CELEX: 62015CJ0465
Eelotsusetaotlus
Maksukorraldus
Energiatoodete ja elektrienergia maksustamine
Direktiiv 2003/96/EÜ
Kohaldamisala
Artikli 2 lõike 4 punkt b
Elektrienergia kasutamine peamiselt keemilise redutseerimise jaoks
Mõiste

Eelotsusetaotlus käsitleb seda, kuidas tõlgendada nõukogu 27. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/96/EÜ, millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik (
ELT 2003, L 283, lk 51
; ELT eriväljaanne 09/01, lk 405), artikli 2 lõike 4 punkti b kolmandat taanet.
Eelotsusetaotlus on esitatud kohtuvaidluses Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH (edaspidi „Hüttenwerke Krupp“) ja Hauptzollamt Duisburgi (Duisburgi peatolliamet, Saksamaa, edaspidi „peatolliamet“) vahel selle maksuvabastuse taotluse tagasilükkamise üle, mille Hüttenwerke Krupp esitas oma tootmises 2012. aasta novembris suruõhukompressori käitamiseks kasutatud elektrienergia eest.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Direktiivi 2003/96 põhjendused 2–7, 11, 12 ja 22 on sõnastatud järgmiselt:
„(2)
Selliste ühenduse sätete puudumine, millega kehtestatakse elektrienergia ja muude energiatoodete madalaim maksustamistase peale mineraalõlide, võib avaldada negatiivset mõju siseturu nõuetekohasele toimimisele.
(3)
Siseturu nõuetekohaseks toimimiseks ja ühenduse muu poliitika eesmärkide saavutamiseks on vaja ühenduse tasandil kehtestada suurema osa energiatoodete, sealhulgas elektrienergia, maagaasi ja kivisöe madalaim maksustamistase.
(4)
Märkimisväärsed erinevused energia maksustamistasemete vahel liikmesriikides võivad kahjustada siseturu nõuetekohast toimimist.
(5)
Liikmesriikide maksustamistasemete erinevusi saab vähendada, kehtestades ühenduse madalaima maksustamistaseme.
(6)
[EÜ asutamis]lepingu artikli 6 kohaselt tuleb keskkonnakaitse nõuded integreerida ühenduse muu poliitika määratlemisse ja rakendamisse.
(7)
Ühendus on Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kliimamuutuste raamkonventsiooni osalisena ratifitseerinud Kyoto protokolli. Energiatoodete ja vajaduse korral elektrienergia maksustamine on üks vahend, mille kaudu saavutada Kyoto protokolli eesmärke.
[…]
(11)
Energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistiku rakendamisega seotud maksustamiskord on iga liikmesriigi otsustada. Sellega seoses võivad liikmesriigid otsustada mitte suurendada kogu maksukoormust, kui nad leiavad, et sellise maksustamise erapooletuse põhimõtte rakendamine võiks kaasa aidata nende maksusüsteemi ümberkorraldamisele või uuendamisele, soodustades tegevust, mis parandab keskkonnakaitset ja suurendab tööhõivet.
(12)
Energiahinnad on ühenduse energeetika-, transpordi- ja keskkonnapoliitika seisukohast määrava tähtsusega.
[…]
(22)
Ühenduse raamistikku tuleks energiatoodete suhtes kohaldada eriti siis, kui neid kasutatakse kütteainena või mootorikütusena. Maksusüsteemi olemust ja loogikat arvestades tuleb ühenduse raamistiku reguleerimisalast välja jätta kahesuguse kasutusega energiatooted ja tooted, mida kütusena ei kasutata, samuti mineraloogilised protsessid. Samal viisil kasutatavat elektrienergiat tuleks käsitleda samamoodi.“
Direktiivi 2003/96 artikliga 1 kohustatakse liikmesriike kehtestama energiatoodete ja elektrienergia maksud vastavalt sellele direktiivile.
Nimetatud direktiivi artikli 2 lõikes 1 on määratletud energiatooted loeteluna kombineeritud nomenklatuuri koodidest nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta (
EÜT 1987, L 256, lk 1
; ELT eriväljaanne 02/02 lk 382) I lisas. Sama direktiivi artikli 2 lõikes 2 on täpsustatud, et direktiivi kohaldatakse ka nimetatud nomenklatuuri koodi 2716 alla kuuluva elektrienergia suhtes.
Sama direktiivi artikli 2 lõikes 4 on sätestatud:
„Käesolevat direktiivi ei kohaldata:
[…]
b)
energiatoodete ja elektrienergia kasutamise suhtes järgmistel otstarvetel:
–
energiatoodete kasutamine muul otstarbel kui mootorikütuse või kütteainena,
–
energiatoodete kahene kasutamine.
Energiatoode on kahesuguse kasutusega, kui seda kasutatakse nii kütteainena kui ka muul otstarbel kui mootorikütusena või kütteainena. Energiatoodete kasutamist keemilise reduktsiooni jaoks ning elektrolüütilistes ja metallurgilistes protsessides käsitatakse kahesuguse kasutusena,
–
elektrienergia kasutamine peamiselt keemilise reduktsiooni jaoks ning elektrolüütilistes ja metallurgilistes protsessides,
[…]“.
Saksa õigus
Elektrimaksuseaduse (Stromsteuergesetz) § 9a lõike 1 põhikohtuasja asjaolude aset leidmise ajal kehtinud redaktsioonis oli sätestatud:
„Taotluse alusel jäetakse rakendamata, makstakse tagasi või hüvitatakse tõendatult kasutatud elektrienergia eest määratud maks, kui elektrienergiat kasutati tootmisettevõttes.
[…]
4.
keemilise redutseerimise reaktsioonide jaoks,
[…]“.
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus
Hüttenwerke Krupp käitab terasetehast. Ta toodab kõrgahjudes kõrgetel temperatuuridel keemilisel reduktsioonil rauamaagist ja koksisöest toormalmi.
Käitises on elektrimootorite jõul töötavad suruõhukompressorid, mille abil ümbritsevast keskkonnast võetud õhk surutakse kokku, et see juhtida kauperitesse. Kuumutatud suruõhk suunatakse seejärel teiste kompressorite abil kõrgahju, kus see tekitab keemilise reduktsiooni, mille tulemusel rauamaak muudetakse kõrgel temperatuuril süsinikmonooksiidi lisamisega järk-järgult rauaks. Kuuma suruõhu sisestamine on vajalik kõrgahjus keemilise reduktsiooni alustamiseks ja hoidmiseks.
Hüttenwerke Krupp taotles 26. aprillil 2013 kostjalt Stromsteuergesetzi (elektrimaksu seadus) § 9a alusel maksuvabastust 20585,2 MWh elektrienergia eest, mida ta kasutas novembris 2012 suruõhukompressori käitamiseks. Peatolliamet jättis selle taotluse 4. juuni 2013. aasta otsusega rahuldamata. Samuti jättis ta rahuldamata vaide, mille Hüttenwerke Krupp selle otsuse peale esitas.
Seepeale vaidlustas Hüttenwerke Krupp nimetatud otsuse eelotsetaotluse esitanud kohtus.
Hüttenwerke Krupp kinnitab, et direktiivi 2003/96 artikli 2 lõike 4 punkti b kolmandas taandes ette nähtud „elektrienergia kasutamine peamiselt keemilise redutseerimise jaoks“ hõlmab kõiki elektrienergia kasutusvõimalusi, mis on keemilise reduktsiooni puhul vajalikud, ning seda käsitust väljendab ka selle sätte sõnastuses kasutatud sõna „jaoks“. Tema arvates sisaldab see mõiste kogu keemilise reduktsiooni kulgu ilma mingit vahet tegemata selle protsessi erinevate etappide vahel. Suruõhu tekitamine ja suunamine on samuti keemilise reduktsiooni protsessi osa, ilma milleta see protsess ei ole võimalik.
Peatolliamet kinnitab seevastu, et elektrienergiat tuleb kasutada otseselt keemilise reduktsiooni jaoks, mitte aga muudes tootmisetappides abi- või kõrvalseadmete käitamiseks, olgugi need seadmed toormalmi tootmiseks vältimatult vajalikud. Elektrienergiat, mida kasutatakse suruõhukompressoris enne tegelikku keemilist reduktsiooni, ei saa pidada otseselt selle protsessi jaoks kasutatuks.
Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et tema menetletava kohtuasja lahendus sõltub sellest, milline tõlgendus anda põhikohtuasja asjaolude asetleidmise ajal kehtinud elektrimaksu seaduse redaktsiooni paragrahvi 9a lõikele 1, millega rakendatakse direktiivi 2003/96 artikli 2 lõike 4 punkti b kolmas taane.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu enda arvates on kuumutatud suruõhu kasutamine kõrgahjus kõrgahjuprotsessi ja seega keemilise reduktsiooni vältimatu osa, mida ei saa seega pidada „eelnevaks ja juba lõpetatud etapiks“. Ta lisab, et kuuma suruõhku tekitatakse üksnes eesmärgiga suunata kõrgahju keemilise reduktsiooni jaoks vältimatult vajalik koostisosa.
Neil asjaoludel otsustas Finanzgericht Düsseldorf (Düsseldorfi maksukohus, Saksamaa) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:
„Kas nõukogu [direktiivi 2003/96] artikli 2 lõike 4 punkti b kolmandat taanet, mis käsitleb kõrgahjuprotsessi toormalmi tootmiseks, tuleb tõlgendada nii, et ka elektrienergia kasutamist suruõhukompressorite käitamiseks tuleb pidada elektrienergia kasutamiseks peamiselt keemilise reduktsiooni jaoks?“
Eelotsuse küsimuse analüüs
Oma küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt selgitust, kas direktiivi 2003/96 artikli 2 lõike 4 punkt b kolmandat taanet tuleb tõlgendada nii, et elektrienergia, mida kasutamine suruõhukompressorite käitamiseks, mis suruvad kokku õhku, mida seejärel kasutatakse rauamaagi keemiliseks redutseerimiseks toormalmiks, on „elektrienergia kasutamine peamiselt keemilise reduktsiooni jaoks“.
See küsimus tõstatab tegelikult küsimuse, milline seos peab eksisteerima elektrienergia ja keemilise reduktsiooni vahel, et lugeda elektrienergiat kasutatuks „peamiselt keemilise reduktsiooni jaoks“ direktiivi 2003/96 artikli 2 lõike 4 punkti b kolmanda taande tähenduses.
Sellega seoses tuleb meelde tuletada, et direktiivi 2003/96 artikli 2 lõike 4 punktis b jäetakse direktiivi kohaldamisalast välja rida energiatooteid ja elektrienergia kasutamine selles sättes ette nähtud otstarvetel. Samuti ei kuulu sellele sättele vastavad energiatooted ja elektrienergia kasutamine sama direktiivi kohaselt maksustamisele.
Seega on direktiivi 2003/96 kohaldamisalast välja jäetud artikli 2 lõike 4 punkti b kolmandas taandes ette nähtud „elektrienergia kasutamine peamiselt keemilise reduktsiooni jaoks“.
Mõiste „elektrienergia kasutamine […] keemilise reduktsiooni jaoks“ tavatähendus nimetatud artikli 2 lõike 4 punkti b kolmanda taande erinevates keeleversioonides viitab sellele, et kauge seos elektri kasutamise ja keemilise reduktsiooni vahel on ebapiisav, et lugeda seda kasutust selle sättega hõlmatuks, nagu selleks on ebapiisav ka elektrienergia kasutamine, mis ei ole keemilise reduktsiooni jaoks vajalik.
Siiski ei võimalda üksipäini direktiivi 2003/96 sõnastus kindlaks määrata, kas on olemas piisavalt tihe seos elektrienergia kasutamise – sellisel otstarbel, nagu käsitletakse põhikohtuasjas – ja keemilise reduktsiooni vahel nimetatud sätte tähenduses.
Seega tuleb võtta arvesse mitte üksnes direktiivi 2003/96 artikli 2 lõike 4 punkti b kolmandat taanet, vaid ka selle konteksti ning selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osaks see säte on (vt eelkõige kohtuotsus, 10.9.2014, Holger Forstmann Transporte,
C‑152/13
,
EU:C:2014:2184
, punkt
).
Siinjuures on oluline märkida, et selle direktiivi artikli 2 lõike 4 punkti b teise taande alusel ei kohaldata seda direktiivi kahesuguse kasutusega energiatoodetele. Tuleb lisada, et samas sättes on kahesuguse kasutusega energiatoote määratlus, millest tuleneb, et energiatoode on kahesuguse kasutusega, kui seda kasutatakse nii kütteainena kui ka muul otstarbel kui mootorikütusena või kütteainena. Energiatoodete kasutamist muu hulgas keemilise reduktsiooni jaoks käsitatakse kahesuguse kasutusena.
Direktiivi 2003/96 artikli 2 lõike 4 punkti b tõlgendades tuleb lähtuda sama direktiivi põhjendusest 22, mille kohaselt ühenduse raamistikku tuleks energiatoodete suhtes kohaldada eriti siis, kui neid kasutatakse kütteainena või mootorikütusena. Sellest põhjendusest tuleneb ka, et maksusüsteemi olemust ja loogikat arvestades tuleb ühenduse raamistiku reguleerimisalast välja jätta kahesuguse kasutusega energiatooted ja et samal viisil kasutatavat elektrienergiat tuleks käsitleda samamoodi.
Nagu ka komisjon on oma seisukohtades osutanud, on energiatoodete ja elektrienergia vastastikuse väljavahetatavuse tõttu liidu seadusandja valinud nende toodete puhul samasuguse kohtlemise direktiivi 2003/96 kohaldamisala piiritlemisel ja seega nende toodete sama direktiivi alusel maksustamisel. Direktiivi sisulise kohaldamisala sellisel moel piiritlemine võimaldab määrata madalaima maksustamistaseme Euroopa Liidu tasandil üldiselt nii energiatoodetele kui ka elektrienergiale ja püüda lõpptulemusena saavutada selle direktiivi kahte eesmärki, mis on kirja pandud direktiivi põhjendustes 2–6, 7, 11 ja 12, milleks on esiteks energiasektoris siseturu nõuetekohase toimimise tagamine ja teiseks keskkonnapoliitika eesmärkide saavutamisele kaasaaitamine.
Kaalutluste kohta käesoleva kohtuotsuse punktides 25 ja 26 tuleb märkida, et direktiivi 2003/96 artikli 2 lõike 4 punkti b kolmandas taandes oleva mõiste „elektrienergia kasutamine peamiselt keemilise reduktsiooni jaoks“ laiem tõlgendus kui mõiste „energiatoodete kasutamine keemilise reduktsiooni jaoks“ puhul selle sätte teise taande tähenduses kaotaks samasuguse kohtlemise, mida liidu seadusandja nimetatud direktiivi kohaldamisala piiritlemisel soovis saavutada.
Sellise tõlgenduse tagajärjel välistataks direktiivi 2003/96 kohasest maksustamisest elektrienergia samal viisil kasutatava energiatoote kahjuks, mis omakorda kuuluks selle direktiivi kohaselt maksustamisele. Võttes arvesse energiatoodete ja elektrienergia vastastikust väljavahetatavust, eelistataks sellise tõlgendusega elektri kasutamist energiatoodete kahjuks, mis oleks lõpptulemusena vastuolus käesoleva kohtuotsuse punktis 26 mainitud direktiivi 2003/96 kahe eesmärgiga.
Käesoleval juhul tuleb samuti täpsustada, et eelotsusetaotlusest ei nähtu, et põhikohtuasjas käsitletava käitise puhul oleks suruõhukompressori käitamiseks kasutatav elekter erinev õhu kokkusurumiseks vajalikes elektrimootorites kasutatavast elektrist. Hüttenwerke Kruppi seisukohad lähtuvad samuti eeldusest, et põhikohtuasjas käsitletavatel asjaoludel kasutatav elekter on suruõhukompressori funktsioneerimisel liikumapanev jõud. Lisaks kinnitas Hüttenwerke Krupp kohtuistungil vastuseks Euroopa Kohtu küsimusele, et suruõhukompressorist tulevat kokkusurutud õhku kuumutatakse enne kõrgahju suunamist.
Kui suruõhukompressor ei toimiks elektri, vaid energiatoote, nagu gaasiõli, toimel, ei kuuluks viimati nimetatu „kahesuguse kasutusega“ energiatoote mõiste alla direktiivi 2003/96 artikli 2 lõike 4 punkti b teise taande tähenduses, mis võimaldaks seda kohaldamisalast välistada, sest kõnealuse energiatoote sellise kasutusega tekitataks vaid liikumapanevat jõudu, mis vastaks ainult kütusena kasutamisele.
Käesoleva kohtuotsuse punktides 26–28 osutatud põhjustel ei saa selle sätte kolmandat taanet tõlgendada nii, et see välistab direktiivi kohaldamisalast energiatootega samal otstarbel kasutatud elektrienergia, ilma et sellega kaotataks energiatoodete ja elektrienergia samasugune kohtlemine, mida liidu seadusandja soovis saavutada direktiivi 2003/96 kohaldamisala piiritlemisel.
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvesse võttes tuleb esitatud küsimusele vastata, et direktiivi 2003/96 artikli 2 lõike 4 punkt b kolmandat taanet tuleb tõlgendada nii, et elektrienergia kasutamine suruõhukompressorite käitamiseks, mis suruvad kokku õhu, mida seejärel kasutatakse kõrgahjus rauamaagi keemilisel redutseerimisel toormalmiks, ei ole „elektrienergia kasutamine peamiselt keemilise reduktsiooni jaoks“ selle sätte tähenduses.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (üheksas koda) otsustab:

Nõukogu 27. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/96/EÜ, millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik, artikli 2 lõike 4 punkti b kolmandat taanet tuleb tõlgendada nii, et elektrienergia kasutamine suruõhukompressorite käitamiseks, mis suruvad kokku õhu, mida seejärel kasutatakse kõrgahjus rauamaagi keemilisel redutseerimisel toormalmiks, ei ole „elektrienergia kasutamine peamiselt keemilise reduktsiooni jaoks“ selle sätte tähenduses.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: saksa.