi PV har förklarat att det argumentet, i den mån det avser punkterna 75 och 76 i den överklagade domen, hänför sig till bedömningar av tribunalen som i princip inte kan överprövas och som avser bevisning som det bolaget har förebringat och som inte kan prövas i samband med överklagandet, eftersom kommissionen varken har gjort gällande eller styrkt en uppenbar missuppfattning av den bevisningen.
Punkterna 75 och 76 ska, vid tillämpning av de kriterier som anges i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen, endast illustrera det förhållandet att skatteförmånerna i fråga inte innebär en snedvridning av det slag som förekommer i statshandelsländer.
–
Den tredje delgrunden
I den första grundens tredje del har kommissionen gjort gällande att tribunalen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning genom att, i punkterna 77 och 78 i den överklagade domen, slå fast att kommissionens argument att de aktuella skatteförmånerna inte påverkade endast de kostnader som var direkt förbundna med det eftersträvade syftet, utan även hela det ekonomiska resultatet för Xinyi PV och därmed hela dess ekonomiska situation, är relevant endast för att fastställa omfattningen av snedvridning i den mening som avses i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen, men inte för att bedöma om snedvridningen är en följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet, i den mening som avses i denna bestämmelse.
Kommissionen styrkte både under det administrativa förfarandet och vid tribunalen att ett av de gemensamma kännetecknen för stödsystem i en marknadsekonomi är att stödet är målinriktat och begränsat till offentlig finansiering som är nödvändig för att nå eftersträvade mål. De åtgärder som har undersökts i förevarande mål är däremot inte begränsade på det sättet till en viss kategori av kostnader i samband med en investering och de är inte heller begränsade i tiden.
Xinyi PV har gjort gällande att kommissionen inte har förebringat någon bevisning till stöd för sitt påstående att endast stöd som finns i en marknadsekonomi är målinriktat och begränsat till offentlig finansiering som är nödvändig för att nå eftersträvade mål.
Detta argument saknar dessutom rättslig grund, eftersom artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen inte avser frågan huruvida snedvridningen är av en typ som är godtagbar i en marknadsekonomi, utan huruvida den hör till en typ av åtgärder som fanns i det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet.
–
Den fjärde delgrunden
I den första grundens fjärde del har kommissionen gjort gällande att tribunalen, i punkterna 66 och 67 i den överklagade domen slog fast att system för statligt stöd som ansetts vara rättsstridiga och oförenliga med den inre marknaden i dom av den 29 januari 1998, kommissionen/Italien (
C‑280/95
,
EU:C:1998:28
), dom av den 21 mars 2002, Spanien/kommissionen (
C‑36/00
,
EU:C:2002:196
), och dom av den 28 juli 2011, Diputación Foral de Vizcaya m.fl./kommissionen (
C‑471/09 P–C‑473/09 P
, ej publicerad,
EU:C:2011:521
), är jämförbara med de skatteåtgärder som undersökts i detta mål, varför det förhållandet att åtgärderna föreligger i sig inte är tillräckligt för att de ska anses vara en följd av ett icke-marknadsekonomiskt system.
För det första hade stödsystemen i dessa tre domar från domstolen det gemensamt att de var målinriktade och begränsade till det belopp som var nödvändigt för att nå det eftersträvade strategiska målet och därmed delade en egenskap som är utmärkande för en marknadsekonomi. De två åtgärder som undersöks i förevarande mål är däremot inte begränsade till en viss kategori av kostnader och den lägre skattesatsen för högteknologiska företag är dessutom inte tidsbegränsad.
De tre åberopade stödsystemen eftersträvade vidare ett strategiskt mål som är kännetecknande för en marknadsekonomi, det vill säga miljöskydd, omstrukturering av företag i svårigheter, och den regionala utvecklingen. De åtgärder som undersöks i förevarande mål syftar däremot till att främja strategiska sektorer och de eftersträvar således inte ett mål som är kännetecknande för en marknadsekonomi.
Enligt kommissionen hade slutligen mottagarna av statligt stöd som ansågs rättsstridigt och oförenligt med den inre marknaden i de tre domar som angavs i punkt 66 i den överklagade domen, i motsats till Xinyi PV, inte rätt att behålla stödet, eftersom återkrav hade fastställts.
Xinyi PV anser att tribunalens slutsatser i punkterna 66 och 67 i den överklagade domen utgör en bedömning av faktiska omständigheter som inte kan prövas i samband med överklagandet, eftersom kommissionen varken hävdat eller visat en uppenbar missuppfattning av någon del av bevisningen.
I sak har kommissionen inte preciserat på vilket sätt de aktuella skattelättnaderna inte är begränsade till det belopp som är nödvändigt för att uppnå det eftersträvade målet. Enligt det kriterium som anges i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen fordras i vart fall inte att det ska styrkas att det erhållna stödet är begränsat till det belopp som är nödvändigt för att nå de mål som eftersträvas. De aktuella skatteförmånerna åsyftar för övrigt miljömål.
GMB har för det första kritiserat punkt 66 i den överklagade domen och har gjort gällande att tribunalen blandade ihop två olika begrepp. Begreppet betydande snedvridningar till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet, i förevarande fall i Folkrepubliken Kina, avser en fråga som hör samman med unionens antidumpningslagstiftning och antidumpningspolitik. Frågan avser huruvida en kinesisk exportör är berättigad att erhålla marknadsekonomisk status. Begreppet subventioner eller statligt stöd ingår däremot i ett regelverk om en annan fråga, nämligen huruvida statligt stöd, som beviljats i ett land med marknadsekonomi, ska tillåtas.
Tribunalen missuppfattade skillnaden mellan centraliserad kontroll av en ekonomi och begränsade och riktade insatser som kan iakttas i en marknadsekonomi och som syftar till att locka utländska investeringar och främja ekonomisk verksamhet.
Slutligen har GMB kritiserat motiveringen i punkt 67 i den överklagade domen och har hävdat att eftersom skatteförmånerna i fråga uttryckligen och avsiktligt har tillkommit för att ordna strukturen i den kinesiska ekonomin på ett visst sätt, kan de inte beaktas isolerade från helhetsplaneringen av den kinesiska ekonomin, som syftar till att manipulera de marknadskrafter som verkar inom denna.
–
Den femte delgrunden
Genom den första grundens femte del har kommissionen gjort gällande att tribunalen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning genom att i punkterna 75 och 76, samt punkterna 66 och 67 i den överklagade domen grunda sin bedömning på en felaktig tolkning av begreppet icke-marknadsekonomisk i den mening som avses i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen.
Kommissionen har för det första gjort gällande att när tribunalen i punkt 76 i den överklagade domen hävdade att ett icke marknadsekonomiskt system kännetecknas av ”en ekonomisk organisation som grundas på kollektivt eller statligt ägande av företag som har produktionsmål som fastställts i en statsstyrd plan”, hänvisade den felaktigt till definitionen av ett statshandelsland.
Begreppet ”icke-marknadsekonomiskt system” är nämligen mer omfattande än begreppet ”statshandelsland”, i den meningen att det bland annat omfattar de länder som ingår i förteckningen i fotnoten till artikel 2.7 a i grundförordningen och som till en del, om inte de flesta, är ekonomier som befinner sig i en övergångsfas till marknadsekonomi.
Folkrepubliken Kina var, även vid den tidpunkt då landet upptogs i den förteckningen innan det – till följd av antagandet av rådets förordning (EG) nr 905/98 av den 27 april 1998 om ändring av förordning (EG) nr 384/96 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (
EGT L 128, 1998, s. 18
) – flyttades till den kategori länder som avses i den bestämmelse som motsvarar artikel 2.7 b i grundförordningen, från år 1979, en så kallad ”övergångsekonomi”.
Därför införde Folkrepubliken Kina under år 1986 åtgärder för att locka till sig utländska direktinvesteringar, däribland programmet ”2 Free 3 Halve”, i synnerhet för utländska företag inom högteknologiska sektorer.
Tribunalen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den i punkt 76 i den överklagade domen hävdade att målet att locka utländska direktinvesteringar är oförenligt med begreppet icke-marknadsekonomiskt system, eftersom den grundade sig på en felaktig tolkning av detta begrepp. De allra flesta, om inte alla, länder utan marknadsekonomi försöker när ekonomiska reformer väl har inletts att locka till sig utländska investeringar, ofta i form av sådana skattebefrielser som den som är i fråga i det nationella målet.
För det andra grundade tribunalen, i punkterna 66, 67, 75 och 76 i den överklagade domen sig på premissen att allt som kan iakttas i en marknadsekonomi per definition inte kan överföras från ett icke marknadsekonomiskt system.
Ett sådant antagande är felaktigt, eftersom, å ena sidan, de flesta länder utan marknadsekonomi är övergångsekonomier som inriktar sig på en marknadsekonomi och, å andra sidan, kan statliga ingripanden iakttas även i marknadsekonomier. Den avgörande frågan är inte huruvida vissa inslag även kan iakttas i en marknadsekonomi, utan huruvida de är kännetecknande för en sådan ekonomi.
Xinyi PV har anfört att ordet ”tidigare” i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen inte ger utrymme för något tvivel om att kommissionen – för att bedöma ansökningar om marknadsekonomisk status som kinesiska tillverkare lämnat in från och med den 1 juli 1998, det vill säga den dag då förordning nr 905/98 om införande av en möjlighet att erhålla denna status trädde i kraft – ska undersöka om snedvridningar föreligger till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet som var i kraft före den dagen, det vill säga när Folkrepubliken Kina fortfarande var ett traditionellt statshandelsland.
Tribunalen gjorde således en riktig bedömning när den i punkt 76 i den överklagade domen tolkade orden ”icke-marknadsekonomiska” i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen så, att de betyder ”statshandelsland”.
GMB har hävdat att punkterna 65 och 67 i den överklagade domen bygger på en felaktig rättstillämpning. GMB har betonat att en snedvridning kan anses vara ”till följd av” i den mening som avses i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen, eftersom den kinesiska ekonomin inte helt har frångått det icke-marknadsekonomiska systemet för att övergå till en marknadsekonomi.
Den kinesiska ekonomin är emellertid fortfarande i många avseenden en oförändrad ekonomi, med en betydande statlig kontroll. De på varandra följande femårsplanerna speglar obligatoriska instruktioner från den kinesiska centralregeringen som genomförs på nationell, regional och lokal nivå för att organisera den kinesiska ekonomin i linje med den centrala planeringen. Den kinesiska ekonomiska modellen har inte förändrats i stor utsträckning efter år 1998 som gör det möjligt att beskriva den som en marknadsekonomi.
GMB har angett att tribunalen haft ett synsätt i fråga om begreppet snedvridning till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet som bolaget anser vara alltför formalistiskt. Det innebär att all snedvridning som Folkrepubliken Kina infört i landets ekonomi efter år 1998 medför att kommissionen inte beviljar marknadsekonomisk status.
Bolaget anser att tribunalen även gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning, eftersom en korrekt analys av snedvridningen inte bara avser att de aktuella åtgärderna ”föreligger” som ekonomiska incitament, utan snarare åtgärdernas roll som en förlängning av den kinesiska statens politiska mål. Bakgrunden till att Xinyi PV ålades antidumpningstullar på 36,1 procent och därefter 75,4 procent visar att den snedvridning som kan ha gynnat bolaget i strävan efter att uppfylla den kinesiska regeringens icke-marknadsekonomiska mål i hög grad har bidragit till att bolaget sänkt sina priser till en lägsta nivå, genom att bortse från alla sina produktionskostnader. Priserna skulle inte ha haft så låg elasticitet om den aktuella snedvridningen inte hade förelegat.
GMB har slutligen gjort gällande att punkt 65 i den överklagade domen under alla omständigheter är behäftad med ett fel på grund av att den kinesiska regeringen införde programmet ”2 Free 3 Halve” under år 1986. Det går därmed tillbaka till en tid då Kina ännu inte hade någon av de egenskaper som kännetecknar en marknadsekonomi.
Domstolens bedömning
–
Inledande synpunkter
Domstolen erinrar först och främst om att i fråga om import från länder utan marknadsekonomi ska normalvärdet – enligt artikel 2.7 a i grundförordningen – med avvikelse från de regler som föreskrivs i artikel 2.1–2.6 i den förordningen, i princip bestämmas på grundval av priset eller det konstruerade värdet i ett tredjeland med marknadsekonomi, det vill säga enligt metoden med ett jämförbart land. Syftet med denna bestämmelse är således att undvika att hänsyn tas till de priser och kostnader som gäller i ett land som inte har marknadsekonomi, eftersom dessa parametrar i sådana länder inte utgör det normala resultatet av marknadskrafterna (se, bland annat, dom av den 19 juli 2012, rådet/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group,
C‑337/09 P
,
EU:C:2012:471
, punkt
).
Enligt artikel 2.7 b i grundförordningen ska emellertid, i fråga om antidumpningsundersökningar rörande import från bland annat Kina, normalvärdet bestämmas i enlighet med artikel 2.1–2.6 i den förordningen och således inte enligt metoden med ett jämförbart land, om det – på grundval av korrekt underbyggda ansökningar från en eller flera tillverkare som är föremål för undersökningen och i enlighet med de kriterier och förfaranden som anges i artikel 2.7 c i samma förordning – visas att marknadsekonomiska förhållanden råder för den eller de tillverkarna vad gäller tillverkning och försäljning av den ifrågavarande likadana produkten.
Såsom framgår av olika förordningar från vilka artikel 2.7 b i grundförordningen är hämtad, syftar denna anordning till att göra det möjligt för tillverkare som omfattas av marknadsekonomiska villkor som uppkommit i bland annat Kina, att beviljas status som motsvarar deras individuella situation i stället för med avseende på det land där de är etablerade (dom av den 4 februari 2016, C & J Clark International och Puma,
C‑659/13 och C‑34/14
,
EU:C:2016:74
, punkt
).
Det åligger kommissionen att, med tillämpning av dess behörighet enligt grundförordningen, bedöma om de uppgifter som lämnats av den aktuella tillverkaren är tillräckliga för att visa att villkoren i artikel 2.7 c i grundförordningen är uppfyllda och att han kan beviljas marknadsekonomisk status enligt artikel 2.7 b i den förordningen. Det åligger vidare unionsdomstolen att pröva huruvida något uppenbart fel begåtts vid den bedömningen (se, för ett liknande resonemang, bland annat dom av den 19 juli 2012, rådet/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group,
C‑337/09 P
,
EU:C:2012:471
, punkt
).
Det är i förevarande mål fastslaget att Xinyi PV:s ansökan om att beviljas marknadsekonomisk status avslogs av det enda skälet att bolaget inte hade styrkt att det uppfyllde det villkor som anges i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen.
Enligt den bestämmelsen ska den ifrågavarande tillverkaren förebringa tillräcklig bevisning för att styrka att hans tillverkningskostnader och ekonomiska situation inte är föremål för betydande snedvridningar till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet, särskilt vad gäller avskrivning av tillgångar, andra nedskrivningar, byteshandel och betalning genom skuldavskrivning.
Såsom tribunalen angav i punkt 46 i den överklagade domen framgår av den bestämmelsens lydelse att två kumulativa villkor ställs upp. Det ena avser huruvida det föreligger en betydande snedvridning av tillverkningskostnaderna och den finansiella situationen för företaget i fråga. Det andra avser att denna snedvridning uppkommit till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet.
Den överklagade domen avser endast det andra av dessa två villkor, eftersom tribunalen prövade och biföll endast den delgrund som Xinyi PV åberopat avseende att kommissionen hade gjort en uppenbart oriktig bedömning genom att anse att de skattelättnader enligt kinesisk lagstiftning som Xinyi PV hade gynnats av skulle betraktas som en snedvridning till ”följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet” i den mening som avses i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen.
–
Den femte delgrunden
Genom den första grundens femte del, som ska prövas först, har kommissionen bestritt den tolkning som tribunalen gjorde i punkt 76 i den överklagade domen av det andra villkoret i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen. Kommissionen har i huvudsak gjort gällande att tribunalen gjorde en oriktig bedömning när den slog fast att orden ”det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet”, i den mening som avses i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen syftar på ”en form av ekonomisk organisation som grundas på kollektivt eller statligt ägande av företag som omfattas av produktionsmålen i en statsstyrd plan”.
Domstolen erinrar i detta sammanhang om att Xinyi PV vid tribunalen hävdade bland annat att de skatteförmåner som bolaget hade erhållit inte kunde betraktas som en del av ett system i vilket handeln är föremål för ett fullständigt eller nästan fullständigt monopol där staten fastställer de interna priserna, det vill säga ett statshandelsland.
Härav följer, vilket för övrigt inte har ifrågasatts av någon av parterna vid domstolen, att tribunalen, för att definiera orden ”det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet” i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen, i punkt 76 i den överklagade domen särskilt hänvisade till ett ekonomiskt system i ett statshandelsland.
Domstolen erinrar, såsom anges i fjärde och femte skälen i förordning nr 905/98, om att inledningen till de bestämmelser som senare upprepades i bland annat artikel 2.7 b och c i grundförordningen motiverades av att reformprocessen i Kina har förändrat dess ekonomi i grunden och lett till att företag har uppstått för vilka marknadsekonomiska förhållanden råder. Landet har därför vänt sig från det ekonomiska system som låg till grund för att systematiskt tillämpa metoden med jämförbart land (dom av den 19 juli 2012, rådet/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group,
C‑337/09 P
,
EU:C:2012:471
, punkt
).
Eftersom Folkrepubliken Kina trots dessa reformer ännu inte är en marknadsekonomi med avseende på export som automatiskt omfattas av reglerna i artikel 2.1–2.6 i grundförordningen, ankommer det enligt artikel 2.7 c i samma förordning på varje tillverkare som vill dra nytta av de reglerna att förebringa tillräcklig bevisning, såsom specificeras i den bestämmelsen, för att de är verksamma under marknadsmässiga förhållanden och uppfyller kraven för att beviljas marknadsekonomisk status (dom av den 19 juli 2012, rådet/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group,
C‑337/09 P
,
EU:C:2012:471
, punkt
).
Orden ”det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet” i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen, avser således det tidigare ekonomiska systemet som motiverade att metoden med jämförbart land tillämpades systematiskt på de kinesiska tillverkarna, men som Folkrepubliken Kina har tagit avstånd från.
Det är emellertid välkänt att det ekonomiska system som gällde i Kina redan före den 1 juli 1998 – den dag då förordning nr 905/98, trädde i kraft, genom vilken de bestämmelser infördes som senare upprepades i bland annat i artikel 2.7 b och c i grundförordningen – inte var ett sådant som gäller i ett statshandelsland. Det ekonomiska systemet var nämligen, trots att det fortfarande inte var ett marknadsekonomiskt system, systemet i ett land som redan hade varit föremål för vissa reformer som minskade den statliga kontrollen över ekonomin, men vars ekonomi på ett stort antal områden fortfarande kännetecknades av bland annat den roll som femårsplanerna spelar.
Det är också, såsom generaladvokaten påpekade i punkt 59 i förslaget till avgörande, utrett att det syfte som eftersträvas med införandet av detta system är att erkänna de reformer som redan har gjorts inom vissa sektorer i den kinesiska ekonomin och uppmuntra än mer grundläggande reformer, för att tillverkarnas kostnader och priser i en relativt nära framtid och i alla sektorer av ekonomin inte längre ska bestämmas eller i hög grad påverkas av staten, utan främst vara resultatet av det fria samspelet mellan utbud och efterfrågan.
Enligt artikel 2.7 b och c i grundförordningen ska emellertid metoden med jämförbart land fortsätta att tillämpas generellt för beräkningen av normalvärdet, eftersom det endast är om en tillverkare styrker att han uppfyller alla de fem villkoren i artikel 2.7 c i grundförordningen som den metoden inte ska tillämpas på honom och kommissionen är skyldig att beräkna normalvärdet för den tillverkaren enligt den metod som anges i artikel 2.1–2.6 i grundförordningen för import från länder med marknadsekonomi.
Slutsatsen att orden ”det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet” i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen inte med nödvändighet och specifikt ska hänföra sig till det historiska ekonomiska systemet i ett statshandelsland, utan mer allmänt till ett ekonomiskt system som inte är en marknadsekonomi och som i förekommande fall har varit föremål för vissa reformer, stöds av att olika uttryck förekommer i flera språkversioner av den bestämmelsen. Det är uttryck som ”tidigare ekonomiskt system som inte är underkastat marknadskrafterna” (”
sistema anterior de economia no sujeta a las leyes del mercado
” på spanska), ”tidigare icke-marknadsekonomiskt system” (”
former non-market economy system
” på engelska) eller ”tidigare centraliserat ekonomiskt system” (”
antigo sistema de economia centralizada
” på portugisiska).
Denna slutsats bekräftas, såsom generaladvokaten i huvudsak påpekade i punkterna 70–73 i förslaget till avgörande, av att orden ”till följd av” föregår orden ”det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet”, vilket med beaktande av
ratio legis
med bestämmelserna om marknadsekonomisk status ska förstås så, att det tidigare systemet ska ha lett till eller medfört den aktuella snedvridningen eller, med andra ord, på så sätt att de berörda förmånerna härrör från ett sådant system, vilket tribunalen för övrigt slog fast i punkt 64 i den överklagade domen mot bakgrund av en jämförelse av vissa språkversioner av grundförordningen.
Den slutsatsen stöds slutligen av syftet med artikel 2.7 c i grundförordningen, som är att säkerställa att tillverkaren verkar under marknadsmässiga förhållanden och, i synnerhet att tillverkarnas kostnader och priser är resultatet av det fria samspelet mellan utbud och efterfrågan (se dom av den 19 juli 2012, rådet/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group,
C‑337/09 P
,
EU:C:2012:471
, punkt
).
I förhållande till detta syfte har det ingen betydelse för tillämpningen av artikel 2.7 c tredje strecksatsen i denna förordning, att det ifrågavarande ekonomiska systemet är ekonomin i ett statshandelsland eller en annan typ av ekonomi som inte är en marknadsekonomi.
Härav följer att artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen ska förstås så, att tillverkaren ska styrka att hans tillverkningskostnader och ekonomiska situation inte är föremål för någon betydande snedvridning som härrör från ett ekonomiskt system som inte är en marknadsekonomi, i tillämpliga fall ett system som befinner sig i en övergångsfas för vissa sektorer mot ett marknadsekonomiskt system.
Mot bakgrund av vad ovan anförts kan det konstateras att tribunalen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den i punkt 76 i den överklagade domen hänvisade till ett ekonomiskt system i ett statshandelsland för definitionen av orden ”tidigare icke-marknadsekonomiska systemet” i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen.
Talan ska således vinna bifall såvitt avser den första grundens femte del.
–
Den första delgrunden
I den första grundens första del, som ska prövas i andra hand, har kommissionen gjort gällande i huvudsak att tribunalen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den i punkterna 63 och 69 i den överklagade domen slog fast att det inte är tillräckligt att visa att en åtgärd är knuten till en plan som genomförts i Kina för att detta ska anses ha gjorts till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet, i den mening som avses i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen, om inte den bestämmelsen ska berövas all ändamålsenlig verkan.
I detta avseende kan domstolen inledningsvis inte godta Xinyi PV:s invändning att kommissionens argument inte kan tas upp till sakprövning, eftersom det rör sig om ett nytt påstående som tribunalen inte har prövat.
Kommissionen får nämligen i ett överklagande till domstolen åberopa grunder som följer av den överklagade domen och som syftar till att bestrida domens rättsliga grund (se, för ett liknande resonemang, bland annat dom av den 10 april 2014, kommissionen, m.fl./Siemens Österreich m.fl.,
C‑231/11 P–C‑233/11 P
,
EU:C:2014:256
, punkt
). Dessutom framgår det av punkterna 52 och 53 i den överklagade domen, att kommissionen anförde argumentet i fråga vid tribunalen som var skyldig att bemöta det.
I sak ska det inledningsvis påpekas att tribunalen, i motsats till vad Xinyi PV har hävdat, i punkt 69 i den överklagade domen inte utgick från att de femårsplaner som Folkrepubliken Kina upprättar i dag inte är jämförbara med dem som genomfördes när landet fortfarande var ett statshandelsland.
I den ovannämnda punkten underkände tribunalen nämligen kommissionens argument att de ”aktuella skatteförmånerna är indirekt knutna till olika planer som genomförts i Kina”, eftersom argumentet var ”förbundet med en överdriven formalism. Att dessa planer lever kvar innebär inte med nödvändighet att de systemen var en följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet i Folkrepubliken Kina, om det inte ska anses att samtliga åtgärder som antagits i det landet och som kunnat knytas till en plan varit en följd av dess tidigare icke-marknadsekonomiska system. Det skulle innebära att artikel 2.7 b och c i grundförordningen skulle förlora sin ändamålsenliga verkan”.
I punkt 76 i den överklagade domen påpekade tribunalen för övrigt att användningen av nationella planer som fastställer produktionsmålen är kännetecknande för ett icke marknadsekonomiskt system.
I detta hänseende konstaterar domstolen att även om de kinesiska femårsplanerna inte längre föreskriver bestämda produktionsmål för alla sektorer av ekonomin, såsom var fallet när Folkrepubliken Kina fortfarande var ett statshandelsland, kvarstår det faktum att, vilket generaladvokaten påpekade i punkterna 89 och 99 i förslaget till avgörande, det är allmänt känt att dessa planer även efter reformerna av Kinas ekonomiska system spelar en grundläggande roll i ekonomin, eftersom de för ett stort antal sektorer innehåller särskilda mål, som är bindande för alla förvaltningsnivåer.
Såsom har påpekats ovan i punkt 85, åläggs enligt det kriterium som anges i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen tillverkaren att styrka att hans tillverkningskostnader och ekonomiska situation inte är föremål för betydande snedvridning till följd av ett ekonomiskt system som inte är en marknadsekonomi. Oavsett om det är fråga om ett statshandelssystem eller ett system i övergång till marknadsekonomi, är anslutning av en sådan åtgärd som den som är aktuell i förevarande mål och som består i att skatteförmåner beviljas för utländska investeringar inom strategiska sektorer, såsom högteknologi, till olika planer som genomförts i Kina tillräcklig för att anta att åtgärden utgör en snedvridning ”till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet” i den mening som avses i den bestämmelsen.
I motsats till vad tribunalen slog fast i punkt 69 i den överklagade domen medför den presumtionen inte att artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen berövas sin ändamålsenliga verkan.
Förutom att presumtionen endast är tillämplig på åtgärder som är knutna till en femårsplan kan den berörda tillverkaren motbevisa den om han styrker att den omtvistade åtgärden inte i sig strider mot en marknadsekonomi.
I vilket fall som helst har tillverkaren möjlighet att visa att åtgärden, så som den tillämpats på denne, inte medför någon snedvridning som kan betraktas som ”betydande” i den mening som avses i den bestämmelsen.
Härav följer att skälen i punkt 69 i den överklagade domen grundas på en felaktig rättstillämpning.
Domstolen finner således att även den första grundens första del är välgrundad.
–
Den andra och den fjärde delgrunden
Med den andra och den fjärde delen av den första grunden, vilka det för det tredje är lämpligt att pröva tillsammans, har kommissionen kritiserat tribunalen för att ha gjort en felaktig rättstillämpning genom att i punkterna 66, 67, 75 och 76 i den överklagade domen finna att de aktuella skatteförmånerna inte kan anses ha gjorts till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet, i den mening som avses i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen, eftersom det för det första är allmänt känt att även länder med marknadsekonomi, såsom EU:s medlemsstater, beviljar bolag skatteförmåner i syfte att attrahera utländska investeringar inom strategiska sektorer, såsom högteknologi. För det andra är ett sådant syfte, åtminstone i teorin, oförenligt med en form av ekonomisk organisation som grundas på kollektivt eller statligt ägande av företag som omfattas av produktionsmålen i en statsstyrd plan, vilket är kännetecknande för ett icke marknadsekonomiskt system.
Det ankommer, såsom Xinyi PV har hävdat, visserligen inte på domstolen att i samband med överklagandet pröva konstaterandet av huvudsakligen faktiska omständigheter i dessa punkter i den överklagade domen, enligt vilket skattemässiga förmåner av samma slag som denna tillverkare har åtnjutit förekommer också i länder med marknadsekonomi, såsom EU:s medlemsstater. Kommissionen har emellertid rätt att i sitt överklagande kritisera tribunalens slutsats i form av rättslig kvalificering av dessa omständigheter, det vill säga att det inte kan anses att fördelarna utgör en snedvridning ”till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet” i den mening som avses i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen.
Det ska emellertid konstateras att denna anmärkning är välgrundad.
Såsom generaladvokaten i huvudsak anförde i punkterna 95–99 i förslaget till avgörande, skiljer sig – eftersom det inte har bestritts att de aktuella skatteförmånerna kan knytas till olika planer som genomförts i Kina och eftersom landet, trots reformer av sin ekonomiska modell, såsom framgår av bestämmelserna i artikel 2.7 b och c i grundförordningen, fortfarande i princip anses vara ett land som inte är en marknadsekonomi – det sammanhang i vilket dessa skatteförmåner förekommer radikalt från det sammanhang i vilket eventuellt motsvarande åtgärder förekommer i länder med marknadsekonomi.
Domstolen erinrar i fråga om EU:s medlemsstater om att sådana skatteförmåner i princip är oförenliga med den inre marknaden och att de därför är förbjudna om de kan anses utgöra statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 FEUF. Det fordrar att de fyra villkor som anges i den bestämmelsen är uppfyllda (se, för ett liknande resonemang, dom av den 21 december 2016, kommissionen/World Duty Free Group m.fl.,
C‑20/15 P och C‑21/15 P
,
EU:C:2016:981
, punkt
).
Såsom kommissionen har gjort gällande, utan att motsägas på denna punkt, avsågs i de tre domar som tribunalen angav i punkt 66 i den överklagade domen, skattestöd som fastslagits vara olagliga och oförenliga med EU-lagstiftningen och som skulle återkrävas från mottagarna, trots att stödet förenats med begränsningar för att uppnå bestämda mål. I förevarande mål beviljades däremot skatteförmånerna till förmån för strategiska sektorer i vid bemärkelse och begränsades inte i tiden. Det framgår inte att beviljandet av stödet var föremål för en statlig kontroll som utsatte mottagarna för risken att stödet skulle återkrävas.
Beträffande det särskilda ekonomiska system som är förhärskande i Kina, som avses i artikel 2.7 b och c i grundförordningen, nämligen ett system i övergång till marknadsekonomi, men som fortfarande generellt anses vara ett icke-marknadsekonomiskt system, såsom i förevarande mål, kan de ifrågavarande skatteförmånerna visserligen knytas till olika planer som genomförts i Kina, men förmånerna kan inte anses vara oförenliga med ett sådant system.
Såsom generaladvokaten påpekade i punkt 104 i förslaget till avgörande kunde kommissionen – eftersom en femårsplan genomförs genom de aktuella skatteförmånerna och en sådan är kännetecknande för de icke-marknadsekonomiska ekonomierna och grundläggande för Kinas ekonomiska organisation – presumera att dessa åtgärder var en ”följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet”.
Domstolen finner därför att den andra och den fjärde delen av kommissionens första grund är välgrundade.
Härav följer, utan att det är nödvändigt att pröva den första grundens tredje del, att tribunalen gjorde en felaktig rättstillämpning när den fann att kommissionen hade gjort en uppenbart felaktig bedömning när den inte beviljade Xinyi PV marknadsekonomisk status på grund av att den bedömde att den snedvridning som var följden av åtgärderna inte var en ”följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet” i den mening som avses i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen.
Eftersom den första, den andra, den fjärde och den femte delen av kommissionens första grund för talan är befogad, ska den överklagade domen upphävas och det saknas skäl att pröva den andra och den tredje grunden.
Prövning av talan vid tribunalen
Enligt artikel 61 första stycket i stadgan för Europeiska unionens domstol kan domstolen, om den upphäver tribunalens avgörande, själv slutligt avgöra målet, om detta är färdigt för avgörande.
Så är inte fallet i förevarande mål, eftersom tribunalen biföll Xinyi PV:s talan om ogiltigförklaring utan att ha prövat den första grundens andra del eller den andra–den fjärde grunden i målet vid tribunalen. Målet ska därför återförvisas till tribunalen.
Rättegångskostnader
Eftersom målet återförvisas till tribunalen ska beslutet om rättegångskostnaderna anstå.

Mot denna bakgrund beslutar domstolen (andra avdelningen) följande:

1)
Den dom som Europeiska unionens tribunal meddelade den 16 mars 2016, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/kommissionen (
T‑586/14
,
EU:T:2016:154
), upphävs.

2)
Målet återförvisas till Europeiska unionens tribunal.

3)
Beslutet om rättegångskostnaderna anstår.

Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: engelska.