CELEX: 62016TJ0581
Viešoji tarnyba
Pareigūnai
Kvietimas teikti paraiškas
Europos ombudsmeno tarnybos Generalinis sekretorius
Patariamojo komiteto nuomonė
Neatsižvelgimas į šią nuomonę
Atrankos procedūros pažeidimas
Akivaizdžios vertinimo klaidos
Vienodas požiūris
Gero administravimo principas
Atsakomybė

I.

Teisinis pagrindas
Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų (toliau – PTN) 27 straipsnio pirmoje pastraipoje nustatyta:
„Įdarbinant siekiama užtikrinti, kad institucijoje dirbtų gabiausi, našiausi ir principingiausi pareigūnai, atrinkti iš kuo didesnės geografinės teritorijos [Europos Sąjungos] valstybių narių piliečių.“
2015 m. vasario 19 d. Europos ombudsmenas paskelbė kvietimą teikti paraiškas Ombudsmeno tarnybos Generalinio sekretoriaus pareigoms (AD 15/16 lygis) užimti (OMB/2/2015) (toliau – kvietimas teikti paraiškas).
Kvietimo teikti paraiškas 6 punkte nurodyti šie atrankos kriterijai:
–
„[b]endradarbiavimo su ES institucija, įstaiga ar organu arba darbo juose patirtis, arba bendradarbiavimo su nacionalinio ombudsmeno tarnyba ar panašia įstaiga arba darbo jose patirtis,
–
geras Sąjungos veiklos, institucijų ir teisės aktų išmanymas,
–
įrodymais pagrįsta didelė sėkmingo vadovavimo patirtis su tarnybos veikla susijusioje srityje,
–
geras supratimas apie ombudsmeno vaidmenį viešojo administravimo srityje,
–
įrodymais pagrįsta patirtis įgyvendinant strateginius pokyčius,
–
biudžeto valdymo ir planavimo žinios,
–
naujų žmogiškųjų išteklių valdymo strategijų ir būdų išmanymas,
–
naujų strategijų ir procedūrų informacinių technologijų srityje išmanymas,
–
puikūs bendravimo, veiksmingo profesinių santykių tinklo kūrimo ir personalo motyvavimo gebėjimai,
–
atsakingas įsipareigojimas siekiant į piliečių nuomonę įsiklausančios ES tikslų,
–
atsakingas įsipareigojimas siekiant įgyvendinti ombudsmeno viziją ir strategiją,
–
dėl praktinių priežasčių būtini geri bendravimo anglų ir prancūzų k. įgūdžiai. Kitų Europos Sąjungos oficialiųjų kalbų žinios laikytinos privalumu.“
Kvietimo teikti paraiškas 7 punkte „Atrankos procedūra“ nurodyta:
„Visi kandidatai gaus paraiškos gavimo patvirtinimą. Patariamasis komitetas teiks pagalbą paskyrimų tarnybai ir peržiūrės kandidatų paraiškas talkininkaujant Personalo, administracijos ir biudžeto skyriui. Nurodytas komitetas pateiks į pokalbį kviestinų kandidatų sąrašą. Patariamasis komitetas gali rekomenduoti apriboti kandidatų, tinkamų būti pakviestais į pokalbį, skaičių.
Ombudsmenas gali nuspręsti kviesti į pokalbį tik kai kuriuos iš Patariamojo komiteto sąraše rekomenduotų kandidatų. Apie atrankos procedūros rezultatus bus pranešta visiems kandidatams.“
Kvietimo teikti paraiškas 8 punkte nurodyta, kad paraiškos turi būti gautos iki 2015 m. kovo 22 d. 12 val.
Be to, kvietimo teikti paraiškas 8 punkte įtvirtinta, kad paraiška turi apimti:
„a)
iš ombudsmeno interneto svetainės <…> parsisiųstą ir užpildytą paraiškos formą;
b)
anglų k. surašytą laišką, kuriame išdėstomi kandidato motyvai ir priežastys, dėl kurių jis mano, jog turi pareigoms užimti būtinus kompetenciją, žinias ir įgūdžius;
c)
kandidato gyvenimo aprašymą;
d)
kandidato pilietybę įrodančio oficialaus dokumento kopiją;
e)
diplomų kopijas (notariškai patvirtintas vertimas nebūtinas, bet pageidautinas vertimas į prancūzų arba anglų k.);
f)
kandidato profesinės patirties įrodymus, iš kurių būtų aiškiai matyti darbo pradžia ir pabaiga, tikslus jo pobūdis, kad būtų galima nustatyti, jog kandidatas turi skyriuje „Atrankos kriterijai“ nurodytas reikalaujamas kvalifikaciją ir žinias;
g)
kandidatai turi pateikti jų kalbos žinias pagrindžiančią deklaraciją arba šių žinių įrodymus, jeigu tokių yra;
h)
kitų ES institucijų pareigūnai turi pateikti trijų paskutinių vertinimo ataskaitų (jeigu turi) kopijas;
i)
galiojantį el. pašto adresą, skirtą susirašinėti su Ombudsmeno tarnyba.
Vėliau patikrinimo tikslais gali būti paprašyta pateikti dokumentų, nurodytų d, e, f, g ir h punktuose, originalus.
Paraiškos, kuriose nurodyta ne visa informacija, arba paraiškos, kuriose nurodyta tik dalis informacijos arba visa informacija, tačiau pateiktos pasibaigus nustatytam paraiškų pateikimo terminui, nebus nagrinėjamos.“
II.

Ginčo aplinkybės
2015 m. kovo 19 d. ombudsmenas paskelbė Patariamojo komiteto atrankos procedūroje OMB/2/2015 narių sąrašą; jį sudarė A., D., S. ir M. H. Taip pat buvo paskirtas stebėtojas ir sekretorius, kurie turėtų teikti pagalbą šiam komitetui.
2015 m. kovo 20 d. ieškovas Costas Popotas elektroniniu paštu atsiuntė visus dokumentus, susijusius su paraiška Generalinio sekretoriaus pareigoms užimti, ir nurodė, kad jo 2014 m. vertinimo ataskaita yra baigiama rengti.
2015 m. kovo 24 d. elektroniniu paštu ombudsmenas patvirtino, kad gavo ieškovo paraišką.
2015 m. kovo 27 d. ieškovas atsiuntė paskutinę 2014 m. vertinimo ataskaitą, parengtą tą pačią dieną, nurodydamas, kad būtų dėkingas, jeigu ji būtų perduota Patariamajam komitetui, nepaisant to, kad pateikta pasibaigus paraiškų pateikimo terminui.
2015 m. balandžio 9 d. Patariamasis komitetas išsiuntė ombudsmenui elektroninį laišką, jame informavo, kad baigė vertinti visas gautas paraiškas. Be to, jis sudarė dvylikos kandidatų, rekomenduojamų kviesti į pokalbį su ombudsmenu, sąrašą, jame kandidatų pavardės išdėstytos abėcėlės tvarka. Šiame abėcėlės tvarka parengtame sąraše ieškovas buvo vienuoliktoje, o G. – septynioliktoje vietoje.
Tos pačios dienos elektroniniu laišku ombudsmenas informavo Patariamojo komiteto stebėtoją, jog nusprendė į pokalbį pakviesti aštuonis iš dvylikos šio komiteto rekomenduotų kandidatų, įskaitant G.; jis nusprendė ieškovo į pokalbį nekviesti.
2015 m. balandžio 10 d. Personalo, administracijos ir biudžeto skyriaus vadovas ieškovui pranešė, kad, nepaisydamas jo didelių nuopelnų, Patariamasis komitetas nerekomendavo jo kviesti į pokalbį. Šiame laiške taip pat buvo nurodyta, kad jeigu ieškovas nesutinka su šiuo sprendimu, iki 2015 m. balandžio 17 d. gali pateikti motyvuotą prašymą jį peržiūrėti.
2015 m. balandžio 17 d. įvyko pokalbiai su aštuoniais ombudsmeno atrinktais kandidatais, o 2015 m. balandžio 22 d. trys iš jų dalyvavo dar viename pokalbyje.
2015 m. gegužės 8 d. laikraščio
Politico
internetinėje svetainėje ieškovas perskaitė, kad G. buvo paskirta Ombudsmeno tarnybos Generaline sekretore. 2015 m. gegužės 4 d. ši informacija perduota Patariamajam komitetui.
2015 m. gegužės 18 d. ieškovas ombudsmenui pateikė prašymą leisti susipažinti su atrankos OMB/2/2015 administraciniais dokumentais, pirmiausia su Patariamojo komiteto, įsteigto teikti pagalbą paskyrimų tarnybai, protokolais ir pasiūlymu, perduotu šiai tarnybai.
2015 m. gegužės 26 d. ombudsmenas ieškovą informavo, kad Patariamasis komitetas „neparengė susirinkimo protokolo, todėl jis negali išnagrinėti galimybės leisti visuomenei susipažinti su šiuo dokumentu“. Dėl ieškovo prašymo leisti susipažinti su šiuo komiteto paskyrimų tarnybai pateiktu pasiūlymu ombudsmenas nurodė, kad „Patariamasis komitetas nepateikė atskiro dokumento, kuriame būtų toks pasiūlymas, o tik laikydamasis administracinės tvarkos perdavė savo vertinimus ombudsmenui; šie vertinimai pateikti vienoje iš nurodyto 2015 m. gegužės 13 d. rašto dalių“.
Tenkindamas ieškovo prašymą leisti susipažinti su tam tikrais dokumentais 2015 m. birželio 3 d. ombudsmenas perdavė jam 2015 m. gegužės 13 d. raštą dėl atrankos procedūros OMB/2/2015 Generaliniam sekretoriui įdarbinti. Šiame 2015 m. gegužės 13 d. Personalo, administracijos ir biudžeto skyriaus vadovo parengtame ir ombudsmeno patvirtintame rašte trumpai aprašoma atrankos procedūra nuo kvietimo teikti paraiškas paskelbimo iki sprendimo skirti G. į pareigas priėmimo. Prie šio rašto pridėti trys priedai: pirmas dėl kandidatų tinkamumo, antras dėl Patariamojo komiteto tinkamiems kandidatams skirtų balų ir trečias dėl Patariamojo komiteto aštuoniems kandidatams, dalyvavusiems pirmame pokalbyje, skirtų balų.
2015 m. birželio 4 d. ieškovas paprašė ombudsmeno panaikinti jo anonimiškumą 2015 m. gegužės 13 d. rašto 2 priede.
2015 m. birželio 9 d. Ombudsmeno tarnyba informavo ieškovą, kad jo paraiškai buvo suteiktas 51 numeris.
2015 m. birželio 10 d. ieškovas paprašė ombudsmeno susipažinti su šiais dokumentais:
–
„kandidatų Nr. 3, Nr. 7 ir Nr. 47 (prireikus užtikrinant jų anonimiškumą) ir G. [
gyvenimo aprašymo
] kopijas,
–
2015 m. gegužės 13 d. ombudsmeno rašto 3 priede nurodytų kandidatų kvietimo į pokalbį kriterijus <…>,
–
kandidatams Nr. 7 ir Nr. 47 nuo balandžio 10 d. siųstų elektroninių ar popierinių laiškų (prireikus užtikrinant jų anonimiškumą) kopijas.“
2015 m. birželio 11 d. ieškovas informavo ombudsmeną, kad jam skirti balai neatspindėjo jo pateiktuose dokumentuose nurodytos informacijos.
Taigi ieškovas paprašė, kad „Patariamasis komitetas jam nurodytų konkrečius motyvus dėl:
–
subkriterijų, taikytų vertinant 2 priedo A, G ir H punktus, ir konkrečiai priežastis, dėl kurių tam tikriems kandidatams skirti aukščiausi balai,
–
jo paraiškoje nurodytų duomenų, dėl kurių vertinant A punktą jis negavo aukščiausio balo,
–
priežasčių, dėl kurių už G punktą Patariamasis komitetas nusprendė neskirti jam aukščiausio, t. y. daugiau kaip 3,50, balo, nepaisant viso jo beveik nuolatinio dalyvavimo sprendžiant personalo valdymo klausimus, ypač tarpinstituciniu lygmeniu,
–
jo paraiškai taikytų kriterijų, lėmusių labai mažus balus už H punktą, turint omenyje tai, kad jis nurodė komitetui, jog baigė specialias studijas informatikos srityje, kad savo darbe nuolat naudojo taikomosios informatikos įgūdžius, neseniai dalyvavo mokymuose ir yra parašęs straipsnių šioje srityje, taip pat dalyvavo šios srities aukšto lygio specialistų asociacijose.“
Ieškovas taip pat nurodė, kad kartu pateikė prašymą leisti susipažinti su dokumentais INC2015-005124 ombudsmeno registrui.
2015 m. birželio 17 d. raštu (jis ieškovui perduotas 2015 m. birželio 18 d. elektroniniu laišku) ombudsmenas, tenkindamas ieškovo 2015 m. birželio 10 d. prašymą, perdavė jam G. gyvenimo aprašymą ir nurodė, jog negali perduoti kitų kandidatų gyvenimo aprašymų dėl teisių, susijusių su asmens duomenų apsauga. Jam taip pat perduotos prašytos susirašinėjimo su kandidatais Nr. 7 ir Nr. 47 kopijos.
2015 m. birželio 26 d. atsakydama į ieškovo 2015 m. birželio 11 d. laišką Ombudsmeno tarnyba nurodė, kad atsakymas į jo prašymą rengiamas ir jam bus pateiktas artimiausiu metu.
Ieškovas informavo ombudsmeną, kad lauks atsakymo iki 2015 m. liepos 10 d.
2015 m. liepos 10 d. ieškovas apsidrausdamas padavė skundą pagal PTN 90 straipsnio 2 dalį. Ieškovas manė, jog, pirma, atrankos procedūra turėjo trūkumų ir nebuvo nuosekli, o tai galėtų būti laikoma šios procedūros nesilaikymo įrodymais, pavyzdžiui, jis nebuvo pakviestas į pokalbį, nors kandidatas Nr. 47, kuris kartu su juo buvo devintoje vietoje, į pokalbį buvo pakviestas, ir nėra jokios šią aplinkybę pateisinančios objektyvios priežasties; antra, vertinant jo kvalifikaciją pagal G punktą „Naujų žmogiškųjų išteklių valdymo strategijų ir būdų išmanymas“ ir H punktą „Naujų strategijų ir procedūrų informacinių technologijų srityje išmanymas“ atsižvelgiant į jo paraiškoje ir pridėtame gyvenimo aprašyme pateiktą informaciją padaryta vertinimo klaidų. Todėl jis paprašė paskyrimų tarnybos panaikinti atrankos procedūros etapus po 2015 m. gegužės 13 d. rašto, be kita ko, sprendimą paskirti G. į Ombudsmeno tarnybos Generalinio sekretoriaus pareigas, ir atlyginti patirtą turtinę ir neturtinę žalą.
2015 m. liepos 17 d. Ombudsmeno tarnyba patvirtino, kad gavo nurodytą skundą.
2015 m. rugsėjo 21 d. ieškovas paprašė pateikti sprendimo dėl G. paskyrimo į pareigas kopiją; ji jam buvo persiųsta 2015 m. spalio 5 d. elektroniniu laišku.
2015 m. spalio 14 d. ieškovas padavė antrąjį skundą pagal PTN 90 straipsnio 2 dalį; jame pakartojo kaltinimus, nurodytus pirmajame skunde (žr. šio sprendimo 28 punktą). Jis taip pat papildomai nurodė, kad, vertinant vėliau į pareigas paskirtą kandidatę, buvo atsižvelgta į kitus, nei nustatytieji, vertinimo kriterijus, taigi pažeistas vienodo požiūrio principas, ir kad atrankos procedūra neatitiko visų gero administravimo standartų, kurių turi laikytis tokia institucija, kaip ombudsmeno. Remdamasis tuo, jis paprašė panaikinti atrankos procedūros etapus po 2015 m. gegužės 13 d. rašto, be kita ko, 2015 m. liepos 16 d. ombudsmeno sprendimą paskirti G. į Ombudsmeno tarnybos Generalinio sekretoriaus pareigas. Be to, jis dar kartą paprašė atlyginti patirtą turtinę ir neturtinę žalą.
2015 m. lapkričio 9 d. sprendimu (toliau – ginčijamas sprendimas) ombudsmenas informavo ieškovą, kad jo 2015 m. liepos 10 d. ir spalio 14 d. skundai atmesti.
III.

Procesas ir šalių reikalavimai
2016 m. vasario 17 d. Tarnautojų teismo kanceliarija gavo šį ieškovo ieškinį.
2016 m. birželio 26 d. Tarnautojų teismo kanceliarija gavo ombudsmeno atsiliepimą į ieškinį.
Pagal 2016 m. liepos 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) 2016/1192 dėl jurisdikcijos perdavimo Bendrajam Teismui kaip pirmajai instancijai spręsti Europos Sąjungos ir jos tarnautojų ginčus (
OL L 200, 2016, p. 137
) 3 straipsnį ši byla buvo perduota Bendrajam Teismui tos stadijos, kurios buvo 2016 m. rugpjūčio 31 d. Ji buvo užregistruota numeriu T‑581/16 ir paskirta aštuntajai kolegijai.
2017 m. sausio 3 d. ieškovas Bendrojo Teismo kanceliarijai pateikė dubliką, o 2017 m. kovo 16 d. ombudsmenas jai pateikė tripliką.
2017 m. balandžio 7 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo pagal Bendrojo Teismo procedūros reglamento 85 straipsnio 4 dalį pateiktą ieškovo prašymą išimti iš bylos medžiagos D 1 priedą ir neatsižvelgti į su juo susijusius ombudsmeno argumentus.
Teisėjo pranešėjo pasiūlymu Bendrasis Teismas (aštuntoji kolegija) nusprendė pradėti žodinę proceso dalį ir, taikydamas proceso organizavimo priemones pagal savo Procedūros reglamento 89 straipsnį, pateikė ieškovui klausimą raštu; į jį buvo atsakyta per nustatytą terminą.
Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:
–
panaikinti ginčijamą sprendimą, kuriuo ombudsmenas atmetė jo administracinius skundus,
–
panaikinti 2015 m. balandžio 10 d. sprendimą, kuriuo ieškovas nepakviestas į pokalbį, ir 2015 m. liepos 16 d. sprendimą, kuriuo G. paskirta į Ombudsmeno tarnybos Generalinio sekretoriaus pareigas,
–
nurodyti ombudsmenui sumokėti jam 112472,64 EUR sumą patirtai turtinei žalai atlyginti,
–
nurodyti ombudsmenui sumokėti jam 30000 EUR sumą patirtai neturtinei žalai atlyginti,
–
priteisti iš ombudsmeno visas bylinėjimosi išlaidas.
Ombudsmenas Bendrojo Teismo prašo:
–
atmesti ieškinį kaip iš dalies nepriimtiną,
–
atmesti visą ieškinį,
–
priteisti iš ieškovo bylinėjimosi šioje instancijoje išlaidas.
Per teismo posėdį ieškovas padarė pareiškimą, kad norėtų pakeisti prašomos atlyginti turtinės žalos dydį ir atsisako reikalavimo priteisti 112472,64 EUR. Jis patikslino, kad turtinė žala, kurią teigia patyręs, kilo dėl prarastos galimybės, todėl jis Bendrojo Teismo prašo nustatyti sumą
ex æquo et bono
; apie tai Bendrasis Teismas pažymėjo teismo posėdžio protokole.
IV.

Dėl teisės
A.

Dėl priimtinumo
Formaliai nepateikdamas nepriimtinumu grindžiamo prieštaravimo ombudsmenas nurodo kelis ieškovo nurodytų ieškinio pagrindų nepriimtinumo pagrindus.
Pirma, ombudsmenas teigia, kad nebuvo laikytasi atitikties taisyklės, pagal kurią reikalaujama, kad Europos Sąjungos teisme pateiktas ieškinio pagrindas prieš tai būtų pateiktas vykstant ikiteisminei procedūrai. Todėl kaltinimai, susiję su, viena vertus, 2015 m. gegužės 13 d. rašte, perduotame ieškovui 2015 m. birželio 3 d., nurodyta informacija, ir, kita vertus, su G. gyvenimo aprašymu, perduotu ieškovui 2015 m. birželio 18 d., turėjo būti nurodyti vykstant administracinei procedūrai. Ombudsmenas mano, kad kaltinimai, kurie galėjo būti pateikti prieš pareiškiant ieškinį, bet nebuvo pateikti, yra nepriimtini.
Šiuo klausimu primintina, jog PTN 91 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad ieškinys Sąjungos teisme priimtinas tik tuo atveju, jei prieš tai paskyrimų tarnybai buvo paduotas skundas.
Remiantis suformuota jurisprudencija, skundo pagal PTN 91 straipsnio 2 dalį ir vėliau pareikšto ieškinio atitikties taisykle reikalaujama, kad Sąjungos teisme nurodytas pagrindas atitiktų pagrindą, kuriuo jau buvo remtasi per ikiteisminę procedūrą, kad paskyrimų tarnyba galėtų susipažinti su suinteresuotojo asmens prieštaravimais, pateiktais ginčijant sprendimą, priešingu atveju ieškinys būtų nepriimtinas (žr. 2013 m. spalio 25 d. Sprendimo Komisija / Moschonaki,
T‑476/11 P
,
EU:T:2013:557
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Ši taisyklė pagrįsta pačios ikiteisminės procedūros tikslu – leisti draugiškai išspręsti tarp pareigūnų ir administracijos kilusius ginčus (žr. 2013 m. spalio 25 d. Sprendimo Komisija / Moschonaki,
T‑476/11 P
,
EU:T:2013:557
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Remiantis tuo, darytina išvada, kad pareigūnų ieškiniuose Sąjungos teisme pateikti reikalavimai gali apimti tik skunde nurodytuosius, paremtus tais pačiais pagrindais, tačiau šie reikalavimai Sąjungos teisme gali būti išdėstyti išsamiau, pateikiant pagrindus ir argumentus, kurie nebūtinai buvo nurodyti skunde, tačiau yra glaudžiai su juo susiję (žr. 2013 m. spalio 25 d. Sprendimo Komisija / Moschonaki,
T‑476/11 P
,
EU:T:2013:557
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Visų pirma ombudsmenas nurodo, kad nepriimtina ieškinio pirmojo pagrindo, grindžiamo atrankos procedūros pažeidimu – kaip ieškovas patikslino per teismo posėdį, atsakydamas į Bendrojo Teismo pateiktą klausimą – dalis. Ombudsmenas mano, kad ieškovas nebegali ginčyti aplinkybės, kad prieš pokalbius vykusiame etape kandidatai buvo vertinami taikant tam tikrus atrankos kriterijus, kad buvo surengti du pokalbiai ir vertinant pokalbius taikyti šeši kriterijai, kiekvienam iš kurių priskirtas lyginamasis svoris, kad nebuvo įvertintos kandidatų kalbos žinios, kaip to reikalauta kvietime teikti paraiškas. Ombudsmenas teigia, kad jau pateikdamas pirmąjį skundą ieškovas žinojo šią informaciją:
–
„prieš pokalbius vykusiame etape taikyti aštuoni atrankos kriterijai,
–
[ieškovas] įvertintas taikant šiuos kriterijus,
–
vertinimo rezultatai lėmė tai, kad [ieškovas] nedalyvavo paskesniuose atrankos procedūros etapuose,
–
buvo du pokalbiai,
–
buvo taikyti šeši pokalbių vertinimo kriterijai,
–
lyginamieji svoriai taikyti tiek prieš pokalbius vykusiame etape, tiek pokalbių etape,
–
kalbos žinos buvo vertinamos pokalbių etape ir
–
į pareigas paskirtos kandidatės kalbos buvo anglų, prancūzų ir vokiečių.“
Šiuo aspektu reikia pažymėti, kad pirmajame skunde ieškovas nurodė, jog atrankos procedūra turėjo trūkumų ir nebuvo nuosekli, o tai galėtų būti laikoma šios procedūros nesilaikymo įrodymais, ir kaip pavyzdį nurodė aplinkybę, kad nebuvo pakviestas į pokalbį, nors toje pačioje vietoje esantis kandidatas Nr. 47 į jį buvo pakviestas. Antrajame skunde ieškovas papildomai nurodė, kad vertinant vėliau į pareigas paskirtą kandidatę buvo atsižvelgta į kitus, nei nustatytieji, vertinimo kriterijus, taigi pažeistas vienodo požiūrio principas.
Reikia konstatuoti, kad ieškovo pažymėti trūkumai ir nenuoseklumai tikrai ir neabejotinai susiję su visais jo ieškinio pirmajame pagrinde nurodytais ir ombudsmeno primintais (žr. šio sprendimo 48 punktą) kaltinimais, kurie visi susiję su atrankos procedūros pažeidimu. Taigi šie kaltinimai, nors ir nenurodyti
expressis verbis
ieškovo pirmajame skunde, priskirtini prie kaltinimo dėl atrankos procedūros pažeidimo ir, priešingai, nei teigia ombudsmenas, yra ne „papildomas pagrindas“, o argumentai, kuriais grindžiamas jau pateiktas pagrindas.
Taigi reikia atmesti pirmąjį ieškinio nepriimtinumo pagrindą.
Ombudsmenas taip pat nurodo „papildomo pagrindo“, pagal kurį atrankos kriterijams jis taikė lyginamuosius svorius, nenumatytus kvietime teikti paraiškas, nepriimtinumo pagrindą.
Dar kartą reikia konstatuoti, kad nurodytas kaltinimas neabejotinai patenka į ieškinio pagrindą, grindžiamą atrankos procedūros pažeidimu, nes ombudsmenas kaltinamas tuo, kad nesilaikė savo paties nustatytų atrankos kriterijų. Todėl šio kaltinimo negalima laikyti „papildomu pagrindu“ ir toks vertinimas netinkamas.
Taigi antrąjį ieškinio nepriimtinumo pagrindą taip pat reikia atmesti.
Be to, ombudsmenas remiasi kaltinimo, grindžiamo kandidatų vertinimu pagal kriterijų „bendras įspūdis“, nepriimtinumu, nes šį kaltinimą ieškovas galėjo nurodyti savo skunde, kadangi apie tą kriterijų žinojo jau nuo 2015 m. birželio 3 d.
Ieškovas tvirtina, kad „bendras įspūdis“ nėra kvietime teikti paraiškas nurodytas kriterijus.
Vis dėlto reikia pažymėti, kad antrajame 2015 m. spalio 14 d. skunde ieškovas konkrečiai kaltina ombudsmeną tuo, kad šis taikė nenustatytus vertinimo kriterijus. Tai reiškia, kad priekaištaudamas ombudsmenui dėl to, kad šis taikė kriterijų „bendras įspūdis“, ieškovas tik papildė pagrindą, kurį jau buvo nurodęs antrajame skunde. Todėl ombudsmenas akivaizdžiai klaidingai teigia, kad šis kaltinimas nebuvo nurodytas vykstant ikiteisminei procedūrai.
Šį trečiąjį ieškinio nepriimtinumo pagrindą irgi reikia atmesti.
Antra, dėl kaltinimų vėlesniuose atrankos procedūros etapuose dėl tariamai padarytų klaidų, kurios nesusijusios su ieškovo atveju, reikia pripažinti, kad juos reikia laikyti ne nepriimtinais, kaip teigia ombudsmenas, o galimai netinkamais, todėl jie bus analizuojami nagrinėjant ieškinio pagrindus iš esmės.
Trečia, ombudsmenas remiasi ieškinio nepriimtinumo pagrindu, grindžiamu tuo, kad iki 2015 m. balandžio 17 d. ieškovas Patariamajam komitetui ir ombudsmenui galėjo pateikti motyvuotą prašymą peržiūrėti jo kandidatūrą, tačiau to nepadarė, nors tai buvo naudinga siekiant apginti jo teisinį interesą ir apie šią galimybę jis buvo aiškiai informuotas. Ši peržiūra nebuvo netekusi dalyko, nes kiti kandidatai ja pasinaudojo, nepaisant to, kad priimti sprendimai buvo jų nenaudai.
Šiuo aspektu primintina, kad 2015 m. balandžio 10 d. ieškovas buvo informuotas apie tai, kad Patariamasis komitetas nerekomendavo jo kviesti į pokalbį.
Patariamasis komitetas taip pat nurodė, kad, ieškovui nesutikus su šiuo sprendimu, jis gali pateikti motyvuotą prašymą peržiūrėti jo kandidatūrą iki 2015 m. balandžio 17 d.
Pagal jurisprudenciją, kai kandidatas, kurio prašymas leisti dalyvauti Sąjungos atrankos procedūroje atmestas, prašo peržiūrėti šį sprendimą remdamasis konkrečia administracijai privaloma nuostata, būtent po peržiūros priimtas atrankos komisijos sprendimas laikytinas asmens nenaudai priimtu aktu pagal PTN 90 straipsnio 2 dalį arba (kai tenkinamos sąlygos) pagal PTN 91 straipsnio 1 dalį. Be to, būtent nuo po peržiūros priimto sprendimo prasideda skundo padavimo ir ieškinio pareiškimo termino eiga ir nereikia tikrinti, ar konkrečiu atveju tokį sprendimą galima laikyti vien patvirtinamuoju aktu (2002 m. sausio 23 d. Sprendimo Gonçalves / Parlamentas,
T‑386/00
,
EU:T:2002:12
,
punktas ir 2005 m. birželio 7 d. Sprendimo Cavallaro / Komisija,
T‑375/02
,
EU:T:2005:199
,
punktas).
Vis dėlto šios galimybės prašyti peržiūrėti sprendimą atmesti kandidatūrą negalima aiškinti taip, kad dėl sprendimo atmesti skundą pareikštas ieškinys yra nepriimtinas, nes prieš tai nebuvo pateiktas prašymas peržiūrėti. Išankstinis prašymas peržiūrėti nėra ieškinio priimtinumo sąlyga, kaip, be kita ko, matyti iš 2015 m. balandžio 10 d. elektroninio laiško formuluotės; jame aiškiai nurodyta, kad ieškovas turi galimybę pateikti motyvuotą prašymą peržiūrėti.
Taigi šis ieškinio nepriimtinumo pagrindas taip pat turi būti atmestas.
Ketvirta, dėl ombudsmeno triplike, būtent priede D 1, nurodytų nepriimtinumo pagrindų, kurie nebuvo nurodyti atsiliepime į ieškinį, reikia pažymėti, kad jie akivaizdžiai nepriimtini, nes pateikti tik pateikiant tripliką (nors galėjo būti pateikti atsiliepime į ieškinį) ir nėra imperatyvūs. Ombudsmenas neteigia, kad šiuos nepriimtinumo pagrindus galėjo nurodyti tik pateikdamas tripliką, nes tam tikrą informaciją sužinojo tik po to, kai ieškovas pateikė dubliką.
Darytina išvada, kad visus ombudsmeno nurodytus ieškinio nepriimtinumo pagrindus reikia atmesti.
B.

Dėl esmės
1.

Dėl reikalavimo panaikinti
Grįsdamas ieškinį ieškovas nurodo keturis pagrindus. Pirmasis pagrindas grindžiamas atrankos procedūros nesilaikymu, antrasis – akivaizdžia vertinimo klaida, trečiasis – vienodo požiūrio principo pažeidimu, o ketvirtasis – gero administravimo principo pažeidimu.
Reikia patikslinti, kad ieškovo reikalavimai bus nagrinėjami kartu; kaip matyti iš ieškovo nurodytų pagrindų, jis jų neišskyrė
a)

Dėl pirmojo pagrindo, grindžiamo atrankos procedūros nesilaikymu
Grįsdamas ieškinio pirmąjį pagrindą ieškovas pateikia keturis kaltinimus. Jis tvirtina, kad ombudsmenas, pirma, vertindamas kandidatus visiškai neatsižvelgė į kvietime teikti paraiškas nurodytus kriterijus, antra, priskyrė atrankos kriterijams lyginamuosius svorius, kurie nebuvo nustatyti kvietime teikti paraiškas, trečia, vertino kandidatus taikydamas kvietime teikti paraiškas nenurodytus kriterijus ir, ketvirta, pats pripažino, jog neatsižvelgė į Patariamojo komiteto, kurį įsteigė kvietimu teikti paraiškas, nuomonę, ir padarė pažeidimų vertindamas ieškovą.
Pirmiausia reikia konstatuoti, kad ieškinio pirmąjį pagrindą, grindžiamą „atrankos procedūros nesilaikymu“, reikia suprasti kaip grindžiamą „atrankos procedūros pažeidimu“, tai pripažino pats ieškovas per teismo posėdį atsakydamas į Bendrojo Teismo klausimą ir tai pažymėta teismo posėdžio protokole. Ombudsmenas jį suprato būtent taip pateikdamas atsiliepimą į ieškovo pirmąjį pagrindą, nes per teismo posėdį nepateikė jokių pastabų dėl šitaip Bendrojo Teismo perkvalifikuoto ieškinio pagrindo.
1)

Dėl pirmojo ir antrojo kaltinimų, grindžiamų tuo, kad ombudsmenas, pirma, vertindamas kandidatus visiškai neatsižvelgė į kvietime teikti paraiškas nurodytus kriterijus ir, antra, priskyrė atrankos kriterijams lyginamuosius svorius, kurie nebuvo nustatyti kvietime teikti paraiškas
Iš esmės ieškovas teigia, kad, nors kvietimo teikti paraiškas 6 punkte nurodyti 12 kriterijų (žr. šio sprendimo 3 punktą), buvo atsižvelgta tik į 8 iš jų. Todėl, atsižvelgdamas tik į 8 iš 12 nurodytų kriterijų, ombudsmenas nepaisė kvietimo teikti paraiškas. Be to, jis kiekvienam iš kriterijų priskyrė lyginamąjį svorį, nors kvietime teikti paraiškas to nebuvo numatyta.
Reikia priminti, kad pagal suformuotą jurisprudenciją ombudsmenas turi laikytis savo parengto kvietimo teikti paraiškas, nes šiame kvietime apibrėžti skyrimo į jame nurodytas laisvas pareigas reikalavimai. Kvietimo teikti paraiškas paskirtis, viena vertus, kuo tiksliau informuoti suinteresuotuosius asmenis apie laisvoms pareigoms užimti nustatytus reikalavimus, kad jie galėtų įvertinti, ar teikti paraiškas, ir, kita vertus, nustatyti taisykles, kuriomis remdamasi institucija lygins kandidatų nuopelnus. Vertindamas paraiškas pagal kitus, kvietime teikti paraiškas nenurodytus, reikalavimus ombudsmenas nesilaiko šių taisyklių (šiuo klausimu žr. 1999 m. vasario 11 d. Sprendimo Leite Mateus / Komisija,
T‑21/98
,
EU:T:1999:28
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Šiuo aspektu reikia priminti, kad kvietime teikti paraiškas nurodyti 12 kriterijų, į kuriuos turėjo būti atsižvelgta (žr. šio sprendimo 3 punktą), tačiau nenurodytas nei kiekvienam jų priskirtas lyginamasis svoris, nei etapas, kuriame šie kriterijai turi būti taikomi.
Vis dėlto atlikdamas savo darbą ombudsmenas turi plačią diskreciją. Todėl, kai kvietime teikti paraiškas nenurodyti vertinimo kriterijai, kaip buvo nagrinėjamu atveju, jis gali teisėtai nustatyti šiuos kriterijus arba etapą, kuriame jie turi būti taikomi, jeigu tai nenumatyta kvietime teikti paraiškas (šiuo klausimu žr. 1981 m. vasario 26 d. Sprendimo Authié / Komisija,
34/80
,
EU:C:1981:57
,
punktą; 1990 m. gruodžio 13 d. Sprendimo Gonzalez Holguera / Parlamentas,
T‑115/89
,
EU:T:1990:84
,
punktą ir 1995 m. liepos 14 d. Sprendimo Pimley-Smith / Komisija,
T‑291/94
,
EU:T:1995:142
,
punktą).
Šiuo aspektu nustatyta, kad Patariamasis komitetas ir ombudsmenas vertino kandidatūras antrajame etape; šiame etape buvo vertinami tik gyvenimo aprašymai pagal tokius aštuonis kriterijus:
–
„bendradarbiavimo su ES institucija, įstaiga ar organu arba darbo juose patirtis, arba bendradarbiavimo su nacionalinio Ombudsmeno tarnyba ar panašia įstaiga, arba darbo jose patirtis,
–
geras Sąjungos veiklos, institucijų ir teisės aktų išmanymas,
–
įrodymais pagrįsta didelė sėkmingo vadovavimo patirtis su tarnybos veikla susijusioje srityje,
–
geras supratimas apie ombudsmeno vaidmenį viešojo administravimo srityje,
–
įrodymais pagrįsta patirtis įgyvendinant strateginius pokyčius,
–
biudžeto valdymo ir planavimo žinios,
–
naujų žmogiškųjų išteklių valdymo strategijų ir būdų išmanymas,
–
naujų strategijų ir procedūrų informacinių technologijų srityje išmanymas.“
Antrajame etape nebuvo taikomi keturi paskutiniai šio sprendimo 3 punkte nurodyti kriterijai; į juos buvo atsižvelgta trečiajame etape, t. y. per pokalbį su atrinktais kandidatais.
Ieškovo kaltinimui, kad ombudsmenas nesilaikė kvietimo teikti paraiškas, nes vertindamas kandidatūras pagal kandidatų pateiktus gyvenimo aprašymus taikė tik aštuonis kriterijus, negali būti pritarta.
Kaip matyti iš 2015 m. gegužės 13 d. rašto ir ginčijamo sprendimo, per atrankos procedūrą buvo taikomi visi kvietime teikti paraiškas nurodyti kriterijai ir nebuvo taikoma jokio kvietime teikti paraiškas nenurodyto kriterijaus.
Tai, kad antrajame etape buvo taikomi šio sprendimo 3 punkte nurodyti pirmi aštuoni kriterijai, o keturi paskutiniai buvo taikomi per pokalbius, priklauso ombudsmeno diskrecijai; kadangi kvietime teikti paraiškas nebuvo nieko nurodyta, ombudsmenas galėjo laisvai nustatyti etapą, kuriame turėjo būti taikomi šie kriterijai.
Be to, reikia konstatuoti, kad paskutiniai keturi kriterijai, t. y. „puikūs bendravimo, veiksmingo profesinių santykių tinklo kūrimo ir personalo motyvavimo gebėjimai; atsakingas įsipareigojimas siekiant į piliečių nuomonę įsiklausančios ES tikslų; atsakingas įsipareigojimas siekiant įgyvendinti ombudsmeno viziją ir strategiją; dėl praktinių priežasčių būtini geri bendravimo anglų ir prancūzų k. įgūdžiai, kitų Europos Sąjungos oficialiųjų kalbų žinios laikytinos privalumu“, yra tie kriterijai, kurie visiškai suprantamai taikomi per pokalbius.
Būtent per pokalbį pateikdamas klausimų ir gaudamas kandidatų atsakymus ombudsmenas gali įvertinti, be kita ko, ar jie pritaria į piliečių nuomonę įsiklausančios ES veiklai arba ombudsmeno vizijai ir strategijai, taip pat, ar turi bendravimo anglų, prancūzų ar kita ES kalba įgūdžių.
Be to, dėl ieškovo kaltinimo, kad skirtingiems kriterijams taikytas skirtingas lyginamasis svoris: penki pirmieji kriterijai vertinti pagal 10 balų, o trys paskutiniai pagal 5 balų sistemą, reikia konstatuoti, kad, nesant jokių nuostatų šiuo klausimu kvietime teikti paraiškas, ombudsmenas galėjo laisvai priskirti šiems kriterijams skirtingus lyginamuosius svorius; tai patenka į jo plačią diskreciją, pripažintą jam jurisprudencijoje (2013 m. gegužės 16 d. Sprendimo Canga Fano / Taryba,
T‑281/11 P
,
EU:T:2013:252
,
punktas; šiuo klausimu taip pat žr. 1988 m. balandžio 19 d. Sprendimo Santarelli / Komisija,
149/86
,
EU:C:1988:179
,
punktą).
Remiantis tuo, kad išdėstyta, darytina išvada, kad ieškovas nepateikė jokio tiesioginio ar netiesioginio įrodymo, jog ombudsmenas turėjo bent mažiausią ketinimą atmesti jo kandidatūrą, kad pasirinktų G. (šiuo klausimu žr. 2000 m. gegužės 25 d. Sprendimo Elkaïm ir Mazuel / Komisija,
T‑173/99
,
EU:T:2000:142
,
punktą).
Taigi pirmasis ir antrasis kaltinimai turi būti atmesti.
2)

Dėl trečiojo kaltinimo, grindžiamo tuo, kad vertindamas kandidatus ombudsmenas taikė kvietime teikti paraiškas nenurodytus kriterijus
Pirma, ieškovas kaltina ombudsmeną tuo, kad jis paprašė antrame pokalbyje dalyvausiančių kandidatų pateikti rekomendacijas, nors tokio reikalavimo nebuvo tarp atrankos kriterijų.
Šiuo aspektu pakanka konstatuoti, kad kaltinimas netinkamas, nes ieškovo kandidatūra atmesta prieš pokalbių etapą, t. y. dėl galimo atsižvelgimo į rekomendacijas jis negalėjo patirti žalos. Be to, kaip patikslino ombudsmenas, šis reikalavimas taikytas tik kandidatei G. įdarbinimo procedūros pabaigoje.
Reikia taip pat pažymėti, kad pats ieškovas gyvenimo aprašyme nurodė asmenis, kurie galėtų jį rekomenduoti.
Antra, ieškovas kaltina ombudsmeną, kad jis suteikė lyginamąjį pranašumą kandidatams, dirbusiems institucijose, turinčiose dažnų santykių su ombudsmenu, nors šis kriterijus nenurodytas kvietime teikti paraiškas.
Ginčijame sprendime ombudsmenas parašė:
„Be to, suteikiau lyginamąjį pranašumą kandidatams, dirbusiems institucijose, turinčiose dažnų santykių su Europos ombudsmenu. Jūsų darbo su Europos ombudsmenu patirtis, palyginti su kitais kandidatais, yra maža.“
Šiuo aspektu reikia pažymėti, kad, kaip teisingai teigia ieškovas, „santykių su ombudsmenu dažnumo“ kriterijaus nėra tarp kriterijų, nurodytų kvietime teikti paraiškas.
Vis dėlto, reikia pripažinti, kad šį kriterijų galima priskirti prie „gero supratimo apie ombudsmeno vaidmenį viešojo administravimo srityje“ kriterijaus, kaip patvirtino pats ombudsmenas, atsakydamas į Bendrojo Teismo klausimą.
Visiškai suprantama, kad asmuo, kurį su ombudsmenu sieja dažni profesiniai santykiai, yra daug geriau informuotas apie jo pareigoms priskirtas užduotis ir jų problematiką, palyginti su asmeniu, dirbusiu Sąjungos institucijoje ar įstaigoje, kurią su ombudsmenu sieja tolimesni ar nesieja jokie santykiai.
Ieškovas neįrodė, kad dirbdamas Europos Sąjungos Teisingumo Teisme turėjo dažnų profesinių santykių su ombudsmenu.
Kaip pavyzdį jis nurodė tik tris bylas, su kuriomis susipažino, dirbdamas teisės referentu. Tačiau vien bylų žinojimas negali įrodyti santykių su ombudsmenu dažnumo, be to, reikia pažymėti, kad pirmoje iš šių bylų buvo priimta 2015 m. birželio 4 d. Nutartis Mirelta Ingatlanhasznosító / Komisija ir ombudsmenas (
C‑576/14 P
, nepaskelbta Rink.,
EU:C:2015:370
), kuria kaip akivaizdžiai iš dalies nepagrįstas ir akivaizdžiai iš dalies nepriimtinas atmestas apeliacinis skundas; šis skundas nebuvo įteiktas ombudsmenui. Kalbant apie Bendrojo Teismo išnagrinėtas bylas, kuriose priimti 2008 m. rugsėjo 24 d. Sprendimas M / ombudsmenas (
T‑412/05
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2008:397
) ir 2006 m. rugsėjo 5 d. Nutartis O’Loughlin / ombudsmenas ir Airija (
T‑144/06
, nepaskelbta Rink.,
EU:T:2006:237
), reikia nurodyti, kad jas Bendrasis Teismas išnagrinėjo dar tada, kai ieškovas nėjo teisės referento pareigų. Kad ir kaip būtų, 2006 m. rugsėjo 5 d. Nutartis O’Loughlin / ombudsmenas ir Airija (
T‑144/06
, nepaskelbta Rink.,
EU:T:2006:237
) taip pat nebuvo įteikta ombudsmenui, nes Bendrasis Teismas atmetė ieškinį kaip akivaizdžiai nepriimtiną ir akivaizdžiai nepriklausantį jo kompetencijai. Dar daugiau, reikia pripažinti, kad darbas su bylomis, susijusiomis su ombudsmenu, nereiškia „dažnų santykių“ su juo.
Taigi ombudsmenas nepažeidė atrankos procedūros, kai atsižvelgė į tai, jog kandidatai dirbo institucijose, kurias su juo siejo dažni santykiai.
Trečia, ieškovas tvirtina, kad ginčijamame sprendime ombudsmenas palankiau įvertino kandidatus, ėjusius aukštas vadovaujamąsias pareigas, palyginti su kandidatais, ėjusiais ne tokias aukštas vadovaujamąsias pareigas.
Ieškovas kaltina ombudsmeną tuo, kad jis ginčijamame sprendime nurodė:
„Suteikiau lyginamąjį pranašumą kandidatams, ėjusiems aukštas vadovaujamąsias pareigas, palyginti su kandidatais, ėjusiais ne tokias aukštas vadovaujamąsias pareigas. Buvote skyriaus vadovu, o kai kurie kiti kandidatai ėjo direktorių pareigas.“
Šiuo klausimu reikia nurodyti, kad Ombudsmeno tarnybos Generalinio sekretoriaus pareigos yra aukščiausios vadovaujamosios pareigos Ombudsmeno tarnyboje, todėl nėra klaidinga teikti pirmenybės kandidatams, kurie jau ėjo aukštas vadovaujamąsias pareigas.
Kita vertus, iš G. gyvenimo aprašymo matyti, kad ji taip pat ėjo skyriaus vadovės pareigas, kitaip tariant, šis kriterijus buvo taikomas ne siekiant pašalinti kandidatus iš atrankos procedūros, bet įvertinti kandidatūras.
Taigi ombudsmenas nepažeidė atrankos procedūros, kai atsižvelgė į tai, jog kandidatai ėjo aukštas vadovaujamąsias pareigas.
Ketvirta, ieškovas kaltina ombudsmeną tuo, kad šis per pokalbius taikė „bendro įspūdžio“ kriterijų, kurio nebuvo nurodyta kvietime teikti paraiškas.
Reikia konstatuoti, kad šis kaltinimas netinkamas, nes ieškovo kandidatūra atmesta prieš pokalbių etapą, t. y. dėl galimo „bendro įspūdžio“ kriterijaus, taikyto pokalbių etape, jis negalėjo patirti žalos.
Bet kuriuo atveju šį kriterijų reikia vertinti kaip kandidatų vertinimo pagal visus kitus kriterijus sintezę, o ne kaip naują ir atskirą kriterijų.
Darytina išvada, kad visą trečią kaltinimą reikia atmesti kaip iš dalies netinkamą ir iš dalies nepagrįstą.
3)

Dėl ketvirtojo kaltinimo, grindžiamo tuo, kad ombudsmenas neatsižvelgė į Patariamojo komiteto, kurį pats įsteigė kvietime teikti paraiškas, nuomonę, ir padarė pažeidimų vertindamas ieškovą
Ieškovas kaltina ombudsmeną tuo, kad šis, pirma, neatsižvelgė į jo paties įsteigto Patariamojo komiteto nuomonę, nes nežinojo šio komiteto patvirtinto kandidatų eiliškumo, kai pakvietė aštuonis iš jų į pokalbį, kitaip tariant, ombudsmenas pažeidė pareigą atsižvelgti į šią nuomonę, ir, antra, padarė pažeidimų vertindamas ieškovą.
Ombudsmenas ginčijamame sprendime parašė:
„[Patariamasis komitetas] per mano tarnybos vadovą perdavė man 12 geriausių kandidatų sąrašą, kuriame kandidatų pavardės išdėstytos abėcėlės tvarka <…>. Įvertinęs paraiškas ir pritaikęs tuos pačius 8 kriterijus, kaip ir [Patariamasis komitetas], atrinkau 8 kandidatus, kuriuos ketinau pakviesti į 2015 m. balandžio 17 d. pokalbį, ir apie šį sprendimą pranešiau atsakydamas į mano tarnybos vadovo elektroninį laišką. Nusprendžiau pakviesti tik 8 kandidatus, nes įvertinęs kandidatūras susidariau nuomonę, kad kiti sąraše esantys kandidatai neturi įgūdžių, būtinų, norint būti paskirtiems į laisvas pareigas. Noriu pažymėti, kad lyginamąjį vertinimą atlikau neatsižvelgęs į [Patariamojo komiteto] nustatytą kandidatų eiliškumą ir jiems skirtus balus. Nemanau, kad atrinkdamas kandidatus, su kuriais norėjau pabendrauti per pokalbį, turėjau laikytis šio eiliškumo.“
Iš šio atsakymo aiškiai matyti, kad ombudsmenas rėmėsi savo atliktu dvylikos Patariamojo komiteto abėcėlės tvarka parengtame sąraše rekomenduotų kandidatų vertinimu ir neatsižvelgė nei į balus, kuriuos šis komitetas skyrė kiekvienam iš tų dvylikos kandidatų, nei į šio komiteto nustatytą jų eiliškumą.
Atsiliepime į skundą ombudsmenas nurodo, kad jo elgesys „iš tikrųjų“ atitiko Patariamojo komiteto nuomonę ir kad priėmė „sprendimą ne tik patvirtindamas sąrašą, parengtą pagal nuopelnus“.
Šiuo aspektu reikia priminti, kad, kai institucija, įstaiga arba organas įsteigia Patariamąjį komitetą – kurio įsteigimas nenumatytas pagal PTN – paskyrimo į tam tikras pareigas ir nuomonės dėl kandidatų gebėjimų ir įgūdžių pateikimo tikslais, šia priemone institucijai, įstaigai arba organui, kaip paskyrimų tarnybai, siekiama užtikrinti geresnes sąlygas palyginti kandidatų nuopelnus. Tai reiškia, kad Patariamojo komiteto nuomonė, kurioje rekomenduojama pakviesti į pokalbį tam tikrus kandidatus (su sąlyga, kad tokios rekomendacijos buvo pateiktos), yra viena iš aplinkybių, į kurias paskyrimų tarnyba turi atsižvelgti grįsdama pačios atliktą pareigūnų nuopelnų vertinimą, net jeigu mano, jog turi nukrypti nuo šios nuomonės (šiuo klausimu žr. 1987 m. liepos 9 d. Sprendimo Hochbaum ir Rawes / Komisija,
44/85, 77/85, 294/85 ir 295/85
,
EU:C:1987:348
,
ir
punktus; 1992 m. sausio 30 d. Sprendimo Schönherr / EESRK,
T‑25/90
,
EU:T:1992:8
,
ir
punktus ir 2003 m. rugsėjo 18 d. Sprendimo Pappas / Regionų komitetas,
T‑73/01
,
EU:T:2003:237
,
punktą).
Per teismo posėdį atsakydamas į Bendrojo Teismo klausimą ombudsmenas pripažino, jog, priešingai, nei buvo nurodyta 2015 m. balandžio 10 d. elektroniniame laiške, kuriuo ieškovas buvo informuotas, kad Patariamasis komitetas nusprendė nerekomenduoti juo kviesti į pokalbį, šis komitetas atrinko dvylika kandidatų, įskaitant ieškovą, kuriuos rekomendavo pakviesti į pokalbį. Ombudsmenas nurodė, kad pats nusprendė pakviesti į pokalbį tik aštuonis iš dvylikos kandidatų, įskaitant G., bet ne ieškovą. Jis taip pat pripažino, kad pasielgė neapdairiai.
Nagrinėjamu atveju aišku, kad kvietimo teikti paraiškas 7 punkte nurodyta, kad Patariamasis komitetas teiks pagalbą ombudsmenui, pateiks į pokalbį kviestinų kandidatų sąrašą ir gali rekomenduoti apriboti kandidatų, tinkamų būti pakviestais į pokalbį, skaičių. Jame taip pat nurodyta, jog ombudsmenas gali nuspręsti kviesti į pokalbį tik kai kuriuos iš Patariamojo komiteto sąraše rekomenduotų kandidatų.
Taip pat aišku, kad ombudsmenas pakvietė į pokalbį aštuonis iš dvylikos Patariamojo komiteto rekomenduotų kandidatų, dar nežinodamas šio komiteto kiekvienam kandidatui skirtų balų ir jų nuopelnų įvertinimo, nes jam buvo pateiktas tik abėcėlės tvarka sudarytas kandidatų sąrašas. Iš bylos aplinkybių taip pat matyti, kad ombudsmenas pakvietė į pokalbį tuos pačius septynis pirmus kandidatus, kuriuos rekomendavo Patariamasis komitetas. Tačiau į pokalbį pakviestas aštuntasis kandidatas, kaip ir ieškovas, buvo devintoje vietoje. Patariamojo komiteto pagal nuopelnus sudarytame sąraše aštuntoje vietoje esantis kandidatas ir ieškovas į pokalbį nebuvo pakviesti.
Tai reiškia, kad ombudsmenas laikėsi Patariamojo komiteto nuomonės pakviesdamas į pokalbį šio komiteto abėcėlės tvarka sudarytame ir jam 2015 m. balandžio 9 d. atsiųstame sąraše rekomenduotus kandidatus. Vis dėlto pakviesdamas į pokalbį Patariamojo komiteto pagal nuopelnus sudarytame sąraše ne aštuntoje, o devintoje vietoje esantį kandidatą ombudsmenas nukrypo nuo šio komiteto nuomonės.
Pirma, reikia konstatuoti, kad ombudsmenas nurodė, jog sužinojo apie kandidatų eiliškumą tik po to, kai pakvietė į pokalbį aštuonis atrinktus kandidatus. Šio argumento ieškovas neginčijo, t. y. kad ombudsmenas į pokalbį pakvietė tik Patariamojo komiteto sąraše nurodytus kandidatus. Taigi ombudsmenas nenukrypo nuo abėcėlės tvarka sudaryto sąrašo.
Antra, reikia nurodyti, kad pats ombudsmenas tvirtina, kad neturėjo tik patvirtinti abėcėlės tvarka sudaryto sąrašo.
Taigi reikia nustatyti, ar tokiomis aplinkybėmis, kokios nagrinėjamos šioje byloje, ombudsmenas nepažeidė procedūros ir nepadarė ieškovui žalos, kai nukrypo nuo Patariamojo komiteto sąraše nustatyto eiliškumo pagal nuopelnus.
Reikia konstatuoti, jog vien dėl to, kad nuomonė yra patariamojo pobūdžio, ombudsmenas galėjo nuo jos nukrypti, nurodydamas priežastį, dėl kurios nusprendė laikytis kitos, nei Patariamojo komiteto nustatyta, tvarkos (žr. šio sprendimo 110 punkte nurodytą jurisprudenciją).
Ombudsmenas pakvietė į pokalbį septynis pirmus Patariamojo komiteto pagal nuopelnus sudarytame sąraše nurodytus kandidatus, tačiau kartu į pokalbį pakvietė ne aštuntoje, o devintoje vietoje esantį kandidatą; vis dėlto reikia pažymėti, kad tuo metu ombudsmenas dar nežinojo kandidatų eiliškumo pagal nuopelnus.
Ginčijamame sprendime ombudsmenas paaiškino, kad pasirinko būtent šiuos aštuonis kandidatus, nes įvertinęs kandidatūras susidarė nuomonę, kad kiti sąraše esantys kandidatai neturėjo įgūdžių, būtinų norint būti paskirtiems į laisvas pareigas.
Reikia pripažinti, kad ombudsmenas į pokalbį pakvietė tik Patariamojo komiteto sudarytame sąraše nurodytus kandidatus. Be to, atsižvelgiant į kvietime teikti paraiškas numatytą procedūrą (žr. šio sprendimo 112 punktą) ombudsmenas nebuvo įpareigotas vien patvirtinti pagal nuopelnus sudarytą sąrašą ir pagrįstai galėjo nekviesti į pokalbį kandidatų iš sąrašo, kurie, kaip jis manė, neturėjo įgūdžių, būtinų norint būti paskirtiems į laisvas pareigas.
Taigi, nors ombudsmenas neatsižvelgė į Patariamojo komiteto nurodytą kandidatų eiliškumą, tai nelemia ginčijamo sprendimo panaikinimo.
Galiausiai, net jeigu ombudsmenas būtų atsižvelgęs į šio komiteto sudarytą sąrašą, į pokalbį būtų pakviestas aštuntoje vietoje buvęs kandidatas, t. y. nei ieškovas, nei su juo kartu devintoje vietoje buvęs kandidatas į pokalbį nebūtų pakviesti.
Remiantis tuo, kas išdėstyta, reikia atmesti ketvirtąjį kaltinimą ir visą ieškinio pirmąjį pagrindą.
b)

Dėl ieškinio antrojo pagrindo, grindžiamo akivaizdžia vertinimo klaida
Ieškovas nurodo, pirma, kad nagrinėdamas jo gyvenimo aprašymą ombudsmenas buvo šališkas, nes paraišką jis pateikė būdamas teisės referentu, o ne skyriaus vadovu. Todėl ombudsmenas padarė akivaizdžią vertinimo klaidą.
Šiuo aspektu pakanka pažymėti, jog ginčijamame sprendime ombudsmenas tik priminė, kad ieškovas buvo „skyriaus vadovas“, o ne „direktorius“, kaip kiti kandidatai. Ombudsmenas nenurodė, kad pateikdamas paraišką ieškovas buvo teisės referentas.
Tai reiškia, kad šis kaltinimas neatitinka faktinių aplinkybių.
Be to, viena vertus, tiesa, kad ieškovas per savo karjerą taip pat buvo „skyriaus vadovas“, kaip matyti iš jo gyvenimo aprašymo.
Kita vertus, dėl teisės referento Teisingumo Teismo pirmininko kabinete pareigų reikia nurodyti, kad iš ieškovo gyvenimo aprašymo matyti, kad šiame kabinete jis turėjo „prižiūrėti, kaip sprendžiami atskiri procesiniai klausimai, parengti naujas bylas paskirstymui, užtikrinti didžiosios kolegijos jurisprudencijos ir institucijos administracinės veiklos stebėseną [ir] dalyvauti įvairiuose komitetuose Teismo pirmininko vardu“. 2015 m. kovo 27 d. ieškovo vertinimo ataskaitoje jo, kaip vertinamo pareigūno, pareigos aprašytos taip: „[t]eisės referentas (kurio pagrindines užduotis sudaro administracinių reikalų tvarkymas, procesinių klausimų sprendimo priežiūra iki bylų paskirstymo ir (papildomai) didžiosios kolegijos jurisprudencijos stebėsena)“.
Vadinasi, ombudsmenas šiuo aspektu nepadarė jokios akivaizdžios vertinimo klaidos.
Antra, ieškovas teigia, kad balas, kurį gavo pagal gero Sąjungos veiklos, institucijų ir teisės aktų išmanymo vertinimo kriterijų, turėjo būti didesnis nei G. gautas balas.
Šiuo klausimu reikia priminti, jog pagal suformuotą jurisprudenciją paskyrimų tarnyba vertina, ar kandidatas atitinka pranešime apie laisvą darbo vietą nurodytus reikalavimus, ir šį vertinimą galima užginčyti tik jeigu buvo padaryta akivaizdi vertinimo klaida. Todėl Bendrasis Teismas negali prisiimti paskyrimų tarnybos įgaliojimų ir peržiūrėti jos atlikto kandidatų įgūdžių vertinimo; jis tik gali konstatuoti, ar buvo padaryta akivaizdi vertinimo klaida (1990 m. gruodžio 13 d. Sprendimo Kalavros / Teisingumo Teismas,
T‑160/89 ir T‑161/89
,
EU:T:1990:86
,
punktas; šiuo klausimu žr. 1984 m. gegužės 30 d. Sprendimo Picciolo / Parlamentas,
111/83
,
EU:C:1984:200
,
punktą).
Pirmiausia reikia nurodyti, kad kvietime teikti paraiškas Generalinio sekretoriaus pareigos aprašytos taip:
„Generalinis sekretorius yra atsakingas už bendrąjį Tarnybos valdymą ir turi pareigą užtikrinti ombudsmeno strategijos įgyvendinimą. Jis (ji) tiesiogiai atsakingas (-a) ombudsmenui ir vadovauja jo administracijai. Jis (ji) dirba glaudžiai bendradarbiaudamas (-a) su ombudsmeno tarnyba ir atstovauja šiai tarnybai už jos ribų.“
Dėl „gero Sąjungos veiklos, institucijų ir teisės aktų išmanymo“ reikia nurodyti, kad iš G. gyvenimo aprašymo matyti, jog, be vykdytos įvairios žurnalistinės veiklos, ji užėmė įvairias pareigas Komisijoje, buvo būtent: už sveikatos ir vartotojų apsaugos sritį atsakingo Komisijos nario atstovė spaudai (1999–2004 m.), Komisijos pirmininko pavaduotojo patarėja komunikacijos strategijos klausimais (2004–2006 m.), Komisijos Komunikacijos generalinio direktorato (GD) generalinio direktoriaus padėjėja (2006–2007 m.), Komisijos Teisingumo GD Žmogiškųjų išteklių ir informacinių technologijų skyriaus vadovė (2007–2011 m.) ir Jūrų reikalų ir žuvininkystės GD skyriaus vadovė (nuo 2011 m.).
Atsižvelgiant į įvairią patirtį, kurią G. įgijo dirbdama skirtingose Komisijos tarnybose, reikia nuspręsti, kad Patariamasis komitetas nepadarė akivaizdžios vertinimo klaidos, kai skyrė jai labai aukštą balą. Atsižvelgiant į G. įvairią profesinę patirtį, tai, kad ji neturėjo teisės mokslų baigimo diplomo, neįrodo, kad Patariamasis komitetas padarė akivaizdžią vertinimo klaidą.
Be to, „geras Sąjungos veiklos, institucijų ir teisės aktų išmanymas“ turi būti vertinamas ne atskirai, o atsižvelgiant į kvietime teikti paraiškas aprašytas pareigas, kurios susijusios su ombudsmeno strategija ir jo tarnybos valdymu, t. y. kad buvo ieškoma ne Sąjungos teisės specialisto, o asmens, užėmusio įvairias pareigas įvairiose veiklos srityse.
Dėl ieškovo kaltinimo, kad ombudsmenas negalėjo padaryti išvados, jog jis neturėjo „jokios praktinės žmogiškųjų išteklių valdymo patirties“, reikia nurodyti, kad ginčijamame sprendime ombudsmenas parašė:
„Taip pat suteikiau lyginamąjį pranašumą kandidatams, turėjusiems praktinės žmogiškųjų išteklių valdymo, be kita ko, organizacinės struktūros reorganizavimo, patirties. Kai kurie kandidatai turėjo didelės patirties šioje srityje; Jūs jos neturėjote.“
Taigi ombudsmenas manė, kad, skirtingai nuo kitų kandidatų, ieškovas neturėjo didelės praktinės patirties žmogiškųjų išteklių valdymo, ypač jų reorganizavimo, srityje, o ne tai, kad jis neturėjo jokios patirties šioje srityje, kaip teigia ieškovas.
Kadangi ieškovas iš tikrųjų netvirtino, kad turėjo patirties reorganizavimo srityje, šį kaltinimą reikia atmesti.
Toliau ieškovas teigia, kad jo, kaip Statutinių teisių, socialinių ir sveikatos reikalų ir darbo sąlygų skyriaus vadovo, pareigos kuo geriausiai atspindi žmogiškųjų išteklių valdymo patirtį.
Šiuo klausimu reikia nurodyti, kad iš ieškovo gyvenimo aprašymo matyti, jog jo pagrindinės veiklos ir atsakomybės sritys buvo šios: „Teisingumo Teismo personalo statutinių teisių administravimas, socialinių reikalų koordinavimas, medicininės tarnybos administracinė priežiūra“, „Teisingumo Teismo statute įtvirtintų institucijos narių teisių ir teisių, susijusių su narių tarnybinėmis pajamomis, administravimas“, „Socialinių reikalų parengiamojo komiteto prie [administracijos vadovų kolegijos] pirmininkas (iki 2013 m.)“, „Statutinių klausimų parengiamojo komiteto narys“, „Ankstyvosios vaikystės centro valdymo komiteto buvęs primininkas“, „[Sveikatos draudimo valdymo komiteto] pirmininkas ir „Pareigūnų tarnybos nuostatų komiteto pakaitinis narys“.
Nors, be jokios abejonės, ši veikla susijusi su „žmogiškųjų išteklių valdymu“, ji tiesiogiai nesusijusi nei su įvairių žmogiškųjų išteklių valdymo strategija ar organizacine struktūra, nei, be kita ko, su organizacinės struktūros reorganizavimu.
Dėl to, kad teisės referento pareigos Teisingumo Teismo pirmininko kabinete, „be tų, kurios susijusios su Teisingumo Teismo jurisdikcine veikla, apėmė Teisingumo Teismo administracinės veiklos priežiūrą Teisingumo Teismo pirmininko vardu: į šią veiklą pateko ir personalo klausimai (įskaitant personalo mažinimą), Teisingumo Teismo biudžeto rengimo, IT organizavimo, infrastruktūros ir bendrai administracijos veiklos klausimai“, reikia nurodyti, kad visa ši veikla nebuvo nurodyta ieškovo gyvenimo aprašyme; kaip matyti iš šio sprendimo 129 punkto, jis tik paminėjo atskirų procesinių klausimų sprendimo priežiūrą, naujų bylų rengimą paskirstymui, didžiosios kolegijos jurisprudencijos ir institucijos administracinės veiklos stebėseną ir dalyvavimą įvairiuose komitetuose Teismo pirmininko vardu. Ši veikla taip pat nenurodyta 2015 m. kovo 17 d. (laikotarpis nuo 2012 m. sausio 1 d. iki 2012 m. gruodžio 31 d. ir nuo 2013 m. sausio 1 d. iki 2013 m. gruodžio 31 d.), 2015 m. kovo 27 d. (laikotarpis nuo 2014 m. sausio 1 d. iki 2014 m. gruodžio 31 d.) vertinimo ataskaitose. Dviejose pirmosiose ataskaitose ieškovo pareigos nurodytos taip: „Statutinių teisių, socialinių ir sveikatos reikalų ir darbo sąlygų skyriaus vadovas“, o paskutinėje ataskaitoje – „teisės referentas (kurio pagrindines užduotis sudaro administracinių reikalų tvarkymas, procesinių klausimų sprendimo priežiūra iki bylų paskirstymo ir (papildomai) didžiosios kolegijos jurisprudencijos stebėsena)“.
Taigi ombudsmeno negalima kaltinti tuo, kad jis padarė akivaizdžią vertinimo klaidą.
Galiausiai ieškovas kaltina ombudsmeną tuo, jog šis nusprendė, kad jo žinios ir patirtis informacinių technologijų srityje buvo pasenusios.
Ginčijamame sprendime ombudsmenas nurodė:
„Suteikiau lyginamąjį pranašumą kandidatams, turintiems ne ankstesnės nei pastarųjų dešimties metų patirties informatikos srityje (ši sritis nuolat ir greitai plėtojama, todėl, esant šiuolaikiniams iššūkiams, ankstesnė patirtis ne tokia svarbi). Per pastaruosius dešimt metų neturėjote patirties informatikos srityje, prieš tai įgyta patirtis informatikos srityje yra ne tokia svarbi tenkinant dabartinius mano tarnybos poreikius.“
Nors ieškovas remiasi įvairiais mokymais Teisingumo Teisme, jis neginčija fakto, kad jo pareigos buvo susijusios su informacinėmis technologijomis nuo 1981 iki 2007 m.
Šiuo klausimu reikia nurodyti, jog, viena vertus, negalima paneigti, kad informatikos sritis tai sritis, kuri plėtojama labai greitai, todėl ankstesnė patirtis yra ne tokia svarbi, nei neseniai įgytoji.
Kita vertus, dėl ieškovo teiginio, kad jis turėjo patirties ir po 2007 m., reikia konstatuoti, kad Tarnautojų teismo teisėjo teisės referento darbo 2005–2007 m. negalima laikyti darbu informacinių technologijų srityje.
Taigi ombudsmenas nepadarė akivaizdžios vertinimo klaidos, kai nusprendė, kad ieškovo patirtis informacinių technologijų srityje buvo įgyta seniai ir yra ne tokia svarbi nei neseniai įgyta patirtis.
Remiantis visu tuo, kas išdėstyta, darytina išvada, kad reikia atmesti ieškinio antrąjį pagrindą.
c)

Dėl ieškinio trečiojo pagrindo, grindžiamo vienodo požiūrio principo pažeidimu
Pirma, ieškovas kaltina ombudsmeną tuo, kad jis šališkai ir pažeisdamas savo paties kvietime teikti paraiškas nustatytą procedūrą įvertino kiekvieno kandidato pateiktas rekomendacijas. Kadangi buvo atsižvelgta tik į trijų kandidatų, kurie buvo pakviesti į paskutinį pokalbį, rekomendacijas, ombudsmenas pažeidė vienodo požiūrio principą.
Kaip buvo priminta šio sprendimo 75 punkte, ombudsmenas, atlikdamas savo darbą, turi plačią diskreciją, todėl, kai kvietime teikti paraiškas nenurodyta, kaip turi būti taikomas kiekvienas vertinimo kriterijus, kaip buvo nagrinėjamu atveju, jis gali tai nustatyti (šiuo klausimu žr. 1990 m. gruodžio 13 d. Sprendimo Gonzalez Holguera / Parlamentas,
T‑115/89
,
EU:T:1990:84
,
punktą ir 1995 m. liepos 14 d. Sprendimo Pimley-Smith / Komisija,
T‑291/94
,
EU:T:1995:142
,
punktą).
Reikia pažymėti, kad, kaip per teismo posėdį patikslino ombudsmenas atsakydamas į Bendrojo Teismo pateiktą klausimą, pareiga pateikti rekomendacijas buvo nustatyta tik kandidatei G. įdarbinimo procedūros pabaigoje.
Esant tokioms aplinkybėms pakanka konstatuoti, kad šis kaltinimas netinkamas, nes ieškovo kandidatūra atmesta prieš pokalbių etapą, t. y. dėl galimo atsižvelgimo į rekomendacijas jis negalėjo patirti žalos (žr. šio sprendimo 87 punktą).
Antra, ieškovas kaltina ombudsmeną tuo, kad jis pažeidė vienodo požiūrio principą, nes atrankos kriterijus pakeitė jau vykstant atrankos procedūrai ir taip pažeidė paties nustatytą tvarką. Pavyzdžiui, kriterijus, susijęs su geru Sąjungos veiklos, institucijų ir teisės aktų išmanymu, taikytas neobjektyviai, o kriterijus, susijęs su kitų Sąjungos oficialiųjų kalbų žiniomis, taikytas tik aštuoniems į pokalbį pakviestiems kandidatams.
Reikia pripažinti, kad abu šie kaltinimai sutampa su ieškinio primojo pagrindo dviem pirmaisiais kaltinimais, todėl juos reikia atmesti dėl tų pačių motyvų, kurie nurodyti šio sprendimo 73–83 ir 131–136 punktuose.
Kalbant būtent apie kriterijų, susijusį su geru Sąjungos veiklos, institucijų ir teisės aktų išmanymu, kurį, kaip mano ieškovas, ombudsmenas taikė neobjektyviai, taip pat reikia konstatuoti, kad bet kuriuo atveju ieškovas nenurodė priežasčių, dėl kurių šis kriterijus buvo taikytas neobjektyviai; kadangi šis kaltinimas nesutampa su kitais ieškovo nurodytais kaltinimais, kuriuos Bendrasis Teismas išnagrinėjo nagrinėdamas ankstesnius pagrindus, jis turi būti atmestas kaip nepriimtinas. Iš tikrųjų vien tai, kad šis kaltinimas pateiktas, nesuteikia Bendrajam Teismui galimybės nustatyti jo tikrojo pobūdžio.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, darytina išvada, kad ieškinio trečiąjį pagrindą reikia atmesti.
d)

Dėl ieškinio ketvirtojo pagrindo, grindžiamo gero administravimo principo pažeidimu
Nurodydamas šį pagrindą ieškovas pateikia du kaltinimus.
Reikia priminti, kad, remiantis suformuota jurisprudencija, pagal gero administravimo principą kompetentinga tarnyba privalo teisingai taikyti aktus (1988 m. birželio 14 d. Sprendimo Christianos / Teisingumo Teismas,
33/87
,
EU:C:1988:300
,
punktas ir 2008 m. rugsėjo 18 d. Sprendimo Angé Serrano ir kt. / Parlamentas,
T‑47/05
,
EU:T:2008:384
,
punktas).
Pirma, ieškovas kaltina ombudsmeną tuo, kad jis, nenurodęs motyvų, neleido jam dalyvauti pokalbių etape, nors reikalavo, kad prašymas peržiūrėti būtų motyvuotas ir pateiktas per trumpą terminą, todėl jam buvo užkirstas kelias pateikti administracinį skundą. Taigi ombudsmenas pažeidė gero administravimo principą.
Šiuo klausimu reikia konstatuoti, kad nors ombudsmenas informavo ieškovą tik apie tai, jog, nepaisant jo nuopelnų, jis nebuvo pakviestas į pokalbį, pastarasis neprašė ombudsmeno pateikti paaiškinimų, kad galėtų pateikti prašymą peržiūrėti.
Šiomis aplinkybėmis ieškovas negali skųstis dėl blogo administravimo, nes pats nepaprašė administracijos pateikti paaiškinimų ir galimai laikydamas šių paaiškinimų neprašė pratęsti termino prašymui peržiūrėti pateikti.
Antra, ieškovas kaltina ombudsmeną tuo, kad jis pateikė netikslią, nenuoseklią ir klaidingą informaciją.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad ginčijamame sprendime ombudsmenas iš tikrųjų pripažino, jog tam tikra ieškovui pateikta informacija buvo klaidinga arba netiksli, todėl galėjo paskatinti ieškovą pateikti skundą.
Vis dėlto reikia konstatuoti, kad dėl šių netikslumų ginčijamas sprendimas negali būti pripažintas neteisėtu, nes šis trūkumas buvo ištaisytas atsakant į ieškovo skundą (šiuo klausimu žr. 2000 m. gegužės 25 d. Sprendimo Elkaïm ir Mazuel / Komisija,
T‑173/99
,
EU:T:2000:142
,
punktą).
Taigi reikia atmesti ketvirtąjį ieškinio pagrindą.
Dėl šių priežasčių reikia atmesti reikalavimą panaikinti ginčijamą sprendimą ir nereikia atsižvelgti į tripliko priedą D 1. Taigi nereikia priimti sprendimo dėl 2017 m. balandžio 7 d. ieškovo prašymo, minėto šio sprendimo 37 punkte.
2.

Dėl reikalavimo atlyginti žalą
Ieškovas tvirtina, kad dėl ginčijamo sprendimo patyrė turtinės ir neturtinės žalos.
Pagal suformuotą jurisprudenciją, jei prašymas atlyginti žalą yra glaudžiai susijęs su prašymu panaikinti, atmetus pastarąjį kaip nepriimtiną arba kaip nepagrįstą, taip pat atmetamas prašymas atlyginti žalą (žr. 2003 m. rugsėjo 30 d. Sprendimo Martínez Valls / Parlamentas,
T‑214/02
,
EU:T:2003:254
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Kadangi nagrinėjamu atveju reikalavimas panaikinti ir reikalavimas atlyginti žalą yra glaudžiai susiję, o reikalavimas panaikinti buvo atmestas, reikalavimą atlyginti žalą taip pat reikia atmesti.
Iš viso to, kas išdėstyta, matyti, kad reikia atmesti visą ieškinį.
V.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 134 straipsnį iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jeigu laimėjusi šalis to reikalavo. Vis dėlto pagal Procedūros reglamento 135 straipsnio 1 dalį išimties tvarka, kai to reikalauja teisingumas, Bendrasis Teismas gali nuspręsti, kad pralaimėjusi šalis, be savo bylinėjimosi išlaidų, padengia tik dalį kitos šalies bylinėjimosi išlaidų arba kad iš pralaimėjusios šalies jos visai neturi būti priteistos.
Šios bylos aplinkybėmis Bendrasis Teismas, pirma, pažymi, kad ombudsmenas buvo neapdairus, kai klaidingai nurodė ieškovui, kad nebuvo rekomenduota jo kviesti į pokalbį, ir pats tai pripažino, ir, antra, mano, kad ombudsmenas nenurodė ieškovui išsamių motyvų, kodėl nesilaikė pagal nuopelnus parengto kandidatų sąrašo, kurį jam pateikė jo įsteigtas Patariamasis komitetas.
Tokiomis aplinkybėmis gali būti laikoma, kad šį procesą iš dalies lėmė ombudsmeno elgesys.
Šios aplinkybės yra išimtinis motyvas, pateisinantis sprendimą, kad kiekviena šalis turi padengti savo bylinėjimosi išlaidas.

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (aštuntoji kolegija)
nusprendžia:

1.
Atmesti ieškinį.

2.
Costas Popotas ir Europos ombudsmenas patys padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Collins
Kancheva
Barents
Paskelbta 2018 m. kovo 22 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: graikų.