CELEX: 62018CJ0631
Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen
SEUT 258 artikla
Rahoitusvälineiden markkinat
Delegoitu direktiivi (EU) 2017/593
Täytäntöönpanon laiminlyönti ja/tai täytäntöönpanotoimenpiteiden ilmoittamatta jättämien

Euroopan komissio vaatii kanteellaan unionin tuomioistuinta toteamaan, että Slovenian tasavalta ei ole noudattanut Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/65/EU täydentämisestä asiakkaiden rahoitusvälineiden ja varojen suojaamisen, tuotevalvontavelvoitteiden sekä välityspalkkioiden, provisioiden tai muiden rahallisten tai ei-rahallisten etujen tarjoamiseen tai vastaanottamiseen sovellettavien sääntöjen osalta 7.4.2016 annetun komission delegoidun direktiivin (EU) 2017/593 (
EUVL 2017, L 87, s. 500
; jäljempänä MiFID II ‑delegoitu direktiivi) 14 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia MiFID II ‑delegoidun direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai toimittanut mainittuja säännöksiä komissiolle.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
MiFID II ‑delegoidun direktiivin johdanto-osan ensimmäisessä–kolmannessa perustelukappaleessa todetaan seuraavaa:
”(1)
[Rahoitusvälineiden markkinoista sekä direktiivin 2002/92/EY ja direktiivin 2011/61/EU muuttamisesta 15.5.2014 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston] direktiivissä 2014/65/EU [(
EUVL 2014, L 173, s. 349
), sellaisena kuin se on muutettuna 23.6.2016 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä (EU) 2016/1034 (
EUVL 2016, L 175, s. 8
; jäljempänä MiFID II ‑direktiivi)] säädetään kattavasta järjestelmästä, jonka tarkoituksena on varmistaa sijoittajansuoja.
(2)
Asiakkaiden rahoitusvälineiden ja varojen suojaaminen on tärkeä osa tätä järjestelmää, sillä sijoituspalveluyritykset velvoitetaan toteuttamaan riittävät järjestelyt suojatakseen sijoittajan omistusoikeutta ja muita oikeuksia, jotka kohdistuvat sijoituspalveluyritykselle uskottuihin arvopapereihin ja varoihin. Sijoituspalveluyrityksillä olisi oltava käytössään asianmukaiset erityisjärjestelyt, joilla varmistetaan asiakkaiden rahoitusvälineiden ja varojen suojaaminen.
(3)
Jotta voitaisiin tarkentaa sääntelykehystä, jonka tavoitteena on suojata sijoittajia ja auttaa asiakkaita selkeämmän käsityksen muodostamisessa, sekä noudattaa yleistä strategiaa, jonka tavoitteena on edistää työllisyyttä ja kasvua unionissa tehokkaalla ja yhdennetyllä oikeudellisella ja taloudellisella kehyksellä, jossa kaikkia toimijoita kohdellaan oikeudenmukaisesti, komissiolle on siirretty valta antaa yksityiskohtaiset säännöt, joilla puututaan sijoittajansuojaan tai markkinoiden eheyteen kohdistuviin erityisriskeihin.”
Kyseisen delegoidun direktiivin 1 artiklassa, jonka otsikko on ”Soveltamisala ja määritelmät”, 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
”Tätä direktiiviä sovelletaan sijoituspalveluyrityksiin, rahastoyhtiöihin [siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 13.7.2009 annetun] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/65/EY [(
EUVL 2009, L 302, s. 32
)] 6 artiklan 4 kohdan mukaisesti ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin [vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista ja direktiivin 2003/41/EY ja 2009/65/EY sekä asetuksen (EY) N:o 1060/2009 ja (EU) N:o 1095/2010 muuttamisesta 8.6.2011 annetun] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU [(
EUVL 2011, L 174, s. 1
)] 6 artiklan 6 kohdan mukaisesti.”
Mainitun delegoidun direktiivin 14 artiklassa, jonka otsikko on ”Voimaantulo ja soveltaminen”, säädetään seuraavaa:
”1.   Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 3 päivänä heinäkuuta 2017. Niiden on viipymättä toimitettava nämä säännökset kirjallisina komissiolle.
Jäsenvaltioiden on sovellettava näitä säännöksiä 3 päivästä tammikuuta 2018.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne julkaistaan virallisesti. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2.   Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.”
Oikeudenkäyntiä edeltänyt menettely ja asian käsittely unionin tuomioistuimessa
Koska komissio ei ollut saanut Slovenian tasavallalta mitään tietoa MiFID II ‑delegoidun direktiivin noudattamisen edellyttämien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten antamisesta ja julkaisemisesta kyseisen direktiivin 14 artiklassa säädetyn direktiivin täytäntöönpanolle varatun määräajan päättyessä eli 3.7.2017, se lähetti kyseiselle jäsenvaltiolle 26.9.2017 virallisen huomautuksen.
Slovenian tasavallan 23.11.2017 päivätystä vastauksesta ilmeni, että direktiivin täytäntöönpanotoimenpiteet olivat tuolloin valmisteilla ja ne oli tarkoitus antaa vuoden 2018 huhtikuussa. Komissio lähetti mainitulle jäsenvaltiolle siis 26.1.2018 perustellun lausunnon ja kehotti tätä toteuttamaan MiFID II ‑delegoidun direktiivin vaatimusten noudattamisen edellyttämät toimenpiteet kahden kuukauden kuluessa kyseisen lausunnon vastaanottamisesta.
Koska komissio hylkäsi Slovenian tasavallan esittämän pyynnön siitä, että kyseiseen perusteltuun lausuntoon vastaamiselle asetettua määräaikaa pidennetään, Slovenian tasavalta vastasi mainittuun lausuntoon 21.3.2018 päivätyllä kirjeellä, jonka mukaan MiFID II ‑delegoidun direktiivin täytäntöönpanotoimenpiteet sisältävän lakiehdotuksen käsittely oli kesken ja se oli tarkoitus hyväksyä vuoden 2018 huhtikuussa. Lakiehdotus oli mainitun vastauksen liitteenä.
Slovenian tasavalta ilmoitti 1.8.2018 komissiolle aikaistettujen vaalien järjestämisestä ja uuden kansalliskokouksen perustamisesta ja pyysi komissiota asennoitumaan ymmärtävästi MiFID II ‑delegoidun direktiivin täytäntöönpanotoimenpiteiden toteuttamiseen. Kyseinen jäsenvaltio totesi samassa kirjeessä niin ikään, että se saattaisi päätökseen kaikki rahoitusvälineiden markkinoita koskevan uuden lain, jolla varmistetaan mainitun delegoidun direktiivin täytäntöönpano, antamiseen liittyvät menettelyt vuoden 2018 syyskuun loppuun mennessä.
Koska komissio katsoi, ettei Slovenian tasavalta ollut ilmoittanut MiFID II ‑delegoidun direktiivin kansallisista täytäntöönpanotoimenpiteistä, se nosti nyt käsiteltävänä olevan kanteen.
Slovenian tasavalta ilmoitti 3.12.2018, eli ennen kuin vastinekirjelmä jätettiin 19.12.2018, komissiolle kansallisista toimenpiteistä eli rahoitusvälineiden markkinoista annetusta laista (Zakon o trgu finančnih instrumentov) (Uradni list RS, nro 67/2007; jäljempänä ZTFI), arvopaperivälitysyhtiöihin sovellettavista sijoituspalvelujen ja muiden palvelujen tarjoamisen edellytyksistä annetusta määräyksestä (Sklep o pogojih za opravljanje investicijskih storitev za borznoposredniške družbe) (Uradni list RS, nro 85/2016; jäljempänä ATVP-määräys) ja arvopaperivälitysyhtiöihin sovellettavista sijoituspalvelujen ja muiden palvelujen tarjoamisen edellytyksistä annetun määräyksen muuttamisesta annetusta määräyksestä (Sklep o spremembah in dopolnitvah Sklepa o pogojih za opravljanje investicijskih in drugih storitev za borznoposredniške družbe) (Uradni list RS, nro 62/2017; jäljempänä ATVP-määräystä muuttava määräys); ne olivat sen mukaan MiFID II ‑delegoidun direktiivin osittaista täytäntöönpanoa merkitseviä toimenpiteitä. Kyseiset toimenpiteet oli annettu pantaessa täytäntöön rahoitusvälineiden markkinoista sekä neuvoston direktiivien 85/611/ETY ja 93/6/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/12/EY muuttamisesta ja neuvoston direktiivin 93/22/ETY kumoamisesta 21.4.2004 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2004/39/EY (
EUVL 2004, L 145, s. 1
; jäljempänä MiFID I ‑direktiivi).
Slovenian tasavalta ilmoitti komissiolle 6.12.2018 rahoitusvälineiden markkinoista annetusta laista (Zakon o trgu finančnih instrumentov) (Uradni list RS, nro 77/2018; jäljempänä ZTFI-1), jolla MiFID II ‑delegoitu direktiivi on sen mukaan saatettu kokonaisuudessaan osaksi Slovenian lainsäädäntöä.
Kanne
Asianosaisten lausumat
Komission mukaan Slovenian tasavalta ei ole noudattanut MiFID II ‑delegoidun direktiivin 14 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole viimeistään 3.7.2017 antanut kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ainakaan ilmoittanut kyseisistä säännöksistä komissiolle.
Komissio väittää, että nyt käsiteltävässä asiassa on selvää, ettei Slovenian tasavalta ollut pannut MiFID II -delegoitua direktiiviä täytäntöön kyseisen direktiivin 14 artiklassa vahvistetun määräajan päättyessä eli 3.7.2017 eikä perustellussa lausunnossa vahvistetun määräajan päättyessä eli 26.3.2018. Se huomauttaa, että vaikka kyseinen jäsenvaltio väittää, että delegoitu direktiivi oli viimeksi mainittuna ajankohtana pantu osittain täytäntöön Slovenian lainsäädännössä, sille on ilmoitettu tästä väitetystä osittaisesta täytäntöönpanosta vasta vuoden 2018 joulukuun alussa. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan on kuitenkin niin, että tutkittaessa sitä, onko jäsenvaltio jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, on otettava huomioon perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä vallinnut tilanne, eikä unionin tuomioistuin voi ottaa huomioon tämän jälkeen tapahtuneita muutoksia. Slovenian tasavallan 3.12.2018 ilmoittamilla toimenpiteillä, jotka olivat voimassa 26.3.2018, ei kuitenkaan komission mukaan varmistettu MiFID II ‑delegoidun direktiivin 7–10 ja 12–14 artiklan täytäntöönpanoa. Näillä toimenpiteillä kyseisen delegoidun direktiivin 1–6 ja 11 artikla on lisäksi pantu täytäntöön vain osittain.
Komissio huomauttaa vuoden 2018 marraskuun lopussa toteutetuista kansallisista toimenpiteistä, joista on ilmoitettu komissiolle 6.12.2018, ettei niilläkään varmisteta MiFID II ‑delegoidun direktiivin täysimääräistä täytäntöönpanoa. Se väittää aluksi, että ZTFI-1:ssä on mahdollinen virhe, jonka seurauksena kaikki ZTFI:n perusteella toteutetut lainsäädäntöä alemman tasoiset säännökset ovat pätemättömiä.
ZTFI-1:n 261 §:stä, jolla kyseisen delegoidun direktiivin 1 ja 7–13 artikla on oletettavasti pantu täytäntöön, ilmenee – kun sitä luetaan yhdessä ZTFI-1 556 §:n kanssa –, että tässä säännöksessä vain annetaan arvopaperimarkkinaviranomaisen tehtäväksi vahvistaa kuuden kuukauden kuluessa ZTFI-1:n voimaantulosta sijoituspalvelujen tarjoamista ja sijoitustoiminnan harjoittamista koskevat yksityiskohtaisemmat säännöt tietyissä tapauksissa valtiovarainministeriön ensin antaman lausunnon jälkeen. Jollei yksityiskohtaisempia sääntöjä ole annettu, ei voida kuitenkaan katsoa, että MiFID II ‑delegoidun direktiivin mainitut artiklat on pantu täytäntöön.
Komissio toteaa lopuksi, että Slovenian tasavallan 10.12.2018 toimittamasta vastaavuustaulukosta ilmenee, että myös MiFID II ‑delegoidun direktiivin 2–6 artikla on ollut tarkoitus panna täytäntöön ZTFI-1:n 261 §:llä. Koska arvopaperimarkkinaviranomainen ei ole vahvistanut lainsäädäntöä alemman tasoisia sääntöjä, ei voida siis katsoa, että Slovenian tasavalta on saattanut kyseisen delegoidun direktiivin kokonaisuudessaan osaksi kansallista lainsäädäntöä.
Komission mukaan on lisäksi niin, että MiFID II ‑delegoidun direktiivin täytäntöönpano on olennaista MiFID II ‑direktiivillä taattujen sijoittajien oikeuksien täysimääräiseksi toteuttamiseksi. Kyseisen delegoidun direktiivin täytäntöönpanon laiminlyönnillä on kielteisiä seurauksia näille sijoittajille, jotka eivät tällöin kuulu sen MiFID II ‑direktiivillä käyttöönotetun suojajärjestelmän piiriin, joka on kattavampi kuin MiFID I ‑direktiiviin perustuva suojajärjestelmä. Mainitun delegoidun direktiivin täytäntöönpanon laiminlyönti jossakin jäsenvaltiossa vaikuttaa myös Euroopan rahoitusmarkkinoihin, sijoittajiin ja kaikkiin kansalaisiin kyseisten rahoitusmarkkinoiden toimijoina. Sen mielestä on siis hylättävä Slovenian tasavallan argumentit, joilla pyritään osoittamaan, ettei nyt käsiteltävässä asiassa sillä, ettei samaa delegoitua direktiiviä ole saatettu täysimääräisesti osaksi Slovenian lainsäädäntöä, ole ollut kielteisiä seurauksia rahoitusmarkkinoille.
Slovenian tasavalta myöntää MiFID II ‑delegoidun direktiivin tarkoituksen, tavoitteiden ja rakenteen merkityksen mutta väittää, että perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä eli 26.3.2018 MiFID I ‑direktiivi sekä osa MiFID II ‑delegoidusta direktiivistä oli saatettu kokonaisuudessaan osaksi Slovenian lainsäädäntöä ja niitä sovellettiin siinä täysimääräisesti.
Slovenian tasavalta nojautuu tältä osin 27.11.2018 päivättyyn vastaavuustaulukkoon ja lausumiin, jotka koskevat kyseisen delegoidun direktiivin saattamista osaksi Slovenian oikeusjärjestystä. Se mainitsee tältä osin toimenpiteinä, joilla varmistetaan mainitun delegoidun direktiivin 2–6 ja 11 artiklan täytäntöönpano kokonaan tai osittain, ZTFI:n, ATVP-määräyksen ja ATVP-määräystä muuttavan määräyksen. Näistä toimenpiteistä on ilmoitettu komissiolle 3.12.2018 ja ne on merkitty rekisteriin seuraavana päivänä.
Slovenian tasavalta katsoo, että se on täyttänyt kokonaisuudessaan MiFID II ‑delegoidun direktiivin 14 artiklassa säädetyn täytäntöönpano- ja ilmoittamisvelvollisuutensa, kun se on antanut 20.11.2018 lainsäädäntöpaketin, johon ZTFI-1 kuuluu ja jolla on tarkoitus panna tehokkaasti ja kokonaisuudessaan täytäntöön rahoitusmarkkinoita ja rahoitusvälineitä koskeva unionin lainsäädäntökehys eli MiFID II ‑direktiivi ja kyseinen delegoitu direktiivi, ja ilmoittanut kyseisistä toimenpiteistä komissiolle.
Kyseinen jäsenvaltio toteaa vielä, ettei sillä, ettei MiFID II ‑delegoitua direktiiviä ole saatettu asetetussa määräajassa täysimääräisesti osaksi Slovenian oikeutta, ole ollut – toisin kuin komissio väittää – kielteisiä vaikutuksia eri sijoittajiin, kansalaisiin ja rahoitusmarkkinoiden toimijoihin.
Slovenian tasavalta myöntää vastauksessaan, että ZTFI-1:n 557 §:n 5 momentissa on todellakin kirjoitusvirhe ja että siinä olevan viittauksen saman pykälän 1 momenttiin on tulkittava koskevan ZTFI-1:n 556 §:n 1 momenttia. Se täsmentää, että kyseinen virhe on korjattu 22.3.2019 julkaistulla (Uradni list RS nro 17/2019) ZTFI-1:n oikaisulla.
Edellä esitetyn perusteella Slovenian tasavalta vaatii unionin tuomioistuinta hylkäämän nyt esillä olevan kanteen.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan arvioitaessa sitä, onko jäsenvaltio jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan, on otettava huomioon jäsenvaltion tilanne sellaisena kuin se oli perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä, eikä unionin tuomioistuin voi ottaa huomioon tämän jälkeen tapahtuneita muutoksia (tuomio 8.7.2019, komissio v. Belgia (SEUT 260 artiklan 3 kohta – Nopeat verkot),
C-543/17
,
EU:C:2019:573
,
kohta; tuomio 16.7.2020, komissio v. Romania (Rahanpesun torjunta),
C-549/18
,
EU:C:2020:563
,
kohta ja tuomio 16.7.2020, komissio v. Irlanti (Rahanpesun torjunta),
C-550/18
,
EU:C:2020:564
,
kohta).
Unionin tuomioistuin on lisäksi toistuvasti todennut, että jos direktiivissä säädetään nimenomaisesti, että jäsenvaltioiden on varmistettava, että kyseisen direktiivin täytäntöönpanosäännöksissä viitataan tähän direktiiviin tai että niihin liitetään tällainen viittaus, kun ne julkaistaan virallisesti, jäsenvaltioiden on joka tapauksessa toteutettava erillinen täytäntöönpanotoimi, jossa on tällainen viittaus (ks. vastaavasti tuomio 27.11.1997, komissio v. Saksa,
C-137/96
,
EU:C:1997:566
,
kohta; tuomio 16.7.2020, komissio v. Romania (Rahanpesun torjunta),
C-549/18
,
EU:C:2020:563
,
kohta ja tuomio 16.7.2020, komissio v. Irlanti (Rahanpesun torjunta),
C-550/18
,
EU:C:2020:564
,
kohta).
Nyt käsiteltävässä asiassa komissio toimitti perustellun lausunnon Slovenian tasavallalle 26.2.2018, joten tälle asetettu kahden kuukauden määräaika velvoitteidensa noudattamiseksi päättyi 26.3.2018. Sitä, onko jäsenyysvelvoitteita jätetty väitetyllä tavalla noudattamatta, on siis arvioitava kyseisenä päivänä voimassa olleen Slovenian tasavallan lainsäädännön perusteella (tuomio 16.7.2020, komissio v. Romania (Rahanpesun torjunta),
C-549/18
,
EU:C:2020:563
,
kohta ja tuomio 16.7.2020, komissio v. Irlanti (Rahanpesun torjunta),
C-550/18
,
EU:C:2020:564
,
kohta).
Tältä osin yhtäältä on kiistatonta, että niistä kansallisista toimenpiteistä, joilla Slovenian tasavalta väittää MiFID II ‑delegoidun direktiivin saatetun osittain osaksi kansallista lainsäädäntöä, on ilmoitettu kyseisen delegoidun direktiivin täytäntöönpanotoimenpiteinä 3.12.2018 eli perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymisajankohdan jälkeen.
Slovenian tasavallan toimittamista asiakirjoista ilmenee toisaalta joka tapauksessa nyt vireillä olevassa menettelyssä, että toimenpiteet, joilla MiFID II ‑delegoitu direktiivi on pantu väitetyllä tavalla osittain täytäntöön perustellussa lausunnossa vahvistetun määräajan päättyessä eli ZTFI, ATVP-määräys ja ATVP määräystä muuttava määräys, eivät sisällä siitä poiketen, mitä kyseisen delegoidun direktiivin 14 artiklassa säädetään, mitään viittausta tähän direktiiviin.
Tästä seuraa, etteivät kyseiset toimenpiteet täytä edellytyksiä, joiden nojalla niitä voidaan pitää tämän tuomion 25 kohdassa mainitussa oikeuskäytännössä tarkoitettuina erillisinä täytäntöönpanotoimina.
On siis pääteltävä, että perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä eli 26.3.2018 Slovenian tasavalta ei ollut toteuttanut MiFID II ‑delegoidun direktiivin täytäntöönpanon varmistamisen edellyttämiä toimenpiteitä eikä siis ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.
Lopuksi on todettava, ettei ole tarpeen lausua siitä komission argumentaatiosta, joka on esitetty lyhyesti tämän tuomion 14–17 kohdassa ja joka koskee eräitä vuoden 2018 marraskuun lopussa toteutettuja kansallisia toimenpiteitä, joista on ilmoitettu komissiolle 6.12.2018. Koska kyseiset kansalliset toimenpiteet on toteutettu 26.3.2018 jälkeen, on näet riittävää todeta, etteivät ne kuulu nyt vireillä olevan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn piiriin.
Näin ollen on todettava, että Slovenian tasavalta ei ole noudattanut MiFID II ‑delegoidun direktiivin 14 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ollut perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä eikä siten ilmoittanut näistä säännöksistä komissiolle.
Oikeudenkäyntikulut
Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska komissio on vaatinut, että Slovenian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, ja koska Slovenian tasavalta on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (kolmas jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

1)
Slovenian tasavalta ei ole noudattanut Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/65/EU täydentämisestä asiakkaiden rahoitusvälineiden ja varojen suojaamisen, tuotevalvontavelvoitteiden sekä välityspalkkioiden, provisioiden tai muiden rahallisten tai ei-rahallisten etujen tarjoamiseen tai vastaanottamiseen sovellettavien sääntöjen osalta 7.4.2016 annetun komission delegoidun direktiivin (EU) 2017/593 14 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ollut perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä antanut delegoidun direktiivin 2017/593 noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä eikä siis ilmoittanut näistä säännöksistä Euroopan komissiolle.

2)
Slovenian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: sloveeni.