CELEX: 62022CJ0156
Eelotsusetaotlus
Lennutransport
Määrus (EÜ) nr 261/2004
Lennureisijatele lennu tühistamise eest antav hüvitis
Artikli 5 lõige 3
Hüvitamiskohustusest vabastamine
Mõiste „erakorralised asjaolud“
Lennu teostamiseks hädavajaliku meeskonnaliikme ootamatu puudumine haigestumise või surma tõttu

Eelotsusetaotlused puudutavad küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91 (ELT 2004, L 46, lk 1; ELT eriväljaanne 07/08, lk 10; parandus ELT 2018, L 155, lk 35), artikli 5 lõiget 3.
Taotlused on esitatud ühelt poolt TAP Portugali (edaspidi „TAP“) ning teiselt poolt flightright GmbH (kohtuasi C‑156/22) ja Myflyright GmbH (kohtuasjad C‑157/22 ja C‑158/22) vahelistes kohtuvaidlustes, mille ese on reisijate õigus hüvitisele määruse nr 261/2004 alusel lennu tühistamise tõttu, mis oli tingitud lennuki teise piloodi ootamatust surmast vahetult enne lennu kavandatud väljumist.

Õiguslik raamistik
Määruse nr 261/2004 põhjendustes 1, 14 ja 15 on märgitud:
„(1)      Õhutranspordi valdkonnas [Euroopa] ühenduse võetava meetme eesmärk on muu hulgas tagada reisijate kaitstuse kõrge tase. Peale selle tuleks täielikult võtta arvesse kõiki tarbijakaitse üldisi nõudeid.
[…]
(14) […] [L]ennuettevõtjate kohustusi [tuleks] piirata või nad nende täitmisest vabastada juhul, kui juhtumi põhjuseks on erakorralised asjaolud, mida ei oleks saanud vältida isegi siis, kui oleks võetud kõik sobivad meetmed. Sellised asjaolud võivad eelkõige esineda poliitiliselt ebastabiilsetes oludes, asjaomase lennu tegemiseks sobimatute ilmastikutingimuste tõttu, turvalisuse ohu, ettenägematute lennuohutusega seotud vajakajäämiste ning streikide korral, mis mõjutavad tegutseva lennuettevõtja toimimist.
(15)      Erakorralised asjaolud loetakse olemasolevaks, kui lennuliikluse korraldamist käsitleva otsuse mõju konkreetsele lennukile konkreetsel päeval põhjustab lennu pikaajalise hilinemise, lennu väljumise järgmisele päevale edasilükkamise või selle lennuki ühe või mitme lennu tühistamise, kuigi asjaomane lennuettevõtja on võtnud kõik mõistlikud meetmed hilinemiste või tühistamiste vältimiseks.“
Määruse artiklis 5 „Tühistamine“ on sätestatud:
„1.      Lennu tühistamise korral:
[…]
c)      on asjaomastel reisijatel õigus saada tegutsevalt lennuettevõtjalt hüvitist vastavalt artiklile 7, välja arvatud juhul, kui
i)      neid on tühistamisest teavitatud vähemalt kaks nädalat enne kavandatud väljumisaega; või
ii)      neid on teavitatud tühistamisest kahe nädala ja seitsme päeva vahel enne kavandatud väljumisaega ning neile on pakutud võimalust teekonda muuta, mis võimaldab neil välja lennata mitte rohkem kui kaks tundi enne kavandatud väljumisaega ja jõuda lõppsihtkohta hiljemalt neli tundi pärast kavandatud saabumisaega; või
iii)      neid on teavitatud tühistamisest vähem kui seitse päeva enne kavandatud väljumisaega ning neile on pakutud võimalust teekonda muuta, mis võimaldab neil välja lennata mitte rohkem kui üks tund enne kavandatud väljumisaega ja jõuda lõppsihtkohta hiljemalt kaks tundi pärast kavandatud saabumisaega.
[…]
3.      Tegutsev lennuettevõtja ei ole kohustatud maksma hüvitist vastavalt artiklile 7, kui ta suudab tõestada, et tühistamise põhjustasid erakorralised asjaolud, mida ei oleks suudetud vältida isegi siis, kui oleks võetud kõik vajalikud meetmed.
[…]“.
Määruse artikli 7 „Õigus hüvitisele“ lõige 1 on sõnastatud järgmiselt:
„Kui osutatakse käesolevale artiklile, saavad reisijad hüvitist kuni:
a)      250 euro ulatuses kõikide kuni 1500 kilomeetri pikkuste lendude puhul;
b)      400 euro ulatuses kõikide üle 1500 kilomeetri pikkuste ühendusesiseste lendude ning kõikide muude 1500–3500 kilomeetri pikkuste lendude puhul;
c)      600 euro ulatuses kõikide muude kui punktides a või b nimetatud lendude puhul.
Vahemaa määramisel võetakse aluseks lõppsihtkoht, kuhu reisija jõuab lennureisist mahajätmise või lennu tühistamise tõttu pärast kavandatud aega.“

Põhikohtuasjad ja eelotsuse küsimus
Kolm liidetud kohtuasja puudutavad ühe ja sama lennu tühistamist, kusjuures asjaomased reisijad loovutasid tühistamisest tulenevad õigused vastavalt äriühingutele flightright  (kohtuasi C‑156/22) ja Myflyright (kohtuasjad C‑157/22 ja C‑158/22), kes osutavad lennureisijatele õigusabi.
TAP pidi tegutseva lennuettevõtjana 17. juulil 2019 teostama lennu Stuttgardist (Saksamaa) Lissaboni (Portugal) plaanipärase väljumisajaga kell 6.05.
Samal päeval kell 4.15 leiti asjaomast lendu  teostama pidanud teine piloot oma hotellitoa voodist surnuna. Kõik lennumeeskonna liikmed olid juhtunust šokeeritud ja teatasid, et nad ei ole võimelised lendama. Kuna väljaspool TAPi kodulennujaama asendustöötajad puudusid, tühistati lend väljumisajaga 6.05. Seepeale lahkus asendusmeeskond Lissabonist Stuttgarti kell 11.25 ja saabus sinna kell 15.20. Reisijad toimetati seejärel Lissaboni asenduslennuga, mis väljus kell 16.40.
TAP keeldus maksmast flightrightile ja Myflyrightile määruse nr 261/2004 artikli 7 lõikes 1 ette nähtud hüvitist, väites, et teise piloodi ootamatu surm on erakorraline asjaolu selle määruse artikli 5 lõike 3 tähenduses.
Kõnealuses kolmes kohtuasjas mõistis Amtsgericht Nürtingen (Nürtingeni esimese astme kohus, Saksamaa) TAPilt selle hüvitise välja põhjendusel, et nii nagu olukorras, kus meeskonnaliige on ootamatult ja äkiliselt haigestunud, ei ole ka meeskonnaliikme ettenägematu ja äkiline surm (edaspidi „ootamatu haigestumine või surm“) käsitletav lennuettevõtjat mõjutava välise sündmusena, kuna sellise olukorra esinemine kuulub lennuettevõtja tegevusega seotud olemuslike riskide hulka.
TAP esitas apellatsioonkaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule, Landgericht Stuttgartile (Stuttgardi apellatsioonikohus, Saksamaa). Eelotsusetaotluse esitanud kohus selgitab, et tema uuringute kohaselt jagab osa Saksa kohtupraktikast – nii nagu  ka Prantsusmaa Cour de cassation (kassatsioonikohus) –  Amtsgericht Nürtingeni (Nürtingeni esimese astme kohus) lähenemisviisi. Seevastu on Madalmaade kohus hiljuti otsustanud, et lennumeeskonna liikme ootamatut haigestumist peetakse väliseks sündmuseks, mis ei ole lennuettevõtja kontrolli all.
Kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et lennuettevõtja peab põhimõtteliselt tagama oma töötajate lennukõlblikkuse ja kättesaadavuse ning seetõttu on lennuettevõtja põhimõtteliselt kohustatud  hoidma teatava hulga asendustöötajaid kättesaadavatena, märgib ta siiski, et kõnealune küsimus on vaidluse alla nii Euroopa kohtupraktikas kui ka õiguskirjanduses.
Neil asjaoludel otsustas Landgericht Stuttgart (Stuttgardi apellatsioonikohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule kõigis kolmes tema menetluses olevas kohtuasjas järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas määruse […] nr 261/2004 artikli 5 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et tegemist on erakorralise asjaoluga viidatud sätte tähenduses, kui lennujaamast, mis ei ole tegutseva lennuettevõtja kodulennujaam, väljuma pidanud lend tühistatakse, kuna lennuks ette nähtud lennumeeskonna liige (käesoleval juhul teine piloot), kes oli edukalt läbinud kohustusliku korrapärase tervisekontrolli, vahetult enne lennu väljumist äkiliselt ja lennuettevõtjale ettenägematult sureb või nii raskelt haigestub, et ta ei suuda lendu teostada?“
Euroopa Kohtu presidendi 4. aprilli 2022. aasta otsusega liideti kohtuasjad C‑156/22–C‑158/22 kirjalikuks ja suuliseks menetlemiseks ning kohtuotsuse tegemiseks.

Eelotsuse küsimuse analüüs
Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib tema menetluses olevas kolmes kohtuasjas identselt sõnastatud küsimusega sisuliselt teada, kas määruse nr 261/2004 artikli 5 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et lennu teostamiseks hädavajaliku meeskonnaliikme ootamatu puudumine haigestumise või surma tõttu, mis toimus vahetult enne lennu kavandatud väljumist, on hõlmatud mõistega „erakorralised asjaolud“ selle sätte tähenduses.
Sellega seoses tuleb meenutada, et määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 1 punkti c kohaselt on reisijatel, kelle lend tühistatakse, õigus saada tegutsevalt lennuettevõtjalt hüvitist vastavalt selle määruse artikli 7 lõikele 1, välja arvatud juhul, kui neid on tühistamisest varem teavitatud määruse artikli 5 lõike 1 punkti c alapunktides i‑iii ette nähtud tähtaegade jooksul.
Määruse nr 261/2004 artikli 5 lõikes 3 koostoimes selle määruse põhjendustega 14 ja 15 on sätestatud, et tegutsev lennuettevõtja on hüvitise maksmise kohustusest siiski vabastatud, kui ta suudab tõendada, et tühistamise põhjustasid „erakorralised asjaolud“, mida ei oleks suudetud vältida isegi siis, kui oleks võetud kõik vajalikud meetmed.
Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tähistab mõiste „erakorralised asjaolud“ määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 3 tähenduses sündmusi, mis oma olemuselt või päritolult ei ole omased asjaomase lennuettevõtja tavapärasele tegevusele ja väljuvad tema tegeliku kontrolli alt, kusjuures need kaks tingimust on kumulatiivsed ja neid tuleb igal üksikjuhtumil eraldi hinnata (23. märtsi 2021. aasta  kohtuotsus Airhelp, C‑28/20, EU:C:2021:226, punkt 23, ja 7. juuli 2022. aasta kohtuotsus SATA International – Azores Airlines (tõrge tankimissüsteemis), C‑308/21, EU:C:2022:533, punkt 20).
Ent võttes arvesse esiteks selle määruse põhjenduses 1 sõnastatud eesmärki tagada reisijate kaitstuse kõrge tase, ja teiseks asjaolu, et määruse artikli 5 lõikes 3 tehakse erand põhimõttest, et reisijatel on õigus saada lennu tühistamise korral hüvitist, tuleb mõistet „erakorralised asjaolud“ selle sätte tähenduses tõlgendada kitsalt (23. märtsi 2021. aasta kohtuotsus Airhelp, C‑28/20, EU:C:2021:226, punkt 24 ja seal viidatud kohtupraktika).
Kõigepealt tuleb kindlaks teha, kas lennu toimumiseks hädavajaliku meeskonnaliikme ootamatu puudumine haigestumise või surma tõttu, mis toimus vahetult enne lennu kavandatud väljumist, võib oma olemuselt või päritolult kujutada endast sündmust, mis ei ole omane tegutseva lennuettevõtja tavapärasele tegevusele.
Siinkohal tuleb tõdeda, et tegutseva lennuettevõtja töötajaid puudutavad meetmed kuuluvad tema tavapärase tegevuse hulka. Nii on see meetmete puhul, mis puudutavad sellise ettevõtja töötajate töö- ja palgatingimusi (23. märtsi 2021. aasta kohtuotsus Airhelp, C‑28/20, EU:C:2021:226, punkt 29), mille hulka kuuluvad meeskonna töö ja töötajate tööaja planeerimisega seotud meetmed.
Seega võivad tegutsevad lennuettevõtjad oma tegevuse käigus  harilikult,  sealhulgas vahetult enne lennu väljumist, kokku puutuda sellega, et haigestumise või surma tõttu puudub ootamatult  üks või mitu töötajat, kes on lennu teostamiseks hädavajalikud. Järelikult on sellisele puudumisele  reageerimine lahutamatult seotud meeskonna töö ja töötajate tööaja planeerimise küsimusega, mistõttu selline ootamatu sündmus on tegutseva lennuettevõtja tavapärasele tegevusele omane.
Tuleb täpsustada, et kui töölt puudumine on tingitud lennu teostamiseks hädavajaliku töötaja ootamatust surmast, mis leidis aset  vahetult enne lennu väljumist  nagu käesolevas asjas, ei erine selline olukord – olgu see nii traagiline ja  pöördumatu kui tahes – õiguslikust seisukohast olukorrast, kus lendu ei ole võimalik teostada seetõttu, et selline meeskonnaliige haigestus ootamatult vahetult enne lennu väljumist. Seega on ühe või mitme meeskonnaliikme – olgugi et ootamatu – puudumine haigestumise või surma tõttu iseenesest ja mitte selle puudumise konkreetsed meditsiinilised põhjused sündmus, mis on omane lennuettevõtja tavapärasele tegevusele, mistõttu viimane peab selliseid ettenägematuid sündmusi oma meeskonna  töö ja töötajate tööaja  planeerimisel arvesse võtma.
Lisaks ei sea käesoleva kohtuotsuse punktis 22 esitatud järeldust kahtluse alla asjaolu, et niisugune ootamatu töölt puudumine  leidis aset,  olgugi et asjaomane meeskonnaliige oli edukalt läbinud  kehtivates õigusnormides ette nähtud korrapärase arstliku kontrolli. Igaüks, sealhulgas isik, kes on edukalt läbinud korrapärase arstliku kontrolli, võib igal ajal ootamatult haigestuda või ära surra.
Kuna esimene käesoleva kohtuotsuse punktis 18 nimetatud kahest kumulatiivsest tingimusest ei ole täidetud, ei ole vaja kontrollida, kas teine tingimus on täidetud.
Kõiki eeltoodud põhjendusi arvestades tuleb kolmes põhikohtuasjas esitatud identsele küsimusele vastata, et määruse nr 261/2004 artikli 5 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et lennu teostamiseks hädavajaliku meeskonnaliikme ootamatu puudumine haigestumise või surma tõttu, mis toimus vahetult enne lennu kavandatud väljumist, ei ole hõlmatud mõistega „erakorralised asjaolud“ selle sätte tähenduses.

Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kolmas koda) otsustab:
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91, artikli 5 lõiget 3
tuleb tõlgendada nii, et
lennu teostamiseks hädavajaliku meeskonnaliikme ootamatu puudumine haigestumise või surma tõttu, mis toimus vahetult enne lennu kavandatud väljumist, ei ole hõlmatud mõistega „erakorralised asjaolud“ selle sätte tähenduses.
Allkirjad
*
Kohtumenetluse keel: saksa.