CELEX: 62015CJ0465
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Dane
Zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny
Smernica 2003/96/ES
Pôsobnosť
Článok 2 ods. 4 písm. b)
Elektrina používaná hlavne na účely chemickej redukcie
Pojem

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 2 ods. 4 písm. b) tretej zarážky smernice Rady 2003/96/ES z 27. októbra 2003 o reštrukturalizácii právneho rámca spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny (
Ú. v. EÚ L 283, 2003, s. 51
; Mim. vyd. 09/001, 405).
Tento návrh bol predložený v spore medzi spoločnosťou Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH (ďalej len „Hüttenwerke Krupp“) a Hauptzollamt Duisburg (Hlavný colný úrad Duisburg, Nemecko, ďalej len „hlavný colný úrad“), ktorého predmetom je zamietnutie žiadosti spoločnosti Hüttenwerke Krupp o oslobodenie elektriny používanej na pohon turbodúchadiel v jej prevádzkarni v novembri 2012 od dane.
Právny rámec
Právo Únie
Podľa odôvodnení 2 až 7, 11, 12 a 22 smernice 2003/96:
„(2)
neexistencia ustanovení spoločenstva, ktoré by ukladali minimálne sadzby zdanenia na elektrinu a energetické výrobky iné, ako sú minerálne oleje, môže negatívne ovplyvniť náležité fungovanie vnútorného trhu;
(3)
náležité fungovanie vnútorného trhu a dosiahnutie cieľov ostatných politík spoločenstva si vyžaduje stanovenie minimálnych úrovni zdaňovania na úrovni spoločenstva pre väčšinu energetických výrobkov, vrátane elektriny, zemného plynu a uhlia;
(4)
značné rozdiely vo vnútroštátnych úrovniach energetickej dane uplatňovanej členskými štátmi by sa mohli ukázať ako škodlivé pre náležité fungovanie vnútorného trhu;
(5)
stanovenie primeraných minimálnych úrovní zdaňovania môže umožniť zníženie rozdielov vo vnútroštátnych úrovniach zdaňovania;
(6)
v súlade s článkom 6 zmluvy [ES] požiadavky ochrany životného prostredia sa musia integrovať do vymedzenia a vykonávania ostatných politík spoločenstva;
(7)
spoločenstvo ako zmluvná strana Rámcového dohovoru Organizácie Spojených národov o klimatickej zmene ratifikovalo Kjótsky protokol; zdaňovanie energetických výrobkov, prípadne elektriny, je jedným z nástrojov, ktoré sú k dispozícii na dosahovanie cieľov Kjótskeho protokolu;
…
(11)
daňové opatrenia učinené v súvislosti s vykonávaním tohto právneho rámca spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny sú záležitosťou, o ktorej rozhodujú jednotlivé členské štáty; v tomto ohľade sa členské štáty môžu rozhodnúť nezvýšiť celkové daňové zaťaženie, ak usúdia, že vykonávanie takejto zásady daňovej neutrality by mohlo prispieť k reštrukturalizácii a modernizácii ich daňových sústav podporením správania vedúceho k vyššej ochrane životného prostredia a k zvýšenému využitiu práce;
(12)
ceny energie sú kľúčovým prvkom politík spoločenstva v oblasti energie, dopravy a životného prostredia;
…
(22)
energetické výrobky by mali v prípade používania ako vykurovacie palivo alebo motorové palivo primárne podliehať právnemu rámcu spoločenstva; V uvedenom rozsahu je v povahe a logike daňovej sústavy vylučovať z oblasti pôsobnosti právneho rámca dvojité používanie a nepalivové používanie energetických výrobkov, rovnako ako mineralogických postupov. k elektrine používanej podobnými spôsobmi by sa malo pristupovať na rovnakom základe.“
Podľa článku 1 smernice 2003/96 sa vyžaduje, aby členské štáty uložili daň z energetických výrobkov a elektriny v súlade s jej ustanoveniami.
Článok 2 ods. 1 tejto smernice definuje energetické výrobky prostredníctvom zoznamu výrobkov, na ktoré sa vzťahujú číselné znaky kombinovanej nomenklatúry uvedenej v prílohe I nariadenia Rady (EHS) č. 2658/87 z 23. júla 1987 o colnej a štatistickej nomenklatúre a o Spoločnom colnom sadzobníku (
Ú. v. ES L 256, 1987, s. 1
; Mim. vyd. 02/002, s. 382). Článok 2 ods. 2 uvedenej smernice spresňuje, že smernica sa uplatňuje tiež na elektrinu, na ktorú sa vzťahuje číselný znak 2716 tejto nomenklatúry.
Článok 2 ods. 4 tejto smernice stanovuje:
„Táto smernica sa neuplatňuje na:
…
b)
tieto druhy používania energetických výrobkov a elektriny:
–
energetické výrobky používané na účely iné ako motorové palivá alebo vykurovacie palivá,
–
dvojité používanie energetických výrobkov.
Energetický výrobok má dvojité používanie, keď sa používa ako vykurovacie palivo a na účely iné, ako motorové palivo alebo vykurovacie palivo. Používanie energetických výrobkov na chemickú redukciu, pri elektrolýze a metalurgických procesoch sa považuje za dvojité používanie,
–
elektrina používaná hlavne na účely chemickej redukcie, pri elektrolýze a metalurgických procesoch,
…“
Nemecké právo
Podľa § 9a ods. 1 Stromsteuergesetz (zákon o dani z elektriny), v znení uplatniteľnom na skutkový stav vo veci samej, platilo, že:
„Daň z elektriny sa na základe žiadosti odpustí, vráti alebo nahradí, pokiaľ sa preukáže, že podnik vo výrobnom odvetví elektrinu zdanil a použil
…
4.
na účely chemickej redukcie,
…“
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
Hüttenwerke Krupp prevádzkuje továreň na výrobu ocele. Vo vysokých peciach oceliarne vyrába pri vysokých teplotách surové železo zo železnej rudy a koksu postupom chemickej redukcie.
V zariadení sa nachádzajú turbodúchadlá, ktoré sú poháňané elektrickými motormi a prostredníctvom ktorých sa stláča okolitý vzduch a vháňa sa do ohrievačov. Stlačený a následne zohriaty vzduch sa potom inými dúchadlami vháňa do vysokej pece, v ktorej prebieha chemická redukcia, počas ktorej sa železná ruda postupne transformuje na železo pridaním oxidu uhoľnatého pri vysokej teplote. Vháňanie stlačeného horúceho vzduchu je nevyhnutné na spustenie a udržanie procesu chemickej redukcie vo vysokej peci.
Dňa 26. apríla 2013 Hüttenwerke Krupp požiadala hlavný colný úrad o odpustenie dane z elektriny podľa § 9a zákona o dani z elektriny pre 20585,2 MWh elektriny, ktorú v novembri 2012 použila na pohon turbodúchadiel. Rozhodnutím zo 4. júna 2013 hlavný colný úrad zamietol túto žiadosť. Takisto zamietol aj sťažnosť spoločnosti Hüttenwerke Krupp proti tomuto rozhodnutiu.
Hüttenwerke Krupp preto proti uvedenému rozhodnutiu podala žalobu na vnútroštátny súd.
Tvrdí, že pojem „elektrina používaná hlavne na účely chemickej redukcie“ podľa článku 2 ods. 4 písm. b) tretej zarážky smernice 2003/96 zahŕňa všetku elektrinu používanú na chemickú redukciu, ako naznačuje výraz „na účely“ uvedený v tomto ustanovení. Tento pojem podľa jej názoru zahŕňa celý proces chemickej redukcie bez toho, aby sa rozlišovalo medzi jednotlivými etapami. Súčasťou tohto procesu je aj výroba a doprava stlačeného vzduchu, bez ktorých by tento proces nebol možný.
Hlavný colný úrad naopak tvrdí, že elektrina sa musí používať priamo na účely postupu chemickej redukcie, a nie v pomocných a vedľajších zariadeniach v inej fáze výroby, a to ani vtedy, ak sú tieto zariadenia nevyhnutné na výrobu surového železa. Elektrina použitá v turbodúchadle, ktoré je spustené ešte pred procesom chemickej redukcie, sa nemôže považovať za elektrinu priamo použitú na účely tohto procesu.
Vnútroštátny súd tvrdí, že vyriešenie sporu závisí od výkladu § 9a ods. 1 zákona o dani z elektriny, v znení rozhodnom pre vec samu, ktorým sa vykonáva článok 2 ods. 4 písm. b) tretia zarážka smernice 2003/96.
Uvedený súd tvrdí, že použitie okolitého stlačeného vzduchu zohriateho vo vysokej peci predstavuje nevyhnutnú súčasť postupu vo vysokej peci, a tým aj postupu chemickej redukcie, ktorý nemožno považovať za „predchádzajúci, už ukončený proces“. Dodáva, že horúci stlačený vzduch sa vyrába len na účely zásobovania vysokej pece prvkom, ktorý je nevyhnutný na proces chemickej redukcie.
Za týchto okolností Finanzgericht Düsseldorf (Finančný súd Düsseldorf, Nemecko) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru túto prejudiciálnu otázku:
„Má sa článok 2 ods. 4 písm. b) tretia zarážka smernice 2003/96… vykladať v súvislosti s postupmi výroby surového železa vo vysokých peciach v tom zmysle, že aj elektrina slúžiaca na pohon turbodúchadiel sa má považovať za elektrinu používanú hlavne na účely chemickej redukcie?“
O prejudiciálnej otázke
Svojou otázkou sa vnútroštátny súd v podstate pýta, či sa má článok 2 ods. 4 písm. b) tretia zarážka smernice 2003/96 vykladať v tom zmysle, že elektrina používaná na prevádzku turbodúchadiel určených na stláčanie vzduchu, ktorý sa následne používa vo vysokej peci v rámci výroby surového železa zo železnej rudy procesom chemickej redukcie, je „elektrina používaná hlavne na účely chemickej redukcie“ v zmysle tohto ustanovenia.
Táto otázka sa v skutočnosti týka miery prepojenia medzi elektrinou a chemickou redukciou, ktorá musí existovať na to, aby bolo možné určitú elektrinu považovať za elektrinu „používanú hlavne na účely chemickej redukcie“ v zmysle článku 2 ods. 4 písm. b) tretej zarážky smernice 2003/96.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa článku 2 ods. 4 písm. b) smernice 2003/96 sú z pôsobnosti smernice vyňaté energetické výrobky a elektrina, ktoré sa používajú na v ňom uvedené účely. Energetické výrobky a elektrina, na ktoré sa toto ustanovenie vzťahuje, tak nepodliehajú zdaneniu podľa tejto smernice.
Elektrina „používaná hlavne na účely chemickej redukcie“ uvedená v článku 2 ods. 4 písm. b) tretej zarážke smernice 2003/96 je teda vyňatá z pôsobnosti tejto smernice.
Bežný význam slovného spojenia „elektrina používaná hlavne na účely chemickej redukcie“ v rôznych jazykových verziách tohto článku 2 ods. 4 písm. b) tretej zarážky naznačuje, že vzdialený vzťah medzi použitím elektriny a chemickou redukciou nestačí na to, aby takéto použitie mohlo patriť do pôsobnosti tohto ustanovenia, pričom rovnako tak na tento účel nestačí použitie elektriny, ktoré sa nevyžaduje na riadne uskutočnenie chemickej redukcie.
Zo samotného znenia smernice 2003/96 však nemožno určiť, či medzi elektrinou používanou na účel, o aký ide vo veci samej, a chemickou redukciou existuje dostatočne úzky vzťah v zmysle uvedeného ustanovenia.
Treba preto zohľadniť nielen znenie článku 2 ods. 4 písm. b) tretej zarážky smernice 2003/96, ale aj jeho kontext a ciele sledované právnou úpravou, ktorej je súčasťou (pozri najmä rozsudok z 10. septembra 2014, Holger Forstmann Transporte,
C‑152/13
,
EU:C:2014:2184
, bod
).
V tejto súvislosti treba uviesť, že podľa článku 2 ods. 4 písm. b) druhej zarážky uvedenej smernice sa táto smernica neuplatňuje na dvojité používanie energetických výrobkov. Treba dodať, že definícia dvojitého používania energetických výrobkov je uvedená v tomto ustanovení a vyplýva z nej, že energetický produkt má dvojité používanie, keď sa používa ako vykurovacie palivo a na iné účely ako motorové palivo alebo vykurovacie palivo. Za dvojité používanie sa považuje okrem iného aj používanie energetických výrobkov na chemickú redukciu.
Článok 2 ods. 4 písm. b) smernice 2003/96 treba vykladať na základe jej odôvodnenia 22, v ktorom sa uvádza, že energetické výrobky by primárne mali podliehať právnemu rámcu Spoločenstva, pokiaľ sa používajú ako motorové alebo vykurovacie palivo. Podľa tohto odôvodnenia z povahy a logiky daňového systému vyplýva, že vylučuje z rozsahu pôsobnosti tohto právneho rámca okrem iného dvojité používanie energetických výrobkov a že s elektrinou, ktorá sa používa rovnakým spôsobom, by sa malo nakladať obdobne.
Ako Komisia uviedla vo svojich pripomienkach, práve z dôvodu zameniteľnosti energetických výrobkov a elektriny sa normotvorca Únie rozhodol zaobchádzať s elektrinou obdobne ako s týmito výrobkami na účely vymedzenia oblasti pôsobnosti smernice 2003/96, a teda na účely ich zdanenia v súlade s touto smernicou. Vymedzenie vecnej pôsobnosti tejto smernice takýmto spôsobom totiž umožňuje stanoviť minimálne úrovne zdanenia v rámci Európskej únie globálnym spôsobom tak pre energetické výrobky, ako aj pre elektrinu, a v konečnom dôsledku sleduje dosiahnutie dvojakého cieľa uvedenej smernice, ako sa uvádza v jej odôvodneniach 2 až 6, 7, 11 a 12, konkrétne zaistiť náležité fungovanie vnútorného trhu v odvetví energetiky a podporovať ciele politiky ochrany životného prostredia.
Vzhľadom na úvahy uvedené v bodoch 25 a 26 tohto rozsudku treba uviesť, že ak by sa slovné spojenie „elektrina používaná hlavne na účely chemickej redukcie“ uvedené v článku 2 ods. 4 písm. b) tretej zarážke smernice 2003/96 vykladalo širšie ako slovné spojenie „[energetické výrobky používané] na chemickú redukciu“ v zmysle druhej zarážky tohto ustanovenia, malo by to za následok, že s elektrinou používanou rovnakým spôsobom by sa nezaobchádzalo rovnako ako s energetickými výrobkami, čo vlastne chcel normotvorca Únie dosiahnuť pri vymedzení oblasti pôsobnosti tejto smernice.
Takýto výklad by totiž viedol k tomu, že elektrina by bola vyňatá zo zdaňovania podľa smernice 2003/96, a to na rozdiel od energetického výrobku používaného rovnakým spôsobom, ktorý by zdaneniu podľa smernice podliehal. Vzhľadom na zameniteľnosť energetických výrobkov a elektriny by tento výklad viedol k zvýhodňovaniu elektriny na úkor energetických výrobkov, čo by v konečnom dôsledku bolo v rozpore s dvojakým cieľom smernice 2003/96, ktorý už bol uvedený v bode 26 tohto rozsudku.
V prejednávanej veci treba tiež spresniť, že z rozhodnutia vnútroštátneho súdu nevyplýva, že by sa v zariadení dotknutom vo veci samej elektrina používala na prevádzku turbodúchadiel iným spôsobom ako na pohon elektrických motorov potrebných na stláčanie okolitého vzduchu. Vyjadrenia spoločnosti Hüttenwerke Krupp tiež vychádzajú z predpokladu, podľa ktorého sa za okolností vo veci samej elektrina používa na prevádzkovanie turbodúchadiel ako hnacia sila. Spoločnosť okrem iného na pojednávaní v odpovedi na otázku Súdneho dvora potvrdila, že stlačený vzduch z turbodúchadla sa zohrieva v ohrievačoch a následne sa vháňa do vysokej pece.
Za predpokladu, že turbodúchadlo by nefungovalo vďaka elektrine, ale vďaka energetickému výrobku, napríklad nafte, tento výrobok by nepatril pod slovné spojenie „dvojité používanie“ energetických výrobkov v zmysle článku 2 ods. 4 písm. b) druhej zarážky prvej vety smernice 2003/96, na ktoré by sa vzťahovala výnimka z pôsobnosti tejto smernice, pretože používanie dotknutého energetického výrobku by slúžilo len ako hnacia sila, čo by zodpovedalo jeho používaniu ako pohonnej látky.
Z dôvodov uvedených v bodoch 26 až 28 tohto rozsudku tretiu zarážku tohto ustanovenia nemožno vykladať v tom zmysle, že z oblasti pôsobnosti tejto smernice vylučuje elektrinu používanú na rovnaké účely ako takýto energetický výrobok, pretože by sa nerešpektovala vôľa normotvorcu Únie, ktorý chcel na účely vymedzenia oblasti pôsobnosti smernice 2003/96 dosiahnuť to, aby sa s elektrinou a energetickými výrobkami zaobchádzalo obdobne.
Vzhľadom na predchádzajúce úvahy treba na položenú otázku odpovedať tak, že článok 2 ods. 4 písm. b) tretia zarážka smernice 2003/96 sa má vykladať v tom zmysle, že elektrina používaná na prevádzku turbodúchadiel určených na stláčanie vzduchu, ktorý sa následne používa vo vysokej peci v rámci výroby surového železa zo železnej rudy procesom chemickej redukcie, nie je „elektrinou používanou hlavne na účely chemickej redukcie“ v zmysle tohto ustanovenia.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (deviata komora) rozhodol takto:

Článok 2 ods. 4 písm. b) tretia zarážka smernice Rady 2003/96/ES z 27. októbra 2003 o reštrukturalizácii právneho rámca spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny sa má vykladať v tom zmysle, že elektrina používaná na prevádzku turbodúchadiel určených na stláčanie vzduchu, ktorý sa následne používa vo vysokej peci v rámci výroby surového železa zo železnej rudy procesom chemickej redukcie, nie je „elektrinou používanou hlavne na účely chemickej redukcie“ v zmysle tohto ustanovenia.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: nemčina.