CELEX: 62016CJ0669
Nesplnenie povinnosti členským štátom
Životné prostredie
Smernica 92/43/EHS
Ochrana prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín
Článok 4 ods. 1
Prílohy II a III
Označenie osobitne chránených území (OCHÚ)
Sviňucha tuponosá

Svojou žalobou Európska komisia navrhuje, aby Súdny dvor určil, že Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska si tým, že neoznačilo lokality na ochranu sviňuchy tuponosej (
Phocoena phocoena
), nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 4 ods. 1 a príloh II a III smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín (
Ú. v. ES L 206, 1992, s. 7
; Mim. vyd. 15/002, s. 102, ďalej len „smernica ‚o biotopoch‘“), a že Spojené kráľovstvo si v tejto súvislosti tým, že neprispelo k vytvoreniu sústavy Natura 2000 úmerne k zastúpeniu biotopov tohto druhu na svojom území, taktiež nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 3 ods. 2 tejto smernice.
Právny rámec
Smernica „o biotopoch“ má podľa svojho článku 2 ods. 1 za cieľ prispievať k zabezpečeniu biologickej rôznorodosti prostredníctvom ochrany prirodzených biotopov divokej fauny a flóry na európskom území členských štátov, ktoré sú stranami zmluvy.
Článok 1 tejto smernice, ktorý definuje základné pojmy používané v tejto smernici, stanovuje:
„Na účely tejto smernice:
…
g)
druh európskeho významu znamená druh, ktorý je v rámci územia uvedeného v článku 2:
i)
ohrozený, s výnimkou tých druhov, ktorých územie prirodzeného pohybu je zanedbateľné na tomto území a ktoré nie sú ohrozené ani zraniteľné v západnom palearktickom regióne, alebo
ii)
zraniteľný, t. j. je pravdepodobné, že sa v blízkej budúcnosti presunú do ohrozenej kategórie, ak budú ďalej pôsobiť príčinné faktory, alebo
iii)
vzácny, t. j. s malými populáciami, ktoré nie sú v súčasnosti ohrozené alebo zraniteľné, ale podliehajú riziku. Tieto druhy sa nachádzajú na obmedzených geografických územiach alebo sa riedko vyskytujú na území väčšom, alebo
iv)
endemický a vyžadujúci mimoriadnu pozornosť z dôvodu špecifického charakteru ich prirodzeného biotopu a/alebo potenciálneho dosahu ich využívania na prirodzený biotop a/alebo potenciálneho dosahu ich využívania na stav ochrany.
Takéto druhy sú uvedené alebo môžu byť uvedené v prílohe II a/alebo prílohe IV alebo V;
…
j)
lokalita znamená geograficky definované územie, ktorého rozsah je jednoznačne vymedzený;
k)
lokalita s európskym významom znamená lokalitu, ktorá v biogeografickom regióne alebo regiónoch, ku ktorým patrí, prispieva výrazne k udržiavaniu alebo obnoveniu priaznivého stavu ochrany typu prirodzeného biotopu uvedeného v prílohe I alebo druhov uvedených v prílohe II a môže tiež značne prispieť ku koherencii ekologickej sústavy Natura 2000, uvedenej v článku 3, a/alebo významne prispieva k zachovaniu biologickej rôznorodosti v rámci príslušného biogeografického regiónu alebo regiónov.
Pre druhy živočíchov, ktoré sa prirodzene pohybujú na rozsiahlych územiach, budú lokality európskeho významu zodpovedať tým lokalitám v rámci prirodzeného pohybu takýchto druhov, v ktorých pôsobia fyzikálne alebo biologické faktory dôležité pre ich život a reprodukciu;
l)
osobitné chránené územie znamená lokalitu európskeho významu, označenú členskými štátmi štatutárnym, administratívnym a/alebo zmluvným aktom, kde sa uplatňujú ochranné opatrenia potrebné na zachovanie alebo obnovu prirodzených biotopov a/alebo populácií druhov, pre ktoré je lokalita vymedzená, v priaznivom stave ochrany;
…“
Článok 3 ods. 1 a 2 uvedenej smernice stanovuje:
„1.   Vytvorí sa súvislá európska ekologická sústava osobitných chránených území pod názvom Natura 2000. Táto sústava, pozostávajúca z lokalít, v ktorých sa vyskytujú typy prirodzených biotopov uvedených v prílohe I a prirodzené biotopy druhov uvedené v prílohe II, umožní udržanie typov prirodzených biotopov a biotopov druhov a v prípade potreby obnovenie priaznivého stavu ochrany v ich prirodzenom rozsahu.
Sústava Natura 2000 zahŕňa osobitné chránené územia klasifikované členskými štátmi podľa smernice [Rady] 79/409/EHS [z 2. apríla 1979 o ochrane voľne žijúceho vtáctva (
Ú. v. ES L 103, 1979, s. 1
; Mim. vyd. 15/001, s. 98)].
2.   Každý členský štát prispieva k vytvoreniu Natura 2000 úmerne k zastúpeniu typov prirodzených biotopov a biotopov druhov v rámci svojho územia, uvedených v odseku 1. Na tento účel a berúc do úvahy ciele uvedené v odseku 1 označí každý členský štát v súlade s článkom 4 lokality ako osobitné chránené územia.“
Postup označenia osobitne chránených území (ďalej len „OCHÚ“) je stanovený v článku 4 smernice „o biotopoch“ a prebieha v štyroch etapách.
Pokiaľ ide v prvom rade o identifikovanie lokalít a ich oznámenie Komisii, článok 4 ods. 1 tejto smernice stanovuje:
„Na základe kritérií stanovených v prílohe III (etapa 1) a príslušných vedeckých informácií každý členský štát navrhne zoznam lokalít uvádzajúci, ktoré typy prirodzených biotopov v prílohe I a ktoré druhy v prílohe II, ktoré sú udomácnené na jeho území, sa v týchto lokalitách nachádzajú. Pre druhy živočíchov, ktoré využívajú rozsiahle územia, tieto lokality zodpovedajú tým lokalitám v rámci prirodzeného areálu týchto druhov, kde sa nachádzajú fyzikálne alebo biologické faktory dôležité pre ich život a ich reprodukciu. Pre vodné živočíchy pohybujúce sa na rozsiahlom území budú takéto lokality navrhnuté iba v prípade, ak existuje jasne identifikovateľné územie, predstavujúce fyzikálne a biologické faktory dôležité pre ich život a reprodukciu. V prípade potreby členské štáty navrhnú úpravu zoznamu z hľadiska výsledkov dohľadu uvedených v článku 11.
Tento zoznam sa predloží Komisii do troch rokov od oznámenia tejto smernice, spolu s informáciami o každej lokalite. Tieto informácie obsahujú mapu lokality, jeho názov, lokalizáciu, rozsah a údaje, ktoré sú výsledkom uplatnenia kritérií uvedených v prílohe III (etapa 1), poskytnuté vo formáte vypracovanom Komisiou v súlade s postupom stanoveným v článku 21.“
Ak dotknutý členský štát predložil zoznam lokalít uvádzajúci, ktoré typy prirodzených biotopov v prílohe I a ktoré druhy v prílohe II, ktoré sú udomácnené na jeho území, sa v týchto lokalitách nachádzajú, z článku 4 ods. 2 prvého a druhého pododseku uvedenej smernice vyplýva, že Komisia v druhom rade zriadi z tohto zoznamu, a po dohode s dotknutým členským štátom, návrh zoznamu lokalít európskeho významu (ďalej len „LEV“). V treťom rade podľa článku 4 ods. 2 tretieho pododseku a článku 3 tejto istej smernice Komisia prijme zoznam lokalít vybraných ako LEV podľa postupu uvedeného článku 21 tejto smernice. V štvrtom rade z článku 4 ods. 4 smernice „o biotopoch“ vyplýva, že po schválení LEV v súlade s týmto postupom označí príslušný členský štát túto lokalitu ako OCHÚ.
Príloha II smernice „o biotopoch“, ktorá vymenúva druhy živočíchov a rastlín, o ktoré má Spoločenstvo záujem a ktorých ochrana vyžaduje označenie OCHÚ, uvádza pod svojím bodom a) s názvom „Živočíchy“, okrem iného „Stavovce“, medzi ktorými sa na zozname druhov „Cicavcov“ nachádza sviňucha tuponosá.
Príloha III tejto smernice s názvom „Kritériá výberu lokalít prichádzajúcich do úvahy ako [LEV] a označenia ako [OCHÚ].“ Pod názvom „Etapa 1: Hodnotenie relatívneho významu lokalít pre každý typ prirodzeného biotopu uvedený v prílohe I a každý druh uvedený v prílohe II (vrátane prioritných typov prirodzených biotopov a prioritných druhov) na úrovni členských krajín“ je uvedený bod B, ktorý vymenúva v nasledujúcom znení „Kritériá hodnotenia lokality z hľadiska daného druhu uvedeného v prílohe II“:
„a)
Veľkosť a hustota populácie druhov prítomných v danej lokalite vo vzťahu k populáciám existujúcim v rámci územia krajiny.
b)
Stupeň ochrany prvkov prirodzeného biotopu, ktoré sú dôležité pre príslušný druh a možnosti jeho obnovy.
c)
Stupeň izolácie populácie existujúcej v danej lokalite vo vzťahu k oblasti prirodzeného pohybu daného druhu.
d)
Celkové zhodnotenie významu lokality pre ochranu príslušného druhu.“
Táto časť prílohy III uvedenej smernice obsahuje aj bod C, ktorý spresňuje, že na základe kritérií vymenovaných v bode B „budú členské štáty klasifikovať tie lokality, ktoré navrhujú do národného zoznamu lokalít prichádzajúcich do úvahy ako lokality európskeho významu podľa ich relatívnej hodnoty pre ochranu každého typu prirodzeného biotopu uvedeného v prílohe I alebo každého druhu uvedeného v prílohe II“.
Konanie pred podaním žaloby
Počas roku 2012 bola Komisii doručená sťažnosť mimovládnej organizácie World Wildlife Fund UK týkajúca sa najmä absencie určenia OCHÚ pre sviňuchu tuponosú Spojeným kráľovstvom.
World Wildlife Fund UK na podporu tejto sťažnosti pripojila správu s názvom „Ochrana sviňuchy tuponosej v moriach Spojeného kráľovstva“, ktorú vypracovali dvaja odborníci na dotknutý druh, Peter Evans a Sian Prior (ďalej len „správa pána Evansa a pána Priora“). Táto správa identifikovala šesť lokalít, ktoré mali byť na základe dostupných vedeckých poznatkov označené pre tento druh ako OCHÚ. Ide o lokality s názvom „Western Scotland and Inner Hebrides“, „North & West Anglesey“, „South‑west Llyn“, „South Cardigan Bay“, „Pembrokeshire Marine/Sir Benfro Forol“ a „Outer Bristol Channel“. Podľa uvedenej správy mohlo byť päť ďalších lokalít prípadne súčasťou sústavy OCHÚ, konkrétne lokality s názvom „Northern Isles“, „Moray Firfth“, ktoré siahajú na East Grampian, „Eastern England“, „Dogger Bank“ a „Skerries and Causeway“ nachádzajúce sa v Severnom Írsku. Správa pána Evansa a pána Priora obsahovala návrhy štandardných formulárov údajov pre každú z takto identifikovaných lokalít.
V septembri 2012 Spojené kráľovstvo konštatovalo, že sviňucha tuponosá sa vyskytovala v 34 lokalitách Natura 2000, ktoré boli navrhnuté podľa článku 4 ods. 1 smernice „o biotopoch“, ale tento druh bol zaradený len do kategórie „D“ podľa kritéria populácie, čo znamená, že na účely vytvorenia LEV a následne OCHÚ z 34 navrhnutých lokalít nemohlo byť v súlade s článkom 4 ods. 2 tejto smernice zohľadnených pre uvedený druh 33 lokalít. Len jedna lokalita Spojeného kráľovstva bola identifikovaná ako spĺňajúca kritérium populácie „C“, konkrétne lokalita UK0030383 „Skerries and Causeway“.
Dňa 25. októbra 2012 Komisia formálne zaslala Spojenému kráľovstvu v rámci mechanizmu EÚ Pilot otázky.
Dňa 17. decembra 2012 Spojené kráľovstvo v rámci tohto istého mechanizmu oficiálne odpovedalo na tieto otázky.
Domnievajúc sa, že návrh jedinej lokality pre predmetný druh, najmä s prihliadnutím na správu pána Evansa a pána Priora bol nedostatočný, Komisia zaslala Spojenému kráľovstvu 21. júna 2013 výzvu, v ktorej mu vytkla, že si v súlade s článkom 3 ods. 2 a článkom 4 ods. 1 smernice „o biotopoch“ nesplnilo svoju povinnosť navrhnúť lokality pre sviňuchu tuponosú.
Spojené kráľovstvom listom z 19. augusta 2013 odpovedalo na výzvu, v ktorom v podstate namietalo, že správa pána Evansa a pána Priora poskytovala dostatočné dôkazy na preukázanie toho, že existovali ďalšie lokality, ktoré by mohli byť navrhnuté na základe existujúcich príslušných vedeckých informácií. Spojené kráľovstvo však uviedlo, že na účely navrhnutia ďalších lokalít pre sviňuchu tuponosú podľa článku 4 ods. 1 smernice „o biotopoch“ pokračovalo vo svojom preskúmavaní týkajúcom sa tejto otázky.
Keďže na tento účel nebola navrhnutá žiadna iná lokalita, Komisia zaslala 17. októbra 2014 Spojenému kráľovstvu odôvodnené stanovisko podľa článku 258 prvého odseku ZFEÚ, pričom mu vytkla, že si nesplnilo povinnosť navrhnúť v súlade s požiadavkami článku 3 ods. 2 a článku 4 ods. 1 tejto smernice dostatočný počet lokalít pre sviňuchu tuponosú.
Komisia v tomto odôvodnenom stanovisku jednak pripomenula, že k dátumu zaslania tohto stanoviska bola jedinou lokalitou navrhnutou podľa článku 4 ods. 1 smernice „o biotopoch“ lokalita „Skerries and Causeway“ a jednak, že dôkazy predložené v návrhoch štandardných formulárov údajov, ako boli uvedené v správe pána Evansa a pána Priora, predstavovali z hľadiska označenia lokalít, ktoré sa mali navrhnúť podľa tohto ustanovenia, „najlepšie dostupné dôkazy“. Komisia okrem toho uviedla, že sa obávala, že nesplnenie tejto povinnosti, a v dôsledku toho nepriznanie ochrany týmto lokalitám, ktorá im vyplývala z článku 6 tejto smernice, okrem iného konkrétne znamená, že by sa žiadosti týkajúce sa veterných elektrární na mori mohli posudzovať bez ohľadu na vplyv týchto žiadostí na populácie sviňúch tuponosých.
Lehota na dosiahnutie súladu s odôvodneným stanoviskom bola stanovená na 16. decembra 2014.
Spojené kráľovstvo vo svojej odpovedi zo 16. decembra 2014 uviedlo opatrenia, ktoré boli prijaté na identifikovanie a navrhnutie lokalít pre sviňuchu tuponosú, ako aj orientačný harmonogram na dokončenie opatrení potrebných na tento účel, vrátane uskutočnenia konzultácií s verejnosťou.
Dňa 29. januára 2015 sa v Bruseli (Belgicko) konalo stretnutie medzi úradníkmi Komisie a Spojeného kráľovstva, aby sa dôkladnejšie preskúmali kroky prijaté Spojeným kráľovstvom v nadväznosti na odôvodnené stanovisko. Tento členský štát pri tejto príležitosti predložil mapu území vybraných na účely prípadných konzultácií s verejnosťou.
Spojené kráľovstvo 28. mája 2015 zaslalo Komisii prostredníctvom elektronickej pošty kópiu pôvodného stanoviska svojho poradného orgánu štátnej správy, ako aj vysvetľujúci dokument opisujúci spôsob, akým boli pri pôvodnej analýze uplatnené kritériá uvedené v smernici „o biotopoch“. V týchto dokumentoch bolo určených osem území vybraných na účely prípadných konzultácií s verejnosťou, ktoré boli rozdelené do troch „jednotiek riadenia“, aby sa získala „reprezentatívna sústava lokalít“.
Keďže Spojené kráľovstvo zaslalo Komisii 3. decembra 2015 aktualizovanú verziu harmonogramu, ktorá predpokladala ďalšie omeškanie v dĺžke aspoň ôsmich mesiacov, 19. januára 2016 informovala Komisiu, že sa začali konzultácie s verejnosťou týkajúce sa určenia lokalít, ktoré by mohli byť navrhnuté pre sviňuchu tuponosú v súvislosti s piatimi lokalitami navrhnutými Anglickom, Walesom a Severným Írskom.
Dňa 23. marca 2016 začali samostatné konzultácie s verejnosťou pre jednu lokalitu v Škótsku.
Dňa 22. septembra 2016 Spojené kráľovstvo oficiálne navrhlo, aby sa územie s názvom „Inner Hebrides and Minches“, nachádzajúce sa v škótskych vodách, považovalo za OCHÚ pre sviňuchu tuponosú v západnom Škótsku.
Komisia podala 23. decembra 2016 túto žalobu, keďže sa domnievala, že Spojené kráľovstvo teda neprijalo požadované opatrenia na dosiahnutie súladu s povinnosťami, ktoré mu vyplývali z článku 3 ods. 2 a článku 4 ods. 1 smernice „o biotopoch“.
O žalobe
O prípustnosti žaloby
Spojené kráľovstvo samostatným podaním zo 14. marca 2017 vznieslo námietku neprípustnosti tejto žaloby podľa článku 151 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora.
Rozhodnutím z 26. septembra 2017 bolo konanie o námietke neprípustnosti spojené s konaním vo veci samej a Spojené kráľovstvo bolo vyzvané, aby predložilo vyjadrenie k žalobe.
Argumentácia účastníkov konania
Spojené kráľovstvo v podstate tvrdí, že žaloba je neprípustná, pretože dôvody uvedené v žalobnom návrhu sa týkajú okrem iného opatrení, ktoré boli prijaté po uplynutí lehoty stanovenej na dosiahnutie súladu s odôvodnením stanoviskom, t. j. najmä s návrhom vypracovaným 22. septembra 2016 týmto členským štátom o vytvorení ďalšieho OCHÚ s názvom „Inner Hebrides and Minches“ nachádzajúceho sa v škótskych vodách.
Okrem toho žaloba výslovne odkazuje vo svojom bode 33 na nedostatok „lokalít“ navrhnutých pre sviňuchy tuponosé, kým odôvodnené stanovisko je založené na skutočnosti, že Spojené kráľovstvo sa obmedzilo na navrhnutie len jednej lokality, ktorá sa má stať OCHÚ. Komisia v bodoch 57 až 58 svojho návrhu vytýka Spojenému kráľovstvu skutočnosť, že označenie lokality „Inner Hebrides and Minches“ nepredstavuje dosiahnutie súladu s povinnosťami, ktoré mu vyplývajú z článku 4 ods. 1 smernice „o biotopoch“.
Podľa Spojeného kráľovstva na to, aby mu Komisia mohla vytýkať nesplnenie povinností podľa tejto smernice tým, že navrhla lokalitu „Inner Hebrides and Minches“ ako prípadné OCHÚ, mala začať v tejto súvislosti konanie pred podaním žaloby.
V dôsledku toho žaloba obsahuje, v rozpore so zásadami, ktoré v tejto súvislosti vyplývajú z ustálenej judikatúry Súdneho dvora, nové dôvody v porovnaní s dôvodmi uvedenými v odôvodnenom stanovisku, vznesené proti vnútroštátnym opatreniam prijatým po tomto stanovisku.
Za týchto okolností, aby nedošlo k poškodeniu základných záruk, ktoré by členské štáty mali na základe článku 258 ods. 1 ZFEÚ, táto žaloba by mala byť vyhlásená za neprípustnú bez toho, aby bolo potrebné preskúmať meritum veci.
Podľa Komisie sa skutočnosti uvedené v jej žalobnom návrhu zhodujú s dôvodmi uvedenými v odôvodnenom stanovisku v súlade s požiadavkami článku 258 ZFEÚ a zásadami stanovenými v judikatúre Súdneho dvora. Námietku neprípustnosti treba preto zamietnuť.
V prvom rade porušenie konštatované v odôvodnenom stanovisku a v žalobnom návrhu sa totiž v podstate týka toho istého nesplnenia povinnosti, ktoré možno pripísať Spojenému kráľovstvu, t. j. skutočnosť, že nenavrhlo dostatočný počet lokalít pre sviňuchu tuponosú podľa článku 4 ods. 1 smernice „o biotopoch“, a v tejto súvislosti s nesplnením povinnosti prispieť k vytvoreniu sústavy Natura 2000. Rôzne lokality boli v žalobnom návrhu uvedené skôr na účely preukázania, že Spojené kráľovstvo si naďalej neplnilo svoju povinnosť navrhnúť dostatočný počet lokalít. Celý žalobný návrh, a najmä jeho bod 33 treba vykladať v tomto kontexte.
Komisia ďalej tvrdí, že zo žalobného návrhu jasne vyplýva, že cieľom odkazov na skutočnosti a okolnosti, ktoré nastali po 16. decembri 2014, je len poskytnúť Súdnemu dvoru úplný skutkový stav a „pre úplnosť“ spresniť, že Komisia sa domnievala, že k dátumu podania žaloby pretrvávalo porušenie.
Napokon, aj keby mal Súdny dvor dospieť k záveru, že rozsah žalobného návrhu prekračuje rozsah dôvodov vymenovaných v odôvodnenom stanovisku z dôvodu, že odkazuje na skutočnosti a okolnosti, ktoré nastali po 16. decembrom 2014, táto okolnosť by v žiadnom prípade neviedla k záveru, že žaloba je v celom rozsahu neprípustná.
Posúdenie Súdnym dvorom
Treba pripomenúť, že v súlade s ustálenou judikatúrou Súdneho dvora je predmet žaloby o nesplnenie povinnosti na základe článku 258 ZFEÚ určený v odôvodnenom stanovisku Komisie, takže žaloba musí byť založená na tých istých odôvodneniach a žalobných dôvodoch ako toto odôvodnené stanovisko (rozsudky z 8. júla 2010, Komisia/Portugalsko,
C‑171/08
,
EU:C:2010:412
, bod
, a z 5. apríla 2017, Komisia/Bulharsko,
C‑488/15
,
EU:C:2017:267
, bod
).
Z judikatúry Súdneho dvora taktiež vyplýva, že nesplnenie povinnosti sa musí posudzovať podľa situácie v členskom štáte, aká bola ku koncu lehoty stanovenej v odôvodnenom stanovisku a Súdny dvor nemôže vziať do úvahy zmeny, ktoré nastali neskôr (rozsudky zo 4. septembra 2014, Komisia/Grécko,
C‑351/13
, neuverejnený,
EU:C:2014:2150
, bod
, a z 5. apríla 2017, Komisia/Bulharsko,
C‑488/15
,
EU:C:2017:267
, bod
).
V prejednávanej veci treba konštatovať, že Komisia tak v odôvodnenom stanovisku, ako aj v žalobnom návrhu vytýka Spojenému kráľovstvu, že si nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 3 ods. 2 a článku 4 ods. 1 smernice „o biotopoch“, tým, že neoznačilo lokality na ochranu druhu sviňucha tuponosá, a v dôsledku toho neprispelo k vytvoreniu sústavy Natura 2000.
V tejto súvislosti po prvé v rozsahu, v akom sa v žalobnom návrhu odkazuje na „lokality“ navrhnuté pre sviňuchu tuponosú, treba uviesť, že tento odkaz na množné číslo v podstate len odráža znenie uvedených ustanovení smernice „o biotopoch“.
Po druhé, aj keď je pravda, ako zdôrazňuje aj Spojené kráľovstvo, že odôvodnené stanovisko sa týkalo len lokality „Skerries and Causeway“, t. j. jedinej lokality navrhnutej pred uplynutím lehoty stanovenej v odôvodnenom stanovisku, kým v bodoch 57 až 58 žalobného návrhu sa Komisia vyjadruje k návrhu lokality „Inner Hebrides and Minches“, ku ktorému došlo po uplynutí uvedenej lehoty, z výkladu uvedených častí žalobného návrhu v ich kontexte vyplýva, že Komisia odkázala na túto poslednú uvedenú lokalitu len pre úplnosť a pre doplnenie bez toho, aby tým rozšírila predmet sporu, ktorý je rovnako vymedzený v záveroch odôvodneného stanoviska a v žalobných návrhoch.
V každom prípade podľa judikatúry pripomenutej v bode 40 tohto rozsudku, tento druhý návrh lokality Súdny dvor pri posúdení údajného nesplnenia povinnosti, o ktoré ide vo veci samej, nezohľadní (pozri analogicky rozsudok z 10. novembra 2016, Komisia/Grécko,
C‑504/14
,
EU:C:2016:847
, bod
).
Z toho vyplýva, že žaloba je prípustná.
O veci samej
Argumentácia účastníkov konania
Komisia tvrdí, že Spojené kráľovstvo si nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z článku 3 ods. 2 a článku 4 ods. 1, ako aj z príloh II a III smernice „o biotopoch“, keďže tieto povinnosti sa týkajú ochrany sviňuchy tuponosej.
V súlade s týmito ustanoveniami mali členské štáty, ktorých územie zahŕňalo lokality, v ktorých sa vyskytujú sviňuchy tuponosé, povinnosť zaslať Komisii najneskôr do 10. júna 1995 zoznam lokalít navrhnutých na ochranu druhu. Komisia spočiatku nepodala žalobu proti členským štátom, ktoré nedodržali túto lehotu, vzhľadom na zložitosť vytvorenia sústavy Natura 2000 v morskom prostredí, ktoré tvoria rôzne OCHÚ. Oznámenie Komisie [COM(2006) 216] z 22. mája 2006 s názvom „Zastavenie poklesu biodiverzity do roku 2010 – a v nasledujúcich rokoch – Trvalo udržateľné ekosystémové služby v prospech ľudstva“ však stanovilo, že sústava Natura 2000 v morskom prostredí mala byť vytvorená najneskôr do roku 2012 a všetky členské štáty, v ktorých sa vyskytujú sviňuchy tuponosé v oblasti Atlantického oceána, s výnimkou Spojeného kráľovstva, mohli v tejto lehote identifikovať lokality v ich morských vodách.
Spojené kráľovstvo navrhlo k 16. decembru 2014 len jedinú lokalitu pre sviňuchu tuponosú, t. j. lokalitu „Skerries and Causeway“, čo nepostačuje na zabezpečenie dodržania povinnosti stanoviť vyčerpávajúci zoznam lokalít, ako vyplýva z článku 4 ods. 1 smernice „o biotopoch“. Keďže nedodržanie tejto povinnosti v skutočnosti bránilo vytvoreniu sústavy Natura 2000 uvedenej v článku 3 ods. 1 tejto smernice, Spojené kráľovstvo si taktiež nesplnilo túto poslednú uvedenú povinnosť.
Podľa Komisie nedostatočná povaha zoznamu, ktorý navrhuje len jednu lokalitu, vyplýva po prvé z dôvodu, že podľa informácií, ktorými disponuje na základe správ uvedených v článku 17 smernice „o biotopoch“, 56 % oblasti pohybu dotknutého druhu v oblasti Atlantického oceána je v morských vodách Spojeného kráľovstva, kým lokalita navrhnutá týmto členským štátom pokrýva nanajvýš 0,1 % tejto oblasti.
Po druhé správa pána Evansa a pána Priora identifikovala šesť lokalít, pre ktoré mali relevantné informácie dostupné k dátumu uverejnenia tejto správy počas roku 2012 viesť Spojené kráľovstvo k tomu, aby ich navrhlo ako prípadné OCHÚ a ďalších päť lokalít ako spôsobilých byť navrhnutými na zaradenie do sústavy OCHÚ.
Po tretie nedostatočná povaha zoznamu, ktorý obsahoval len jedinú lokalitu pre sviňuchu tuponosú v Spojenom kráľovstve, bola potvrdená inými zdrojmi, ako sú závery morského biogeografického seminára Natura 2000 pre oblasť Atlantického oceánu, ktorý sa konal v Galway (Írsko) 24. a 25. marca 2009, ako aj pôvodné stanovisko Joint Nature Conservation Committee (spoločný výbor pre ochranu prírody), ktorý identifikoval osem potenciálnych lokalít pre sviňuchu tuponosú v morských vodách Spojeného kráľovstva.
Po štvrté ostatné členské štáty mohli označiť lokality pre sviňuchu tuponosú, ktoré sa nachádzajú v bezprostrednej blízkosti lokality identifikovanej v správe pána Evansa a pána Priora, ako lokality, ktoré by mohli byť navrhnuté na označenie ako OCHÚ, ale Spojené kráľovstvo ich nenavrhlo.
Komisia zamieta argumentáciu, ktorou Spojené kráľovstvo spochybňuje relevantnosť a dôvodnosť informácií a dôkazov, z ktorých vychádza najmä správa pána Evansa a pána Priora. Spojené kráľovstvo sa tiež nemôže odvolávať na zložitosť a ťažkosti súvisiace s identifikovaním morských lokalít. Okrem toho tento členský štát viackrát nedodržal svoje vlastné predbežné harmonogramy.
Komisia okrem iného uvádza, že ďalšia lokalita, ktorú Spojené kráľovstvo označilo od 16. decembra 2014, t. j. lokalita „Inner Hebrides and Minches“, taktiež nepostačuje na zabezpečenie dodržania povinností podľa smernice „o biotopoch“, keďže celkový povrch tejto lokality a lokality „Skerries and Causeway“ pokrýva menej ako 3 % oblasti odhadovaného pohybu sviňuchy tuponosej v oblasti Atlantického oceána v morských vodách Spojeného kráľovstva.
Spojené kráľovstvo vo svojom vyjadrení k žalobe v prvom rade zdôrazňuje, že identifikovanie prípadných vhodných OCHÚ pre sviňuchu tuponosú je mimoriadne zložitým postupom najmä z dôvodu, že smernica o „biotopoch“ výslovne požaduje, aby lokality boli navrhované za OCHÚ, len ak ide o lokality, ktoré môžu byť „jasne určené“, aby vhodná povaha lokality z hľadiska jej identifikovania ako prípadného OCHÚ bola predmetom prísneho vedeckého posúdenia a aby sa vyhlo zbytočnému používaniu zdrojov na lokality, ktoré zjavne neprispievali k dosahovaniu cieľov smernice „o biotopoch“ a sústavy Natura 2000. Označenie lokalít ako prípadných OCHÚ sa javí ako obzvlášť zložité v prípade sviňuchy tuponosej, keďže ide o stavovce, ktorých biotop je prirodzene veľmi rozšírený a ich reprodukčné správanie je teda relatívne málo známe. Nič to nemení na tom, že pokiaľ ide o takéto označenie, od dátumu prijatia odôvodneného stanoviska a následne od dátumu podania tejto žaloby došlo zo strany Spojeného kráľovstva k značným pokrokom.
Spojené kráľovstvo však uznalo, že určenie a návrh zoznamu Spojeným kráľovstvom, ktorý obsahoval len jedinú lokalitu ako prípadné OCHÚ, t. j. lokalitu s názvom „Skerries and Causeway“, k dátumu uplynutia lehoty na dosiahnutie súladu s odôvodneným stanoviskom, nepostačovali na zabezpečenie splnenia svojich povinností vyplývajúcich z článku 4 ods. 1 smernice „o biotopoch“, pokiaľ ide o sviňuchu tuponosú. V tejto súvislosti Spojené kráľovstvo uznalo, že k tomuto dátumu si taktiež nesplnilo povinnosť, ktorá mu vyplývala z článku 3 ods. 2 tejto smernice, prispieť k vytvoreniu sústavy Natura 2000 úmerne k zastúpeniu sviňuchy tuponosej na svojom území.
Spojené kráľovstvo naopak spochybňuje kritiku Komisie týkajúcu sa metodologického prístupu, ktorý použila na identifikáciu a návrh lokalít. Nie je však potrebné, aby Súdny dvor rozhodol o týchto otázkach, keďže, ako vyplýva z predchádzajúceho bodu, tento členský štát uznal nesplnenie povinnosti, ktoré mu bolo vytýkané v odôvodnenom stanovisku.
Posúdenie Súdnym dvorom
Treba pripomenúť, že článok 3 ods. 1 prvý pododsek smernice „o biotopoch“ stanovuje vytvorenie súvislej ekologickej sústavy OCHÚ pod názvom „Natura 2000“, ktorá pozostáva z lokalít, v ktorých sa vyskytujú typy prirodzených biotopov uvedených v prílohe I tejto smernice a druhy uvedené v prílohe II uvedenej smernice, ako je sviňucha tuponosá, ktorá je predmetom tejto žaloby.
Článok 3 ods. 2 smernice „o biotopoch“ ukladá členským štátom povinnosť prispieť k vytvoreniu sústavy Natura 2000 úmerne k zastúpeniu takýchto typov prirodzených biotopov a takýchto druhov a označiť na tento účel, v súlade s článkom 4 uvedenej smernice a po ukončení postupu, ktorý stanovuje táto smernica, lokality ako OCHÚ.
Postup označenia lokalít v OCHÚ, ako je stanovené v článku 4 smernice „o biotopoch“, prebieha v štyroch etapách, z ktorej prvá spočíva, v súlade s odsekom 1 tohto článku v tom, že každý členský štát stanoví na základe kritérií výberu uvedených v prílohe III tejto smernice zoznam lokalít uvádzajúci, ktoré typy prirodzených biotopov v prílohe I a ktoré druhy v prílohe II, ktoré sú udomácnené na jeho území, sa nachádzajú v týchto lokalitách, a v zaslaní tohto zoznamu Komisii.
Treba uviesť, že zoznam lokalít takto navrhnutých členskými štátmi následne slúži, ako vyplýva z článku 4 ods. 2 smernice „o biotopoch“, ako základ na vypracovanie návrhu zoznamu LEV Komisiou.
V tejto súvislosti Súdny dvor už viackrát zdôraznil, že na účely vypracovania návrhu zoznamu LEV tak, aby sa vytvorila súvislá európska ekologická sústava OCHÚ, Komisia musí mať dostupný úplný zoznam lokalít, ktoré majú na vnútroštátnej úrovni ekologický význam, ktorý zodpovedá cieľom smernice o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín stanovených v smernici „o biotopoch“ (pozri najmä rozsudky zo 7. novembra 2000, First Corporate Shipping,
C‑371/98
,
EU:C:2000:600
, bod
, a z 11. septembra 2001, Komisia/Francúzsko,
C‑220/99
,
EU:C:2001:434
, bod
).
Navyše iba takým spôsobom je možné realizovať cieľ podľa článku 3 ods. 1 prvého pododseku smernice „o biotopoch“, ktorým je udržiavať alebo obnovovať priaznivý stav ochrany typov prirodzených biotopov a príslušných biotopov druhov v ich prirodzenom areáli, ktorý sa môže rozširovať cez jednu alebo viac hraníc v Európskej únii. Ako totiž vyplýva z článku 1 písm. e) a i) tejto smernice v spojení s článkom 2 ods. 1 tejto smernice, na účely posúdenia stavu ochrany prirodzeného biotopu alebo biotopu druhov treba vychádzať z celého európskeho územia členských štátov, na ktoré sa vzťahuje Zmluva (rozsudok z 11. septembra 2001, Komisia/Nemecko,
C‑71/99
,
EU:C:2001:433
, bod
).
V prejednávanej veci je nesporné, že k dátumu uplynutia lehoty stanovenej v odôvodnenom stanovisku, t. j. k 16. decembru 2014, Spojené kráľovstvo na účely vypracovania zoznamu lokalít uvedeného v článku 4 ods. 1 smernice „o biotopoch“ navrhlo na svoj zoznam len jednu lokalitu, v ktorej sa vyskytovala sviňucha tuponosá, konkrétne lokalitu „Skerries and Causeway“.
Spojené kráľovstvo vo svojom vyjadrení k žalobe uznalo, že určenie a návrh tejto lokality k tomuto dátumu nepostačovali na zabezpečenie dodržania povinnosti, ktorá mu vyplývala z tohto článku 4 ods. 1, vypracovať zoznam lokalít, na ktorých sa vyskytuje sviňucha tuponosá, a na to, aby tak prispeli k vytvoreniu sústavy Natura 2000 v súlade s článkom 3 ods. 2 tejto smernice.
Keďže Komisia navyše predložila dostatok dôkazov na preukázanie nedostatku lokalít uvedených na zozname predloženom Spojeným kráľovstvom, treba konštatovať, že Spojené kráľovstvo si tým, že v stanovenej lehote nenavrhlo a nepredložilo v súlade s článkom 4 ods. 1, ako aj s prílohami II a III smernice „o biotopoch“ zoznam obsahujúci dostatočné množstvo lokalít, v ktorých sa vyskytuje sviňucha tuponosá, a tým, že v tejto súvislosti neprispelo v súlade s článkom 3 ods. 2 tejto smernice k vytvoreniu sústavy Natura 2000 úmerne k zastúpeniu biotopov tohto druhu na svojom území, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z týchto ustanovení.
O trovách
Podľa článku 138 ods. 1 Rokovacieho poriadku Súdneho dvora účastník konania, ktorý nemal vo veci úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže Komisia navrhla zaviazať Spojené kráľovstvo na náhradu trov konania a Spojené kráľovstvo nemalo úspech vo svojich dôvodoch, je opodstatnené zaviazať ho na náhradu trov konania.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (šiesta komora) rozhodol:

1.
Spojené kráľovstvo si tým, že v stanovenej lehote nenavrhlo a nepredložilo v súlade s článkom 4 ods. 1, ako aj s prílohami II a III smernice Rady 92/43/EHS z 21. mája 1992 o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín zoznam obsahujúci dostatočné množstvo lokalít, v ktorých sa vyskytuje sviňucha tuponosá
(
Phocoena phocoena
),
a tým, že v tejto súvislosti neprispelo v súlade s článkom 3 ods. 2 tejto smernice k vytvoreniu sústavy Natura 2000 úmerne k zastúpeniu biotopov tohto druhu na svojom území, nesplnilo povinnosti, ktoré mu vyplývajú z týchto ustanovení
.

2.
Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska je povinné nahradiť trovy konania.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: angličtina.