CELEX: 62019CJ0121
Apeliacinis skundas
Europos Sąjungos prekių ženklas
Vaizdinio prekių ženklo, kuriame yra žodinis elementas EDISON, paraiška
Nicos klasifikacijos klasės antraštėje ir prie šios klasifikacijos pridėtame abėcėliniame sąraše esančių sąvokų aiškinimas

Apeliaciniu skundu
Edison SpA
prašo panaikinti 2018 m. gruodžio 7 d. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo sprendimą Edison / EUIPO (EDISON) (
T‑471/17
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2018:887
, toliau – skundžiamas sprendimas), kuriuo Bendrasis teismas atmetė jos ieškinį dėl 2017 m. balandžio 28 d. Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) penktosios apeliacinės tarybos sprendimo (byla R 1355/2016-5) dėl vaizdinio Europos Sąjungos prekių ženklo EDISON.
Teisinis pagrindas
Nicos klasifikacija
Peržiūrėtoje ir iš dalies pakeistoje 1957 m. birželio 15 d. Nicos sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti (toliau – Nicos klasifikacija) aštuntojoje redakcijoje 4 klasės pavadinimas buvo apibūdintas taip:
„Techniniai aliejai ir riebalai; tepalai; dulkių sugeriamieji, drėkinamieji ir rišamieji mišiniai; degalai (tarp jų variklių benzinas) ir apšvietimo medžiagos; žvakės ir dagčiai (apšvietimas)“.
Be to, prie aštuntosios Nicos klasifikacijos redakcijos pridėtame „abėcėliniame prekių sąraše“ (toliau – abėcėlinis sąrašas) tarp prekių, kurios išvardytos kaip priklausančios 4 klasei, buvo nurodyti „variklių degalai“.
Reglamentas (EB) Nr. 207/2009
2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (
OL L 78, 2009, p. 1
) buvo kodifikuotas ir panaikintas 1993 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 40/94 dėl Bendrijos prekių ženklo (
OL L 11, 1994, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 146).
Reglamento Nr. 207/2009 75 straipsnyje „Sprendimus pagrindžiančių motyvų nurodymas“ nustatyta:
„[EUIPO] sprendimuose nurodomi juos pagrindžiantys motyvai. Sprendimai grindžiami tiktai tokiais motyvais ar įrodymais, apie kuriuos šalys galėjo pateikti savo atsiliepimus.“
Ginčo aplinkybės ir ginčijamas sprendimas
Skundžiamo sprendimo 1–14 punktuose išdėstytos ginčo aplinkybės ir ginčijamo sprendimo turinys. Šioje byloje jas galima apibendrinti taip, kaip nurodyta toliau.
2003 m. rugpjūčio 18 d.
Edison
pateikė EUIPO Europos Sąjungos prekių ženklo registracijos paraišką.
Prekių ženklas, kurį buvo prašoma įregistruoti, yra šis vaizdinis žymuo:
Registracijos paraiška buvo susijusi, be kita ko, su visomis prekėmis, priklausančiomis Nicos klasifikacijos 4 klasei.
Registracijos paraiškos pateikimo dieną galiojusi Nicos klasifikacijos redakcija buvo aštuntoji redakcija, paskelbta 2001 m. birželio mėn. ir įsigaliojusi 2002 m. sausio 1 d. Ją pakeitė devintoji redakcija, paskelbta 2006 m. birželio mėn. ir įsigaliojusi 2007 m. sausio mėn.
Prekių ženklas, kurį buvo prašoma įregistruoti, įregistruotas 2013 m. rugpjūčio 19 d.
2015 m. birželio 15 d.
Edison
pateikė EUIPO prašymą įregistruoti dalies 4 klasės prekių, kurioms įregistruotas prekių ženklas, atsisakymą. Konkrečiau kalbant, ji pasiūlė taip iš naujo apibrėžti iš pradžių šioje klasėje nurodytų prekių sąrašą: „Elektros energija; nafta, degalai, angliavandenilių pagrindu pagaminti degalai, dujiniai degalai, propano dujos, gamtinės dujos, apšvietimo dujos, anglis, degalai, gauti iš deguto, benzinas, žibalas, nafta, dyzeliniai degalai, degalų priedai, benzenas, benzolis, kokso anglis, metalo apdirbimo skysčiai, etanolis, gazolis, lanolinas, techniniai aliejai ir riebalai; tepalai; dulkių sugeriamieji, drėkinamieji ir rišamieji mišiniai; degalai (tarp jų variklių benzinas) ir apšvietimo medžiagos; žvakės ir dagčiai (apšvietimas)“.
2015 m. birželio 22 d. raštu ekspertė informavo
Edison
, kad jos 2015 m. birželio 15 d. prašymas negali būti priimtas, nes taip būtų išplėstas prekių, nurodytų registruojant vaizdinį Europos Sąjungos prekių ženklą EDISON, sąrašas.
2015 m. liepos 25 d., 2015 m. gruodžio 24 d. ir 2016 m. balandžio 22 d. raštais apeliantė pateikė dėl to savo pastabas.
2016 m. birželio 13 d. sprendimu ekspertė atmetė 2015 m. birželio 15 d.
Edison
prašymą tik tiek, kiek juo buvo siekiama įtraukti „elektros energiją“ į 4 klasės prekių, nurodytų registruojant vaizdinį Europos Sąjungos prekių ženklą EDISON, sąrašą.
2016 m. liepos 25 d.
Edison
pagal Reglamento Nr. 207/2009 58–64 straipsnius dėl ekspertės sprendimo pateikė apeliaciją EUIPO.
2017 m. balandžio 28 d. sprendimu (toliau – ginčijamas sprendimas) EUIPO penktoji apeliacinė taryba apeliaciją atmetė. Konkrečiai kalbant, ji nusprendė, kad aštuntojoje Nicos klasifikacijos redakcijoje nebėra formuluotės „elektros energija“ nei bendrųjų nuorodų tekste, nei abėcėliniame 4 klasėje nurodytų prekių sąraše. Remdamasi 2012 m. birželio 20 d. EUIPO vykdomojo direktoriaus Pranešimu Nr. 2/12 dėl klasių antraščių vartojimo prekių ir paslaugų sąrašuose, pateikiamuose paraiškose įregistruoti Bendrijos prekių ženklą ir jį registruojant, ji nusprendė, kad
Edison
negalėjo norėti reikalauti įrašyti šią prekę registracijos paraiškos pateikimo momentu.
Be to, Apeliacinė taryba atmetė
Edison
argumentą, kad „variklių degalai“, kaip abėcėliniame sąraše nurodyta prekė, priskiriama prie 4 klasės, ir šios klasės pavadinime esantis patikslinimas „tarp jų variklių benzinas“ apima bet kokią medžiagą, kuria galima varyti variklį, įskaitant nedegias medžiagas, kaip antai elektros energiją. Dėl to ji, be kita ko, nusprendė, kad registracijos paraiškos pateikimo metu elektros energijos naudojimas varikliams varyti Europos Sąjungoje vis dar buvo nežymus ir kad
Edison
pateiktų įrodymų nepakanka įrodyti, jog registruojant vaizdinį Europos Sąjungos prekių ženklą EDISON, elektros energija yra viena iš 4 klasei priklausančių prekių, nurodytų kaip „alternatyvieji degalai“. Be to, ji nusprendė, kad prekių, kurias apima angliškas žodis „fuel“ (degalai), kategorijai priklauso tik degiosios medžiagos, kurios gali būti naudojamos elektros energijai gaminti, o ne pati elektros energija, kuri yra nemateriali prekė.
Procesas Bendrajame Teisme ir skundžiamas sprendimas
2017 m. liepos 28 d. Bendrojo Teismo kanceliarija gavo
Edison
ieškinį, juo buvo prašoma panaikinti ginčijamą sprendimą.
Grįsdama savo ieškinį
Edison
nurodė vienintelį pagrindą, susijusį su tuo, kad šiuo sprendimu iš aštuntosios Nicos klasifikacijos redakcijos 4 klasės prekių sąrašo buvo neteisėtai pašalinta elektros energija, remiantis tuo, kad sąvokos „degalai (tarp jų variklių benzinas)“, „apšvietimo medžiagos“ ir „variklių degalai“, kaip jos suprantamos pagal aštuntąją Nicos klasifikacijos redakciją, neapima šios prekės.
Skundžiamu sprendimu Bendrasis Teismas atmetė
Edison
nurodytą pagrindą, taigi atmetė ir patį ieškinį.
Apeliacinės bylos šalių reikalavimai
Apeliaciniame skunde
Edison
Teisingumo Teismo prašo:
–
panaikinti skundžiamą sprendimą ir
–
priteisti iš EUIPO bylinėjimosi išlaidas.
EUIPO prašo atmesti apeliacinį skundą ir priteisti iš
Edison
bylinėjimosi išlaidas.
Dėl apeliacinio skundo
Grįsdama savo apeliacinį skundą
Edison
nurodo du pagrindus, susijusius, pirma, su klaidingu sąvokų „apšvietimo medžiagos“, „degalai (tarp jų variklių benzinas)“ ir „variklių degalai“, kaip jos suprantamos pagal aštuntąją Nicos klasifikacijos redakciją, aiškinimu ir, antra, su jos procesinių teisių ir Reglamento Nr. 207/2009 75 straipsnio pažeidimu.
Dėl pirmojo pagrindo
Šalių argumentai
Pirmajame apeliacinio skundo pagrinde
Edison
kaltina Bendrąjį Teismą, kad jis klaidingai neįtraukė elektros energijos į aštuntosios Nicos klasifikacijos redakcijos 4 klasę.
Pirma,
Edison
tvirtina, kad Bendrasis Teismas padarė teisės klaidą, skundžiamo sprendimo 41, 46 ir 54 punktuose teigdamas, kad įrodymas, jog elektros energija nepriklauso aštuntosios Nicos klasifikacijos redakcijos 4 klasei, kyla iš to, kad sąvoka „elektros energija“ yra nurodyta EUIPO paskelbtame pavyzdiniame ir nebaigtiniame sąraše, pateikiančiame prekių ir paslaugų, kurios, nors ir buvo įtrauktos į devintosios Nicos klasifikacijos redakcijos 4 klasės abėcėlinį prekių sąrašą, bet „nėra aiškiai vartojamos pažodine reikšme“ tos klasės antraštėje, pavyzdžius.
Edison
teigimu, šis sąrašas yra tik EUIPO pranešimas, kuris nėra teisiškai privalomas ir dėl kurio galima pateikti apeliaciją. Be to, šis sąrašas buvo parengtas 2016 m. vasario 8 d., taigi jis netaikomas jos 2015 m. birželio 15 d. pateiktam prašymui dėl apribojimo.
Antra,
Edison
teigia, kad Bendrasis Teismas neteisingai įvertino sąvokų „apšvietimo medžiagos“, „degalai (tarp jų variklių benzinas)“ ir „variklių degalai“, kaip jos suprantamos pagal aštuntąją Nicos klasifikacijos redakciją, apimtį, todėl klaidingai neįtraukė elektros energijos į šios klasifikacijos 4 klasę. Pasak
Edison
, Bendrasis Teismas atsižvelgė tik į „ontologines“ elektros energijos savybes ir nepaisė jos vadinamųjų „funkcinių“ savybių.
Edison
teigimu, taip Bendrasis Teismas neatsižvelgė ne tik į generalinio advokato Y. Bot išvadoje byloje The Chartered Institute of Patent Attorneys (
C‑307/10
,
EU:C:2011:784
) nustatytus vertinimo kriterijus, bet ir į PINO [Pasaulinės intelektinės nuosavybės organizacijos] funkcinį požiūrį, skelbiamą jos interneto svetainėje. Remdamasi 2012 m. birželio 19 d. Sprendimu Chartered Institute of Patent Attorneys (
C‑307/10
,
EU:C:2012:361
)
Edison
pažymi, kad, kiek tai susiję su „kategorijų“ apibrėžtimis, dėmesys turi būti kreipiamas ne į bendrųjų nuorodų, esančių Nicos klasifikacijos klasių antraštėse, „plačiausiai žinomą arba pirmąją į galvą ateinančią reikšmę“, bet reikia ieškoti jų reikšmės ūkio subjektų ir rinkos reguliuotojų vartojamoje kalboje. Ji pabrėžia, kad, priešingai, nei tvirtinama ginčijamame sprendime, ūkio subjektai, kaip ir kompetentingos institucijos, 2003 m., kai buvo pateikta paraiška įregistruoti nagrinėjamą vaizdinį prekių ženklą, žinojo elektros energijos, kaip alternatyviųjų degalų, svarbą. Grįsdama savo argumentą
Edison
remiasi įvairiais teisės aktais ir darbais.
Trečia,
Edison
tvirtina, kad Bendrojo Teismo argumentai yra prieštaringi, nes skundžiamo sprendimo 44 punkte jis rėmėsi Pasaulinės intelektinės nuosavybės organizacijos (PINO) paskelbtu ir jos interneto svetainėje esančiu pareiškimu, pagal kurį „net jei elektros energija yra nemateriali medžiaga, ji gali būti laikoma analogiška kitiems materialiesiems degalams, pavyzdžiui, benzinui ir žibalui, priskiriamiems prie 4 klasės“.
Edison
teigimu, šiame pareiškime aiškiai įtvirtinta priešingai, t. y. kad elektros energijos funkcinė savybė – gebėjimas gaminti energiją – yra svarbesnė už jos ontologines savybes.
Ketvirta,
Edison
kaltina Bendrąjį Teismą nusprendus, kad sprendimo įtraukti elektros energiją į devintosios Nicos klasifikacijos redakcijos 4 klasę nepakanka, kad būtų įrodyta, jog, kompetentingų institucijų nuomone, elektros energija jau priklausė minėtai klasei pagal šios klasifikacijos aštuntąją redakciją. Šiuo klausimu
Edison
pažymi, kad Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 41 punkte savo argumentus klaidingai grindė tuo, kad sprendimą įtraukti elektros energiją į sąrašą PINO ekspertų komitetas priėmė tik 2003 m. spalio mėn., t. y. po to, kai buvo pateikta nagrinėjama registracijos paraiška.
Edison
teigimu, šis sprendimas įtraukti į sąrašą buvo priimtas 2003 m. birželio mėn., t. y. prieš pateikiant paraišką įregistruoti jos vaizdinį prekių ženklą 2003 m. rugpjūčio mėn. Taigi Bendrasis Teismas, nuspręsdamas atsižvelgti į datą, kada buvo priimtas tas sprendimas įtraukti į sąrašą, elgėsi pernelyg formaliai.
Penkta,
Edison
ginčija jurisprudenciją, kuria Bendrasis Teismas rėmėsi, kai skundžiamo sprendimo 48 punkte vertino sąvokos „variklių degalai“ apimtį. Šiuo klausimu
Edison
mano, kad 2017 m. kovo 14 d. Sprendimas Edison / EUIPO – Eolus Vind (e) (
T‑276/15
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2017:163
) yra neaktualus, nes jame padaryta klaidų.
Šešta, remdamasi muitų tarifų nomenklatūra, 1964 m. liepos 15 d. Sprendimu Costa (
6/64
,
EU:C:1964:66
) ir 1994 m. balandžio 27 d. Sprendimu Almelo (
C‑393/92
,
EU:C:1994:171
)
Edison
tvirtina, kad tiek pagal Sąjungos teisę, tiek pagal nacionalinę teisę elektros energija laikoma preke, kaip ji suprantama pagal SESV 28 straipsnį. Ji taip pat teigia, kad elektros energija pagal prekių ženklų teisę turėtų būti vertinama taip pat kaip anglis, gamtinės dujos ir nafta, kaip jau yra konkurencijos teisėje, ir kad dėl to pagal prekių ženklų teisę būtų neteisinga elektros energiją atskirti nuo kitų prekių. Taigi, kaip ir pastarosios, elektros energija turėtų būti laikoma priklausanti sąvokai „variklių degalai“ kaip prekė, įtraukta į aštuntosios Nicos klasifikacijos redakcijos 4 klasės abėcėlinį prekių sąrašą.
Septinta,
Edison
ginčija Bendrojo Teismo atliktą įvairių įrodymų, kuriuos ji pateikė, siekdama įrodyti, kad sąvoka „variklių degalai“ apima elektros energiją, taigi pastaroji priskirta ir prie aštuntosios Nicos klasifikacijos redakcijos 4 klasės, vertinimą.
Pirma,
Edison
kaltina Bendrąjį Teismą skundžiamo sprendimo 51 punkte nusprendus, kad Europos aplinkos agentūros (EAA),
Department of Energy and Climate Change
(Energetikos ir klimato kaitos departamentas, Jungtinė Karalystė) arba
Sustainable Energy Authority
(Tvarios energijos tarnyba, Airija) pozicijos buvo nereikšmingos aiškinant sąvoką „variklių degalai“.
Antra,
Edison
kaltina Bendrąjį Teismą nenagrinėjus tam tikrų dokumentų, kuriuos ji pateikė Apeliacinei tarybai, siekdama įrodyti, kad nuo aštuntojo dešimtmečio pabaigos elektros energija viešose diskusijose buvo laikoma „alternatyviaisiais degalais“.
EUIPO teigia, kad pirmąjį apeliacinio skundo pagrindą reikia atmesti kaip iš dalies nepriimtiną ir iš dalies nepagrįstą.
Teisingumo Teismo vertinimas
Pirma, dėl to, kad nurodydama pirmąjį apeliacinio skundo pagrindą
Edison
kaltina Bendrąjį Teismą netaikius „funkcinio“ požiūrio, siekiant įvertinti sąvokų „apšvietimo medžiagos“, „degalai (tarp jų variklių benzinas)“ ir „variklių degalai“ apimtį, pirmiausia reikia pažymėti, kad
Edison
savo argumentuose nenurodo konkrečių skundžiamo sprendimo punktų. Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 169 straipsnio 2 dalį pagrinduose ir teisiniuose argumentuose, kuriais remiamasi, turi būti tiksliai nurodyti ginčijami Bendrojo Teismo sprendimo motyvuojamosios dalies punktai (2018 m. birželio 7 d. Nutarties Gaki / Europolas,
C‑671/17 P
, nepaskelbta Rink.,
EU:C:2018:416
,
punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
Bet kuriuo atveju, net darant prielaidą, kad šiuos argumentus galima suprasti taip, kad jais iš esmės siekiama užginčyti metodiką, kurią Bendrasis Teismas taikė, siekdamas išnagrinėti, ar sąvokos „apšvietimo medžiagos“, „degalai (tarp jų variklių benzinas)“ ir „variklių degalai“ apima elektros energiją, reikia pažymėti, kad skundžiamo sprendimo 38–56 punktuose Bendrasis Teismas įvertino šių sąvokų apimtį, remdamasis to sprendimo 29–37 punktuose pateiktu pažodiniu vertinimu, kurio turinį ir apimtį jis išdėstė, atsižvelgdamas į Teisingumo Teismo jurisprudenciją.
Reikia pripažinti, kad
Edison
visiškai neginčija to, kaip Bendrasis Teismas taikė ir išaiškino šią jurisprudenciją, ir juo labiau neįrodo, kad Bendrojo Teismo pozicija šiuose punktuose yra teisiškai klaidinga.
Iš tiesų
Edison
, grįsdama savo siūlomą „funkcinį“ požiūrį, tik nurodo generalinio advokato Y. Bot išvadoje byloje TheChartered Institute of Patent Attorneys (
C‑307/10
,
EU:C:2011:784
,
ir
punktai) nustatytus vertinimo kriterijus.
Vis dėlto, kaip skundžiamo sprendimo 29 punkte teisingai konstatavo Bendrasis Teismas, iš 2012 m. birželio 19 d. Sprendimo Chartered Institute of Patent Attorneys (
C‑307/10
,
EU:C:2012:361
) 61 punkto matyti, kad prekes, kurioms prašoma prekių ženklo apsaugos, pareiškėjas savo registracijos paraiškoje turi nurodyti pakankamai aiškiai ir tiksliai, kad kompetentingos institucijos ir ūkio subjektai, remdamiesi vien tuo, galėtų nustatyti prašomos apsaugos apimtį. Tačiau šiame sprendime Teisingumo Teismas neįtvirtino generalinio advokato Y. Bot išvados minėtoje byloje 74 punkte pasiūlyto požiūrio, pagal kurį ūkio subjektai turėtų galėti tiksliai nustatyti „numatytų prekių ir paslaugų esminius objektyvius bruožus ir savybes“.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, šie argumentai bet kuriuo atveju turi būti atmesti kaip nepagrįsti.
Antra, tiek, kiek
Edison
kaltina Bendrąjį Teismą padarius teisės klaidą, kad skundžiamo sprendimo 41, 46 ir 54 punktuose klaidingai pasirėmė EUIPO paskelbtu pavyzdiniu ir nebaigtiniu sąrašu, kuriame pateikti prekių ir paslaugų, kurios, nors ir buvo įtrauktos į devintosios Nicos klasifikacijos redakcijos 4 klasės abėcėlinį prekių sąrašą, bet „nėra aiškiai vartojamos pažodine reikšme“ minėtos klasės antraštėje, pavyzdžiai, siekiant padaryti išvadą, kad elektros energija nepriskiriama prie Nicos klasifikacijos 4 klasės antraštės, reikia pažymėti, kad tokie argumentai yra netinkami.
Reikia priminti, kad argumentai dėl Bendrojo Teismo sprendimo papildomo motyvo negali lemti šio sprendimo panaikinimo, todėl yra netinkami (šiuo klausimu žr. 2019 m. kovo 26 d. Sprendimo Komisija / Italija,
C‑621/16 P
,
EU:C:2019:251
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Iš skundžiamo sprendimo 41, 46 ir 54 punktuose esančios formuluotės „be to“ matyti, kad Bendrasis Teismas tik papildomai nurodė šį EUIPO paskelbtą sąrašą tam, kad padarytų išvadą, jog sąvokos „apšvietimo medžiagos“, „degalai (tarp jų variklių benzinas)“ ir „variklių degalai“, kaip jos suprantamos pagal aštuntosios Nicos klasifikacijos redakcijos 4 klasę, neapima elektros energijos.
Iš tiesų, kaip matyti iš skundžiamo sprendimo 39, 43 ir 48 punktų, pagrindinė priežastis, dėl kurios Bendrasis Teismas nusprendė, kad elektros energija nepriskiriama prie Nicos klasifikacijos 4 klasės, yra ta, kad sąvokos „apšvietimo medžiagos“, „degalai (tarp jų variklių benzinas)“ ir „variklių degalai“, atsižvelgiant į jų bendrą ir įprastą reikšmę, neapima elektros energijos.
Trečia, tiek, kiek
Edison
kaltina Bendrąjį Teismą, kad jis pateikė prieštaringus argumentus, kai skundžiamo sprendimo 44 punkte nurodė PINO jos interneto svetainėje paskelbtą pareiškimą, siekdamas padaryti išvadą, kad „degalai (tarp jų variklio benzinas)“ neapima elektros energijos, reikia pažymėti, kad šis argumentas grindžiamas neišsamiu to sprendimo išaiškinimu. Iš tiesų, nors skundžiamo sprendimo 44 punkte Bendrasis Teismas nustatė, kad iš šio pareiškimo matyti, jog „net jei elektros energija yra nemateriali medžiaga, ji gali būti laikoma analogiška kitiems materialiesiems degalams, pavyzdžiui, benzinui ir žibalui, priskiriamiems prie 4 klasės“, vis dėlto tame pačiame punkte jis pridūrė, kad, nepaisant šio panašumo funkciniu požiūriu, sąvokos „degalai“ pažodinė reikšmė elektros energijos sąvokos neapima.
Ketvirta, dėl
Edison
argumento, kad Bendrasis Teismas neatsižvelgė į tai, jog elektros energija yra įtraukta į EUIPO paskelbtą pavyzdinį ir nebaigtinį sąrašą, kuriame pateikti prekių ir paslaugų, kurios, nors ir buvo įtrauktos į devintosios Nicos klasifikacijos redakcijos 4 klasės abėcėlinį prekių sąrašą, bet „nėra aiškiai vartojamos pažodine reikšme“ minėtos klasės antraštėje, pavyzdžiai, reikia priminti, kad tik Bendrasis Teismas turi jurisdikciją vertinti jam pateiktų įrodymų vertę (šiuo klausimu žr. 2003 m. lapkričio 11 d. Nutarties Martinez / Parlamentas,
C‑488/01 P
,
EU:C:2003:608
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Iš Bendrojo Teismo negali būti reikalaujama atskirai motyvuoti savo vertinimo, susijusio su visų jam pateiktų įrodymų verte, visų pirma kai jis mano, jog jie nėra svarbūs ar reikšmingi bylos sprendimui, jei tai nepažeidžia pareigos laikytis bendrųjų principų ir procedūros taisyklių įrodymų administravimo srityje ir neiškraipyti įrodymų (2009 m. gruodžio 3 d., Sprendimo Evropaïki Dynamiki / Komisija,
C‑476/08 P
, nepaskelbtas Rink.,
EU:C:2009:752
,
punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
Šiuo atveju reikia pažymėti, kad skundžiamo sprendimo 41 punkte Bendrasis Teismas išnagrinėjo sprendimą įtraukti „elektros energiją“ į EUIPO paskelbtą pavyzdinį ir nebaigtinį sąrašą ir nusprendė, kad šis sprendimas neturi įrodomosios galios, nes nagrinėjamos registracijos paraiškos pateikimo metu jis dar buvo rengiamas.
Edison
neįrodė ir net neteigė, kad šiame vertinime buvo iškraipytos faktinės aplinkybės. Todėl šiuo klausimu pateikti argumentai yra nepriimtini.
Penkta, tiek, kiek
Edison
kaltina Bendrąjį Teismą, kad skundžiamo sprendimo 48 punkte jis klaidingai grindė savo motyvus 2017 m. kovo 14 d. Sprendimu Edison / EUIPO – Eolus Vind (e) (
T‑276/15
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2017:163
), reikia pažymėti, kad ji kritikuoja tą sprendimą tik dėl to, jog jis neturi precedento poveikio ir jame yra loginių klaidų.
Edison
nenurodo pakankamai tikslių priežasčių, dėl kurių Bendrojo Teismo nuoroda į šį sprendimą galėtų lemti teisės klaidą skundžiamame sprendime pateiktuose argumentuose. Darytina išvada, kad šis argumentas turi būti atmestas kaip nepriimtinas.
Iš tiesų, kaip matyti iš SESV 256 straipsnio 1 dalies, Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 58 straipsnio pirmos pastraipos ir Teisingumo Teismo procedūros reglamento 168 straipsnio 1 dalies d punkto, apeliaciniame skunde turi būti tiksliai nurodytos sprendimo, kurį prašoma panaikinti, skundžiamos dalys ir teisiniai argumentai, konkrečiai pagrindžiantys šį prašymą, antraip apeliacinis skundas ar atitinkamas pagrindas būtų nepriimtini (2016 m. sausio 21 d. Sprendimo Galp Energía España ir kt. / Komisija,
C‑603/13 P
,
EU:C:2016:38
,
punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
Šešta, argumentas, kuriuo
Edison
tik identiškai pakartoja pirmojoje instancijoje Bendrajame Teisme pateiktą argumentą, kad elektros energiją, kaip ir anglį, dujas ir naftą, būtina laikyti variklių degalais, reikia atmesti kaip nepriimtiną, nes
Edison
nenurodo jokios teisės klaidos, kurią Bendrasis Teismas šiuo klausimu būtų padaręs skundžiamame sprendime.
Reikia pabrėžti, kad apeliacinis skundas yra nepriimtinas, jeigu jame tik pakartojami pagrindai ir argumentai, kurie jau buvo pateikti Bendrajam Teismui, įskaitant tuos, kurie buvo grindžiami Bendrojo Teismo aiškiai atmestomis faktinėmis aplinkybėmis, tačiau nėra argumentų, kuriais būtų aiškiai identifikuota Bendrojo Teismo sprendime padaryta teisės klaida. Toks apeliacinis skundas iš tikrųjų yra prašymas paprasčiausiai peržiūrėti Bendrajame Teisme pareikštą ieškinį, o tai nepriklauso Teisingumo Teismo kompetencijai, kai šis nagrinėja apeliacinį skundą (žr. 2017 m. sausio 26 d. Sprendimo Mamoli Robinetteria / Komisija,
C‑619/13 P
,
EU:C:2017:50
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Septinta, kalbant visų pirma apie
Edison
argumentą, kad Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 51 punkte klaidingai konstatavo, jog EAA, Energetikos ir klimato kaitos departamento arba Tvarios energijos tarnybos pozicijos yra nereikšmingos aiškinant sąvoką „variklių degalai“, kaip ją suvokia ūkio subjektai, pakanka priminti, kad apeliacinis skundas paduodamas tik dėl teisės klausimų. Todėl tik Bendrasis Teismas turi jurisdikciją konstatuoti ir vertinti reikšmingas faktines aplinkybes, taip pat jam pateiktų įrodymų vertę, išskyrus minėtų faktinių aplinkybių ar įrodymų iškraipymo atvejį (2017 m. spalio 19 d. Sprendimo Agriconsulting Europe / Komisija,
C‑198/16 P
,
EU:C:2017:784
,
punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
Antra, dėl tvirtinimo, kad Bendrasis Teismas neišnagrinėjo tam tikrų Apeliacinei tarybai pateiktų priedų, iš skundžiamo sprendimo 52 ir 53 punktų matyti, kad, nors Bendrasis Teismas nepateikė paaiškinimų dėl kiekvieno iš šių priedų, jis vis dėlto išnagrinėjo juos kaip visumą ir nusprendė, kad jų nepakanka įrodyti, jog registravimo paraiškos pateikimo dieną sąvoką „variklių degalai“ ūkio subjektai suvokė kaip apimančią elektros energiją.
Taigi šia kritika taip pat siekiama užginčyti vertę, kurią Bendrasis Teismas suteikė jam pateiktiems įrodymams, o tai, remiantis šio sprendimo 55 punkte nurodyta jurisprudencija, nepriklauso Teisingumo Teismo jurisdikcijai.
Darytina išvada, kad šie argumentai nepriimtini.
Taigi pirmasis apeliacinio skundo pagrindas turi būti atmestas kaip iš dalies nepriimtinas, iš dalies netinkamas ir iš dalies nepagrįstas.
Dėl antrojo pagrindo
Šalių argumentai
Antrajame apeliacinio skundo pagrinde
Edison
tvirtina, kad skundžiamu sprendimu buvo pažeistos jos procesinės teisės ir Reglamento Nr. 207/2009 75 straipsnis.
Pirma, apeliantė kaltina Bendrąjį Teismą patvirtinus ginčijamą sprendimą, nors jis buvo priimtas pažeidžiant jos procesines teises.
Edison
teigimu, EUIPO, neatsakydama iš esmės į prašymą užregistruoti atsisakymą, perkėlė pareigą įrodyti dalinio elektros energijos įtraukimo į sąrašą atsisakymo neteisėtumą, todėl ji buvo priversta nurodyti priežastis, pagrindžiančias įtraukimą, o ne ginčyti EUIPO neįtraukimo į sąrašą priežastis.
Antra,
Edison
tvirtina, kad Bendrasis Teismas tik patvirtino ginčijamą sprendimą, nors pastarasis buvo nepakankamai motyvuotas, nes jame nebuvo nurodytų motyvų, pateisinančių tai, kad „apšvietimo medžiagos“, „degalai (tarp jų variklių benzinas)“ ir „variklių degalai“, kaip jie suprantami pagal aštuntosios Nicos klasifikacijos redakcijos 4 klasę, neapima elektros energijos. Be to,
Edison
mano, kad nelogiška tvirtinti, kaip tai padarė Bendrasis Teismas, jog elektriniai automobiliai yra rinkoje, tačiau tuo pat metu neigti, kad ūkio subjektai elektros energiją laiko variklių degalais, net jei tai būtų alternatyvieji degalai.
EUIPO prašo atmesti antrąjį apeliacinio skundo pagrindą.
Teisingumo Teismo vertinimas
Pirma, tiek, kiek
Edison
kaltina Bendrąjį Teismą patvirtinus ginčijamą sprendimą, nors jis buvo priimtas pažeidžiant jos procesines teises, reikia konstatuoti, kad
Edison
tik pažodžiui pakartoja argumentus, kurie jau buvo pateikti Bendrajam Teismui, konkrečiai nenurodydama skundžiamame sprendime padarytos teisės klaidos ir juo labiau konkrečių to sprendimo punktų, kuriuose padaryta tokia teisės klaida.
Taigi, remiantis šio sprendimo 54 punkte nurodyta jurisprudencija, šį argumentą reikia atmesti kaip nepriimtiną.
Antra, tiek, kiek
Edison
kaltina Bendrąjį Teismą patvirtinus ginčijamą sprendimą, nors jis yra nepakankamai motyvuotas, pakanka pažymėti, kad Bendrasis Teismas skundžiamo sprendimo 39–42, 43–47 ir 48–54 punktuose išsamiai išanalizavo motyvus, pagrindžiančius tai, kad „apšvietimo medžiagos“, „degalai (tarp jų variklių benzinas)“ ir „variklių degalai“, kaip jie suprantami pagal aštuntosios Nicos klasifikacijos redakcijos 4 klasę, neapima elektros energijos.
Be to,
Edison
teiginį, kad skundžiamo sprendimo motyvai yra prieštaringi, taip pat reikia atmesti kaip nepagrįstą, nes jis grindžiamas neišsamiu šio sprendimo, ypač jo 52 ir 53 punktų, aiškinimu. Nors to sprendimo 52 punkte Bendrasis Teismas pripažino, kad, atsižvelgiant į
Edison
pateiktus įrodymus, „tam tikri“ iš dalies ar visiškai elektros energija varomų automobilių modeliai jau buvo pateikti rinkai, to sprendimo paskesniame punkte jis vis dėlto konstatavo, kad elektros energija varomų automobilių modeliai Europos rinkoje „faktiškai“ buvo plėtojami tik praėjus keleriems metams po nagrinėjamos registracijos paraiškos pateikimo. Taigi šioje analizėje nėra jokio prieštaravimo.
Vadinasi, antrąjį apeliacinio skundo pagrindą reikia atmesti kaip iš dalies nepriimtiną ir iš dalies nepagrįstą.
Atsižvelgiant į visus išdėstytus argumentus, visas apeliacinis skundas turi būti atmestas.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 138 straipsnio 1 dalį, taikomą apeliaciniame procese pagal šio reglamento 184 straipsnio 1 dalį, pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi
Edison
bylą pralaimėjo, ji turi padengti EUIPO bylinėjimosi išlaidas pagal jos pateiktus reikalavimus.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (devintoji kolegija) nusprendžia:

1.
Atmesti apeliacinį skundą.

2.
Edison SpA
padengia savo ir Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) patirtas bylinėjimosi išlaidas.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: italų.