CELEX: 62019CJ0121
Muutoksenhaku
EU-tavaramerkki
Hakemus sanaosan EDISON sisältävän kuviomerkin rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi
Nizzan luokituksen erään luokan otsikossa ja kyseiseen luokkaan liittyvässä aakkosellisessa luettelossa esiintyvien käsitteiden tulkinta

Edison SpA vaatii valituksessaan unionin tuomioistuinta kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen 7.12.2018 antaman tuomion Edison v. EUIPO (EDISON) (
T-471/17
, ei julkaistu,
EU:T:2018:887
; jäljempänä valituksenalainen tuomio), jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi sen kanteen Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) viidennen valituslautakunnan 28.4.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 1355/2016–5), joka koskee EU-kuviomerkkiä EDISON.
Asiaa koskevat oikeussäännöt
Nizzan luokitus
Tavaroiden ja palvelujen kansainvälistä luokitusta tavaramerkkien rekisteröimistä varten koskevan 15.6.1957 tehdyn Nizzan sopimuksen, sellaisena kuin se on tarkistettuna ja muutettuna (jäljempänä Nizzan luokitus), kahdeksannessa painoksessa luokan 4 otsikko vastasi seuraavaa kuvausta:
”Teollisuusöljyt ja ‑rasvat; voiteluaineet; pölyä imevät, kosteuttavat ja sitovat aineet; polttoaineet [combustibili] (myös moottoreita varten) ja valaistusaineet; kynttilät ja lampun sydämet”.
Lisäksi Nizzan luokituksen kahdeksannen painoksen liitteenä olleessa ”luokkajärjestyksessä olevassa aakkosellisessa luettelossa” (jäljempänä aakkosellinen luettelo) mainittiin Nizzan luokituksen luokkaan 4 kuuluvien tavaroiden joukossa ”polttoaineet” [carburanti].
Asetus (EY) N:o 207/2009
Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 207/2009 (
EUVL L 78, s. 1
) kodifioitiin ja kumottiin yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (
EYVL 1994, L 11, s. 1
).
Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklassa, jonka otsikko on ”Päätösten perustelu”, säädetään seuraavaa:
”[EUIPO] perustelee päätöksensä. Ne voivat perustua ainoastaan sellaisiin syihin, joihin osapuolet ovat voineet ottaa kantaa.”
Asian tausta ja riidanalainen päätös
Valituksenalaisen tuomion 1–14 kohdassa esitetään asian tausta ja riidanalaisen päätöksen sisältö. Nyt esillä olevaa asiaa varten ne voidaan tiivistää seuraavasti.
Edison teki 18.8.2003 EU-tavaramerkin rekisteröintihakemuksen EUIPO:lle.
Tavaramerkki, jonka rekisteröintiä haettiin, on seuraava kuviomerkki:
Rekisteröintihakemus koski muun muassa kaikkia Nizzan luokituksen mukaiseen luokkaan 4 kuuluvia tavaroita.
Nizzan luokituksen versio, joka oli voimassa rekisteröintihakemuksen tekopäivänä, oli kahdeksas painos, joka julkaistiin kesäkuussa 2001 ja tuli voimaan 1.1.2002. Se on korvattu yhdeksännellä painoksella, joka julkaistiin kesäkuussa 2006 ja tuli voimaan tammikuussa 2007.
Tavaramerkki, jonka rekisteröintiä haettiin, rekisteröitiin 19.8.2013.
Edison teki 15.6.2015 EUIPO:lle hakemuksen, joka koski osasta luokkaan 4 kuuluvia tavaroita, joita varten tavaramerkki oli rekisteröity, luopumisen kirjaamista. Tarkemmin sanottuna se ehdotti, että tässä luokassa alun perin mainittujen tavaroiden luettelo määriteltäisiin uudelleen seuraavasti: ”Sähköenergia; maaöljy, polttoaine, hiilivetypolttoaineet, polttokaasu, propaanikaasu, maakaasu, valaistuskaasu, kivihiili, tervasta valmistetut polttonesteet, polttoaine, kerosiini, nafta, dieselpolttoaineet, polttoaineiden lisäaineet, bentseeni, bentsoli, koksihiili, leikkuunesteet, etanoli, kaasuöljy, lanoliini, teollisuusöljyt ja ‑rasvat; voiteluaineet; pölyä imevät, kosteuttavat ja sitovat aineet; polttoaineet (myös moottoreita varten) ja valaistusaineet; kynttilät ja sydämet (valaistus)”.
Tutkija ilmoitti Edisonille 22.6.2015 päivätyllä kirjeellä, että sen 15.6.2015 tekemää hakemusta ei voida hyväksyä, koska se johtaisi EU-kuviomerkin EDISON rekisteröinnin yhteydessä esitetyn tavaraluettelon laajentamiseen.
Edison esitti tätä koskevat huomautuksensa 25.7.2015, 24.12.2015 ja 22.4.2016 päivätyissä kirjeissä.
Tutkija hylkäsi 13.6.2016 tekemällään päätöksellä Edisonin 15.6.2015 esittämän hakemuksen ainoastaan siltä osin kuin sen tarkoituksena oli sisällyttää ”sähköenergia” EU-kuviomerkin EDISON rekisteröinnin yhteydessä esitetyn tavaraluettelon luokkaan 4 kuuluvien tavaroiden luetteloon.
Edison valitti 25.7.2016 tutkijan päätöksestä EUIPO:ssa asetuksen N:o 207/2009 58–64 artiklan nojalla.
EUIPO:n viides valituslautakunta hylkäsi valituksen 28.4.2017 tekemällään päätöksellä (jäljempänä riidanalainen päätös). Erityisesti se katsoi, että Nizzan luokituksen kahdeksannessa painoksessa ei ole käsitettä ”sähköenergia” yleisnimikkeissä eikä tavaroiden aakkosellisessa luettelossa luokan 4 osalta. Se katsoi näin ollen EUIPO:n pääjohtajan 20.6.2012 antaman tiedonannon nro 2/12, joka koskee luokkaotsikoiden käyttöä tavaroiden ja palvelujen luettelossa yhteisön tavaramerkin rekisteröintihakemuksissa ja rekisteröinneissä, mukaisesti, ettei Edisonin tarkoituksena ollut voinut olla tämän tavaran ilmoittaminen rekisteröintihakemuksen jättämishetkellä.
Lisäksi valituslautakunta hylkäsi Edisonin väitteen, jonka mukaan ”polttoaineet” aakkosellisessa luettelossa luokkaan 4 kuuluviksi luokiteltuna tavarana ja mainitun luokan otsikkoon sisältyvä määritelmä ”myös moottoreita varten” käsittävät kaikki aineet, joilla voidaan mahdollistaa moottorin työvoima, mukaan lukien muut aineet kuin polttoaineet, kuten sähköenergia. Tältä osin valituslautakunta katsoi muun muassa, että sähkön käyttö moottoreiden voimanlähteenä oli vielä marginaalista Euroopan unionissa rekisteröintihakemuksen jättämishetkellä ja etteivät Edisonin esittämät todisteet riittäneet osoittamaan, että sähköenergia kuuluu EU-kuviomerkin EDISON rekisteröinnin yhteydessä tarkoitettuihin luokkaan 4 kuuluviin tavaroihin ”korvaavana polttoaineena”. Lisäksi se katsoi, että englanninkielisen sanan ”fuel” (polttoaine) kattama tavararyhmä sisältää vain polttoaineita, joita voidaan käyttää sähköenergian tuottamiseen, eikä itse sähköenergiaa, joka on aineetonta.
Menettely unionin yleisessä tuomioistuimessa ja valituksenalainen tuomio
Edison nosti unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon 28.7.2017 toimittamallaan kannekirjelmällä kanteen riidanalaisen päätöksen kumoamiseksi.
Kanteensa tueksi Edison vetosi yhteen ainoaan kanneperusteeseen, joka perustui siihen, että kyseisellä päätöksellä jätettiin lainvastaisesti sähköenergia Nizzan luokituksen kahdeksannen painoksen luokkaan 4 kuuluvien tavaroiden ulkopuolelle katsomalla, ettei kyseinen tavara kuulunut Nizzan luokituksen kahdeksannessa painoksessa tarkoitettujen käsitteiden ”polttoaineet (myös moottoreita varten)”, ”valaistusaineet” ja ”polttoaineet” alaan.
Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi valituksenalaisella tuomiolla Edisonin esittämän kanneperusteen ja näin ollen kanteen kokonaisuudessaan.
Valitusasian asianosaisten vaatimukset
Edison vaatii valituksessaan, että unionin tuomioistuin
–
kumoaa valituksenalaisen tuomion ja
–
velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
EUIPO vaatii, että valitus hylätään ja että Edison velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Valituksen tarkastelu
Edison vetoaa valituksensa tueksi kahteen valitusperusteeseen, joista ensimmäinen koskee Nizzan luokituksen kahdeksannessa painoksessa olevien käsitteiden ”valaistusaineet”, ”polttoaineet (myös moottoreita varten)” ja ”polttoaineet” virheellistä tulkintaa ja toinen sen menettelyllisten oikeuksien loukkaamista ja asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan rikkomista.
Ensimmäinen valitusperuste
Asianosaisten lausumat
Ensimmäisessä valitusperusteessaan Edison arvostelee unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se on virheellisesti sulkenut sähköenergian Nizzan luokituksen kahdeksannen painoksen luokan 4 ulkopuolelle.
Edison väittää ensinnäkin, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen todetessaan valituksenalaisen tuomion 41, 46 ja 54 kohdassa, että näyttö siitä, että sähköenergia ei kuulu Nizzan luokituksen kahdeksannen painoksen luokkaan 4, perustuu siihen, että käsite ”sähköenergia” sisältyy EUIPO:n julkaisemaan ohjeelliseen luetteloon, joka ei ole tyhjentävä ja joka sisältää esimerkkejä tavaroista ja palveluista, jotka tosin ovat Nizzan luokituksen yhdeksännestä painoksesta alkaen luokkaan 4 kuuluvien tavaroiden aakkosellisessa luettelossa, mutta ”eivät kuulu sanamuotonsa mukaan selvästi” mainitun luokan otsikkoon. Edisonin mukaan tämä luettelo on ainoastaan EUIPO:n tiedonanto, joka ei ole oikeudellisesti sitova ja josta voidaan nostaa kanne. Lisäksi tätä luetteloa, joka laadittiin 8.2.2016, ei voida soveltaa sen 15.6.2015 jättämään rajoittamishakemukseen.
Toiseksi Edison väittää, että unionin yleinen tuomioistuin ei ole arvioinut asianmukaisesti Nizzan luokituksen kahdeksannessa painoksessa käytettyjen käsitteiden ”valaistusaineet”, ”polttoaineet (myös moottoreita varten)” ja ”polttoaineet” ulottuvuutta, joten se on virheellisesti sulkenut sähköenergian Nizzan luokituksen kahdeksannen painoksen mukaisen luokan 4 ulkopuolelle. Edisonin mukaan unionin yleinen tuomioistuin on ottanut huomioon ainoastaan sähköenergian ”ontologiset” ominaisuudet ja jättänyt huomiotta sen ”toiminnalliset” ominaisuudet.
Edisonin mukaan unionin yleinen tuomioistuin on siten jättänyt huomiotta paitsi ne arviointiperusteet, jotka julkisasiamies Bot esitti ratkaisuehdotuksessaan The Chartered Institute of Patent Attorneys (
C-307/10
,
EU:C:2011:784
), myös Maailman henkisen omaisuuden järjestön (WIPO) omaksuman toiminnallisen lähestymistavan sellaisena kuin se esitetään WIPO:n internetsivustolla. Edison huomauttaa 19.6.2012 annettuun tuomioon Chartered Institute of Patent Attorneys (
C-307/10
,
EU:C:2012:361
) vedoten, että ”kategoristen” määritelmien osalta Nizzan luokituksen luokkaotsikoissa oleville yleisnimikkeille ei ole annettava ”tunnetuinta tai ensiksi mieleen tulevaa merkitystä”, vaan niiden merkitys on etsittävä markkinoiden toimijoiden ja sääntelyviranomaisten kielestä. Se korostaa, että toisin kuin riidanalaisessa päätöksessä väitetään, talouden toimijat olivat toimivaltaisten viranomaisten tavoin vuonna 2003, kun kyseessä olevaa kuviomerkkiä koskeva rekisteröintihakemus tehtiin, tietoisia sähköenergian merkityksestä korvaavana polttoaineena. Väitteidensä tueksi Edison viittaa eri asiakirjoihin ja sääntelytöihin.
Kolmanneksi Edison väittää, että unionin yleisen tuomioistuimen päättely on ristiriitainen siltä osin kuin tämä on valituksenalaisen tuomion 44 kohdassa viitannut WIPO:n julkaisemaan julkilausumaan, joka on saatavilla sen internetsivuilla ja jossa todetaan, että ”vaikka sähköenergia on aineetonta, sen voidaan katsoa vastaavan luokkaan 4 kuuluvia muita aineellisia polttoaineita kuten bensiiniä ja kerosiinia”. Edisonin mukaan tässä lausumassa vahvistetaan täsmälleen päinvastainen toteamus eli se, että sähkön toiminnallisen ominaisuuden, joka on sen kyky tuottaa energiaa, on oltava etusijalla sen ontologisiin ominaisuuksiin nähden.
Neljänneksi Edison arvostelee unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se on katsonut, että päätös sisällyttää sähkö Nizzan luokituksen yhdeksännen painoksen luokkaan 4 ei riitä osoittamaan, että sähkö kuului toimivaltaisten viranomaisten mukaan tähän luokkaan jo kyseisen luokituksen kahdeksannen painoksen mukaan. Edison huomauttaa tältä osin, että unionin yleinen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 41 kohdassa virheellisesti perustanut päättelynsä siihen, että WIPO:n asiantuntijakomitea teki tällaisen sisällyttämistä koskevan päätöksen vasta lokakuussa 2003 eli kyseisen rekisteröintihakemuksen jättämisen jälkeen. Edisonin mukaan mainittu sisällyttämispäätös laadittiin kesäkuussa 2003 eli ennen sen kuviomerkin rekisteröintihakemuksen jättämistä elokuussa 2003. Unionin yleinen tuomioistuin on siis toiminut liian muodollisesti päättäessään ottaa huomioon päivämäärän, jona tämä sama sisällyttämispäätös tehtiin.
Viidenneksi Edison riitauttaa oikeuskäytännön, johon unionin yleinen tuomioistuin tukeutui valituksenalaisen tuomion 48 kohdassa arvioidessaan termin ”polttoaine” ulottuvuutta. Edison katsoo tältä osin, ettei 14.3.2017 annettu tuomio Edison v. EUIPO – Eolus Vind (e) (
T-276/15
, ei julkaistu,
EU:T:2017:163
) ole merkityksellinen, koska se sisältää virheitä.
Kuudenneksi Edison väittää tullitariffinimikkeistöön sekä 15.7.1964 annettuun tuomioon Costa (
6/64
,
EU:C:1964:66
) ja 27.4.1994 annettuun tuomioon Almelo (
C-393/92
,
EU:C:1994:171
) viitaten, että sähköenergiaa pidetään sekä unionin että kansallisessa oikeudessa SEUT 28 artiklassa tarkoitettuna tavarana. Se väittää myös, että sähköenergiaa on käsiteltävä tavaramerkkioikeudessa samoin kuin kilpailuoikeudessa jo tehdään eli kivihiilen, maakaasun ja maaöljyn tavoin ja että tämän vuoksi olisi syrjivää tehdä tavaramerkkioikeudessa ero sähköenergian ja näiden muiden hyödykkeiden välillä. Näin ollen sähköenergian on näiden hyödykkeiden tavoin katsottava kuuluvan polttoaineen käsitteeseen tavarana, joka on mainittu Nizzan luokituksen kahdeksannessa painoksessa luokkaan 4 kuuluvien tavaroiden aakkosellisessa luettelossa.
Seitsemänneksi Edison riitauttaa unionin yleisen tuomioistuimen arvioinnin eri todisteista, jotka se toimitti osoittaakseen, että sähköenergia kuuluu ”polttoaineen” käsitteeseen ja näin ollen Nizzan luokituksen kahdeksannen painoksen luokkaan 4.
Ensinnäkin Edison arvostelee unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se katsoi valituksenalaisen tuomion 51 kohdassa, että Euroopan ympäristöviraston (EEA), Department of Energy and Climate Changen (energia- ja ilmastonmuutososasto, Yhdistynyt kuningaskunta) tai Sustainable Energy Authorityn (kestävän energian viranomainen, Irlanti) kannanotot olivat merkityksettömiä kyseisen polttoaineen käsitteen tulkinnan kannalta.
Toiseksi Edison moittii unionin yleistä tuomioistuinta siitä, ettei se ole tutkinut tiettyjä asiakirjoja, jotka Edison oli toimittanut valituslautakunnalle osoittaakseen, että sähköenergiaa pidettiin julkisessa keskustelussa jo 70-luvun lopussa ”korvaavana polttoaineena”.
EUIPO katsoo, että ensimmäinen valitusperuste on osittain jätettävä tutkimatta ja osittain hylättävä perusteettomana.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Ensinnäkin siltä osin kuin Edison arvostelee ensimmäisessä valitusperusteessaan unionin yleistä tuomioistuinta siitä, ettei se ole omaksunut ”toiminnallista” lähestymistapaa arvioidakseen käsitteiden ”valaistusaineet”, ”polttoaineet (myös moottoreita varten)” ja ”polttoaineet” ulottuvuutta, on heti alkuun todettava, ettei Edison yksilöi niitä valituksenalaisen tuomion täsmällisiä kohtia, joihin sen perustelut kohdistuvat. On kuitenkin niin, että unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 169 artiklan 2 kohdan mukaan oikeudellisissa perusteissa ja perusteluissa, joihin valituksessa vedotaan, on yksilöitävä täsmällisesti, mitkä unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisun perustelujen kohdat riitautetaan (määräys 7.6.2018, Gaki v. Europol,
C‑671/17 P
, ei julkaistu,
EU:C:2018:416
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
On joka tapauksessa niin, että vaikka oletettaisiin, että nämä perustelut voitaisiin ymmärtää siten, että niillä pyritään lähinnä kyseenalaistamaan menetelmä, jota unionin yleinen tuomioistuin on noudattanut tutkiessaan, kuuluuko sähkö käsitteisiin ”valaistusaineet”, ”polttoaineet (myös moottoreita varten)” ja ”polttoaineet”, on todettava, että unionin yleinen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 38–56 kohdassa arvioinut näiden käsitteiden ulottuvuutta sellaisen sanamuodon mukaisen arvioinnin perusteella, jonka sisällön ja ulottuvuuden suhteessa unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöön se on esittänyt kyseisen tuomion 29–37 kohdassa.
On kuitenkin todettava, että Edison ei arvostele millään tavoin sitä, miten unionin yleinen tuomioistuin on soveltanut ja tulkinnut tätä oikeuskäytäntöä, eikä varsinkaan osoita, että unionin yleisen tuomioistuimen näissä kohdissa omaksuma lähestymistapa olisi oikeudellisesti virheellinen.
Edison nimittäin tyytyy vetoamaan ehdottamansa ”toiminnallisen” lähestymistavan tueksi arviointiperusteisiin, jotka julkisasiamies Bot esitti ratkaisuehdotuksessaan asiassa Chartered Institute of Patent Attorneys (
C-307/10
,
EU:C:2011:784
,
ja
kohta).
Kuten unionin yleinen tuomioistuin kuitenkin perustellusti totesi valituksenalaisen tuomion 29 kohdassa, 19.6.2012 annetun tuomion Chartered Institute of Patent Attorneys (
C-307/10
,
EU:C:2012:361
) 61 kohdasta ilmenee, että hakijan on rekisteröintihakemuksessaan yksilöitävä tavarat, joille tavaramerkkisuojaa haetaan, riittävän selvästi ja täsmällisesti, jotta toimivaltaiset viranomaiset ja talouden toimijat voivat pelkästään tällä perusteella määrittää haetun suojan laajuuden. Unionin tuomioistuin ei sitä vastoin vahvistanut kyseisessä tuomiossa julkisasiamies Botin kyseisessä asiassa antaman ratkaisuehdotuksen 74 kohdassa esittämää lähestymistapaa, jonka mukaan talouden toimijoiden olisi voitava tunnistaa täsmällisesti kyseisten tavaroiden ja palvelujen olennaiset objektiivisesti todettavat ominaispiirteet ja ominaisuudet.
Edellä esitetyn perusteella nämä perustelut on joka tapauksessa hylättävä perusteettomina.
Toiseksi on todettava, että siltä osin kuin Edison moittii unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että tämä on tehnyt oikeudellisen virheen viitatessaan valituksenalaisen tuomion 41, 46 ja 54 kohdassa virheellisesti EUIPO:n julkaisemaan ohjeelliseen luetteloon, joka ei ole tyhjentävä ja joka sisältää esimerkkejä tavaroista ja palveluista, jotka tosin ovat Nizzan luokituksen yhdeksännestä painoksesta lähtien luokkaan 4 kuuluvien tavaroiden aakkosellisessa luettelossa, mutta ”eivät kuulu sanamuotonsa mukaan selvästi” mainitun luokan otsikkoon, todetakseen, ettei sähköenergia kuulu Nizzan luokituksen luokan 4 otsikkoon, että tällaiset perustelut ovat tehottomia.
Tältä osin on muistutettava, että unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisun ylimääräistä perustelua koskevat väitteet eivät voi aiheuttaa tämän ratkaisun kumoamista ja ovat näin ollen tehottomia (ks. vastaavasti tuomio 26.3.2019, komissio v. Italia,
C‑621/16 P
,
EU:C:2019:251
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Valituksenalaisen tuomion 41, 46 ja 54 kohdassa olevasta ilmaisusta ”lisäksi” seuraa, että unionin yleinen tuomioistuin on vain ylimääräisenä perusteluna viitannut tähän EUIPO:n julkaisemaan luetteloon todetakseen, että sähköenergia ei kuulu Nizzan luokituksen kahdeksannen painoksen luokassa 4 tarkoitettuihin käsitteisiin ”valaistusaineet”, ”polttoaineet (myös moottoreita varten)” ja ”polttoaineet”.
Kuten valituksenalaisen tuomion 39, 43 ja 48 kohdasta ilmenee, pääasiallinen syy, jonka vuoksi unionin yleinen tuomioistuin katsoi, ettei sähköenergia kuulu Nizzan luokituksen luokkaan 4, on se, etteivät käsitteet ”valaistusaineet”, ”polttoaineet (myös moottoreita varten)” ja ”polttoaineet” sisällä niiden yleisen ja tavanomaisen merkityksen mukaisesti sähköenergiaa.
Kolmanneksi siltä osin kuin Edison arvostelee unionin yleistä tuomioistuinta sen päättelyn ristiriitaisuudesta, koska unionin yleinen tuomioistuin viittasi valituksenalaisen tuomion 44 kohdassa WIPO:n internetsivustollaan julkaisemaan julkilausumaan todetakseen, ettei sähköenergia kuulu käsitteeseen ”polttoaineet (myös moottoreita varten)”, on todettava, että tämä väite perustuu mainitun tuomion puutteelliseen lukemiseen. Vaikka unionin yleinen tuomioistuin totesi valituksenalaisen tuomion 44 kohdassa kyseisestä lausumasta ilmenevän, että ”vaikka sähköenergia on aineetonta, sen voidaan katsoa vastaavan luokkaan 4 kuuluvia muita aineellisia polttoaineita kuten bensiiniä ja kerosiinia”, se kuitenkin lisäsi samassa kohdassa, että huolimatta tästä toiminnallisesta samankaltaisuudesta sähköenergia ei sisälly käsitteen ”polttoaineet” sanamuodon mukaiseen merkitykseen.
Neljänneksi Edisonin väitteestä, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin ei ole ottanut huomioon sitä, että sähköenergia sisältyy EUIPO:n julkaisemaan ohjeelliseen luetteloon, joka ei ole tyhjentävä ja joka sisältää esimerkkejä tavaroista ja palveluista, jotka tosin ovat Nizzan luokituksen yhdeksännestä versiosta lähtien luokkaan 4 kuuluvien tavaroiden aakkosellisessa luettelossa, mutta ”eivät kuulu sanamuotonsa mukaan selvästi” mainitun luokan otsikkoon, on muistutettava, että unionin yleinen tuomioistuin on yksin toimivaltainen arvioimaan sille esitettyjen todisteiden näyttöarvoa (ks. vastaavasti määräys 11.11.2003, Martinez v. parlamentti,
C‑488/01 P
,
EU:C:2003:608
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Unionin yleisen tuomioistuimen ei tarvitse kuitenkaan perustella nimenomaisesti arviointiaan kunkin sille esitetyn todisteen näyttöarvosta varsinkaan, jos se katsoo, etteivät ne ole asiaankuuluvia eivätkä merkityksellisiä asian ratkaisun kannalta, jollei velvollisuudesta noudattaa todistustaakkaa ja todistelua koskevia yleisiä periaatteita ja menettelysääntöjä tai velvollisuudesta olla ottamatta selvitysaineistoa vääristyneellä tavalla huomioon muuta johdu (tuomio 3.12.2009, Evropaïki Dynamiki v. komissio,
C‑476/08 P
, ei julkaistu,
EU:C:2009:752
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Nyt käsiteltävässä asiassa on todettava, että unionin yleinen tuomioistuin tarkasteli valituksenalaisen tuomion 41 kohdassa päätöstä sisällyttää ”sähköenergia” EUIPO:n julkaisemaan ohjeelliseen luetteloon, joka ei ole tyhjentävä, ja katsoi, ettei tämä päätös ollut todistusvoimainen, koska kyseinen päätös oli rekisteröintihakemuksen jättämishetkellä vielä valmisteluvaiheessa. Edison ei ole kuitenkaan osoittanut eikä edes väittänyt, että tätä arviointia tehtäessä selvitysaineisto olisi otettu huomioon vääristyneellä tavalla. Tältä osin esitetyt väitteet on näin ollen jätettävä tutkimatta.
Viidenneksi sikäli kuin Edison moittii unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se on virheellisesti perustanut valituksenalaisen tuomion 48 kohdassa päättelynsä 14.3.2017 annettuun tuomioon Edison v. EUIPO – Eolus Vind (e) (
T-276/15
, ei julkaistu,
EU:T:2017:163
), on korostettava, että Edison tyytyy arvostelemaan viimeksi mainittua tuomiota siitä, että sen mukaan sillä ei ole ennakkotapauksen arvoa ja se sisältää loogisia virheitä. Edison ei kuitenkaan esitä riittävän täsmällisesti niitä syitä, joiden vuoksi unionin yleisen tuomioistuimen viittaus kyseiseen tuomioon merkitsisi sitä, että valituksenalaiseen tuomioon sisältyvässä päättelyssä olisi oikeudellinen virhe. Tästä seuraa, että kyseinen väite on jätettävä tutkimatta.
Kuten nimittäin SEUT 256 artiklan 1 kohdasta, Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäisestä kohdasta ja unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 168 artiklan 1 kohdan d alakohdasta seuraa, valituksessa on ilmoitettava täsmällisesti sekä se, miltä kaikilta osin valituksenalaisen tuomion kumoamista vaaditaan, että ne oikeudelliset perustelut, joihin erityisesti halutaan vedota tämän vaatimuksen tueksi, tai muuten kyseinen valitus tai peruste jätetään tutkimatta (tuomio 21.1.2016, Galp Energía España ym. v. komissio,
C‑603/13 P
,
EU:C:2016:38
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Kuudenneksi väite, jossa Edison ainoastaan toistaa sanasta sanaan unionin yleisessä tuomioistuimessa esitetyn väitteen, jonka mukaan sähköenergiaa olisi kivihiilen, kaasun ja maaöljyn tavoin pidettävä polttoaineena, on jätettävä tutkimatta, koska Edison ei yksilöi oikeudellista virhettä, jonka unionin yleinen tuomioistuin olisi tältä osin tehnyt valituksenalaisessa tuomiossa.
Tältä osin on korostettava, että valitus on jätettävä tutkimatta siltä osin kuin siinä vain toistetaan unionin yleisessä tuomioistuimessa jo esitetyt perusteet ja perustelut, mukaan lukien ne, joissa nojaudutaan tämän nimenomaisesti hylkäämiin tosiseikkoihin, ilman että valitukseen edes sisältyisi perusteluja, joiden tarkoituksena olisi erityisesti osoittaa unionin yleisen tuomioistuimen tuomioon sisältyvä oikeudellinen virhe. Tällaisella valituksella näet pyritään tosiasiassa ainoastaan siihen, että unionin yleisessä tuomioistuimessa nostettu kanne tutkitaan uudelleen, mikä ei kuulu unionin tuomioistuimen toimivaltaan muutoksenhaun yhteydessä (tuomio 26.1.2017, Mamoli Robinetteria v. komissio,
C‑619/13 P
,
EU:C:2017:50
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Seitsemänneksi Edisonin perusteluista, joiden mukaan unionin yleinen tuomioistuin totesi valituksenalaisen tuomion 51 kohdassa virheellisesti, että Euroopan ympäristökeskuksen, energia- ja ilmastonmuutososaston tai kestävän energia-alan viranomaisen kannanotot ovat merkityksettömiä tulkittaessa polttoaineiden käsitettä sellaisena kuin talouden toimijat sen ymmärtävät, on ensiksi riittävää muistuttaa, että muutoksenhaku rajoittuu oikeuskysymyksiin. Unionin yleisellä tuomioistuimella on siten yksinomainen toimivalta määrittää asiaan liittyvät tosiseikat ja arvioida niitä sekä arvioida sille esitetyn selvityksen näyttöarvoa, lukuun ottamatta sitä tapausta, että kyseiset tosiseikat tai selvitys on otettu huomioon vääristyneellä tavalla (tuomio 19.10.2017, Agriconsulting Europe v. komissio,
C‑198/16 P
,
EU:C:2017:784
,
kohta oikeuskäytäntöviittauksineen).
Toiseksi siltä osin kuin on kyse väitteestä, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin ei ole tutkinut tiettyjä valituslautakunnalle jätettyjä liitteitä, valituksenalaisen tuomion 52 ja 53 kohdasta ilmenee, että vaikka unionin yleinen tuomioistuin ei ole tehnyt yhteenvetoa kustakin näistä liitteistä, se on kuitenkin tutkinut nämä liitteet kokonaisuudessaan ja katsonut, että ne eivät riitä osoittamaan, että talouden toimijat katsoivat käsitteen ”polttoaineet” sisältävän rekisteröintihakemuksen jättämispäivänä sähköenergian.
Tällä arvostelulla pyritään siten kyseenalaistamaan unionin yleisen tuomioistuimen sille esitetyille todisteille antama näyttöarvo, mikä ei edellä 55 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaan kuulu unionin tuomioistuimen toimivaltaan.
Tästä seuraa, että nämä perustelut on jätettävä tutkimatta.
Ensimmäinen valitusperuste on siis osittain jätettävä tutkimatta ja hylättävä osittain tehottomana ja osittain perusteettomana.
Toinen valitusperuste
Asianosaisten ja muiden osapuolten lausumat
Toisessa valitusperusteessaan Edison väittää, että valituksenalaisessa tuomiossa on loukattu sen menettelyllisiä oikeuksia ja rikottu asetuksen N:o 207/2009 75 artiklaa.
Edison moittii unionin yleistä tuomioistuinta ensinnäkin siitä, että se pysytti riidanalaisen päätöksen, vaikka päätös oli tehty loukkaamalla Edisonin menettelyllisiä oikeuksia. Edisonin mukaan on nimittäin niin, että jättäessään vastaamatta luopumisen kirjaamista koskevaan hakemukseen aineellisesti EUIPO käänsi todistustaakan siitä, että osittaisen luopumisen epääminen sähköenergian osalta oli lainvastaista, joten Edison joutui esittämään perustelut sisällyttämiselle luetteloon sen sijaan, että se olisi kiistänyt EUIPO:n esittämät poissulkemisen syyt.
Toiseksi Edison väittää, että unionin yleinen tuomioistuin tyytyi pysyttämään riidanalaisen päätöksen, vaikka sen perustelut olivat puutteelliset, koska se ei sisältänyt perusteluja, jotka oikeuttaisivat sähkön jättämisen Nizzan luokituksen kahdeksannen painoksen luokassa 4 tarkoitettujen ”valaistusaineiden”, ”polttoaineiden (myös moottoreita varten)” ja ”polttoaineiden” ulkopuolelle. Lisäksi Edison katsoo, että on epäloogista samanaikaisesti todeta unionin yleisen tuomioistuimen tavoin, että markkinoilla on sähköautoja, ja kieltää talouden toimijoiden pitävän sähköenergiaa polttoaineena, vaikka se olisi korvaava polttoaine.
EUIPO vaatii toisen valitusperusteen hylkäämistä.
Unionin tuomioistuimen arviointi asiasta
Ensinnäkin siltä osin kuin Edison arvostelee unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se on pysyttänyt riidanalaisen päätöksen, vaikka päätös on tehty Edisonin menettelyllisiä oikeuksia loukkaamalla, on todettava, että Edison ainoastaan toistaa sanasta sanaan unionin yleisessä tuomioistuimessa jo esitetyt väitteet yksilöimättä erityisesti valituksenalaisessa tuomiossa sen mukaan olevaa oikeudellista virhettä ja varsinkaan täsmentämättä niitä tuomion täsmällisiä kohtia, joihin tällainen oikeudellinen virhe sen mukaan sisältyy.
Edellä 54 kohdassa mainitun oikeuskäytännön mukaisesti tämä väite on jätettävä tutkimatta.
Toiseksi siltä osin kuin Edison arvostelee unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se on pysyttänyt riidanalaisen päätöksen, vaikka päätöksen perustelut ovat puutteelliset, on riittävää todeta, että unionin yleinen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 39–42, 43–47 ja 48–54 kohdassa analysoinut laajasti perusteluja, jotka oikeuttavat sähkön jättämisen Nizzan luokituksen kahdeksannen painoksen luokassa 4 tarkoitettujen ”valaistusaineiden”, ”polttoaineiden (myös moottoreita varten)” ja ”polttoaineiden” ulkopuolelle.
Lisäksi Edisonin väite, jonka mukaan valituksenalaisen tuomion perustelut ovat ristiriitaiset, on myös hylättävä perusteettomana siltä osin kuin se perustuu kyseisen tuomion ja erityisesti sen 52 ja 53 kohdan puutteelliseen tulkintaan. Vaikka unionin yleinen tuomioistuin myönsi mainitun tuomion 52 kohdassa, että Edisonin toimittamat todisteet huomioon ottaen ”tietyt” automallit, jotka käyttävät osittain tai kokonaan sähköenergiaa, oli jo saatettu markkinoille, se totesi kuitenkin saman tuomion seuraavassa kohdassa, että sähköenergiaa käyttävien automallien kehittäminen Euroopan markkinoilla oli ”tosiasiallisesti” tapahtunut vasta useita vuosia kyseisen rekisteröintihakemuksen jättämisen jälkeen. Näin ollen tähän analyysiin ei liity minkäänlaista ristiriitaa.
Tästä seuraa, että toinen valitusperuste on osittain jätettävä tutkimatta ja osittain hylättävä perusteettomana.
Kaiken edellä esitetyn perusteella valitus on hylättävä kokonaisuudessaan.
Oikeudenkäyntikulut
Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan, jota sovelletaan työjärjestyksen 184 artiklan 1 kohdan nojalla valituksen käsittelyyn, mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Koska Edison on hävinnyt asian, se on velvoitettava korvaaman EUIPO:n oikeudenkäyntikulut sen vaatimusten mukaisesti.

Näillä perusteilla unionin tuomioistuin (yhdeksäs jaosto) on ratkaissut asian seuraavasti:

1)
Valitus hylätään.

2)
Edison SpA vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) oikeudenkäyntikulut.

Allekirjoitukset
(
*1
)	Oikeudenkäyntikieli: italia.