CELEX: 62016TJ0824
Ochranná známka Európskej únie
Námietkové konanie
Medzinárodný zápis, v ktorom je vyznačená Európska únia
Obrazová ochranná známka K
Skoršia obrazová ochranná známka Beneluxu K
Relatívny dôvod zamietnutia
Pravdepodobnosť zámeny
Článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (ES) č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia (EÚ) 2017/1001]

Okolnosti predchádzajúce sporu
Dňa 27. februára 2012 žalobkyňa, Kiosked Oy Ab, získala na medzinárodnom úrade Svetovej organizácie duševného vlastníctva (WIPO) medzinárodný zápis č. 1112969, v ktorom je vyznačená Európska únia.
Medzinárodný zápis č. 1112969, v ktorom je vyznačená Európska únia, bol získaný pre toto obrazové označenie:
Výrobky a služby, pre ktoré bol získaný zápis, patria do tried 9, 35 a 42 v zmysle Niceskej dohody o medzinárodnom triedení výrobkov a služieb pre zápis známok z 15. júna 1957 v revidovanom a doplnenom znení a zodpovedajú podľa jednotlivých tried nasledujúcemu opisu:
–
trieda 9: „Vedecké, námorné, geodetické, fotografické, kinematografické, optické, signalizačné, kontrolné, záchranné a vyučovacie prístroje a nástroje a prístroje a nástroje na meranie a váženie; prístroje a nástroje na vedenie, distribúciu, transformáciu, akumuláciu, reguláciu alebo ovládanie elektrického prúdu; prístroje na nahrávanie, prenos alebo reprodukciu zvuku alebo obrazu; magnetické nosiče údajov, gramofónové platne; kompaktné disky, disky DVD a ostatné nosiče digitálnych záznamov; mechanizmy mincových prístrojov; registračné pokladnice, počítacie stroje, zariadenia na spracovanie údajov, počítače; počítačové programy; hasiace prístroje“,
–
trieda 35: „Reklama; obchodný manažment, obchodná administratíva; kancelárske práce“,
–
trieda 42: „Vedecké a technologické služby a s nimi súvisiaci výskum a projektovanie; priemyselné analýzy a priemyselný výskum; navrhovanie a vývoj počítačového hardvéru a softvéru“.
Medzinárodný zápis č. 1112969, v ktorom je vyznačená Európska únia, bol oznámený Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) 3. mája 2012 na základe nariadenia Rady (ES) č. 207/2009 z 26. februára 2009 o ochrannej známke Európskej únie (
Ú. v. ES L 78, 2009, s. 1
) v znení zmien a doplnení [nahradené nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2017/1001 zo 14. júna 2017 o ochrannej známke Európskej únie (
Ú. v. EÚ L 154, 2017, s. 1
)]. Tento zápis bol uverejnený vo
Vestníku ochranných známok Spoločenstva
č. 2012/085 zo 7. mája 2012. Vedľajší účastník konania, De Vlaamse Radio‑ en Televisieomroeporganisatie (VRT), podal 7. februára 2013 podľa článku 41 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 46 nariadenia 2017/1001) námietku proti zápisu prihlasovanej ochrannej známky pre všetky výrobky a služby, ktorých sa týka ochranná známka.
Námietka sa zakladala na štyroch skorších ochranných známkach vrátane obrazovej ochrannej známky zapísanej 10. augusta 2010 na Office Benelux de la propriété intellectuelle (OBPI) (Úrad pre ochranné známky Beneluxu) pod číslom 882400, ktorá je vyobrazená nižšie:
Skoršia ochranná známka Beneluxu č. 882400 bola zapísaná pre výrobky a služby patriace do tried 9, 14, 16, 18, 24, 25, 28, 35, 38 a 41 až 43 a najmä pre nasledujúce výrobky a služby:
–
trieda 9: „Fotografické, kinematografické, optické a signalizačné zariadenia a nástroje; zariadenia na nahrávanie, prenos alebo reprodukovanie zvuku alebo obrazov; magnetické nosiče dát; disky na zaznamenávanie zvuku a obrazu; CD, CD‑I, CD‑ROM a DVD disky; magnetické alebo kódované členské karty; obrazové, zvukové a počítačové zariadenia; prístroje na videohry určené na to, aby sa používali iba s televíznymi prijímačmi“,
–
trieda 35: „Reklama; obchodný manažment, obchodná administratíva; kancelárske práce“,
–
trieda 41: „Výchova, vyučovanie, školenie a kurzy“,
–
trieda 42: „Počítačové programovanie; tvorba a vývoj webových stránok nezahŕňajúcich obrazy v pohybe; tvorba a vývoj softvérov pre multimediálne aplikácie“.
Ďalšie tri skoršie ochranné známky, ktoré boli základom pre námietku, sú tieto:
–
obrazová ochranná známka zapísaná 10. augusta 2010 na OBPI pod číslom 882402 pre výrobky a služby patriace do tried 9, 14, 16, 18, 24, 25, 28, 35, 38 a 41 až 43 a vyobrazená nižšie:
–
obrazová ochranná známka zapísaná 7. júna 2006 na OBPI pod číslom 796522 pre výrobky a služby patriace do tried 9, 14, 16, 18, 24, 25, 28, 35, 38 a 41 až 43 a vyobrazená nižšie:
–
obrazová ochranná známka zapísaná 7. júna 2006 na OBPI pod číslom 796523 pre výrobky a služby patriace do tried 9, 14, 16, 18, 24, 25, 28, 35, 38 a 41 až 43 a vyobrazená nižšie:
Na podporu námietky bol uvedený dôvod stanovený v článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 [teraz článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia 2017/1001]. Námietka sa týkala všetkých výrobkov a služieb, na ktoré sa vzťahuje prihlasovaná ochranná známka, a zakladala sa na všetkých výrobkoch a službách označených skoršími ochrannými známkami.
Rozhodnutím z 10. decembra 2015 na základe článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 vyhovelo námietkové oddelenie čiastočne námietke, a to najmä pokiaľ ide o tieto služby:
–
trieda 35: „Reklama; obchodný manažment, obchodná administratíva; kancelárske práce“,
–
trieda 42: „Tvorba a vývoj softvérov“.
Dňa 9. februára 2016 podala žalobkyňa proti rozhodnutiu námietkového oddelenia na EUIPO odvolanie na základe článkov 58 až 64 nariadenia č. 207/2009 (teraz články 66 až 71 nariadenia 2017/1001).
Odvolací senát EUIPO rozhodnutím z 19. septembra 2016 (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) zamietol odvolanie, pokiaľ ide o služby uvedené v bode 9 vyššie.
Na jednej strane s prihliadnutím na úroveň nižšiu ako priemer, pokiaľ ide o vizuálnu podobnosť, nemožnosť porovnať ochranné známky z fonetického hľadiska a „neutrálne“ koncepčné porovnanie, a na druhej strane vzhľadom na skutočnosť, že vnútorná rozlišovacia spôsobilosť skoršej ochrannej známky Beneluxu č. 882400 je „bežná“, ba dokonca „nanajvýš priemerná“, odvolací senát v podstate konštatoval, že v zmysle článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 existuje pravdepodobnosť zámeny medzi prihlasovanou ochrannou známkou a skoršou ochrannou známkou Beneluxu č. 882400, pokiaľ ide o služby patriace do tried 35 a 42, ktoré posúdil ako zhodné.
Navyše odvolací senát usúdil, že rovnako existovala pravdepodobnosť zámeny, pokiaľ ide o výrobky patriace do triedy 9, na ktoré sa vzťahujú prihlasovaná ochranná známka a skoršia ochranná známka Beneluxu č. 882400, ktoré možno posúdiť ako zhodné.
Návrhy účastníkov konania
Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:
–
zrušil napadnuté rozhodnutie v rozsahu, v akom odvolací senát zamietol jej odvolanie, pokiaľ ide o služby „reklama; obchodný manažment, obchodná administratíva; kancelárske práce“, patriace do triedy 35, a služby „tvorba a vývoj softvérov“, patriace do triedy 42,
–
povolil zápis prihlasovanej ochrannej známky pre tieto služby,
–
uložil vedľajšiemu účastníkovi konania povinnosť nahradiť trovy, ktoré žalobkyňa vynaložila v rámci námietkového konania, vrátane nákladov na právne zastúpene v súlade s podrobným rozpisom nákladov, ktorý žalobkyňa predloží v lehote stanovenej v článku 85 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 109 nariadenia 2017/1001), a pokiaľ tento rozpis nepredloží, v súlade s príslušnou právnou úpravou,
–
uložil vedľajšiemu účastníkovi konania povinnosť nahradiť trovy vynaložené žalobkyňou v rámci tohto konania v súlade s článkom 85 nariadenia č. 207/2009.
EUIPO navrhuje, aby Všeobecný súd:
–
zamietol žalobu,
–
uložil žalobkyni povinnosť nahradiť trovy konania.
Vedľajší účastník konania navrhuje, aby Všeobecný súd:
–
zamietol žalobu,
–
uložil žalobkyni povinnosť nahradiť všetky trovy, ktoré vedľajší účastník konania vynaložil v rámci námietkového konania, ako aj v rámci tohto konania, vrátane nákladov na právne zastúpenie v súlade s podrobným rozpisom nákladov, ktorý vedľajší účastník konania predloží v lehote stanovenej v článku 85 nariadenia č. 207/2009, a pokiaľ rozpis týchto nákladov nepredloží, v súlade s príslušnou právnou úpravou.
Bod 37 druhý odsek vyjadrenia vedľajšieho účastníka konania k žalobe znie:
„Z týchto dôvodov by mala byť žaloba zamietnutá a treba v celom rozsahu vyhovieť námietke, ktorú podal vedľajší účastník konania. Okrem toho treba žalobkyni uložiť povinnosť nahradiť trovy konania, ktoré vedľajší účastník konania vynaložil v rámci tohto konania, v súlade s článkom 85 nariadenia č. 207/2009.“
Právny stav
O návrhoch vedľajšieho účastníka konania
Vedľajší účastník konania navrhuje zamietnuť žalobu a uložiť žalobkyni povinnosť nahradiť určité trovy konania.
Na úvod však nie je jednoznačné, či časť vety „treba v celom rozsahu vyhovieť námietke, ktorú podal vedľajší účastník konania“, ktorá je uvedená v bode 17 vyššie, treba považovať za návrh. Za predpokladu, že by sa uvedená časť vety mala považovať za návrh, bol by tento návrh v každom prípade neprípustný.
Uvedená časť vety totiž predstavuje návrh, ktorým vedľajší účastník konania žiada Všeobecný súd, aby vyhovel jeho námietke tak, ako bola pôvodne vznesená pred námietkovým oddelením, alebo aby aspoň potvrdil rozhodnutie námietkového oddelenia. Ako však vyplýva z judikatúry, takýto návrh v rozsahu, v akom smeruje k zrušeniu napadnutého rozhodnutia v časti, ktorá nie je uvedená v žalobe, treba považovať za vzájomnú žalobu [pozri v tomto zmysle rozsudok zo 6. októbra 2017, NRJ Group/EUIPO – Sky International (SKY ENERGY),
T‑184/16
, neuverejnený,
EU:T:2017:703
, bod
].
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že z článku 182 ods. 1 a 2 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu vyplýva, že vzájomnú žalobu treba podať v rovnakej lehote, ako je stanovená na predloženie vyjadrenia k žalobe, a že ju treba predložiť prostredníctvom samostatného podania, oddeleného od vyjadrenia k žalobe. Za predpokladu, že by uvedená časť vety predstavovala žalobný návrh, tento návrh nebol predložený prostredníctvom samostatného podania, a preto nezodpovedá požiadavkám stanoveným v článku 182 ods. 1 a 2 rokovacieho poriadku. V dôsledku toho treba takýto žalobný návrh zamietnuť ako neprípustný (pozri v tomto zmysle rozsudok zo 6. októbra 2017, SKY ENERGY,
T‑184/16
, neuverejnený,
EU:T:2017:703
, bod
).
O predmete sporu
Z dôvodu rôznych výrokov rozhodnutí na jednej strane námietkového oddelenia a na druhej strane odvolacieho senátu a vzhľadom na to, že vedľajší účastník konania odkazuje vo svojom vyjadrení k žalobe na všetky výrobky a služby, ktoré sú základom námietky, zatiaľ čo žalobkyňa vo svojich žalobných návrhoch uvádza iba časť služieb, na ktoré sa vzťahuje prihlasovaná ochranná známka, treba na úvod spresniť, ktoré výrobky a služby sú predmetom tohto sporu.
Ako vyplýva z prvého žalobného návrhu žalobkyne a zo spresnení, ktoré poskytla v žalobe, žalobkyňa navrhuje zrušiť napadnuté rozhodnutie iba vo vzťahu k týmto službám:
–
trieda 35: „Reklama; obchodný manažment, obchodná administratíva; kancelárske práce“,
–
trieda 42: „Tvorba a vývoj softvérov“.
Vzhľadom na obmedzenie, ktoré žalobkyňa vykonala vo svojich žalobných návrhoch, možno jediný žalobný dôvod preskúmať iba z hľadiska služieb uvedených v bode 23 vyššie.
Naproti tomu z dôvodu neprípustnosti prípadnej vzájomnej žaloby vedľajšieho účastníka konania (pozri body 18 až 21 vyššie), tvrdenia vedľajšieho účastníka konania týkajúce sa iných výrobkov a služieb, než sú uvedené v bode 23 vyššie, ktoré nie sú predmetom žaloby v prejednávanej veci, nemôžu byť preskúmané.
O jedinom žalobnom dôvode žalobkyne založenom na porušení článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009
Žalobkyňa v podstate tvrdí, že odvolací senát porušil článok 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 v rozsahu, v akom nesprávne dospel k záveru o existencii pravdepodobnosti zámeny medzi prihlasovanou ochrannou známkou a skoršou ochrannou známkou Beneluxu č. 882400, pokiaľ ide o dotknuté služby. Konkrétne spochybňuje posúdenia odvolacieho senátu týkajúce sa zloženia a úrovne pozornosti príslušnej skupiny verejnosti, stupňa vizuálnej podobnosti ochranných známok a vnútornej rozlišovacej spôsobilosti skoršej ochrannej známky Beneluxu č. 882400. Pokiaľ ide o dotknuté služby, tak podľa názoru žalobkyne v podstate neexistuje pravdepodobnosť zámeny medzi kolidujúcimi ochrannými známkami.
Vedľajší účastník konania v podstate tvrdí, že odvolací senát mal dospieť k záveru o existencii pravdepodobnosti zámeny medzi kolidujúcimi označeniami vo vzťahu ku všetkým službám, ktorých sa týka prihlasovaná ochranná známka. Dotknuté služby boli totiž určené širokej verejnosti s priemernou úrovňou pozornosti, pričom kolidujúce ochranné známky boli zhodné alebo prinajmenšom vykazovali vysoký stupeň podobnosti. Navyše rozlišovacia spôsobilosť skoršej ochrannej známky Beneluxu č. 882400 bola priemerná.
EUIPO sa v podstate domnieva, že odvolací senát správne dospel k záveru o existencii pravdepodobnosti zámeny.
V prvom rade treba uviesť, že podľa článku 151 ods. 1 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 189 ods. 1 nariadenia 2017/1001) má od dátumu zápisu podľa článku 3 ods. 4 protokolu k Madridskej dohode o medzinárodnom zápise ochranných známok prijatého v Madride 27. júna 1989 (
Ú. v. EÚ L 296, 2003, s. 22
; Mim. vyd. 17/001, s. 317) medzinárodný zápis, v ktorom je vyznačená Európska únia, ten istý účinok ako prihláška ochrannej známky Európskej únie. Článok 156 ods. 1 nariadenia č. 207/2009 (teraz článok 196 ods. 1 nariadenia 2017/1001) stanovuje, že medzinárodný zápis, v ktorom je vyznačená Európska únia, podlieha námietkam rovnako ako zverejnené prihlášky ochranných známok Európskej únie.
V zmysle článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 na základe námietky majiteľa skoršej ochrannej známky nebude ochranná známka, o ktorej zápis sa žiada, zapísaná, ak pre jej zhodnosť alebo podobnosť so skoršou ochrannou známkou a zhodnosť alebo podobnosť tovarov alebo služieb, na ktoré sa vzťahujú tieto ochranné známky, existuje pravdepodobnosť zámeny zo strany verejnosti na území, na ktorom je skoršia ochranná známka chránená. Pravdepodobnosť zámeny zahŕňa pravdepodobnosť asociácie so skoršou ochrannou známkou.
Podľa ustálenej judikatúry pravdepodobnosť zámeny predstavuje pravdepodobnosť, keď sa verejnosť môže domnievať, že predmetné tovary alebo služby pochádzajú od toho istého podniku alebo prípadne od podnikov, ktoré sú ekonomicky prepojené. Podľa tejto judikatúry sa má pravdepodobnosť zámeny posudzovať celkovo podľa toho, ako vníma príslušná skupina verejnosti označenia a predmetné tovary alebo služby, a s prihliadnutím na všetky relevantné okolnosti prejednávanej veci, najmä vzájomnú závislosť medzi podobnosťou označení a podobnosťou označených tovarov alebo služieb [pozri rozsudok z 9. júla 2003, Laboratorios RTB/ÚHVT – Giorgio Beverly Hills (GIORGIO BEVERLY HILLS),
T‑162/01
,
EU:T:2003:199
, body
až
a citovanú judikatúru].
Na účely uplatnenia článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009 pravdepodobnosť zámeny predpokladá súčasne zhodnosť alebo podobnosť kolidujúcich ochranných známok a zhodnosť alebo podobnosť tovarov alebo služieb, ktoré označujú. V tomto prípade ide o kumulatívne podmienky [pozri rozsudok z 22. januára 2009, Commercy/ÚHVT – easyGroup IP Licensing (easyHotel),
T‑316/07
,
EU:T:2009:14
, bod
a citovanú judikatúru].
O príslušnej skupine verejnosti a úrovni jej pozornosti
Podľa judikatúry je v rámci celkového posúdenia pravdepodobnosti zámeny potrebné zobrať do úvahy riadne informovaného a primerane pozorného a obozretného priemerného spotrebiteľa kategórie predmetných výrobkov. Treba takisto zohľadniť skutočnosť, že úroveň pozornosti priemerného spotrebiteľa sa môže meniť v závislosti od kategórie predmetných tovarov alebo služieb [pozri rozsudok z 13. februára 2007, Mundipharma/ÚHVT – Altana Pharma (RESPICUR),
T‑256/04
,
EU:T:2007:46
, bod
a citovanú judikatúru].
Z bodu 15 napadnutého rozhodnutia možno v podstate vyvodiť, že podľa odvolacieho senátu vzhľadom na skutočnosť, že skoršia ochranná známka Beneluxu č. 882400 je ochrannou známkou, ktorú zapísal OBPI v Beneluxe, príslušným územím na účely posúdenia pravdepodobnosti zámeny v prejednávanej veci je územie Belgicka, Luxemburska a Holandska. Keďže toto posúdenie neobsahuje pochybenie, treba ho potvrdiť.
Pokiaľ ide o príslušnú skupinu verejnosti, odvolací senát v bode 44 napadnutého rozhodnutia usúdil, že „časť kolidujúcich tovarov a služieb bola určená širokej verejnosti a časť odbornej verejnosti“.
Žalobkyňa tvrdí, že dotknuté služby sú určené odborníkom. Takým je najmä prípad reklamných služieb, keďže tieto služby sú určené na propagáciu určitého výrobku alebo určitej inej služby. Nijaký spotrebiteľ nemá potrebu využívať reklamné služby.
Ako už bolo uvedené v bode 27 vyššie, vedľajší účastník konania sa domnieva, že dotknuté služby sú určené pre širokú verejnosť.
Podľa judikatúry príslušnú skupinu verejnosti tvoria osoby spôsobilé využívať tak služby, na ktoré sa vzťahuje skoršia ochranná známka, ako aj služby, na ktoré sa vzťahuje prihlasovaná ochranná známka [pozri v tomto zmysle rozsudky z 1. júla 2008, Apple Computer/ÚHVT – TKS‑Teknosoft (QUARTZ),
T‑328/05
, neuverejnený,
EU:T:2008:238
, bod
, a z 30. septembra 2010, PVS/ÚHVT – MeDiTA Medizinische Kurierdienst (medidata),
T‑270/09
, neuverejnený,
EU:T:2010:419
, bod
].
V tejto súvislosti treba uviesť, že dotknuté služby využíva veľké množstvo odborníkov a nie široká verejnosti, čo navyše EUIPO uznáva vo svojom vyjadrení k žalobe. Takým je najmä prípad „reklamných“ služieb patriacich do triedy 35, ktoré spomenula žalobkyňa (pozri bod 36 vyššie).
V bode 44 napadnutého rozhodnutia odvolací senát tiež uviedol, že úroveň pozornosti príslušnej skupiny verejnosti sa pohybovala od priemernej po vysokú.
Podľa žalobkyne v prejednávanej veci je pre príslušnú skupinu verejnosti, zloženú z odborníkov, príznačná vysoká úroveň pozornosti.
Podľa názoru vedľajšieho účastníka konania treba uplatniť priemernú úroveň pozornosti.
V prejednávanej veci vzhľadom na skutočnosť, že – ako sa uvádza v bode 39 vyššie – príslušnú skupinu verejnosti tvoria, pokiaľ ide o dotknuté služby, odborníci, treba v tejto súvislosti zohľadniť vysokú úroveň pozornosti.
O porovnaní služieb
Odvolací senát v bode 39 napadnutého rozhodnutia prebral konštatovanie námietkového oddelenia, podľa ktorého boli služby, uvedené v bode 23 vyššie, zhodné s niektorými službami, na ktoré sa vzťahujú skoršie ochranné známky.
Podľa žalobkyne sa prihlasovaná ochranná známka a skoršia ochranná známka Beneluxu č. 882400 v podstate vzťahujú na výrobky a služby, ktoré sú v určitej miere podobné, avšak uvedená skoršia ochranná známka sa nevzťahuje na všetky výrobky alebo služby označené prihlasovanou ochrannou známkou. „Dotknuté služby“ by sa tak mali „považovať za podobné“.
Vedľajší účastník konania zastáva názor, že väčšina služieb, na ktoré sa vzťahujú skoršie ochranné známky, je zhodná alebo prinajmenšom vykazuje vysokú podobnosť so službami, ktorých sa týka prihlasovaná ochranná známka.
V tejto súvislosti treba konštatovať, že služby patriace do triedy 35, na ktoré sa odvolala žalobkyňa na podporu žalobného dôvodu, sa nachádzajú tak na zozname služieb, ktorých sa týka prihlasovaná ochranná známka, ako aj na zozname služieb, na ktoré sa vzťahuje skoršia ochranná známka Beneluxu č. 882400. Ich opis má pritom rovnaké znenie.
Pokiaľ ide o služby patriace do triedy 42, treba spresniť, že služby týkajúce sa „tvorby a vývoja softvérov“, na ktoré sa vzťahuje prihlasovaná ochranná známka, sú začlenené do širšej kategórie služieb týkajúcich sa „počítačového programovania“, na ktoré sa vzťahuje skoršia ochranná známka Beneluxu č. 882400. Je preto potrebné dospieť k záveru o existencii zhodnosti medzi týmito službami patriacimi do triedy 42.
Za týchto podmienok treba potvrdiť posúdenie odvolacieho senátu, ktorý dospel k záveru o zhodnosti medzi službami, na ktoré sa vzťahuje prihlasovaná ochranná známka, a službami, na ktoré sa vzťahuje skoršia ochranná známka Beneluxu č. 882400 (pozri bod 44 vyššie).
O porovnaní označení
Celkové posúdenie pravdepodobnosti zámeny z hľadiska vizuálnej, fonetickej alebo koncepčnej podobnosti kolidujúcich označení sa má zakladať na celkovom dojme, ktorý tieto označenia vytvárajú, pri zohľadnení najmä ich rozlišovacích a dominantných prvkov. Rozhodujúcu úlohu pri celkovom posúdení tejto pravdepodobnosti zohráva to, ako ochranné známky vníma priemerný spotrebiteľ daných tovarov alebo služieb. Z tohto hľadiska priemerný spotrebiteľ zvyčajne vníma ochrannú známku ako celok a neskúma jej jednotlivé detaily (pozri rozsudok z 12. júna 2007, ÚHVT/Shaker,
C‑334/05 P
,
EU:C:2007:333
, bod
a citovanú judikatúru).
–
O vizuálnej podobnosti
Odvolací senát porovnal prihlasovanú ochrannú známku so skoršou ochrannou známkou Beneluxu č. 882400 z vizuálneho hľadiska.
V tejto súvislosti sa odvolací senát v bode 20 napadnutého rozhodnutia domnieval, že kolidujúce označenia, ktoré sú obe „čisto obrazovými“ ochrannými známkami (pozri body 18, 19 a 21 napadnutého rozhodnutia), majú nižšiu úroveň podobnosti než priemer. Konkrétne tieto označenia mali spoločný biely obrazový prvok na čiernom podklade a obe sa skladali z vertikálnej časti rôzneho tvaru, ktorá na pravej strane obsahovala prvok rôzneho tvaru, pričom tento prvok bol v prípade prihlasovanej ochrannej známky napojený na vertikálnu časť a v prípade skoršej ochrannej známky Beneluxu č. 882400 bol oddelený.
Odvolací senát v bode 23 napadnutého rozhodnutia subsidiárne usúdil, že príslušná skupina verejnosti mohla po dôkladnom preskúmaní a s trochou predstavivosti v oboch ochranných známkach rozpoznať tvar, ktorý sa môže podobať na veľké písmeno „K“.
Pokiaľ ide o žalobkyňu, tá tvrdí, že medzi prihlasovanou ochrannou známkou a skoršou ochrannou známkou Beneluxu č. 882400 neexistuje nijaká vizuálna podobnosť, avšak uznáva, že grafické vyobrazenie týchto označení odkazuje na veľké písmeno „K“.
Vedľajší účastník konania, ktorý vychádza z predpokladu, podľa ktorého sa dotknuté označenia skladajú z veľkého písmena „K“ vyobrazeného v čiernej a bielej farbe, tvrdí, že z vizuálneho hľadiska treba prihlasovanú ochrannú známku a skoršiu ochrannú známku Beneluxu č. 882400 považovať za zhodné. V každom prípade sa domnieva, že ak by sa rozdiely medzi týmito ochrannými známkami nemohli považovať za obyčajné „bezvýznamné“ rozdiely, mal by byť prinajmenšom prijatý záver, že tieto ochranné známky sú vysoko podobné.
Na účely odpovede na tieto tvrdenia treba pripomenúť, že podľa judikatúry sú dve ochranné známky podobné vtedy, ak medzi nimi existuje z pohľadu príslušnej skupiny verejnosti aspoň čiastočná zhoda z jedného alebo viacerých relevantných hľadísk [rozsudok z 11. mája 2010, Wessang/ÚHVT – Greinwald (star foods),
T‑492/08
, neuverejnený,
EU:T:2010:186
, bod
].
V protiklade s pojmom podobnosť pojem zhodnosť v zásade znamená, že dva porovnávané prvky sú vo všetkých bodoch rovnaké. Keďže však na jednej strane treba vnímanie zhodnosti posudzovať s ohľadom na riadne informovaného a primerane pozorného a obozretného priemerného spotrebiteľa a na druhej strane nie je vnímanie zhodnosti výsledkom priameho porovnania všetkých vlastností porovnávaných prvkov, prítomnosť nepatrných rozdielov, ktoré si priemerný spotrebiteľ nemusí všimnúť, nevylučuje existenciu zhodnosti medzi označeniami, ktoré majú byť porovnávané. Podľa judikatúry tak je označenie zhodné s ochrannou známkou, keď bez zmien či doplnení preberá všetky prvky tvoriace túto ochrannú známku alebo keď posudzované ako celok obsahuje také nepatrné rozdiely, že by si ich priemerný spotrebiteľ nemusel všimnúť (pozri analogicky a v tomto zmysle rozsudok z 20. marca 2003, LTJ Diffusion,
C‑291/00
,
EU:C:2003:169
, body
až
).
V prejednávanej veci sa prihlasovaná ochranná známka skladá z prvku, ktorý možno vnímať ako hrubým písmom napísané veľké biele písmeno „K“, ktorého konce sú čiastočne zaokrúhlené. Toto písmeno je umiestnené v strede väčšieho čierneho obdĺžnikového obrazového prvku, ktorého oba horné rohy a dolný roh sú takisto zaokrúhlené. Skoršia ochranná známka Beneluxu č. 882400 môže byť vnímaná ako veľké biele písmeno „K“, ktorého všetky línie, t. j. vertikálna línia a zbiehajúce sa diagonálne línie umiestnené napravo od vertikálnej línie, sú zaokrúhlené. Toto písmeno je umiestnené na čiernom podklade, ktorý lemuje jeho kontúry bez toho, aby však vytváral geometrický tvar, ktorý by bolo možné presne opísať.
Je nepochybné, že obe kolidujúce označenia, keďže ich možno vnímať ako veľké písmeno „K“, obsahujú zhodný prvok. Navyše tieto označenia majú rovnakú farbu, čiernu a bielu. Grafické vyobrazenie veľkého písmena „K“ v oboch ochranných známkach však nie je rovnaké. V prihlasovanej ochrannej známke sú totiž vertikálna línia a dve diagonálne línie rozchádzajúce sa smerom doprava, ktoré tvoria veľké písmeno „K“, úzko spojené. V skoršej ochrannej známke Beneluxu č. 882400 je vertikálna línia tvoriaca ľavú časť veľkého písmena „K“ mierne oddelená od diagonálnych línií nachádzajúcich sa na pravej strane tohto písmena. Zaokrúhlený tvar línií, ktoré tvoria veľké písmeno „K“, je v oboch ochranných známkach rozdielny. Konce veľkého písmena „K“, ako sú vyobrazené v prihlasovanej ochrannej známke, sú čiastočne zaokrúhlené, zatiaľ čo konce veľkého písmena „K“ v skoršej ochrannej známke Beneluxu č. 882400 sú úplne zaokrúhlené. Ako už vyplýva z úvah uvedených v bode 58 vyššie, tvar čierneho podkladu v oboch ochranných známkach je tiež rozdielny. Podklad prihlasovanej ochrannej známky sa totiž podobá na bublinu, v strede ktorej je umiestnené veľké písmeno „K“, zatiaľ čo podklad skoršej ochrannej známky Beneluxu č. 882400 nemá presný geometrický tvar.
Tieto rozdiely nie sú bezvýznamné v takej miere, že by si ich odborníci, ktorí majú vysokú úroveň pozornosti, nevšimli.
Za týchto okolností vzhľadom na celkový dojem, ktorý vytvárajú prihlasovaná ochranná známka a skoršia ochranná známka Beneluxu č. 882400, nemožno dospieť k záveru o existencii zhodnosti medzi týmito dvoma ochrannými známkami.
Vzhľadom na uvedené netreba prijať ani záver – na rozdiel od toho, čo odvolací senát tvrdil v bodoch 20 a 23 napadnutého rozhodnutia – že úroveň vizuálnej podobnosti je nižšia než priemerná. V skutočnosti treba úroveň vizuálnej podobnosti považovať prinajmenšom za priemernú.
–
O fonetickej podobnosti
V bode 21 napadnutého rozhodnutia odvolací senát uviedol, že bolo nemožné pristúpiť k fonetickému porovnaniu prihlasovanej ochrannej známky a skoršej ochrannej známky Beneluxu č. 882400. V tejto súvislosti odvolací senát vychádzal z predpokladu, podľa ktorého sú tieto ochranné známky čisto obrazovými ochrannými známkami. Žalobkyňa v tejto súvislosti tvrdí, že obe tieto ochranné známky možno vysloviť ako písmeno „k“. Podľa vedľajšieho účastníka konania sú z fonetického hľadiska tieto ochranné známky zhodné.
V prejednávanej veci treba uviesť, že keďže príslušná skupina verejnosti môže v prihlasovanej ochrannej známke, ako aj v skoršej ochrannej známke Beneluxu č. 882400 rozlišovať písmeno „k“, tieto dve ochranné známky možno vysloviť rovnako. V dôsledku toho treba prijať záver, že na rozdiel od toho, čo v tomto ohľade uviedol odvolací senát, sú kolidujúce ochranné známky z fonetického hľadiska zhodné.
–
O koncepčnej podobnosti
Odvolací senát v bode 22 napadnutého rozhodnutia dospel k záveru, že ani prihlasovaná ochranná známka ani skoršia ochranná známka Beneluxu č. 882400 nevyjadrovali koncept. V dôsledku toho bolo koncepčné porovnanie týchto dvoch ochranných známok „neutrálne“. Podľa žalobkyne tieto ochranné známky nemajú koncepčný význam. Vedľajší účastník konania tvrdí, že odkaz na písmeno „k“ spôsobuje, že tieto označenia sú z koncepčného hľadiska zhodné.
Pokiaľ ide o koncepčné porovnanie dvoch ochranných známok, ktoré tvorí jediné a to isté písmeno, treba konštatovať, že grafické vyobrazenie určitého písmena môže na strane príslušnej skupiny verejnosti pripomínať dobre rozlíšiteľný prvok, a to osobitnú hlásku. V tomto zmysle písmeno odkazuje na koncept.
Z toho vyplýva, že medzi označeniami môže existovať koncepčná zhoda, pokiaľ tieto označenia odkazujú na rovnaké písmeno abecedy [pozri v tomto zmysle rozsudky z 10. mája 2011, Emram/ÚHVT – Guccio Gucci (G),
T‑187/10
, neuverejnený,
EU:T:2011:202
, body
a
; a z 10. novembra 2011, Esprit International/ÚHVT – Marc O’Polo International (Vyobrazenie písmena na vrecku),
T‑22/10
, neuverejnený,
EU:T:2011:651
, bod
, a z 8. mája 2012, Mizuno/ÚHVT – Golfino (G),
T‑101/11
, neuverejnený,
EU:T:2012:223
, bod
].
V prejednávanej veci, keďže sa písmeno „k“ nachádza tak v prihlasovanej ochrannej známke, ako aj v skoršej ochrannej známke Beneluxu č. 882400, treba dospieť k záveru o koncepčnej zhodnosti medzi označeniami.
O celkovom posúdení pravdepodobnosti zámeny
Treba pripomenúť, že celkové posúdenie pravdepodobnosti zámeny predpokladá určitú závislosť medzi zohľadňovanými skutočnosťami a najmä podobnosť ochranných známok a podobnosť označených tovarov a služieb. Menšiu mieru podobnosti medzi označenými tovarmi alebo službami teda môže kompenzovať vyššia miera podobnosti ochranných známok a naopak [rozsudok z 28. septembra 2016, The Art Company B & S/EUIPO – G‑Star Raw (THE ART OF RAW),
T‑593/15
, neuverejnený,
EU:T:2016:572
, bod
].
Z úvah uvedených vyššie vyplýva, že celkový dojem, ktorý vytvárajú jednak prihlasovaná ochranná známka a jednak skoršia ochranná známka Beneluxu č. 882400, je dojmom dvoch ochranných známok, ktoré sú z vizuálneho hľadiska priemerne podobné (pozri bod 62 vyššie), ale z fonetického a koncepčného hľadiska sú zhodné (pozri body 64 a 68 vyššie).
Vzhľadom na tieto skutočnosti a vzhľadom na to, že dotknuté služby sú zhodné (pozri body 47 a 48 vyššie), treba dospieť k záveru o existencii pravdepodobnosti zámeny medzi kolidujúcimi ochrannými známkami, pokiaľ ide o vnímanie príslušnej skupiny verejnosti, konkrétne odborníkov, a to aj napriek vyššej úrovni pozornosti z ich strany.
V tejto súvislosti treba uviesť, že úroveň pozornosti dotknutej verejnosti nepochybne predstavuje skutočnosť, ktorú treba zohľadniť v rámci posúdenia pravdepodobnosti zámeny v zmysle článku 8 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 207/2009. Nemožno však pripustiť, že existujú prípady, keď z dôvodu úrovne pozornosti na strane dotknutej verejnosti môže byť akákoľvek pravdepodobnosť zámeny, a teda akákoľvek možnosť uplatnenia tohto ustanovenia,
a priori
vylúčená [rozsudok z 21. novembra 2013, Equinix (Germany)/ÚHVT – Acotel (ancotel.),
T‑443/12
, neuverejnený,
EU:T:2013:605
, body
a
].
Treba tiež spresniť, že ide o úroveň pozornosti na strane príslušnej skupiny verejnosti pri skúmaní obchodného pôvodu predmetných tovarov alebo služieb. Skutočnosť, že dotknutá verejnosť bude pri totožnosti výrobcu alebo dodávateľa výrobku alebo služby, ktorú zamýšľa získať, pozornejšia, naproti tomu neznamená, že do najmenších podrobností bude skúmať ochrannú známku, s ktorou príde do styku, alebo ju podrobne porovná s inou ochrannou známkou. Aj v prípade verejnosti, ktorá vykazuje vysokú úroveň pozornosti, totiž platí, že členovia príslušnej skupiny verejnosti majú len zriedkavo možnosť uskutočniť priame porovnanie rôznych ochranných známok, pričom sa musia spoľahnúť na nedokonalý obraz, ktorý si v prípade týchto ochranných známok uchovali v pamäti (pozri v tomto zmysle rozsudok z 21. novembra 2013, ancotel.,
T‑443/12
, neuverejnený,
EU:T:2013:605
, bod
a citovanú judikatúru).
V prejednávanej veci prihlasovaná ochranná známka a skoršia ochranná známka Beneluxu č. 882400 nie sú zhodné iba práve z vizuálneho hľadiska. Existujú totiž rozdiely medzi obrazovými prvkami týchto ochranných známok. V tejto súvislosti však nemožno vylúčiť, že podstatný počet členov príslušnej skupiny verejnosti si uchová v pamäti iba nedokonalú predstavu o skoršej ochrannej známke. Za týchto podmienok je vzhľadom na fonetickú a koncepčnú zhodnosť označení možné, že príslušná skupina verejnosti, ktorá sa stretne s obrazom prihlasovanej ochrannej známky, bude túto ochrannú známku vnímať skôr ako aktualizovanú a vylepšenú verziu uvedenej skoršej ochrannej známky než ako rozdielnu ochrannú známku, ktorá má odlišný obchodný pôvod. Z toho vyplýva, že rozdiely medzi obrazovými prvkami oboch kolidujúcich ochranných známok z vizuálneho hľadiska nestačia na vylúčenie pravdepodobnosti zámeny.
Záver vyvodený v bode 71 vyššie nie je spochybnený ďalšími tvrdeniami žalobkyne.
Žalobkyňa tvrdí, že skoršia ochranná známka Beneluxu č. 882400 má iba malú vnútornú rozlišovaciu spôsobilosť, v dôsledku čoho by sa na ňu mala uplatňovať ochrana v menšom rozsahu. To platí z dôvodu, že táto ochranná známka sa skladá z veľmi bežného a všeobecného označenia, a to veľkého písmena „K“, alebo z tvaru, ktorý by bolo možné považovať za veľké písmeno „K“ ohraničené čiernou kontúrou. Vo všeobecnosti však samostatné písmeno abecedy predstavuje prvok označenia, ktorý má malú vnútornú rozlišovaciu spôsobilosť, pretože nepriťahuje pozornosť spotrebiteľov, ani ho nemožno považovať za invenčný. Žalobkyňa tvrdí, že podľa judikatúry ochranné známky zložené z jediného písmena sa musia považovať za ochranné známky s malou rozlišovacou spôsobilosťou, ktorú nemožno posilniť, pretože toto písmeno nemá vo všeobecnosti význam v určitom odvetví. Podľa žalobkyne málo invenčná koncepcia skoršej ochrannej známky nemôže viesť k posilneniu jej rozlišovacej spôsobilosti. Okrem toho to, že sa pri písmenách používajú čierne kontúry je v prípade obrazových ochranných známok celkom bežné.
V bode 45 napadnutého rozhodnutia odvolací senát usúdil, že vzhľadom na absenciu významu skoršej ochrannej známky Beneluxu č. 882400, pokiaľ ide o služby patriace do tried 35 a 42, ktoré sú predmetom prejednávaného sporu, mala táto ochranná známka „bežnú“ vnútornú rozlišovaciu spôsobilosť. Z bodu 47 napadnutého rozhodnutia v podstate vyplýva, že podľa odvolacieho senátu slovo „bežná“ v tomto kontexte zodpovedá výrazu „nanajvýš priemerná“.
Podľa vedľajšieho účastníka konania treba prijať záver, že vnútorná rozlišovacia spôsobilosť skoršej ochrannej známky Beneluxu č. 882400 je priemerná.
Medzi relevantné faktory, ku ktorým možno prihliadnuť v rámci celkového posúdenia pravdepodobnosti zámeny, patrí tiež rozlišovacia spôsobilosť skoršej ochrannej známky (rozsudok z 28. septembra 2016, THE ART OF RAW,
T‑593/15
, neuverejnený,
EU:T:2016:572
, bod
). Za predpokladu, že by však skoršia ochranná známka mala nižšiu než priemernú úroveň vnútornej rozlišovacej spôsobilosti, táto prípadne malá rozlišovacia spôsobilosť sama osebe nebráni konštatovaniu existencie pravdepodobnosti zámeny (pozri v tomto zmysle uznesenie z 27. apríla 2006, L’Oréal/ÚHVT,
C‑235/05 P
, neuverejnené,
EU:C:2006:271
, body
až
).
Navyše treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry na účely posúdenia rozlišovacej spôsobilosti ochrannej známky alebo prvku tvoriaceho ochrannú známku treba preskúmať, či sú táto ochranná známka alebo tento prvok dostatočne spôsobilé identifikovať tovary alebo služby, pre ktoré bola ochranná známka zapísaná, ako tovary a služby pochádzajúce od určitého podniku, a tak odlíšiť tieto tovary alebo služby od tovarov alebo služieb iných podnikov. V rámci tohto posúdenia je potrebné zohľadňovať predovšetkým vnútorné vlastnosti dotknutej ochrannej známky alebo dotknutého prvku s ohľadom na otázku, či vo vzťahu k tovarom alebo službám, pre ktoré bola ochranná známka zapísaná, má alebo nemá táto ochranná známka alebo tento prvok opisnú povahu [pozri v tomto zmysle rozsudok z 22. septembra 2016, Sun Cali/EUIPO – Abercrombie & Fitch Europe (SUN CALI),
T‑512/15
,
EU:T:2016:527
, bod
a citovanú judikatúru].
V tejto súvislosti bez toho, aby bolo potrebné rozhodnúť o otázke, či a za akých podmienok treba usúdiť, že určité písmeno abecedy má všeobecne vnútornú rozlišovaciu spôsobilosť, stačí v prejednávanej veci uviesť nasledujúce.
Zaokrúhlené konce bielych línií veľkého písmena „K“ sú prvky, ktoré nemožno považovať za zanedbateľné alebo bežné. K tomu sa pridáva skutočnosť, že biela vertikálna línia a prvok podobajúci sa na ležiace písmeno V sú oddelené. Vo všeobecnosti však takým nie je prípad bežného grafického vyobrazenia veľkého písmena „K“. Navyše, aj keby sa pripustilo, že používanie čiernych kontúr v prípade písmen je, pokiaľ ide o obrazové ochranné známky, celkom bežné, treba pripomenúť tvar čierneho podkladu použitého v skoršej ochrannej známke Beneluxu č. 882400. V tomto ohľade totiž nejde o bežný geometrický prvok, ale o neobvyklé grafické vyobrazenie. Napokon, ako to tvrdí aj vedľajší účastník konania v súvislosti s vizuálnou podobnosťou označení, dojem skoršej ochrannej známky Beneluxu č. 882400 je dynamický a hravý. Tieto prvky svedčia v prospech existencie priemernej vnútornej rozlišovacej spôsobilosti tejto ochrannej známky.
Za týchto podmienok sa zdá, že posúdenie, ktoré vykonal odvolací senát v bodoch 45 a 47 napadnutého rozhodnutia v súvislosti s rozlišovacou spôsobilosťou skoršej ochrannej známky Beneluxu č. 882400 (pozri bod 77 vyššie), je dôvodné, zatiaľ čo všetky tvrdenia žalobkyne uvedené v bode 76 možno iba zamietnuť.
V každom prípade, aj keby mala skoršia ochranná známka malú rozlišovaciu spôsobilosť, môže existovať pravdepodobnosť zámeny predovšetkým pre podobnosť dotknutých označení a podobnosť dotknutých výrobkov alebo služieb [rozsudky zo 16. marca 2005, L’Oréal/ÚHVT – Revlon (FLEXI AIR),
T‑112/03
,
EU:T:2005:102
, bod
, a z 13. decembra 2007, Xentral/ÚHVT – Pages jaunes (PAGESJAUNES.COM),
T‑134/06
,
EU:T:2007:387
, bod
].
Na záver zo všetkých uvedených úvah vyplýva, že jediný žalobný dôvod, ktorý žalobkyňa uviedla na podporu svojej žaloby, treba zamietnuť ako nedôvodný, v dôsledku čoho treba zamietnuť v celom rozsahu aj jej žalobu, a to bez toho, aby bolo potrebné rozhodnúť o prípustnosti druhej časti žalobného návrhu smerujúcej k tomu, aby Všeobecný súd povolil zápis prihlasovanej ochrannej známky pre služby uvedené v bode 23 vyššie.
O trovách
Podľa článku 134 ods. 1 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté.
V prejednávanej veci EUIPO a vedľajší účastník konania navrhli, aby bola žalobkyni uložená povinnosť nahradiť trovy tohto konania.
Keďže žalobkyňa nemala vo veci úspech, treba rozhodnúť, že bude znášať vlastné trovy konania a nahradí trovy konania, ktoré v tomto konaní vynaložili EUIPO a vedľajší účastník konania, v súlade s ich návrhmi.
Okrem toho vedľajší účastník konania navrhol uložiť žalobkyni povinnosť nahradiť trovy konania, ktoré vynaložil v rámci námietkového konania pred EUIPO.
V tejto súvislosti stačí uviesť, že keďže sa týmto rozsudkom zamieta žaloba smerujúca proti napadnutému rozhodnutia, potom bod 3 výroku tohto napadnutého rozhodnutia naďalej upravuje trovy, ktoré vznikli v rámci námietkového konania.

Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (piata komora)
rozhodol takto:

1.
Žaloba sa zamieta.

2.
Kiosked Oy Ab znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania, ktoré vynaložili Úrad Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) a De Vlaamse Radio‑ en Televisieomroeporganisatie (VRT).

Gratsias
Dittrich
Xuereb
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 13. marca 2018.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: angličtina.