CELEX: 62020CJ0532
Eelotsusetaotlus
Direktiiv 92/13/EMÜ
Veevarustus-, energeetika-, transpordi- ja telekommunikatsioonisektoris tegutsevate üksuste hankemenetlused
Artikli 1 lõiked 1 ja 3
Vaidlustamisõigus
Artikkel 2c
Vaidlustamistähtajad
Arvutamine
Pakkuja hankemenetluses osalemist lubava otsuse peale esitatud kaebus

Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada nõukogu 25. veebruari 1992. aasta direktiivi 92/13/EMÜ veevarustus-, energeetika-, transpordi- ja telekommunikatsioonisektoris tegutsevate üksuste hankemenetlusi käsitlevate ühenduse eeskirjade kohaldamisega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta (
EÜT 1992, L 76, lk 14
; ELT eriväljaanne 06/01, lk 315), muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiiviga 2014/23/EL kontsessioonilepingute sõlmimise kohta) (
ELT 2014, L 94, lk 1
), (edaspidi „direktiiv 92/13“) artikli 1 lõikeid 1 ja 3 ning artiklit 2c.
Taotlus on esitatud kohtuvaidluses, mille üks pool on Alstom Transport SA ja teine pool Compania Națională de Căi Ferate CFR SA (edaspidi „CFR“) ja Strabag AG – Sucursala Bucureşti (edaspidi „Strabag“) ning Swietelsky AG Linz – Sucursala București, milles käsitletakse ühe ehitustööde riigihankemenetluses tehtud otsuse vaidlustamistähtaja arvutamist.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Direktiivi 92/13 artikli 1 lõike 1 neljandas lõigus ja lõikes 3 on sätestatud:
„1.   […]
Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et seoses [Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta] direktiivi 2014/25/EL[, milles käsitletakse vee-, energeetika-, transpordi- ja postiteenuste sektoris tegutsevate üksuste riigihankeid ja millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2004/17/EÜ (
ELT 2014, L 94, lk 243
)] või [Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta] direktiivi 2014/23/EL [kontsessioonilepingute sõlmimise kohta] kohaldamisalasse jäävate lepingutega võib tellijate tehtud otsuseid läbi vaadata tõhusalt ja eelkõige võimalikult kiiresti kooskõlas käesoleva direktiivi artiklitega 2–2f, kui põhjenduseks on kõnealuste otsuste vastuolu riigihankeid reguleeriva liidu õigusega või seda õigust üle võtvate siseriiklike eeskirjadega.
[…]
3.   Liikmesriigid tagavad, et läbivaatamise kord koos üksikasjalike eeskirjadega, mida nad võivad kehtestada, oleks kättesaadav mis tahes isikutele, kellel on või on olnud huvi konkreetse lepingu vastu või kes on väidetava rikkumise tõttu kahju kannatanud või võivad kahju kannatada.“
Direktiivi 92/13 artikli 2a lõikes 2 on sätestatud:
„[…]
Koos teatega lepingu sõlmimisotsusest saadetakse igale asjaomasele pakkujale ja kandidaadile järgmised materjalid:
–
asjakohaste põhjenduste kokkuvõte vastavalt direktiivi 2014/25/EL artikli 75 lõikele 2, kui kõnealuse direktiivi artikli 75 lõikest 3 ei tulene teisiti, või direktiivi 2014/23/EL artikli 40 lõikele 1, kui kõnealuse direktiivi artikli 40 lõikest 2 ei tulene teisiti, ning
[…]“.
Direktiivi 92/13 artiklis 2c on sätestatud:
„Kui liikmesriigid näevad ette, et igasugune tellija otsuse läbivaatamise nõue, mis käsitleb direktiivi 2014/25/EL või direktiivi 2014/23/EL reguleerimisalasse kuuluva hankemenetluse raames või sellega seoses tehtud otsust, tuleb esitada enne kindlaksmääratud tähtaja lõppu, siis peab see tähtaeg olema vähemalt kümme kalendripäeva alates sellele päevale järgnevast päevast, kui tellija otsus edastati pakkujale või kandidaadile faksi teel või elektrooniliselt, või kui kasutati muid sidevahendeid, vähemalt 15 kalendripäeva alates sellele päevale järgnevast päevast, kui tellija otsus edastati pakkujale või kandidaadile, või vähemalt kümme kalendripäeva alates tellija otsuse saamisele järgnevast päevast. Tellija edastab igale pakkujale või kandidaadile oma otsuse koos kokkuvõtliku seletuskirjaga asjakohaste põhjenduste kohta. Kui läbivaatamisnõue on esitatud käesoleva direktiivi artikli 2 lõike 1 punktis b osutatud otsuste suhtes, mille puhul eraldi teadet edastama ei pea, on tähtaeg vähemalt kümme kalendripäeva alates asjakohase otsuse avaldamise päevast.“
Rumeenia õigus
Seaduse nr 101/2016, millega reguleeritakse vaidlustuste ja kaebuste esitamist riigihangete, võrgustikusektorite hangete, ehitustööde ja teenuste kontsessioonide valdkonnas ning riikliku vaidlustuskomisjoni korraldust ja tööd (Legea nr. 101/2016 privind remediile și căile de atac în materie de atribuire a contractelor de achiziție publică, a contractelor sectoriale și a contractelor de concesiune de lucrări și concesiune de servicii, precum și pentru organizarea și funcționarea Consiliului Național de Soluționare a Contestațiilor) artikli 2 lõikes 1 on sätestatud:
„Igaüks, kes leiab, et hankija on õigusaktiga või seaduses sätestatud tähtaja jooksul taotluse üle otsustamata jätmisega kahjustanud tema õigust või õiguspärast huvi, võib kooskõlas käesoleva seaduse sätetega nõuda selle akti tühistamist, hankija kohustamist võtta akt vastu või parandusmeetmete võtmist või väidetava õiguse või õigustatud huvi tunnustamist Național de Soluționare a Contestațiiloris (riiklikus vaidlustuskomisjonis) või kohtus.“
Selle seaduse artiklis 3 on sätestatud:
„1.   Käesolevas seaduses kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
f)
isik, kes leiab, et tema õigusi on rikutud; iga ettevõtja, kes vastab kõigile järgmistele tingimustele:
i)
tal on või on olnud hankemenetlusega seotud huvi; ja
ii)
talle on tekkinud kahju, tekib kahju või talle võib tekkida kahju tulenevalt õiguslikke tagajärgi tekitavast hankija aktist või hankemenetlusega seotud taotlusele seaduses sätestatud tähtaja jooksul vastamata jätmisest.
[…]
3.   Lõike 1 punkti f alapunkti i tähenduses on või on olnud isikul hankemenetlusega seotud huvi, kui teda ei ole sellest menetlusest lõplikult kõrvale jäetud. Kõrvalejätmine on lõplik, kui sellest on asjaomasele taotlejale või pakkujale teatatud ja kui riiklik vaidlustuskomisjon või kohus on selle õiguspäraseks tunnistanud või kui seda ei saa enam vaidlustada.“
Sama seaduse artiklis 8 on sätestatud:
„1.   Isik, kes leiab, et talle on hankija aktiga kahju tekitatud, võib nõuda [Național de Soluționare a Contestațiilorisis (riiklikus vaidlustuskomisjonis)] selle akti tühistamist, hankija kohustamist võtta akt vastu või parandusmeetmete võtmist või väidetava õiguse või õigustatud huvi tunnustamist järgmiste tähtaegade jooksul:
a)
kümme päeva alates hankija aktist, mida ta peab ebaseaduslikuks, teadasaamisele järgnevast päevast, kui riigihankelepingu/võrgustikusektori hankelepingu või kontsessioonilepingu eeldatav maksumus on võrdne maksumuse piirmääraga või suurem sellest, mille puhul on kohustuslik hanketeate avaldamine Euroopa Liidu Teatajas vastavalt riigihankeid, võrgustikusektori hankeid või ehitustööde ja teenuste kontsessioone reguleerivatele õigusnormidele; […]“.
Sama seaduse paragrahvi 49 lõikes 1 on sätestatud:
„Kooskõlas käesoleva seaduse sätetega võib isik, kes leiab, et talle on kahju tekitatud, esitada kaebuse pädevale kohtule.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
CFR avaldas hanketeate võrgustikusektori hankemenetluses ehitustööde riigihankelepingu sõlmimiseks ühe raudteeliini taastamiseks.
Kontserni RailWorks, mida juhib Alstom Transport, esitatud pakkumus tunnistati 13. märtsil 2018 vastuvõetavaks, kuid CFR kõrvaldas RailWorksi hankemenetlusest 5. juulil 2018 põhjustel, mis olid seotud RailWorksi suutlikkusega teostada hankelepingu eesmärk.
Tribunalul Bucureşti (Bukaresti esimese astme kohus, Rumeenia) jättis 19. oktoobri 2018. aasta otsusega rahuldamata Alstom Transporti kaebuse CFR otsuse peale, millega lükati RailWorksi pakkumus tagasi ja tunnistati edukaks pakkujaks konsortsium BraSig. Curtea de Apel București (Bukaresti apellatsioonikohus, Rumeenia) rahuldas 20. detsembri 2018. aasta otsusega Alstom Transporti selle kohtuotsuse peale esitatud apellatsioonkaebuse ja tühistas selle otsuse. Samuti leidis ta, et RailWorksi pakkumus on vastuvõetav ja et CFR peab BraSigi pakkumust uuesti hindama, võttes arvesse RailWorksi esitatud vastuväiteid.
Pärast eelotsusetaotluse esitanud kohtu määratud uuesti hindamist tunnistati RailWorksi pakkumus 12. veebruaril 2019 vastuvõetavaks ja 19. juuni 2019. aasta kirjaga tunnistati Alstom Transport kõnealuses hankemenetluses edukaks pakkujaks.
Alstom Transport esitas 5. juulil 2019 uue kaebuse Tribunalul Bucureștile (Bukaresti esimese astme kohus), paludes muu hulgas tühistada CFRi otsus, millega tunnistati BraSigi pakkumus vastuvõetavaks ja nõuetele vastavaks, ning samuti hankemenetluse protokoll ja kõik selle pakkumuse hindamise käigus tehtud toimingud. Lisaks palus Alstom Transport kohtul määrata, et CFR on kohustatud nimetatud pakkumuse tagasi lükkama põhjusel, et BraSig oli korduvalt püüdnud mõjutada CFRi hindamiskomisjoni liikmeid, et need ei eelistaks RailWorksi pakkumust.
Tribunalul București (Bukaresti esimese astme kohus) jättis 8. augusti 2019. aasta otsusega kaebuse läbi vaatamata, kuna see oli esitatud hilinenult. Sellega seoses leidis nimetatud kohus, et seaduse nr 101/2016 artikli 8 lõike 1 punktis a ette nähtud kümnepäevane tähtaeg ei hakanud kulgema mitte kuupäevast, mil Alstom Transport sai tutvuda hankemenetluse protokolliga, vaid alates kuupäevast, mil talle hankemenetluse tulemus teatavaks tehti.
Alstom Transport esitas selle kohtuotsuse peale apellatsioonkaebuse Curtea de Apel Bucureștile (Bukaresti apellatsioonikohus, Rumeenia), kes on eelotsusetaotluse esitanud kohtus. Oma apellatsioonkaebuse põhjendamiseks märkis ta, et 19. juuni 2019. aasta kirjas hankemenetluse tulemuse kohta, mida on nimetatud käesoleva kohtuotsuse punktis 13, teavitati teda üksnes tema enda pakkumuse hindamisest ja selles ei esitatud mingit teavet selle kohta, kuidas hinnati BraSigi esitatud pakkumust. Alstom Transport väitis, et hankemenetluse dokumentide toimikuga sai ta tutvuda alles 25. juunil 2019, pärast seda, kui ta oli seda 20. juunil 2019 taotlenud, ja siis sai ta teada hankemenetluse protokollist ja kaudselt ka selle hindamise üksikasjadest. Seetõttu on ta seisukohal, et käesoleva kohtuotsuse eelmises punktis nimetatud kümnepäevane tähtaeg hakkas kulgema alates 25. juunist 2019.
Selles olukorras otsustas Curtea de Apel București (Bukaresti apellatsioonikohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas direktiivi [92/13] artikli 1 lõike 1 kolmandat lõiku ja lõiget 3 ning artiklit 2c tuleb tõlgendada nii, et tähtaeg, mil edukas pakkuja saab vaidlustada hankija otsuse, millega tunnistatakse vastuvõetavaks pakkumus, mille esitas pakkumuste paremusjärjestuses madalamale kohale jäänud pakkuja, hakkab kulgema kuupäevast, mil edukal pakkujal tekib vastav huvi seetõttu, et kõrvale jäetud pakkuja vaidlustas riigihankemenetluse tulemuse?“
Eelotsuse küsimuse analüüs
Kõigepealt tuleb märkida, et Euroopa Kohtu käsutuses olevast toimikust nähtub, et eelotsusetaotluse esitanud kohus ei palu Euroopa Kohtul tõlgendada direktiivi 92/13 artikli 1 lõike 1 kolmandat lõiku, vaid selle direktiivi artikli 1 lõike 1 neljandat lõiku.
Seega tuleb asuda seisukohale, et oma küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 92/13 artikli 1 lõike 1 neljandat lõiku ja lõiget 3 ning artiklit 2c tuleb tõlgendada nii, et selle tähtaja, mille jooksul edukas pakkuja võib vaidlustada võrgustiku sektori hankija otsuse, millega tunnistati ühe kõrvale jäetud pakkuja pakkumus vastuvõetavaks, arvutamisel võib võtta aluseks kuupäeva, mil edukas pakkuja sai selle otsuse kätte, isegi kui esiteks ei olnud kõnealune pakkuja nimetatud kuupäeval vaidlustanud või ei olnud veel vaidlustanud kõnealuse hankemenetluse tulemust ning teiseks, kui edukas pakkuja ei olnud saanud asjakohast teavet nimetatud pakkuja pakkumuse hindamise üksikasjade kohta.
Kuna nõukogu 21. detsembri 1989. aasta direktiivi 89/665/EMÜ riiklike tarne- ja ehitustöölepingute sõlmimise läbivaatamise korra kohaldamisega seotud õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta (
EÜT 1989, L 395, lk 33
; ELT eriväljaanne 06/01, lk 246) (muudetud direktiiviga 2014/23) artikli 1 lõike 1 neljas lõik, lõige 3 ja artikkel 2c on analoogsed vastavalt direktiivi 92/13 artikli 1 lõike 1 neljanda lõigu, lõike 3 ja artikliga 2c, on direktiivi 89/665 (muudetud direktiiviga 2014/23) nende sätetega seotud kohtupraktika asjakohane ka vaidlusaluste direktiivi 92/13 sätete tõlgendamisel.
Direktiivi 92/13 artikli 1 lõike 1 neljandas lõigus on liikmesriikidele kehtestatud direktiivi 2014/25 või direktiivi 2014/23 kohaldamisalasse kuuluvate lepingute osas kohustus tagada, et hankijate otsuseid vaadatakse läbi tõhusalt ja võimalikult kiiresti. Samas võimaldab õigustlõpetava tähtaja kehtestamine täita selles direktiivis ette nähtud kiire menetluse eesmärgi, sundides ettevõtjaid vaidlustama riigihankemenetluse raames võetud ettevalmistavad meetmed või tehtud vaheotsused lühikeste tähtaegade jooksul (vt analoogia alusel 14. veebruari 2019. aasta kohtumäärus Cooperativa Animazione Valdocco,
C‑54/18
,
EU:C:2019:118
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Mõistlike õigustlõpetavate vaidlustustähtaegade kehtestamine täidab põhimõtteliselt direktiivist 92/13 tuleneva tõhususe nõude, kuna see kujutab endast õiguskindluse aluspõhimõtte kohaldamist ja on kooskõlas põhiõigusega tõhusale kohtulikule kaitsele (vt analoogia alusel 14. veebruari 2019. aasta kohtumäärus Cooperativa Animazione Valdocco,
C‑54/18
,
EU:C:2019:118
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Seega, kui liikmesriik kehtestab kooskõlas direktiivi 92/13 artikliga 2c tähtajad, mille jooksul saab vaidlustada võrgustikusektori hankija otsuse, mis on tehtud direktiivi 2014/25 või direktiivi 2014/23 kohaldamisalasse kuuluva hankemenetluse raames või on seotud sellise menetlusega, määratakse selle otsuse vaidlustamistähtajad kindlaks võrgustikusektori hankijate otsusest pakkujatele teatamise korraga.
Seega peab tähtaeg olema vähemalt kümme kalendripäeva alates päevast, mis järgneb selle otsuse pakkujale või taotlejale saatmise kuupäevale, kui kasutatakse faksi või elektroonilist saatmisviisi. Muude sidevahendite kasutamise korral on see tähtaeg vähemalt 15 kalendripäeva alates päevast, mis järgneb päevale, mil otsus saadeti pakkujale või taotlejale, või vähemalt kümme kalendripäeva alates sama otsuse kättesaamisele järgnevast päevast. Kui vaidlustatakse käesoleva direktiivi artikli 2 lõike 1 punktis b osutatud otsused, millest ei ole vaja eraldi teatada, on see tähtaeg vähemalt kümme kalendripäeva alates asjaomase otsuse avaldamise kuupäevast.
Käesoleval juhul on Rumeenia õiguses ette nähtud, et see kümnepäevane tähtaeg hakkab kulgema kõikide pakkujate, sealhulgas eduka pakkuja puhul võrgustikusektori hankija aktist teadasaamisest järgneval päeval. Seega peab edukas pakkuja, kes kavatseb vaidlustada mõne kõrvalejäetud pakkuja pakkumuse vastuvõetavaks tunnistamise otsuse, esitama oma vaidlustuse selle tähtaja jooksul, sõltumata esiteks sellest, kas või millal see pakkuja selle otsuse vaidlustas, ja teiseks sõltumata asjaolust, et sellel edukal pakkujal ei olnud mingit teavet teise pakkuja pakkumuse hindamise üksikasjade kohta.
Kuigi nii eelotsusetaotluse esitanud kohus eelotsusetaotluses kui ka põhikohtuasja pooled ja Euroopa Komisjon oma kirjalikes seisukohtades käsitlevad põhjendatud huvi tingimust, tuleb tõdeda, et see kohus on otsustanud piirduda oma küsimuses üksnes vaidlustamistähtaja kulgema hakkamise probleemiga.
Sellega seoses tuleb märkida, et direktiivi 92/13 artikli 1 lõige 3 nõuab, et liikmesriigid tagaksid, et nende kehtestatavate menetlusnormide kohaselt oleks vaidlustamine võimaldatud mis tahes isikutele, kellel on või on olnud huvi konkreetse lepingu vastu või kes on väidetava rikkumise tõttu kahju kannatanud või võivad kahju kannatada.
Seda sätet kohaldatakse muu hulgas selliste pakkujate olukorra suhtes, kes leiavad, et konkurendi hankemenetluses osalemist lubav otsus on ebaseaduslik ja võib neile kahju tekitada, ning see oht on piisav, et olla aluseks põhjendatud huvi tekkimisele nimetatud otsus vaidlustada, ning pole tarvis võtta arvesse kahju, mida võib lisaks tekitada see, kui edukaks tunnistatakse teine pakkuja (vt analoogia alusel 14. veebruari 2019. aasta kohtumäärus Cooperativa Animazione Valdocco,
C‑54/18
,
EU:C:2019:118
, punkt
).
Seega ei ole direktiiviga 92/13 põhimõtteliselt vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette, et kõik hankija otsused tuleb vaidlustada selleks ette nähtud tähtaja jooksul, mis peab olema mõistlik, ja kõikidest hankijapoolsetest menetlusnormi rikkumistest, millele vaidlustades tuginetakse, tuleb teatada sama tähtaja jooksul, vastasel juhul see õigus lõpeb ja nimetatud tähtaja möödumisel ei ole enam võimalik niisugust otsust vaidlustada või selle rikkumise suhtes menetlust algatada (vt analoogia alusel 14. veebruari 2019. aasta kohtumäärus Cooperativa Animazione Valdocco,
C‑54/18
,
EU:C:2019:118
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Sellest järeldub, et edukas pakkuja võib olla kohustatud järgima tähtaega, mille jooksul saab vaidlustada võrgustikusektori hankija otsuse lubada hankemenetluses osaleda hankemenetlusest kõrvale jäetud pakkujal isegi juhul, kui see otsus on osa pakkuja edukaks tunnistamise otsusest ja isegi siis, kui see pakkuja ei ole või ei ole veel seda otsust vaidlustanud.
Ei saa siiski välistada, et erilistel asjaoludel või võttes arvesse nende teatud üksikasju võib riigisiseste õigustlõpetavate normide kohaldamine kahjustada õigusi, mille liidu õigus isikutele annab, eelkõige Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 47 sätestatud õigust tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele (vt analoogia alusel 14. veebruari 2019. aasta kohtumäärus Cooperativa Animazione Valdocco,
C‑54/18
,
EU:C:2019:118
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Sellega seoses tuleb meelde tuletada, et tõhusa õiguskaitse kohaldatavate riigihanke õigusnormide rikkumiste vastu saab saavutada vaid juhul, kui vaidlustamise tähtajad hakkavad kulgema alles kuupäeval, kui vaidlustaja sai kõnealuste sätete väidetavast rikkumisest teada või pidi teada saama (vt analoogia alusel 14. veebruari 2019. aasta kohtumäärus Cooperativa Animazione Valdocco,
C‑54/18
,
EU:C:2019:118
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Selleks peab pakkujatele teatavaks tehtud võrgustikusektori hankija otsusele olema vastavalt direktiivi 92/13 artiklile 2c lisatud kokkuvõte asjakohastest põhjendustest.
Selle asjakohaste põhjenduste kokkuvõttega, millele tuleb lisada nii konkreetselt pakkujatele teatavaks tehtud hankijate otsused kui ka need, millest ei ole eraldi teatatud, soovitakse tagada, et asjaomased pakkujad saavad või võiksid saada teada riigihangete menetluseeskirjade võimalikust rikkumisest.
Käesoleval juhul, kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu kontrolli tulemusel ei ilmne vastupidist, sai võrgustikusektori hankija otsuse, millega lubati BraSigil osaleda põhikohtuasjas käsitletavas hankemenetluses, asjakohased põhjendused tuletada käesoleva kohtuotsuse punktides 14–16 nimetatud hankemenetluse protokollist, millega Rumeenia õiguse kohaselt saavad asjaomased pakkujad tutvuda võimalikuks tehtud konsulteerimise teel.
Selline õiguslik tagatis tutvuda hankijate otsuste põhjendustega ei ole siiski samaväärne nimetatud otsuste asjakohaste põhjenduste pakkujatele teatavaks tegemisega nende otsuste avaldamisel või neist teatamisel.
Seega ei saa olukorras, kus hankija mõne otsuse asjakohaseid põhjendusi ei ole pakkujatele teatavaks tehtud otsuse avaldamise teel ega sellest teatavaks tegemise ajal, hakata tähtaeg, mille jooksul edukas pakkuja võib vaidlustada hankija otsuse, millega tunnistatakse ühe kõrvalejäetud pakkuja pakkumus vastuvõetavaks, kulgema alates selle otsuse kättesaamise kuupäevast, vaid hakkab kulgema kuupäevast, mil asjaomasele pakkujale teatati selle otsuse asjakohased põhjendused, tagades nii, et kõnealune pakkuja sai teada või võis teada saada võimalikest liidu õiguse rikkumistest selles otsuses.
Neist kaalutlustest lähtudes tuleb esitatud küsimusele vastata, et direktiivi 92/13 artikli 1 lõike 1 neljandat lõiku, lõiget 3 ja artiklit 2c tuleb tõlgendada nii, et selle tähtaja, mille jooksul edukas pakkuja võib vaidlustada selles hankemenetluses edukaks pakkujaks tunnistamise otsuses sisalduva võrgustikusektori hankija otsuse tunnistada ühe hankemenetlusest kõrvalejäetud pakkuja pakkumus vastuvõetavaks, arvutamisel võib võtta aluseks kuupäeva, mil edukas pakkuja sai selle otsuse kätte, isegi kui kõnealune pakkuja ei olnud nimetatud kuupäeval vaidlustanud või ei olnud veel vaidlustanud kõnealuse hankemenetluse tulemust. Seevastu juhul, kui nimetatud otsuse teatavaks tegemise või avaldamise ajal ei olnud nimetatud pakkujale selle artikli 2c kohaselt teatavaks tehtud kokkuvõtet selle otsuse asjakohastest põhjendustest, nagu teave selle pakkumuse hindamise üksikasjade kohta, siis tuleb selle tähtaja arvutamisel võtta aluseks samale pakkujale selle kokkuvõtte edastamine.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kohtukulusid, välja arvatud nimetatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (üheksas koda) otsustab:

Nõukogu 25. veebruari 1992. aasta direktiivi 92/13/EMÜ veevarustus-, energeetika-, transpordi- ja telekommunikatsioonisektoris tegutsevate üksuste hankemenetlusi käsitlevate ühenduse eeskirjade kohaldamisega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta, muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiiviga 2014/23/EL, artikli 1 lõike 1 neljandat lõiku, lõiget 3 ja artiklit 2c tuleb tõlgendada nii, et selle tähtaja, mille jooksul edukas pakkuja võib vaidlustada selles hankemenetluses edukaks pakkujaks tunnistamise otsuses sisalduva võrgustikusektori hankija otsuse tunnistada ühe hankemenetlusest kõrvalejäetud pakkuja pakkumus vastuvõetavaks, arvutamisel võib võtta aluseks kuupäeva, mil edukas pakkuja sai selle otsuse kätte, isegi kui kõnealune pakkuja ei olnud nimetatud kuupäeval vaidlustanud või ei olnud veel vaidlustanud kõnealuse hankemenetluse tulemust. Seevastu juhul, kui nimetatud otsuse teatavaks tegemise või avaldamise ajal ei olnud nimetatud pakkujale selle artikli 2c kohaselt teatavaks tehtud kokkuvõtet selle otsuse asjakohastest põhjendustest, nagu teave selle pakkumuse hindamise üksikasjade kohta, siis tuleb selle tähtaja arvutamisel võtta aluseks samale pakkujale selle kokkuvõtte edastamine.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: rumeenia.