CELEX: 62016CJ0301
Apelācija
Tirdzniecības politika
Dempings
Ķīnas izcelsmes solārā stikla imports
Regula (EK) Nr. 1225/2009
2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunkts
Uzņēmuma, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statuss
Jēdziens “nozīmīgi izkropļojumi, kas mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas” 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešā ievilkuma izpratnē
Nodokļu priekšrocības

Ar apelācijas sūdzību Eiropas Komisija lūdz atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2016. gada 16. marta spriedumu
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings
/Komisija (T‑586/14, turpmāk tekstā – “pārsūdzētais spriedums”,
EU:T:2016:154
), ar kuru tā atcēla Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 470/2014 (2014. gada 13. maijs), ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes solārā stikla importam (
OV 2014, L 142, 1. lpp.
; labojums –
OV 2014, L 253, 4. lpp.
; turpmāk tekstā – “apstrīdētā regula”), ciktāl tā attiecas uz
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
(turpmāk tekstā – “
Xinyi PV
”).
Atbilstošās tiesību normas
Tiesvedības rašanās faktu norises laikā tiesību normas, kurās bija regulēta Eiropas Savienības antidempinga pasākumu noteikšana, bija ietvertas Padomes Regulā (EK) Nr. 1225/2009 (2009. gada 30. novembris) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas dalībvalstis (
OV 2009, L 343, 51. lpp.
; labojums –
OV 2010, L 7, 22. lpp.
; turpmāk tekstā – “pamatregula”). Šī regula tika aizstāta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2016/1036 (2016. gada 8. jūnijs) par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Savienības dalībvalstis (
OV 2016, L 176, 21. lpp.
).
Pamatregulas 2. panta 7. punktā bija noteikts:
“a)
Importējot preces no valstīm, kuras nav tirgus ekonomikas valstis [tostarp Albānija, Armēnija, Azerbaidžāna, Baltkrievija, Gruzija, Ziemeļkoreja, Kirgizstāna, Moldova, Mongolija, Tadžikistāna, Turkmenistāna un Uzbekistāna], parasto vērtību nosaka, pamatojoties uz cenu vai salikto vērtību kādā trešā valstī ar tirgus ekonomiku vai pamatojoties uz cenu, importējot preces no šīs trešās valsts uz citām valstīm, ietverot Kopienu, vai, ja tas nav iespējams, izmantojot jebkuru citu pieņemamu pamatojumu, ietverot cenu, kāda Kopienā ir faktiski samaksāta vai maksājama par līdzīgu preci un kuru nepieciešamības gadījumā attiecīgi koriģē, ietverot pieņemamu peļņas procentu.
[..]
b)
veicot antidempinga izmeklēšanu attiecībā uz importu no Ķīnas Tautas Republikas, Vjetnamas un Kazahstānas, kā arī no tādām valstīm bez tirgus ekonomikas, kas ir [Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO)] dalībvalstis, līdz ar izmeklēšanas sākšanas dienu normālo vērtību nosaka atbilstīgi 1. līdz 6. punktam, ja, pamatojoties uz pienācīgi argumentētiem iesniegumiem, ko iesniedz viens vai vairāki izmeklēšanai pakļauti ražotāji, un saskaņā ar c) apakšpunktā minētiem kritērijiem un procedūrām iespējams pierādīt, ka konkrētie ražotāji attiecībā uz līdzīgu produktu ražošanu un pārdošanu darbojas gandrīz pilnīgas tirgus ekonomikas apstākļos. Ja to nav iespējams veikt, tad piemēro saskaņā ar a) apakšpunktu paredzētos noteikumus. Ja to nav iespējams veikt, tad piemēro saskaņā ar a) apakšpunktu paredzētos noteikumus.
c)
Saskaņā ar b) apakšpunktu pieprasījum[ā] [..] ir jābūt pietiekamiem pierādījumiem par to, ka ražotājs darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, tas ir, ja:
–
uzņēmumu lēmumi par cenām, izmaksām un ieguldījumiem, piemēram, ietverot izejvielas, tehnoloģiju un darbaspēka izmaksas, produkcijas izlaidi, realizāciju un investīcijām, tiek pieņemti, reaģējot uz tirgus informāciju, kas atspoguļo pieprasījumu un piedāvājumu, bez valsts nozīmīgas iejaukšanās šai sakarā, un lielāko ieguldījumu izmaksas būtībā atspoguļo tirgus vērtības,
–
uzņēmumiem ir viena, skaidri saprotama pamata grāmatvedības uzskaite, kuru pārbauda neatkarīgs revidents saskaņā ar starptautiskajiem grāmatvedības standartiem un kuru izmanto visiem nolūkiem,
–
uzņēmumu ražošanas izmaksas un finansiālo stāvokli neietekmē nozīmīgi izkropļojumi, kas mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas, jo īpaši attiecībā uz aktīvu nolietojumu, citiem norakstījumiem, bartera darījumiem un samaksu, kompensējot parādus,
–
uz attiecīgajiem uzņēmumiem attiecas tiesību akti par bankrotu un īpašumtiesībām, kas garantē juridisku noteiktību un uzņēmumu darbības stabilitāti,
–
valūtas konvertēšana notiek atbilstīgi valūtas kursam tirgū.
[..]”
Tiesvedības priekšvēsture
No pārsūdzētā sprieduma izrietošā tiesvedības priekšvēsture var tikt īsi izklāstīta turpinājumā norādītajā veidā.
Xinyi PV
ir Ķīnā reģistrēta sabiedrība, kas ražo un eksportē solāro stiklu. Tās vienīgā akcionāre ir Honkongā (Ķīna) reģistrētā sabiedrība
Xinyi Solar (Hong Kong) Ltd
, kas ir iekļauta Honkongas biržas sarakstā.
Pēc tam, kad 2013. gada 15. janvārī bija iesniegta sūdzība, Komisija 2013. gada 28. februārī uzsāka antidempinga izmeklēšanu attiecībā uz dažu Ķīnas izcelsmes solārā stikla ražojumu importu.
2013. gada 21. maijā
Xinyi PV
Komisijai iesniedza pieprasījumu, kurā lūdza sev piešķirt sabiedrības, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, statusu (turpmāk tekstā – “TES statuss”) pamatregulas 2. panta 7. punkta b) apakšpunkta izpratnē, lai normālā vērtība attiecībā uz to tiktu noteikta atbilstoši šīs regulas 2. panta 1.–6. punktam, nevis saskaņā ar tā saucamo “analogās valsts” metodi, kura ir aprakstīta minētās regulas 2. panta 7. punkta a) apakšpunktā ietvertajos noteikumos.
2013. gada 22. augusta vēstulē Komisija
Xinyi PV
informēja, ka, tās ieskatā, nevarēs šo pieprasījumu apmierināt. Šajā vēstulē Komisija norādīja turpinājumā minēto:
“Izmeklēšanā tika atklāts, ka [
Xinyi PV
] ir izmantojusi dažādas nodokļu priekšrocības saistībā ar tās ienākumu nodokli, piemēram:
–
programmu “2 Free 3 Halve”. Šis nodokļu režīms ļauj ārvalstu ieguldījumu sabiedrībām divus gadus izmantot pilnīgu atbrīvojumu no nodokļa (0 %) un nākamos trīs gadus –12,5 % nodokļa likmes piemērošanu parastās nodokļu likmes 25 % apmērā vietā.
–
nodokļu režīmu augsto tehnoloģiju uzņēmumiem. Saskaņā ar šo režīmu sabiedrībai tiek piemērota samazināta nodokļa likme 15 % apmērā parastās nodokļu likmes 25 % apmērā vietā. Šī preferenciālā nodokļa likme ir uzskatāma par subsīdiju, kuru gandrīz pastāvīgi var pielāgot un kuras mērķis var būt arī ieguldījumu ar samazinātām procentu likmēm piesaistīšana, tādējādi kropļojot konkurenci.
Tiek uzskatīts, ka samazinātās nodokļu likmes sniedz ievērojamas finansiālas priekšrocības, līdz ar to [
Xinyi PV
] nav pierādījusi, ka tās ražošanas izmaksas un finansiālo stāvokli neietekmē nozīmīgi izkropļojumi, kas mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas [..].
Līdz ar to Komisija ierosina [
Xinyi PV
] pieprasījumu [tai piešķirt] TES [statusu] noraidīt.”
2013. gada 1. septembrī
Xinyi PV
par šo vēstuli sniedza savus apsvērumus, uz ko Komisija atbildēja ar 2013. gada 13. septembra vēstuli, kurā apstiprināja šīs sabiedrības iesniegtā pieprasījuma piešķirt TES statusu noraidījumu.
Šajā vēstulē Komisija norādīja tostarp turpinājumā minēto:
“Ienākumu nodokļa režīms, kas ir [labvēlīgs] atsevišķām sabiedrībām vai atsevišķām saimniecības nozarēm, kuras valdība uzskata par stratēģiskām, nozīmē, ka aplūkotais nodokļu režīms nesakņojas tirgus ekonomikā, bet gan [ka tas] joprojām lielā mērā ir valsts īstenota plānojuma rezultāts un tādējādi uz to var attiekties [pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajā ievilkumā ietvertais] trešais kritērijs. Preferenciālas nodokļu likmes režīma piemērošana maina to peļņas apmēru pirms nodokļu samaksas, kas sabiedrībai ir jāsasniedz, lai tā būtu pievilcīga ieguldītājiem [..].
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka samazinātu nodokļa likmi (14,01 %) [
Xinyi PV
] bija iespējams piemērot tāpēc, ka [tā] varēja apvienot nodokļu režīmu augsto tehnoloģiju uzņēmumiem ar vēl citu režīmu, proti, programmu “2 Free 3 Halve”. To kopējais rezultāts bija ievērojami mazāka nodokļa likme, salīdzinot ar parasto likmi (25 %), tādējādi it īpaši varēja tikt īstenots mērķis piesaistīt kapitālu ar samazinātām likmēm un šādi ietekmēt sabiedrības finansiālo un ekonomisko stāvokli kopumā.
[..]
Visbeidzot, jūs apgalvojat, ka Komisijas vērtējums, saskaņā ar kuru nodokļu režīms ir gandrīz pastāvīgi pielāgojams, nav pamatots. Jūsu argumenti, saskaņā ar kuriem abi nodokļu režīmi ir ierobežoti laikā, ir tikuši pienācīgi ņemti vērā. Tomēr tas, ka šie abi nodokļu režīmi nebija pastāvīgi, nevar atspēkot faktu [..], ka to mērķis bija ietekmēt uzņēmuma finansiālo un ekonomisko stāvokli.”
2013. gada 26. novembrī Komisija pieņēma Regulu (ES) Nr. 1205/2013, ar ko nosaka pagaidu antidempinga maksājumu Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes solārā stikla importam (
OV 2013, L 316, 8. lpp.
; turpmāk tekstā – “pagaidu regula”). Piemērojot analogās valsts metodi, nolūkam aprēķināt normālo vērtību visiem Ķīnas ražotājiem eksportētājiem, tostarp
Xinyi PV
, [par analogo valsti] tika izraudzīta Turcijas Republika. Šī ražotāja izgatavotā attiecīgā ražojuma importam tika noteikts pagaidu antidempinga maksājums 39,3 % apmērā.
Pagaidu regulas preambulas 34.–47. apsvērums attiecas uz pieprasījumiem piešķirt TES statusu. Šīs regulas preambulas 40., 41., 43. un 45.–47. apsvērums ir izteikti šādi:
“(40)
[..] Tāpēc tika pārbaudīti četru ražotāju eksportētāju (uzņēmumu grupu), ko veido vienpadsmit juridiskas personas, TE[S] pieprasījumi.
(41)
Izmeklēšanā tika konstatēts, ka neviens no četriem ražotājiem eksportētājiem (uzņēmumu grupām), kas pieprasīja TE[S], nespēj pierādīt atbilstību visiem pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunktā noteiktajiem kritērijiem.
[..]
(43)
[N]eviens no četriem ražotājiem eksportētājiem – ne atsevišķi, ne grupā – nespēja pierādīt, ka uz tiem neattiecas nozīmīgi izkropļojumi, kas mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas. Tādējādi šie uzņēmumi vai uzņēmumu grupa neatbilda TE[S] 3. kritērijam. Konkrētāk, visi četri ražotāji eksportētāji vai ražotāju eksportētāju grupas izmantoja preferenciālu nodokļu režīmu.
[..]
(45)
Komisija paziņoja TE[S] izmeklēšanas rezultātus attiecīgajiem uzņēmumiem, ĶTR iestādēm un sūdzības iesniedzējam un aicināja tos sniegt piezīmes.
(46)
Saņemtās piezīmes nespēja mainīt Komisijas sākotnējos konstatējumus. Pēc apspriešanās ar dalībvalstīm saskaņā ar [pamatregulas] 2. panta 7. punkta c) apakšpunktu visiem pieprasījumu iesniedzējiem 2013. gada 13. septembrī tika atsevišķi un oficiāli paziņots Komisijas galīgais lēmums par to attiecīgajiem TE[S] pieprasījumiem.
(47)
Neviens no četriem ražotājiem eksportētājiem vai ražotāju eksportētāju grupām [Ķīnā], kas bija pieprasījuši TE[S], nevarēja pierādīt atbilstību visiem pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunktā noteiktajiem kritērijiem, tāpēc to TE[S] pieprasījumi tika noraidīti.”
2014. gada 13. maijā Komisija pieņēma apstrīdēto regulu, ar kuru tā tostarp šīs regulas preambulas 34. apsvērumā apstiprināja pagaidu regulas preambulas 34.–47. apsvērumā izklāstītos konstatējumus, saskaņā ar kuriem visi TES statusa pieprasījumi bija jānoraida. Atbilstoši apstrīdētajai regulai
Xinyi PV
izgatavoto solārā stikla ražojumu importam tika noteikts galīgais antidempinga maksājums 36,1 % apmērā.
Šis galīgais antidempinga maksājums pēc tam tika grozīts un noteikts 75,4 % apmērā atbilstoši Komisijas Īstenošanas regulai (ES) 2015/1394 (2015. gada 13. augusts), ar ko pēc atkārtotas absorbcijas izmeklēšanas saskaņā ar 12. pantu Regulā Nr. 1225/2009 groza Īstenošanas regulu (ES) Nr. 470/2014, kurā grozījumi izdarīti ar Īstenošanas regulu (ES) 2015/588, ar ko nosaka galīgu antidempinga maksājumu un galīgi iekasē pagaidu maksājumu, kurš noteikts Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes solārā stikla importam (
OV 2015, L 215, 42. lpp.
).
Paralēli antidempinga izmeklēšanai 2013. gada 23. aprīlī tika uzsākta antisubsidēšanas izmeklēšana, uz kuru pamatojoties tika pieņemta Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 471/2014 (2014. gada 13. maijs), ar ko nosaka galīgos kompensācijas maksājumus Ķīnas Tautas Republikas izcelsmes solārā stikla importam (
OV 2014, L 142, 23. lpp.
). Atbilstoši šīs regulas 1. panta 2. punktam izgatavotā solārā stikla importam tika noteikts kompensācijas maksājums 3,2 % apmērā.
Tiesvedība Vispārējā tiesā un pārsūdzētais spriedums
Ar prasības pieteikumu, kas Vispārējās tiesas kancelejā iesniegts 2014. gada 7. augustā,
Xinyi PV
lūdza atcelt apstrīdēto regulu.
Prasības pamatošanai
Xinyi PV
izvirzīja četrus pamatus. Vispārējā tiesa pārsūdzētajā spriedumā izvērtēja tikai pirmo no šiem pamatiem, kas attiecas uz pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešā ievilkuma pārkāpumu, un tādējādi tikai tam ir nozīme attiecībā uz šo apelācijas sūdzību.
Ar šo pamatu
Xinyi PV
uzsvēra, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu, apstrīdētajā regulā paužot uzskatu, ka tās ražošanas izmaksas un finanšu stāvokli ietekmēja nozīmīgi izkropļojumi, kas mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas, 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešā ievilkuma izpratnē.
Šajā ziņā Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 62. punktā atzina, ka ir jāuzskata, ka šajā jautājumā Komisijas vērtējums ir acīmredzami kļūdains.
Pirmkārt, pārsūdzētā sprieduma 63.–67. punktā Vispārējā tiesa šo secinājumu būtībā pamatoja ar to, ka nevar tikt uzskatīts, ka attiecīgās nodokļu priekšrocības ir mantotas no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas, tādējādi, ka tā būtu to avots vai tās būtu šīs sistēmas sekas, jo ir vispārzināms, ka valstis ar tirgus ekonomiku, tādas kā Savienības dalībvalstis, arī piešķir uzņēmumiem nodokļu priekšrocības, kas izpaužas kā atbrīvojumi no nodokļiem uz noteiktu laiku vai samazināta nodokļu likme, kā turklāt izriet no Tiesas judikatūras valsts atbalsta jomā.
Otrkārt, pārsūdzētā sprieduma 68.–78. punktā Vispārējā tiesa noraidīja Komisijas argumentus attiecībā uz to, ka attiecīgās nodokļu priekšrocības to specifisko raksturīgo iezīmju dēļ esot neatbilstošas tirgus ekonomikai, it īpaši tāpēc, ka tās esot saistītas ar dažādiem Ķīnā īstenotiem plāniem.
Tādējādi Vispārējā tiesa apstiprināja pirmo prasības pamatu un līdz ar to atcēla apstrīdētās regulas 1. pantu, ciktāl tas attiecas uz
Xinyi PV
, pārējos tās izvirzītos atcelšanas pamatus neizvērtējot.
Lietas dalībnieku prasījumi un tiesvedība Tiesā
Komisijas prasījumi Tiesai ir šādi:
–
atcelt pārsūdzēto spriedumu;
–
noraidīt kā juridiski nepamatotu prasības pirmajā instancē pirmā pamata pirmo daļu;
–
nodot lietu atpakaļ Vispārējai tiesai, lai tā atkārtoti izvērtētu šī pirmā pamata otro daļu, kā arī prasības pirmajā instancē otro līdz ceturto pamatu, un
–
atlikt lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu abās instancēs.
Xinyi PV
prasījumi Tiesai ir šādi:
–
noraidīt apelācijas sūdzību un
–
piespriest prasītājai un personai, kas iestājusies lietā, atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.
Ar Tiesas priekšsēdētāja 2016. gada 13. oktobra rīkojumu Komisija/Xinyi PV Products (Anhui) Holdings (
C‑301/16 P
, nav publicēts,
EU:C:2016:796
)
GMB Glasmanufaktur Brandenburg GMBH
(turpmāk tekstā – “
GMB
”) tika atļauts iestāties lietā Komisijas prasījumu atbalstam.
Par apelācijas sūdzību
Apelācijas sūdzības pamatošanai Komisija izvirza trīs pamatus, kas attiecas uz, pirmkārt, kļūdu tiesību piemērošanā, interpretējot pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajā ievilkumā ietverto formulējumu “mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas”, otrkārt, pienākuma norādīt pamatojumu neizpildi un, treškārt, procedūras pārkāpumiem.
Par pirmo pamatu, kurš attiecas uz pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešā ievilkuma pārkāpumu, jo Vispārējā tiesa esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, interpretējot formulējumu “mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas”
Lietas dalībnieku argumenti
Komisijas pirmais pamats ir iedalīts piecās daļās.
–
Par pirmo daļu
Pirmā pamata pirmajā daļā Komisija Vispārējai tiesai pārmet, ka tā ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pārsūdzētā sprieduma 63. un 69. punktā atzīstot, ka nepietiek pierādīt, ka pasākums ir vērsts uz piecgades plāna īstenošanu Ķīnā, lai to uzskatītu par mantotu no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas, pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešā ievilkuma izpratnē, jo pretējā gadījumā šai tiesību normai tiktu pilnībā atņemta lietderīgā iedarbība.
Pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešais ievilkums esot jāinterpretē tādējādi, ka nodokļu priekšrocības, kuras ir vērstas uz piecgades plāna īstenošanu, vienmēr ir mantotas no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas.
Xinyi PV
, atbildot uz šo pirmo daļu, uzsver, ka no pārsūdzētā sprieduma 57. punkta izriet, ka Komisijas argumentācija, saskaņā ar kuru nodokļu priekšrocības, kas ir vērstas uz piecgades plāna īstenošanu, vienmēr ir mantotas no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas, Vispārējā tiesā vispār nav tikusi apspriesta. Tas tādējādi esot jauns apgalvojums, kas kā tāds Tiesai esot jānoraida kā nepieņemams.
Par lietas būtību – Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 69. punktā esot pareizi atzinusi, ka pieprasījuma piešķirt TES statusu noraidījums, tāpēc ka starp attiecīgajām nodokļu priekšrocībām un mūsdienu Ķīnas Tautas Republikas īstenotajiem plāniem pastāvot netieša saikne, pilnībā atņem formulējumam “mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas” lietderīgo iedarbību.
–
Par otro daļu
Pirmā pamata otrajā daļā Komisija Vispārējai tiesai pārmet, ka tā ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā pārsūdzētā sprieduma 74.–76. punktā, pauzdama uzskatu, ka atbalsts, kas tiek sniegts noteiktām rūpniecības nozarēm, kuras valsts uzskata par stratēģiskām, piemēram, augsto tehnoloģiju nozarei, ir leģitīms mērķis tirgus ekonomikā.
Šajā ziņā Komisija apgalvo, ka, lai gan tirgus ekonomikas koncepts pieļauj noteiktus valsts intervences pasākumus, to mērķis esot vispārējās intereses, nevis “sacensības uzvarētāju” atlase vai tādas saimniecības nozares izcelšana, kura ir atzīta par “stratēģisku” salīdzinājumā ar kādu citu, piemērojot atšķirīgas nodokļu likmes vai cita veida priekšrocības. Tirgus ekonomikā valsts atbalsts esot pamatots tikai tad, ja tā mērķis ir koriģēt tirgus nepilnības vai arī tas ir paredzēts taisnīguma mērķu sasniegšanai.
Xinyi PV
uzsver, ka šī argumentācija, ciktāl tā ir vērsta uz pārsūdzētā sprieduma 75. un 76. punktu, attiecas uz principā pilnīgi neatkarīgiem Vispārējās tiesas vērtējumiem par pierādījumiem, kurus tā bija nodevusi šīs tiesas rīcībā un kuri nevar tikt izvērtēti apelācijas tiesvedības stadijā, jo Komisija nav ne apgalvojusi, ne pierādījusi, ka būtu notikusi kāda no šiem pierādījumiem acīmredzama sagrozīšana.
Minētie 75. un 76. punkts esot izmantojami vienīgi, lai ilustrētu faktu, ka attiecīgās nodokļu priekšrocības nav tāda veida izkropļojumi, kā tie, kas tiek īstenoti [valstīs ar] valsts regulētu ekonomiku, pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajā ievilkumā noteiktā kritērija piemērošanas nolūkā.
–
Par trešo daļu
Pirmā pamata trešajā daļā Komisija apgalvo, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pārsūdzētā sprieduma 77. un 78. punktā atzīdama, ka Komisijas argumentam, saskaņā ar kuru attiecīgās nodokļu priekšrocības ir ietekmējušas ne tikai izmaksas, kas ir tieši saistītas ar izvirzīto mērķi, bet visus
Xinyi PV
finanšu rezultātus un tādējādi tās ekonomisko stāvokli kopumā, ir nozīme tikai, nosakot, cik izkropļojums ir nozīmīgs pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešā ievilkuma izpratnē, nevis novērtējot, vai minētais izkropļojums ir mantots no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas, šīs pašas tiesību normas izpratnē.
Kā Komisija esot pierādījusi gan administratīvajā procedūrā, gan Tiesā, viena no atbalsta shēmu tirgus ekonomikā kopīgajām raksturīgajām iezīmēm izriet no fakta, ka atbalsts ir mērķtiecīgs un ierobežots attiecībā uz publisko finansējumu, kas ir nepieciešams izvirzīto mērķu sasniegšanai. Turpretim šajā lietā aplūkotie pasākumi neattiecoties tikai uz noteiktu ar ieguldījumu saistītu izmaksu kategoriju un neesot arī ierobežoti laikā.
Xinyi PV
uzsver, ka Komisija nesniedz nekādus pierādījumus, lai pamatotu savu apgalvojumu, saskaņā ar kuru vienīgi subsīdijas, kas pastāv tirgus ekonomikā, ir mērķtiecīgas un ierobežotas attiecībā uz publisko finansējumu, kas ir nepieciešams izvirzīto mērķu sasniegšanai, un neatsaucas uz kādu Vispārējā tiesā norādītu faktu.
Šī argumentācija turklāt neesot juridiski pamatota, jo pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešais ievilkums attiecoties nevis uz jautājumu, vai izkropļojums pieder pie kāda no tirgus ekonomikā pieņemamu pasākumu veidiem, bet gan par to, vai tas pieder pie pasākumu veida, kas pastāvēja agrākajā sistēmā, kurā nebija tirgus ekonomikas.
–
Par ceturto daļu
Pirmā pamata ceturtajā daļā Komisija Vispārējai tiesai pārmet, ka tā pārsūdzētā sprieduma 66. un 67. punktā ir atzinusi, ka valsts atbalsta shēmas, kas tika atzītas par nelikumīgām un nesaderīgām ar iekšējo tirgu 1998. gada 29. janvāra spriedumā Komisija/Itālija (
C‑280/95
,
EU:C:1998:28
), 2002. gada 21. marta spriedumā Spānija/Komisija (
C‑36/00
,
EU:C:2002:196
), kā arī 2011. gada 28. jūlija spriedumā Diputación Foral de Vizcaya u.c./Komisija (no
C‑471/09 P līdz C‑473/09 P
, nav publicēts,
EU:C:2011:521
), ir pielīdzināmas šajā lietā aplūkotajiem nodokļu pasākumiem, tādējādi ar šo pasākumu pastāvēšanu pašu par sevi nepietiek, lai tos uzskatītu par mantotiem no sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas.
Vispirms atbalsta shēmām, uz kurām attiecas šie trīs Tiesas spriedumi, kopīgais elements esot bijis tas, ka tās esot bijušas mērķtiecīgas un ierobežotas attiecībā uz summu, kas bija nepieciešama izvirzītā stratēģiskā mērķa sasniegšanai, un tām tādējādi visām esot piemitusi raksturīga iezīme, kura ir specifiska tirgus ekonomikai. Turpretim abi šajā lietā aplūkotie pasākumi neesot ierobežoti attiecībā uz konkrētu izmaksu kategoriju, un turklāt augsto tehnoloģiju uzņēmumiem paredzētā samazinātā nodokļu likme neesot ierobežota laikā.
Turpinājumā – šīs trīs minētās atbalsta shēmas esot bijušas vērstas uz to, lai sasniegtu tirgus ekonomikai raksturīgu stratēģisku mērķi, proti, vides aizsardzība, grūtībās nonākušu uzņēmumu pārstrukturēšana un reģionālā attīstība. Turpretim šajā lietā aplūkoto pasākumu mērķis esot atbalstīt stratēģiskas nozares un tie tādējādi neesot vērsti uz to, lai sasniegtu tirgus ekonomikai raksturīgu mērķi.
Visbeidzot, kā norāda Komisija, pārsūdzētā sprieduma 66. punktā minētajos trīs spriedumos par nelikumīgu un nesaderīgu ar iekšējo tirgu atzītā valsts atbalsta saņēmējiem, pretēji
Xinyi PV
, nav bijis tiesību šo atbalstu paturēt, jo ir ticis uzdots tās atgūt.
Xinyi PV
uzskata, ka Vispārējās tiesas izdarītie konstatējumi pārsūdzētā sprieduma 66. un 67. punktā ir faktu vērtējumi, kas nav izskatāmi apelācijas stadijā, jo Komisija nav ne apgalvojusi, ne pierādījusi, ka ir notikusi acīmredzama pierādījumu sagrozīšana.
Par lietas būtību – Komisija neprecizējot, kāpēc attiecīgās nodokļu priekšrocības neesot ierobežotas attiecībā uz summu, kas ir nepieciešama mērķa, uz kuru tās ir vērstas, īstenošanai. Katrā ziņā pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajā ievilkumā noteiktais kritērijs neesot saistīts ar prasību, lai tiktu pierādīts, ka saņemtās subsīdijas ir ierobežotas attiecībā uz summu, kas ir nepieciešama mērķu, uz kuriem tās ir vērstas, īstenošanai. Turklāt attiecīgās nodokļu priekšrocības esot vērstas uz mērķiem vides jomā.
GMB
vispirms kritizē pārsūdzētā sprieduma 66. punktu, uzsverot, ka Vispārējā tiesa jauc divus atšķirīgus jēdzienus. Jēdziens “izkropļojumi, kas mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas”, šajā gadījumā Ķīnas Tautas Republikā, skarot jautājumu, uz kuru attiecoties Savienības antidempinga tiesību akti un politika, proti, vai Ķīnas eksportētājam ir tiesības pretendēt uz TES statusu. Turpretim uz jēdzienu “subsīdijas vai valsts atbalsts” attiecoties noteikumu kopums, kuros ir regulēts atšķirīgs jautājums, proti, vai ir atļauts valsts atbalsts, kas ir piešķirts valstī ar tirgus ekonomiku.
Turpinājumā – Vispārējā tiesa esot kļūdījusies attiecībā uz atšķirību, kas pastāvot starp ekonomikas centralizētu kontroli un mērķtiecīgu un ierobežotu intervenci, kura var tikt novērota tirgus ekonomikā un kuras mērķis ir piesaistīt ārvalstu ieguldījumus un veicināt saimniecisko darbību.
Visbeidzot
GMB
kritizē pārsūdzētā sprieduma 67. punktā ietverto argumentāciju, uzsverot, ka, tā kā attiecīgās nodokļu priekšrocības esot skaidri un ar nodomu izstrādātas, lai organizētu Ķīnas ekonomikas struktūru noteiktā veidā, tās nevarot tikt apsvērtas izolēti no Ķīnas ekonomikas kopējā plānojuma, kura mērķis esot manipulēt tajā darbojošos tirgus spēkus.
–
Par piekto daļu
Pirmā pamata piektajā daļā Komisija uzsver, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pārsūdzētā sprieduma 75. un 76., kā arī 66. un 67. punktā balstīdamās uz jēdziena “[sistēma,] kurā [nav] tirgus ekonomikas” pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešā ievilkuma izpratnē kļūdainu interpretāciju.
Komisija, pirmkārt, norāda, ka Vispārējā tiesa, pārsūdzētā sprieduma 76. punktā apgalvodama, ka ekonomikas sistēmai, kurā nav tirgus ekonomikas, ir raksturīgs “ekonomiskās pārvaldes veid[s], kura pamatā ir uzņēmumu, kuri ir atkarīgi no centralizētajā plānā definētajiem ražošanas mērķiem, kolektīvā vai valstiskā piederība [atrašanās kolektīvā vai valsts īpašumā]”, esot kļūdaini atsaukusies uz valsts ar valsts regulētu ekonomiku definīciju.
Jēdziens “sistēma, kurā nav tirgus ekonomikas” esot daudz plašāks nekā jēdziens “valsts ar valsts regulētu ekonomiku”, jo tas attiecoties tostarp uz valstīm, kuras ir iekļautas pamatregulas 2. panta 7. punkta a) apakšpunktam pievienotajā zemsvītras piezīmē ietvertajā sarakstā un kuras, runājot par dažām vai pat vairumu no tām, esot valstis ar ekonomiku, kas ir pārejas stadijā uz tirgus ekonomiku.
Tāpat, runājot par Ķīnas Tautas Republiku, šī valsts pat tad, kad bija iekļauta šajā sarakstā, pirms tā pēc Padomes Regulas (EK) Nr. 905/98 (1998. gada 27. aprīlis), ar ko groza Regulu (EK) Nr. 384/96 par aizsardzību pret importu par dempinga cenām no valstīm, kas nav Eiropas Kopienas valstis (
OV 1998, L 128, 18. lpp.
), pieņemšanas tika pārcelta uz valstu kategoriju, kuras bija minētas tiesību normā, kas atbilda pamatregulas 2. panta 7. punkta b) apakšpunktam, jau kopš 1979. gada esot bijusi valsts ar tā saukto “pārejas” ekonomiku.
Piemēram, 1986. gadā Ķīnas Tautas Republika esot ieviesusi pasākumus ar mērķi piesaistīt ārvalstu tiešos ieguldījumus, tostarp konkrēti ārvalstu uzņēmumiem, kas darbojas augsto tehnoloģiju nozarē, paredzēto programmu “2 Free 3 Halve”.
Līdz ar to Vispārējā tiesa, pārsūdzētā sprieduma 76. punktā apgalvodama, ka mērķis piesaistīt ārvalstu tiešos ieguldījumus ir pretrunā jēdzienam “[sistēma], kurā nav tirgus ekonomikas”, esot pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, jo esot balstījusies uz kļūdainu šī jēdziena interpretāciju. Vairums vai pat visas valstis bez tirgus ekonomikas, kad tās ir uzsākušas ekonomikas reformas, mēģinot piesaistīt ārvalstu ieguldījumus, bieži izmantodamas tādus atbrīvojumus no nodokļiem kā tie, uz kuriem attiecas pamattiesvedība.
Otrkārt, pārsūdzētā sprieduma 66., 67., 75. un 76. punktā Vispārējā tiesa esot balstījusies uz premisu, saskaņā ar kuru viss, kas var tikt novērots tirgus ekonomikā, nevar pēc definīcijas būt mantots no sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas.
Šāda premisa esot kļūdaina, jo, pirmkārt, vairums valstu bez tirgus ekonomikas ir [valstis ar] pārejas ekonomiku, kas orientējas uz tirgus ekonomiku, un, otrkārt, valsts intervences izraisīti izkropļojumi var tikt novēroti arī [valstīs ar] tirgus ekonomiku. Noteicošais jautājums esot nevis par to, vai noteikti elementi var tikt novēroti arī [valstīs ar] tirgus ekonomiku, bet vai tie ir šādai ekonomikai raksturīgi.
Xinyi PV
pauž viedokli, ka pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajā ievilkumā ietvertais jēdziens “agrākā” nepieļauj nekādas šaubas attiecībā uz to, ka, lai novērtētu pieprasījumus piešķirt TES statusu, ko Ķīnas ražotāji ir iesnieguši pēc 1998. gada 1. jūlija, proti, datuma, kad stājās spēkā Regula Nr. 905/98, ar kuru tika ieviesta iespēja iegūt šo statusu, Komisijai ir jāpārbauda, vai pastāv izkropļojumi, kas mantoti no sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas un kura bija spēkā pirms šī datuma, proti, tad, kad Ķīnas Tautas Republika vēl bija valsts ar tradicionālu valsts regulētu ekonomiku.
Tāpēc Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 76. punktā esot pareizi interpretējusi pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajā ievilkumā ietverto formulējumu “[sistēma,] kurā nebija tirgus ekonomikas” kā tādu, kas nozīmē “[sistēmu ar] valsts regulētu ekonomiku”.
GMB
apgalvo, ka pārsūdzētā sprieduma 65. un 67. punktā ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā. Tā uzsver, ka izkropļojums var tikt uzskatīts par “mantotu” pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešā ievilkuma izpratnē, kamēr Ķīnas ekonomikā nav notikusi stingra atteikšanās no [sistēmas,] kurā nav tirgus ekonomikas, pārejot uz tirgus ekonomiku.
Tādējādi Ķīnas ekonomika vēl joprojām daudzējādā ziņā esot ekonomika, kura nav reformēta un kurā valsts kontroles strāvojumi turpina pildīt organizatora lomu. Secīgi piecgades plāni atspoguļojot Ķīnas centrālās pārvaldes saistošu norādījumu kopumu, kas tiek īstenots valsts, reģionālajā un vietējā līmenī, lai organizētu Ķīnas ekonomiku virzībā pa centrālā plānojuma taisni. Ķīnas ekonomikas modelis pēc 1998. gada neesot piedzīvojis ievērojamas izmaiņas, kas ļautu to apzīmēt kā tirgus ekonomiku.
GMB
iebilst pret Vispārējās tiesas pieeju attiecībā uz jēdzienu “izkropļojumi, kas mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas”, to kvalificējot kā pārlieku formālu, jo no tās izrietot, ka jebkurš izkropļojums, ko Ķīnas Tautas Republika ir ieviesusi savā ekonomikā pēc 1998. gada, izslēdz iespēju Komisijai atteikt TES statusa piešķiršanu.
Šī sabiedrība uzskata, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā arī tāpēc, ka pienācīgas izkropļojumu analīzes priekšmets nav vienkārši attiecīgo pasākumu kā ekonomisku stimulu “pastāvēšana”, bet gan drīzāk to loma kā Ķīnas centrālās pārvaldes politisko mērķu atvasinājumam.
Xinyi PV
noteiktā antidempinga maksājuma 36,1 % un vēlāk –75,4 % apmērā rašanās pierādot, ka izkropļojumi, nu kuriem tai bija iespēja gūt labumu, piedaloties Ķīnas valdības izplānoto ekonomisko mērķu īstenošanā, tai ievērojami palīdzēja samazināt savas cenas līdz minimālam līmenim, neņemot vērā tās kopējās ražošanas izmaksas. Pilnīgā cenu neelastība nebūtu radusies, ja nebūtu attiecīgo izkropļojumu.
GMB
visbeidzot apgalvo, ka pārsūdzētā sprieduma 65. punktā katrā ziņā ir pieļauta kļūda, jo Ķīnas valdība programmu “2 Free 3 Halve” ieviesa 1986. gadā un tā tādējādi ir datējama ar laiku, kad Ķīnai vēl nepiemita neviena no tirgus ekonomikai raksturīgajām iezīmēm.
Tiesas vērtējums
–
Ievada apsvērumi
Iesākumā ir jāatgādina, ka saskaņā ar pamatregulas 2. panta 7. punkta a) apakšpunktu gadījumā, ja preces tiek importētas no valstīm, kuras nav tirgus ekonomikas valstis, atkāpjoties no šī paša panta 1.–6. punktā paredzētajiem noteikumiem, normālā vērtība principā tiek noteikta, pamatojoties uz cenu vai salikto vērtību kādā trešajā valstī ar tirgus ekonomiku, t.i. saskaņā ar analogās valsts metodi. Šīs tiesību normas mērķis tādējādi ir novērst to, ka tiek ņemtas vērā valstīs, kuras nav tirgus ekonomikas valstis, spēkā esošās cenas un izmaksas, jo tajās šie parametri nav normāls tirgū darbojošos spēku rezultāts (skat. it īpaši spriedumu, 2012. gada 19. jūlijs, Padome/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group,
C‑337/09 P
,
EU:C:2012:471
,
66.
punkts).
Tomēr saskaņā ar minētā panta 7. punkta b) apakšpunktu, veicot antidempinga izmeklēšanu attiecībā uz importu it īpaši no Ķīnas, normālo vērtību nosaka atbilstīgi pamatregulas 2. panta 1.–6. punktam, ja, pamatojoties uz pienācīgi pamatotiem iesniegumiem, ko iesniedz viens vai vairāki izmeklēšanai pakļauti ražotāji, saskaņā ar tā paša 7. punkta c) apakšpunktā paredzētajiem kritērijiem un procedūrām ir pierādīts, ka šis ražotājs vai šie ražotāji attiecībā uz konkrētu līdzīgu produktu ražošanu un pārdošanu darbojas gandrīz pilnīgas tirgus ekonomikas apstākļos.
Kā izriet no dažādajām regulām, no kurām ir pārņemts pamatregulas 2. panta 7. punkta b) apakšpunkts, šo noteikumu mērķis ir ļaut tostarp Ķīnā jaunizveidotiem ražošanas uzņēmumiem, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, izmantot statusu, kas atbilst drīzāk to individuālajai situācijai, nevis situācijai visā valstī, kurā tie veic uzņēmējdarbību (spriedums, 2016. gada 4. februāris, C & J Clark International un Puma,
C‑659/13 un C‑34/14
,
EU:C:2016:74
,
108.
punkts).
Atbilstoši pilnvarām, kas tai ir piešķirtas ar pamatregulu, Komisijai ir jānovērtē, vai ar attiecīgā ražotāja norādītajiem faktiem pietiek, lai pierādītu, ka ir izpildīti pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunktā noteiktie kritēriji, lai tam piešķirtu šīs regulas 2. panta 7. punkta b) apakšpunktā minēto TES statusu, un Savienības tiesai ir jāpārbauda, vai šajā vērtējumā nav pieļauta acīmredzama kļūda (šajā nozīmē skat. it īpaši spriedumu, 2012. gada 19. jūlijs, Padome/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group,
C‑337/09 P
,
EU:C:2012:471
,
70.
punkts).
Nav strīda par to, ka šajā lietā
Xinyi PV
pieprasījums, kurā tā lūdza tai piešķirt iespēju izmantot TES statusu, tika noraidīs vienīgi tāpēc, ka šī sabiedrība nebija pierādījusi, ka atbilst pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajā ievilkumā noteiktajam kritērijam.
Saskaņā ar minēto tiesību normu attiecīgajam ražotājam ir jāsniedz pietiekami pierādījumi, kuri ļauj konstatēt, ka tā ražošanas izmaksas un finansiālo stāvokli neietekmē nozīmīgi izkropļojumi, kas mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas, jo īpaši attiecībā uz aktīvu nolietojumu, citiem norakstījumiem, bartera darījumiem un samaksu, kompensējot parādus.
No šīs tiesību normas formulējuma izriet, kā arī Vispārējā tiesa ir norādījusi pārsūdzētā sprieduma 46. punktā, ka tajā ir paredzēti divi kumulatīvi nosacījumi, kas ir saistīti, pirmkārt, ar attiecīgā uzņēmuma ražošanas izmaksu un finansiālā stāvokļa nozīmīgu izkropļojumu pastāvēšanu un, otrkārt, ar to, ka minētie izkropļojumi ir tādi, kas ir mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas.
Pārsūdzētajā spriedumā ir aplūkots tikai otrais no šiem diviem nosacījumiem, un Vispārējā tiesa ir izvērtējusi un pēc tam apstiprinājusi tikai
Xinyi PV
izvirzītā pirmā pamata daļu, kas attiecas uz to, ka Komisija esot pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, uzskatot, ka Ķīnas tiesiskajā regulējumā paredzētās nodokļu priekšrocības, kuras bija izmantojusi
Xinyi PV
, ir jākvalificē kā izkropļojumi, “kas mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas”, pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešā ievilkuma izpratnē.
–
Par piekto daļu
Ar pirmā pamata piekto daļu, kas ir jāizvērtē kā pirmā, Komisija apstrīd pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajā ievilkumā izvirzītā otrā nosacījuma interpretāciju, ko Vispārējā tiesa ir sniegusi pārsūdzētā sprieduma 76. punktā, būtībā uzsverot, ka Vispārējā tiesa ir kļūdaini atzinusi, ka formulējums “agrākā sistēma, kurā nebija tirgus ekonomikas” pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešā ievilkuma izpratnē attiecas uz “ekonomiskās pārvaldes veid[u], kura pamatā ir uzņēmumu, kuri ir atkarīgi no centralizētajā plānā definētajiem ražošanas mērķiem, atrašanās kolektīvā vai valsts īpašumā”.
Šajā kontekstā ir jāatgādina, ka
Xinyi PV
Vispārējā tiesā apgalvoja tostarp, ka nevar tikt uzskatīts, ka nodokļu priekšrocības, ko tā bija izmantojusi, pieder pie sistēmas, kurā tirdzniecība ir pilnībā vai gandrīz pilnībā valsts monopols un kurā iekšzemes cenas nosaka valsts, t.i., valsts ar valsts regulētu ekonomiku.
No tā izriet un to turklāt nav apstrīdējis neviens no lietas dalībniekiem Tiesā, ka, definējot pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajā ievilkumā ietverto formulējumu “agrākā sistēma, kurā nebija tirgus ekonomikas”, Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 76. punktā ir atsaukusies konkrēti uz ekonomikas sistēmu valstī ar valsts regulētu ekonomiku.
Šajā ziņā, kā ir aprakstīts Regulas Nr. 905/98 preambulas ceturtajā un piektajā apsvērumā, ir jāatgādina, ka noteikumu, kas vēlāk tika pārņemti tostarp pamatregulas 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunktā, ieviešana tika pamatota ar to, ka Ķīnā veiktās reformas ir būtiski mainījušas šīs valsts ekonomiku un ir izraisījušas uzņēmumu, kas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, jaunizveidi, tādējādi šī valsts ir atvirzījusies no ekonomikas sistēmas, kas bija pamatojusi sistemātisku analogās valsts metodes izmantošanu (spriedums, 2012. gada 19. jūlijs, Padome/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group,
C‑337/09 P
,
EU:C:2012:471
,
68.
punkts).
Tomēr, tā kā neatkarīgi no šīm reformām Ķīnas Tautas Republika joprojām nav valsts, kurā ir tirgus ekonomika un uz kuras eksportu automātiski attiektos pamatregulas 2. panta 1.–6. punktā paredzētie noteikumi, saskaņā ar pēdējās minētās 2. panta 7. punkta c) apakšpunktu katram ražotājam, kas vēlas izmantot šos noteikumus, ir jāsniedz pietiekami pierādījumi, kas ir precīzi aprakstīti šajā pēdējā minētajā tiesību normā, par to, ka tas darbojas tirgus ekonomikas apstākļos, pamatojot TES statusa piešķiršanu (spriedums, 2012. gada 19. jūlijs, Padome/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group,
C‑337/09 P
,
EU:C:2012:471
,
69.
punkts).
Līdz ar to ir jāuzskata, ka formulējums “agrākā sistēma, kurā nebija tirgus ekonomikas”, kas ir ietverts pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajā ievilkumā, norāda uz agrāko ekonomikas sistēmu, kura bija pamatojusi sistemātisku analogās valsts metodes izmantošanu attiecībā uz Ķīnas ražotājiem, bet no kuras Ķīnas Tautas Republika ir atvirzījusies.
Ir vispārzināms, ka jau krietni pirms 1998. gada 1. jūlija – datuma, kad stājās spēkā Regula Nr. 905/98, ar kuru tika ieviesti noteikumi, kas vēlāk tika pārņemti tostarp 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunktā, – Ķīnā pastāvošā ekonomikas sistēma vairs nebija tāda kā valstī ar valsts regulētu ekonomiku. Tā bija tāda kā valstī, kura, lai gan joprojām bez tirgus ekonomikas, jau bija piedzīvojusi zināmas reformas, kas ietver valsts kontroles samazināšanu, bet kuras ekonomikai daudzās nozarēs joprojām bija raksturīga it īpaši piecgades plānu centrālā loma.
Starp citu, kā ir norādīts arī ģenerāladvokāta secinājumu 59. punktā, netiek apstrīdēts, ka ar minēto noteikumu ieviešanu izvirzītais mērķis bija atzīt noteiktās Ķīnas ekonomikas nozarēs jau veiktās reformas un sekmēt turpmākas vēl būtiskākas reformas, lai samērā tuvā nākotnē visās šīs ekonomikas nozarēs ražotāju veicamās izmaksas un piemērotās cenas vairs nebūtu valsts noteiktas vai tās ievērojamā ietekmē, bet pamatā būtu brīvas pieprasījuma un piedāvājuma mijiedarbības rezultāts.
Tomēr vienlaikus saskaņā ar pamatregulas 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunktu analogās valsts metode joprojām ir automātiski piemērojama normālās vērtības aprēķinam, jo tikai tad, ja ražotājs juridiski pietiekami pierāda, ka atbilst visiem pieciem pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunktā paredzētajiem nosacījumiem, tam netiek piemērota šī metode un Komisijai ir pienākums normālo vērtību attiecībā uz šo ražotāju aprēķināt atbilstoši metodei, kas pamatregulas 2. panta 1.–6. punktā ir paredzēta importam no valstīm, kuras nav tirgus ekonomikas valstis.
Secinājumu, saskaņā ar kuru formulējums “agrākā sistēma, kurā nebija tirgus ekonomikas”, kas ir ietverts pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajā ievilkumā, nenorāda noteikti un specifiski uz valsts ar valsts regulētu ekonomiku vēsturisko ekonomikas sistēmu, bet vispārīgāk – uz ekonomikas sistēmu bez tirgus ekonomikas, kura attiecīgajā gadījumā jau ir piedzīvojusi zināmas reformas, apstiprina fakts, ka šīs tiesību normas vairākās valodu redakcijās ir ietverti atšķirīgi apzīmējumi, piemēram “agrākā ekonomikas sistēma, kurā ekonomika nav pakļauta tirgus likumiem” (spāņu valodā “sistema anterior de economia no sujeta a las leyes del mercado”), “agrākā sistēma bez tirgus ekonomikas” (angļu valodā “former non-market economy system”) vai arī “agrākā centralizētā ekonomikas sistēma” (portugāļu valodā “antigo sistema de economia centralizada”).
Tāpat šo secinājumu apstiprina apstāklis, kā būtībā ir norādīts ģenerāladvokāta secinājumu 70.–73. punktā, ka vārds “mantoti”, kas atrodas pirms formulējuma “no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas”, ņemot vērā tiesību normu par TES statusu
ratio legis
, ir jāsaprot tādējādi, ka šai agrākajai sistēmai ir jābūt sekmējušai vai izraisījušai attiecīgos izkropļojumus vai, citiem vārdiem runājot, tādējādi, ka attiecīgajām priekšrocībām ir jāizriet no šādas sistēmas, kā, starp citu, pārsūdzētā sprieduma 64. punktā ir atzinusi Vispārējā tiesa, ņemot vērā noteiktu pamatregulas valodu redakciju salīdzinājumu.
Šo secinājumu apstiprina pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta mērķis – gūt pārliecību, ka ražotājs darbojas tirgus ekonomikas apstākļos un, it īpaši, ka tā veicamās izmaksas un piemērotās cenas ir brīvas tirgus spēku mijiedarbības rezultāts (spriedums, 2012. gada 19. jūlijs, Padome/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group,
C‑337/09 P
,
EU:C:2012:471
,
82.
punkts).
Saistībā ar šo mērķi šīs regulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešā ievilkuma izpratnē nav nozīmes tam, vai attiecīgā ekonomikas sistēma ir valsts regulēta ekonomika vai cita veida ekonomika, kurā nav tirgus ekonomikas.
No tā izriet, ka pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešais ievilkums ir jāsaprot tādējādi, ka ar to ražotājam ir noteikts pienākums juridiski pietiekami pierādīt, ka tā ražošanas izmaksas un finanšu stāvokli neietekmē nozīmīgi izkropļojumi, kas izriet no ekonomikas sistēmas bez tirgus ekonomikas, kura attiecīgajā gadījumā ir sistēma, kura jau ir pārejas stadijā uz tirgus ekonomikas sistēmu.
Ņemot vērā iepriekš minēto, ir jākonstatē, ka Vispārējā tiesa, pārsūdzētā sprieduma 76. punktā pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajā ievilkumā ietvertā formulējuma “agrākā sistēma, kurā nebija tirgus ekonomikas” definēšanai atsaukdamās uz ekonomikas sistēmu valstī ar valsts regulētu ekonomiku, ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā.
Līdz ar to pirmā pamata piektā daļa ir jāapstiprina.
–
Par pirmo daļu
Ar pirmā pamata pirmo daļu, kas ir jāizvērtē kā otrā, Komisija Vispārējai tiesai būtībā pārmet, ka tā ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, pārsūdzētā sprieduma 63. un 69. punktā atzīstot, ka nepietiek pierādīts, ka pasākums ir saistīts ar Ķīnā īstenotu piecgades plānu, lai to uzskatītu par tādu, kas ir mantots no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas, pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešā ievilkuma izpratnē, jo pretējā gadījumā šai tiesību normai tiktu pilnībā atņemta lietderīgā iedarbība.
Šajā ziņā iesākumā ir jānoraida
Xinyi PV
izvirzītā iebilde, saskaņā ar kuru šī Komisijas argumentācija neesot pieņemama, jo tas esot jauns apgalvojums, kas Vispārējā tiesā neesot ticis apspriests.
Komisijai ir tiesības iesniegt apelācijas sūdzību, Tiesā izvirzot pamatus, kuri sakņojas pašā pārsūdzētajā spriedumā un kuru mērķis ir apstrīdēt tā juridisko pamatotību (šajā nozīmē skat. it īpaši spriedumu, 2014. gada 10. aprīlis, Komisija u.c./Siemens Österreich u.c., no
C‑231/11 P līdz C‑233/11 P
,
EU:C:2014:256
,
102.
punkts). Turklāt no pārsūdzētā sprieduma 52. un 53. punkta izriet, ka Komisija attiecīgo argumentu izvirzīja Vispārējā tiesā, tādējādi šai tiesai bija uz to jāatbild.
Par lietas būtību – iesākumā ir jānorāda, ka pretēji tam, ko apgalvo
Xinyi PV
, Vispārējā tiesa pārsūdzētā sprieduma 69. punktā nav pamatojusies uz apsvērumu, saskaņā ar kuru mūsdienu Ķīnas Tautas Republikas sastādītie plāni nav pielīdzināmi tiem, kas tika īstenoti, kad šajā valstī vēl bija valsts regulēta ekonomika.
Minētajā punktā Vispārējā tiesa noraidīja Komisijas argumentu, kas attiecās uz “netiešu aplūkoto nodokļu priekšrocību saistību ar dažādiem Ķīnā īstenotajiem plāniem”, tāpēc ka tas “atspoguļo pārlieku formālismu, jo minēto plānu saglabāšana ne vienmēr nozīmē, ka minētie režīmi ir mantoti no Ķīnā agrāk pastāvējušās [sistēmas,] kurā nebija tirgus ekonomikas, ja vien netiek uzskatīts, ka visi Ķīnā veiktie pasākumi, kas ir saistīti ar plānu, ir mantoti no tajā pastāvējušās [sistēmas,] kurā nebija tirgus ekonomikas, bet tas pamatregulas 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunktam atņemtu jebkādu lietderīgo iedarbību”.
Turklāt pārsūdzētā sprieduma 76. punktā Vispārējā tiesa norādīja, ka centralizētu plānu ar definētiem ražošanas mērķiem izmantošana ir raksturīga sistēmai, kurā nav tirgus ekonomikas.
Šajā ziņā ir jākonstatē, ka, pat pieņemot, ka tagad Ķīnas piecgades plānos vairs netiek paredzēti noteikti ražošanas mērķi visām ekonomikas nozarēm, kā tas bija laikā, kad Ķīnas Tautas Republika vēl bija valsts ar valsts regulētu ekonomiku, tomēr, kā būtībā ir norādīts arī ģenerāladvokāta secinājumu 89. un 99. punktā, ir vispārzināms, ka pat pēc reformām, ko ir piedzīvojusi Ķīnas ekonomikas sistēma, šiem plāniem vēl ir būtiska loma šīs ekonomikas organizācijā, jo tajos attiecībā uz daudzām nozarēm ir ietverti konkrēti mērķi, kuri ir saistoši visiem pārvaldes līmeņiem.
Līdz ar to, kā jau tika minēts šī sprieduma 85. punktā, tā kā ar pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajā ievilkumā minēto kritēriju ražotājam ir noteikts pienākums juridiski pietiekami pierādīt, ka tā ražošanas izmaksas un finanšu stāvokli neietekmē nozīmīgi izkropļojumi, kas izriet no ekonomikas sistēmas bez tirgus ekonomikas, neatkarīgi no tā, vai runa ir par valsts regulētas ekonomikas sistēmu vai sistēmu pārejas uz tirgus ekonomiku stadijā, tāda pasākuma kā tas, uz kuru attiecas šī lieta un ar kuru tiek piešķirtas nodokļu priekšrocības ārvalstu ieguldījumiem nozarēs, kas tiek atzītas par stratēģiskām, piemēram, augstās tehnoloģijas, saistībā ar dažādiem Ķīnā īstenotiem plāniem ir pietiekams pamats, lai pieņemtu, ka šis pasākums ir izkropļojums, “kas mantots no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas”, šīs tiesību normas izpratnē.
Turklāt pretēji tam, ko pārsūdzētā sprieduma 69. punktā ir atzinusi Vispārējā tiesa, ar šo pieņēmumu pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešajam ievilkumam netiek pilnīgi atņemta lietderīgā iedarbība.
Papildus apstāklim, ka tas ir attiecināms tikai uz pasākumiem, kuri faktiski ir saistīti ar piecgades plānu, attiecīgais ražotājs šo pieņēmumu var pilnībā atspēkot, juridiski pietiekami pierādot, ka attiecīgais pasākums nav pretrunā tirgus ekonomikai pēc savas būtības.
Katrā ziņā minētais ražotājs saglabā iespēju pierādīt, ka šajā pasākumā, kas tam ir ticis piemērots, nav ietverts izkropļojums, kurš var tikt kvalificēts kā “nozīmīgs” šīs pašas tiesību normas izpratnē.
No tā izriet, ka pārsūdzētā sprieduma 69. punktā ietvertajos apsvērumos ir pieļauta kļūda tiesību piemērošanā.
Tādējādi ir jāsecina, ka arī pirmā pamata pirmā daļa ir pamatota.
–
Par otro un ceturto daļu
Ar pirmā pamata otro un ceturto daļu, kuras ir jāizvērtē kopā kā trešās, Komisija Vispārējai tiesai pārmet, ka tā ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā pārsūdzētā sprieduma 66., 67., 75. un 76. punktā atzīdama, ka nevar tikt uzskatīts, ka attiecīgās nodokļu priekšrocības ir mantotas no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas, pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešā ievilkuma izpratnē, jo, pirmkārt, ir vispārzināms, ka valstis ar tirgus ekonomiku, tādas kā Savienības dalībvalstis, arī piešķir uzņēmumiem nodokļu priekšrocības ar mērķi piesaistīt ārvalstu ieguldījumus nozarēs, kas tiek atzītas par stratēģiskām, piemēram, augsto tehnoloģiju nozare, un, otrkārt, šāds mērķis vismaz teorētiski ir pretrunā sistēmai, kurā nav tirgus ekonomikas, raksturīgam ekonomikas organizācijas veidam, kam pamatā ir uzņēmumu, kuri ir atkarīgi no centralizētā plānā definētiem ražošanas mērķiem, atrašanās kolektīvā vai valsts īpašumā.
Lai gan, kā apgalvo
Xinyi PV
, Tiesas uzdevums, protams, nav apelācijas stadijā pārbaudīt minētajos pārsūdzētā sprieduma punktos izdarīto būtībā faktisko konstatējumu, saskaņā ar kuru tāda paša rakstura nodokļu priekšrocības kā tās, kuras izmantoja šis ražotājs, pastāv arī valstīs ar tirgus ekonomiku, tādās kā Savienības dalībvalstis, Komisijai turpretim ir tiesības savā apelācijas sūdzībā paust kritiku par secinājumu, ko juridiskas kvalifikācijas formā no tā ir atvedinājusi Vispārējā tiesa, proti, ka nevar tikt uzskatīts, ka šīs priekšrocības ir izkropļojumi, “kas mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas”, pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešā ievilkuma izpratnē.
Ir jākonstatē, ka šī kritika ir pamatota.
Kā būtībā ir norādīts arī ģenerāladvokāta secinājumu 95.–99. punktā, tā kā netiek apstrīdēts, ka attiecīgās nodokļu priekšrocības var būt saistītas ar dažādiem Ķīnā īstenotiem plāniem, un tā kā šī valsts, neņemot vērā tās ekonomiskā modeļa reformas, kā izriet no pamatregulas 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunktā paredzētajiem noteikumiem, joprojām principā tiek uzskatīta par valsti bez tirgus ekonomikas, konteksts, kurā tiek īstenotas šīs nodokļu priekšrocības, ir pilnīgi citāds nekā konteksts, kurā, iespējams, līdzīgi pasākumi tiek veikti valstīs ar tirgus ekonomiku.
Šajā ziņā, runājot par Savienības dalībvalstīm, ir jāatgādina, ka šādas nodokļu priekšrocības principā nav saderīgas ar iekšējo tirgu un līdz ar ir to aizliegtas, ja tās var tikt kvalificētas kā “valsts atbalsts” LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, tātad atbilst prasībai, lai būtu izpildīti četri šajā tiesību normā izvirzītie kritēriji (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2016. gada 21. decembris, Komisija/World DutyFree Group u.c.,
C‑20/15 P un C‑21/15 P
,
EU:C:2016:981
,
53.
punkts).
Turklāt, kā apgalvo arī Komisija, pret kuras viedokli šajā jautājumā nav ticis iebilsts, trīs spriedumi, ko Vispārējā tiesa ir minējusi pārsūdzētā sprieduma 66. punktā, attiecās uz nodokļu atbalstu, kurš tika atzīts par nelikumīgu un nesaderīgu ar Savienības tiesībām un bija jāatgūst no tā saņēmējiem neatkarīgi no tā, ka šī atbalsta piešķiršana bija saistīta ar zināmiem ierobežojumiem attiecībā uz konkrētu mērķu īstenošanu. Turpretim šajā lietā piešķirtās nodokļu priekšrocības ir paredzētas plaši definētām stratēģiskām nozarēm un nav ierobežotas laikā, turklāt nešķiet, ka atbalsta piešķiršana būtu valsts kontrolēta, pakļaujot tā saņēmējus riskam, ka tas varētu tikt atgūts.
Attiecībā uz Ķīnā pastāvošo īpatnējo ekonomikas sistēmu, kas ir aprakstīta pamatregulas 2. panta 7. punkta b) un c) apakšpunktā paredzētajos noteikumos, proti, ekonomikas sistēmu, kura jau ir pārejas stadijā uz tirgus ekonomiku, bet joprojām pēc ieraduma tiek uzskatīta par sistēmu bez tirgus ekonomikas, ja, kā tas ir šīs lietas gadījumā, attiecīgās nodokļu priekšrocības ir saistītas ar dažādiem Ķīnā īstenotiem plāniem, nevar tikt uzskatīts, ka šīs priekšrocības ir pretrunā šādai sistēmai.
Gluži pretēji, kā ir norādīts arī ģenerāladvokāta secinājumu 104. punktā, tā kā ar attiecīgajām nodokļu priekšrocībām tiek īstenots piecgades plāns – [sistēmām], kurās nav tirgus ekonomikas, raksturīgs un ekonomikas organizēšanā Ķīnā būtisks elements –, Komisija varēja pieņemt, ka šie pasākumi bija “mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas”.
Līdz ar to ir jāsecina, ka Komisijas pirmā pamata otrā un ceturtā daļa ir pamatotas.
No tā izriet, ka Vispārējā tiesa ir pieļāvusi kļūdu tiesību piemērošanā, atzīstot, ka Komisija ir pieļāvusi acīmredzamu kļūdu vērtējumā, atsakoties
Xinyi PV
piešķirt TES statusu, pamatojoties uz apsvērumu, saskaņā ar kuru izkropļojumi, kas izriet no šiem pasākumiem, nav “mantoti no agrākās sistēmas, kurā nebija tirgus ekonomikas”, pamatregulas 2. panta 7. punkta c) apakšpunkta trešā ievilkuma izpratnē, un pirmā pamata trešā daļa nav jāizvērtē.
Līdz ar to, tā kā Komisijas pirmā pamata pirmā, otrā, ceturtā un piektā daļa ir pamatotas, pārsūdzētais spriedums ir jāatceļ un apelācijas otrais un trešais pamats nav jāizvērtē.
Par prasību Vispārējā tiesā
Atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas statūtu 61. panta pirmajai daļai Vispārējās tiesas nolēmuma atcelšanas gadījumā Tiesa pati var taisīt galīgo spriedumu lietā, ja to ļauj tiesvedības stadija.
Šajā lietā tas tā nav, jo Vispārējā tiesa
Xinyi PV
prasību atcelt tiesību aktu apmierināja, neizvērtējot ne tajā izvirzīto pirmā pamata otro daļu, ne arī otro līdz ceturto pamatu. Līdz ar to lieta ir jānodod atpakaļ Vispārējai tiesai.
Par tiesāšanās izdevumiem
Tā kā lieta tiek nodota atpakaļ Vispārējai tiesai, lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšana ir jāatliek.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (otrā palāta) nospriež:

1)
Atcelt Eiropas Savienības Vispārējās tiesas 2016. gada 16. marta spriedumu Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Komisija (
T‑586/14
,
EU:T:2016:154
).

2)
Nodot lietu atpakaļ Eiropas Savienības Vispārējai tiesai.

3)
Lēmuma par tiesāšanās izdevumiem pieņemšanu atlikt.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – angļu.