CELEX: 62020CJ0145
Преюдициално запитване
Сближаване на законодателствата
Регламент (ЕО) № 715/2007
Типово одобрение на моторни превозни средства
Член 5, параграф 2
Измервателно-коригиращо устройство
Моторни превозни средства
Дизелов двигател
Система за контрол на емисиите
Софтуер, инсталиран в компютъра за контрол на двигателя
Клапан за рециркулация на отработилите газове (EGR клапан)
Намаляване на емисиите на азотни оксиди (NOx), ограничено чрез „температурен прозорец“
Забрана за използването на измервателно-коригиращи устройства, намаляващи ефективността на системите за контрол на емисии
Член 5, параграф 2, буква a)
Изключение от тази забрана
Защита на потребителите
Директива 1999/44/ЕО
Продажба на потребителски стоки и свързаните с тях гаранции
Член 2, параграф 2, буква г)
Понятие за „стока, притежаваща обичайните качества и характеристики на стоките от същия вид, които потребителят може разумно да очаква, като се има предвид естеството на потребителската стока“
Превозно средство, обхванато от типово одобрение на ЕО
Член 3, параграф 6
Понятие „незначителна липса на съответствие

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 715/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 20 юни 2007 година за типово одобрение на моторни превозни средства по отношение на емисиите от леки превозни средства за превоз на пътници и товари (Евро 5 и Евро 6) и за достъпа до информация за ремонт и техническо обслужване на превозни средства (
ОВ L 171, 2007 г., стр. 1
), както и на член 2, параграф 2, буква г) и член 3, параграф 6 от Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 май 1999 година относно някои аспекти на продажбата на потребителски стоки и свързаните с тях гаранции (
ОВ L 171, 1999 г., стр. 12
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 5, стр. 89).
Запитването е отправено в рамките на спор между DS, от една страна, и Porsche Inter Auto GmbH & Co. KG и Volkswagen AG, от друга, по повод искането за разваляна на договор за покупко-продажба на моторно превозно средство, оборудвано със софтуер за намаляване на рециркулацията на замърсяващите газове от това превозно средство в зависимост по-специално от установената температура.
Правна уредба
Правото на Съюза
Директива 1999/44
Директива 1999/44 е отменена с Директива (ЕС) 2019/771 на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 2019 година за някои аспекти на договорите за продажба на стоки, за изменение на Регламент (ЕС) 2017/2394 и на Директива 2009/22/ЕО и за отмяна на Директива 1999/44/ЕО (
ОВ L 136, 2019 г., стр. 28
), считано от 1 януари 2022 г. Като се има предвид датата на спора по главното производство обаче Директива 1999/44 остава приложима по отношение на последния.
Съображения 1 и 10—12 от Директива 1999/44 са гласели:
„(1)
като имат предвид, че член 153, параграфи 1 и 3 [ЕО] предвиждат, че Общността следва да допринася за постигане високо ниво на защита на потребителите чрез мерките, които приема съгласно член 95 [ЕО];
[…]
(10)
като имат предвид, че в случай на несъответствие на стоките с договора потребителите следва да имат право стоките да им бъдат възстановени в състояние, което съответства на договора, безплатно, като избере ремонт или замяна, или ако това е невъзможно, цената да бъде намалена или договорът — [развален];
(11)
като имат предвид, че потребителят на първо място може да поиска от продавача да поправи стоките или да ги замени, освен ако подобна компенсация е невъзможна или непропорционална; като имат предвид, че следва да бъде преценено обективно дали дадено обезщетение е пропорционално; като имат предвид, че дадено обезщетение би било непропорционално, ако в сравнение с другата компенсация налага неразумни разходи; като имат предвид, че за да се определи дали разходите са неразумни, разходите за един вид компенсация следва да са значително по-високи от разходите за друг вид обезщетение;
(12)
като имат предвид, че в случаите, когато липсва съответствие с договора, продавачът винаги може да предложи на потребителя като разрешение на спора всяко възможно обезщетение; като имат предвид, че от потребителя зависи дали да приеме или откаже това предложение“.
Член 1, параграф 2, буква е) от тази директива е предвиждал:
„По смисъла на настоящата директива:
[…]
е)
ремонт
означава привеждането, в случай на липса на съответствие, на потребителските стоки в съответствие с договора за продажба“.
Член 2 от въпросната директива, озаглавен „Съответствие с договора“, е гласял в параграфи 1—3:
„1.   Продавачът е длъжен да достави на потребителя стока, която съответства на договора за продажба.
2.   Счита се, че потребителските стоки съответстват на договора, ако те:
а)
отговарят на описанието, дадено от продавача и притежават характеристиките, представени от продавача под формата на мостра или образец;
б)
са годни за специфична употреба, желана от потребителя, при условие че той е уведомил продавача за своето изискване при сключването на договора и то е прието от продавача;
в)
са годни за обичайн[ата] употреба, за която служат стоките от същия вид;
г)
притежават обичайните качества и характеристики на стоките от същия вид, които потребителят може разумно да очаква, като се имат предвид естеството на потребителската стока и публичните изявления за конкретните ѝ характеристики, направени от продавача, производителя или негов представител, които се съдържат в рекламата или етикета.
3.   Не се счита за липса на съответствие по смисъла на настоящия член, ако в момента на сключване на договора потребителят е знаел или не е могъл да не знае липсата на съответствие, или ако липсата на съответствие се дължи на материали, предоставени от потребителя“.
Член 3 от същата директива, озаглавен „Права на потребителя“, е гласял следното:
„1.   Продавачът отговаря пред потребителя за всяка липса на съответствие, която съществува в момента на доставка на стоките.
2.   В случай на липса на съответствие потребителят има право стоките да бъдат приведени в съответствие безплатно чрез ремонт или замяна, съгласно параграф 3, или да получи подходящо намаление на цената или договорът да бъде [развален] по отношение на тези стоки, в съответствие с параграфи 5 и 6.
3.   На първо място потребителят може да поиска от продавача да ремонтира стоките или той може да поиска продавачът да ги замени, и в двата случая безплатно, освен ако това е невъзможно или непропорционално.
Счита се, че даден начин за обезщетяване е непропорционален, ако той налага на продавача разходи, които в сравнение с друга алтернативна форма на обезщетение са неразумни, като се вземе предвид:
–
стойността, която стоките биха имали, ако не съществуваше липса на съответствие,
–
значимостта на липсата на съответствие,
и
–
дали алтернативното обезщетяване може да бъде осъществено без значително неудобство за потребителя.
Всеки ремонт или замяна се извършва в разумен срок и без значително неудобство за потребителя, като се вземат предвид характерът на стоките и целта, за която потребителя[т] изисква стоките.
4.   Терминът „безплатно“ в параграфи 2 и 3 се отнася до необходимите разходи, направени за привеждане на стоките в съответствие с договора, и по-специално разходите за пощенски услуги, труд и материали.
5.   Потребителят може да поиска подходящо намаление на цената или да [развали] договора:
–
ако потребителят няма право на ремонт и замяна,
или
–
ако продавачът не е предоставил компенсацията в разумен срок,
или
–
ако продавачът не е предоставил компенсацията без значително неудобство за потребителя.
6.   Потребителят няма право да [развали] договора, ако липсата на съответствие е незначителна“.
Регламент № 715/2007
Съгласно съображения 1 и 4—6 от Регламент № 715/2007:
„(1)
[…] техническите изисквания за типово одобрение на моторни превозни средства по отношение на емисиите следва да бъдат хармонизирани, за да се избегне наличието на различни изисквания в отделните държави членки и да се осигури висока степен на защита на околната среда.
[…]
(4)
[…] емисиите, причинени от транспортния сектор (въздушен, морски и сухоземен транспорт), домакинствата и енергийния, селскостопанския и промишления сектор, следва да се намалят в по-значителна степен, за да се постигнат целите на ЕС в областта на качеството на въздуха. В този контекст задачата за намаляване на емисиите от превозни средства следва да се разглежда като част от цялостна стратегия. Нормите Евро 5 и 6 представляват една от мерките за намаляване на емисиите от частици и озонови прекурсори, като азотни оксиди и въглеводороди.
(5)
Постигането на целите на ЕС в областта на качеството на въздуха изисква постоянно усилие за намаляване на емисиите от превозни средства. […]
(6)
По-специално, необходимо е да се намалят значително емисиите на азотни оксиди от дизелови превозни средства за подобряване на качеството на въздуха и за спазване на граничните стойности за замърсяване. […]
(7)
При определяне на нормите за емисии е важно да се вземе предвид значението им за пазарите и конкурентоспособността на производителите, преките и непреки разходи, наложени на бизнеса и ползите, които ще се натрупат по отношение на стимулиране на иновациите, подобряване на качеството на въздуха, намаляване на разходите за здравеопазване и увеличаване продължителността на живота, както и показателите за цялостното въздействие върху емисиите от въглероден диоксид“.
Член 1, параграф 1 от този регламент предвижда:
„Настоящият регламент установява общи технически изисквания за типово одобрение на моторни превозни средства („превозни средства“) и резервни части, като резервни устройства за регулиране на замърсяването, по отношение на техните емисии“.
Член 3, точка 10 от посочения регламент гласи:
„За целите на настоящия регламент и мерките по прилагането му се прилагат следните определения:
[…]
10)
„Измервателно-коригиращо устройство“ е което и да е устройство, реагиращо на температурата, скоростта на превозното средство, честотата на въртене на двигателя, предавката от предавателната кутия, разреждането в колектора или всеки друг параметър[,] целящ да активира, модулира, забави или дезактивира действието на която и да е част на система[та] за регулиране (контрол) на емисиите, който намалява нейната ефективност при условия, които могат да се очакват при нормална работа и използване на превозното средство“.
Член 4, параграфи 1 и 2 от същия регламент гласи следното:
„1.   Производителите доказват, че всички нови превозни средства, продавани, регистрирани или пускани в движение в Общността, са получили типово одобрение в съответствие с настоящия регламент и мерките по прилагането му. Производителите доказват, че всички нови резервни устройства, регулиращи замърсяването, за които се изисква типово одобрение, продавани или пускани в експлоатация в Общността, са получили типово одобрение в съответствие с настоящия регламент и мерките по прилагането му.
Тези задължения включват спазване на граничните стойности за емисиите, предвидени в приложение I, и мерките по прилагане, посочени в член 5.
2.   Производителите осигуряват спазването на процедурите по типово одобрение за проверка на съответствието на продукцията, надеждността на устройствата, регулиращи замърсяването[,] и […] съответствие[то] в експлоатация.
Освен това предприетите от производителя технически мерки следва да гарантират, че емисиите от отработилите газове от изходната тръба на последния шумозаглушител и емисиите от изпаряване са реално ограничени, в съответствие с настоящия регламент, през целия нормален срок на експлоатация на превозните средства и при нормални условия на използване. […]
[…]“.
Член 5, параграфи 1 и 2 от Регламент № 715/2007 гласи:
„1.   Производителят оборудва превозните средства така, че компонентите, които могат да окажат влияние върху емисиите, да бъдат проектирани, изработени и сглобени по начин, позволяващ на превозното средство, при нормална експлоатация, да бъде в съответствие с настоящия регламент и мерките по прилагането му.
2.   Използването на измервателни коригиращи устройства, намаляващи ефективността на системите за контрол на емисии, е забранено. Забраната не се прилага, когато:
a)
необходимостта от такива устройства е оправдана за предпазване на двигателя от повреда или авария и за осигуряване на безопасно управление на превозното средство;
б)
устройството се задейства само при стартиране на двигателя;
или
в)
процедурите по изпитване включват изрично условие за установяване на емисиите от изпаряване и средната стойност на емисиите в отработилите газове от изходната тръба на последния шумозаглушител“.
Приложение I към този регламент, озаглавено „Гранични стойности на емисиите“, предвижда по-специално граничните стойности на емисиите на азотните оксиди (NOx).
Регламент № 692/2008
Регламент (ЕО) № 692/2008 на Комисията от 18 юли 2008 година за прилагане и изменение на Регламент № 715/2007 (
ОВ L 199, 2008 г., стр. 1
) е изменен с Регламент (ЕС) № 566/2011 на Комисията от 8 юни 2011 г. (
ОВ L 158, 2011 г., стр. 1
) (наричан по-нататък „Регламент № 692/2008“). От 1 януари 2022 г. Регламент № 692/2008 е отменен с Регламент (ЕС) 2017/1151 на Комисията от 1 юни 2017 година за допълнение на Регламент № 715/2007 за изменение на Директива (ЕО) 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, Регламент (ЕО) № 692/2008 и Регламент (ЕС) № 1230/2012 на Комисията и за отмяна на Регламент (ЕО) № 692/2008 (
ОВ L 175, 2017 г., стр. 1
). Като се има предвид обаче моментът на настъпване на фактите по спора в главното производство, Регламент № 692/2008 остава приложим по отношение на последния.
Член 10 от Регламент № 692/2008, озаглавен „Устройства, регулиращи замърсяването“, предвиждаше в параграф 1:
„Производителят отговаря за това, резервните устройства, регулиращи замърсяването, предназначени за монтиране на превозни средства, получили типово одобрение на ЕО, обхванати от Регламент (ЕО) № 715/2007, да са получили типово одобрение на ЕО като отделни технически възли по смисъла на член 10, параграф 2 от Директива 2007/46/ЕО [на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 година за създаване на рамка за одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства (Рамкова директива) (
ОВ L 263, 2007 г., стр. 1
)], в съответствие с член 12, член 13 и приложение XIII към настоящия регламент.
За целите на настоящия регламент, каталитични преобразуватели и филтри за частици се считат за устройства, регулиращи замърсяването.
[…]“.
Приложение I към Регламент № 692/2008, озаглавено „Административни разпоредби относно типово одобрение на ЕО“, предвижда в точка 3.3, озаглавена „Разширявания за дълготрайността на устройствата, регулиращи замърсяването (изпитване от тип 5)“, следното:
„3.3.1.
Типовото одобрение се разширява за различни типове превозни средства, при условие че определените по-долу параметри на превозното средство, двигателя или системата за контрол на замърсяването са еднакви или са в предписаните граници:
3.3.1.1.
[П]ревозно средство:
[…]
3.3.1.2.
Двигател
[…]
3.3.1.3.
Параметри на системата за контрол на замърсяването:
a)
каталитични преобразуватели и филтри за прахови частици:
[…]
[…]
в)
Рециркулация на отработилите газове (РОГ):
със или без
вид (охладени или неохладени, активен или пасивен контрол, високо или ниско налягане).
[…]“.
Директива 2007/46
Директива 2007/46, изменена с Регламент (ЕС) № 1229/2012 на Комисията от 10 декември 2012 г. (
ОВ L 353, 2012 г., стр. 1
) (наричана по-нататък „Директива 2007/46“), е отменена с Регламент (ЕС) 2018/858 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2018 година относно одобряването и надзора на пазара на моторни превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства, за изменение на регламенти (ЕО) № 715/2007 и (ЕО) № 595/2009 и за отмяна на Директива 2007/46/ЕО (
ОВ L 151, 2018 г., стр. 1
), считано от 1 септември 2020 г. Като се има предвид обаче моментът на настъпване на фактите по спора в главното производство, тази директива остава приложима по отношение на последния.
Според съображение 3 от посочената директива:
„Техническите изисквания, приложими към системите, компонентите, отделните технически възли и превозните средства, следва да бъдат хармонизирани и уточнени чрез регулаторни актове. Тези регулаторни актове следва да целят предимно обезпечаването на висока степен на безопасност по пътищата, опазване на здравето, опазване на околната среда, енергийна ефективност и защита срещу неразрешена употреба“.
Член 1 от същата директива, озаглавен „Предмет“, е гласял:
„Настоящата директива създава хармонизирана рамка, съдържаща административните разпоредби и общите технически изисквания за одобрение на всички нови превозни средства в рамките на приложното ѝ поле, както и на системите, компонентите и отделните технически възли, предназначени за тези превозни средства, с оглед улесняване на тяхната регистрация, продажба и пускане в действие в Общността.
[…]
В изпълнение на настоящата директива специфичните технически изисквания относно производството и функционирането на превозните средства се регламентират от регулаторни актове, изчерпателният списък на които се съдържа в приложение IV“.
Член 3 от Директива 2007/46, озаглавен „Определения“, е предвиждал в точки 5 и 36:
„За целите на настоящата директива и на регулаторните актове, изброени в приложение IV, освен ако в тях не е предвидено друго:
[…]
5.
„типово одобрение на ЕО“ означава процедура, чрез която държава членка удостоверява, че даден тип превозно средство, система, компонент или отделен технически възел отговаря на съответните административни разпоредби и технически изисквания на настоящата директива и на регулаторните актове, изброени в приложение IV или ХI;
[…]
36.
„сертификат за съответствие“ е документът, изложен в приложение IX, който се издава от производителя и удостоверява, че дадено превозно средство, принадлежащо към серията на тип, одобрен в съответствие с настоящата директива, отговаря на изискванията на всички регулаторни актове по времето на неговото производство“.
Член 4 от тази директива, озаглавен „Задължения на държавите членки“, е гласял:
„1.   Държавите членки осигуряват изпълнението от страна на производителите, кандидатстващи за одобрение, на задълженията по настоящата директива.
2.   Държавите членки одобряват само такива превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, които отговарят на изискванията на настоящата директива.
3.   Държавите членки регистрират или позволяват продажбата или пускането в действие само на такива превозни средства, системи, компоненти или отделни технически възли, които отговарят на изискванията на настоящата директива.
[…]“.
Член 8, параграф 6 от посочената директива е гласял следното:
„Органът по одобряването информира незабавно органите по одобряването на другите държави членки за всеки свой отказ да издаде одобрение и всяко свое решение да отнеме одобрението на всякакъв вид превозни средства, като излага причините за своето решение“.
Според член 13, параграф 1 от същата директива:
„Производителят незабавно информира държава членка, издала типовото одобрение на ЕО, за всяка промяна в детайлните изисквания, отбелязани в информационния пакет. Държавата членка решава съгласно правилата, установени в настоящата глава, каква процедура да следва. В случай на нужда държавата членка може да реши след консултации с производителя, че трябва да се издаде ново типово одобрение на ЕО“.
Член 18 от Директива 2007/46, озаглавен „Сертификат за съответствие“, е предвиждал в параграф 1:
„Производителят, в качеството си на притежател на типово одобрение на ЕО за превозно средство, издава сертификат за съответствие на всяко превозно средство, независимо дали то е комплектовано, некомплектовано или напълно комплектовано, ако то е произведено в съответствие с одобрения тип превозно средство.
[…]“.
Член 26 от същата директива, озаглавен „Регистриране, продажба и пускане в действие на превозни средства“, е предвиждал в параграф 1:
„Без да се засягат разпоредбите на член 29 и 30, държавите членки регистрират и разрешават продажбата и пускането в действие на превозни средства само ако те са придружени от валиден сертификат за съответствие, издаден съгласно член 18.
[…]“.
Приложение IV към тази директива, озаглавено „Списък на изискванията за целите на типовото одобрение на ЕО на превозни средства“, е посочвало в част I, озаглавена „Списък с регулаторни актове“, Регламент № 715/2007, що се отнася до „[е]мисиите (Евро 5 и Евро 6) от леки превозни средства/достъп до информация“.
Австрийското право
Член 922, параграф 1 от Allgemeines bürgerliches Gesetzbuch (Общ граждански кодекс) в редакцията му, приложима към спора по главното производство (наричан по-нататък „ABGB“), предвижда:
„Всеки, който прехвърли възмездно вещ на друго лице, гарантира съответствието на тази вещ с договора. Той съответно отговаря за това тя да притежава уговорените или обичайно очаквани качества, да съответства на своето описание, мостра или образец и да може да се използва с оглед на естеството на сделката или договореното от страните“.
Член 932, параграфи 1 и 4 от ABGB гласи:
„(1)   При недостатъци приобретателят има право да иска подобрение (последващо поправяне или допълване на липси), подмяна на вещта, съответно намаление на възнаграждението (намаление на цената) или едностранно прекратяване на договора (разваляне с обратно действие).
[…]
(4)   Ако и подобрението, и подмяната са невъзможни или са свързани с несъразмерно големи разходи за прехвърлителя, приобретателят има право на намаление на цената или, ако не става дума за незначителен недостатък, право да развали договора […]“.
Германското право
Член 25, параграф 2 от Verordnung über die EG-Genehmigung für Kraftfahrzeuge und ihre Anhänger sowie für Systeme, Bauteile und selbstständige technische Einheiten für diese Fahrzeuge (EG-Fahrzeuggenehmigungsverordnung) (Наредба относно типовото одобрение на ЕО на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства (Наредба относно типовото одобрение на ЕО на превозните средства) (наричана по-нататък „EG‑FGV“), гласи следното:
„С цел отстраняване на установени недостатъци и гарантиране на съответствието на вече пуснатите в движение превозни средства, компоненти или отделни технически възли Федералната автотранспортна служба може да издава последващи допълнителни разпоредби“.
Спорът в главното производство и преюдициалните въпроси
На 21 декември 2013 г. потребителят DS закупува от Porsche Inter Auto, независим дистрибутор от Volkswagen, превозно средство с марка „Volkswagen“, оборудвано с дизелов двигател тип EA 189 от поколение Евро 5.
Това превозно средство е оборудвано със софтуер, който задейства системата за рециркулация на отработилите газове според два режима (наричана по-нататък „превключвателната система“). Първият режим се активира само по време на изпитването за одобрение, наречено „
New European Driving Cycle
“ (NEDC) (Нов европейски цикъл на движение), което се провежда в лабораторни условия. При този режим размерът на рециркулация на отработилите газове е по-висок от този при втория режим, който се активира в реални условия на движение. Разглежданият тип превозно средство е одобрен от Kraftfahrt-Bundesamt (Федералната автотранспортна служба, Германия, наричана по-нататък „KBA“) — компетентният орган в областта на типовото одобрение в Германия. Тази служба не е била информирана за съществуването на превключвателната система.
От акта за преюдициално запитване става ясно, че ако е знаела за тази система, KBA е нямало да одобри този тип превозно средство. От акта следва също, че DS е щял да закупи разглежданото превозно средство дори да е знаел за въпросната система.
С решение от 15 октомври 2015 г., прието на основание член 25, параграф 2 от EG-FGV, KBA разпорежда на Volkswagen да оттегли превключвателната система, за да възстанови съответствието на двигателите от тип EA 189 от поколение Евро 5 с Регламент № 715/2007. С писмо от 20 декември 2016 г. KBA уведомява Volkswagen, че предложената актуализация на софтуера, посочен в точка 31 от настоящото решение (наричана по-нататък „актуализацията на софтуера“), е годна да възстанови това съответствие. Впоследствие типовото одобрение на ЕО на разглеждания тип превозно средство не е нито отменено, нито оттеглено от KBA.
На 15 февруари 2017 г. DS актуализира софтуера на превозното си средство. Актуализацията заменя превключвателната система с програма, по силата на която режимът, намаляващ емисиите, се задейства не само по време на посоченото в точка 31 от настоящото решение изпитване за одобрение, но и при използване на превозното средство за движение по пътищата. Рециркулацията на отработилите газове обаче е напълно ефективна само когато външната температура е между 15 и 33 градуса по Целзий (по-нататък „температурният прозорец“).
DS предявява иск пред Landesgericht Linz (Областен съд Линц, Австрия) с главно искане възстановяване на покупната цена на разглежданото превозно средство в замяна на връщането му, при условията на евентуалност — намаляване на цената на превозното средство, а при условията на евентуалност спрямо предходното — да се установи отговорността на Porsche Inter Auto и на Volkswagen за вредите, произтичащи от наличието на забранено измервателно-коригиращо устройство по смисъла на член 5, параграф 2 от Регламент № 715/2007.
С решение от 12 декември 2018 г. тази юрисдикция отхвърля иска.
На 4 април 2019 г. Oberlandesgericht Linz (Висш областен съд Линц, Австрия) потвърждава това решение.
DS подава ревизионна жалба срещу това решение на Oberlandesgericht Linz пред Oberster Gerichtshof (Върховен съд, Австрия), който е запитващата юрисдикция, с мотива че разглежданото превозно средство имало недостатък, тъй като превключвателната система представлявала забранено измервателно-коригиращо устройство по смисъла на член 5, параграф 2 от Регламент № 715/2007. Според DS, тъй като актуализацията на софтуера не отстранила този недостатък, имало вероятност превозното средство да се обезцени и да претърпи вреди в резултат на актуализацията.
Porsche Inter Auto и Volkswagen твърдят, че температурният прозорец представлява разрешено измервателно-коригиращо устройство в приложение на член 5, параграф 2 от Регламент № 715/2007. KBA споделяла подобна преценка.
Запитващата юрисдикция смята, че превключвателната система е измервателно-коригиращо устройство по смисъла на член 3, точка 10 и член 5, параграф 2 от Регламент № 715/2007. При всички положения разглежданото превозно средство имало недостатък по смисъла на член 922 от ABGB, тъй като KBA не е била информирана за съществуването на това измервателно-коригиращо устройство.
В този смисъл тази юрисдикция поставя въпроса дали предвид задължението да се достави моторно превозно средство, лишено от такова измервателно-коригиращо устройство, разглежданото превозно средство представлява липса на съответствие по смисъла на Директива 1999/44. Ако това е така, според запитващата юрисдикция трябвало да се разгледа дали превозното средство все още е оборудвано със забранено измервателно-коригиращо устройство след актуализацията на софтуера, задействащ системата за рециркулация на отработилите газове, както и да се уточнят правните последици, ако такъв недостатък евентуално продължава да е налице след актуализацията на софтуера.
По-конкретно, запитващата юрисдикция иска да се установи, на първо място, дали — в хипотезата, в която, макар разглежданото превозно средство да е обхванато от типово одобрение на ЕО, това превозно средство е оборудвано с измервателно-коригиращо устройство, чието използване е забранено по силата на член 3, точка 10 и член 5, параграф 2 от Регламент № 715/2007 — посоченото превозно средство би имало обичайното качество на стока от същия вид, която потребителят може разумно да очаква по смисъла на член 2, параграф 2, буква г) от Директива 1999/44 и следователно трябва да се предположи, че е в съответствие с договора. В това отношение тази юрисдикция смята, че когато става въпрос за продукт като превозно средство, който трябва да отговаря на регулаторни изисквания, средният потребител, който е относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен, действително очаква тези изисквания да бъдат изпълнени. Обстоятелството, че превозните средства подлежат на процедура за издаване на типово одобрение на ЕО, не било непременно пречка за този прочит на член 2, параграф 2, буква г).
На второ място, запитващата юрисдикция поставя въпроса дали температурният прозорец може да попадне в обхвата на изключението, предвидено в член 5, параграф 2, буква а) от Регламент № 715/2007, на което се позовават Porsche Inter Auto и Volkswagen, или дали това във всички случаи е изключено, както поддържа DS. В това отношение тази юрисдикция изтъква, че предвид целта за защита на околната среда, която следва от съображения 1 и 6 от Регламент № 715/2007, изключенията, предвидени в този член 5, параграф 2, трябва да бъдат предмет на стриктно тълкуване. Според въпросната юрисдикция обаче, доколкото е общоизвестно, че за част от територията на Съюза, включваща Австрия, средната температура е по-ниска от 15 градуса по Целзий няколко месеца годишно, външната температура, при която рециркулацията на отработилите газове на превозно средство като разглежданото в главното производство е напълно ефективна, по този начин не е постигната средно през голяма част от годината. При тези условия изглеждало невъзможно да се оправдае измервателно-коригиращо устройство, което функционира с такава честота, с някое от тези изключения.
На трето място, запитващата юрисдикция иска да установи дали оборудването на превозно средство с измервателно-коригиращо устройство по смисъла на член 3, точка 10 от Регламент № 715/2007, чието използване е забранено по силата на член 5, параграф 2 от този регламент, може да се квалифицира като незначителна липса на съответствие по смисъла на член 3, параграф 6 от Директива 1999/44, при положение че дори да е знаел за съществуването и действието на това устройство, съответният потребител все пак е щял да закупи това превозно средство.
При тези обстоятелства Oberster Gerichtshof (Върховен съд) решава да спре производството и да постави на Съда следните преюдициални въпроси:
„1)
Следва ли член 2, параграф 2, буква г) от Директива [1999/44] да се тълкува в смисъл, че превозно средство, попадащо в приложното поле на Регламент [№ 715/2007], притежава обичайното качество на стоките от същия вид, което потребителят може разумно да очаква, ако е оборудвано със забранено измервателно-коригиращо устройство по смисъла на член 3, точка 10 и член 5, параграф 2 от [този регламент], но все пак типът превозно средство има валидно ЕО типово одобрение, така че превозното средство може да се използва за движение по пътищата?
2)
Следва ли член 5, параграф 2, буква а) от Регламент [№ 715/2007] да се тълкува в смисъл, че измервателно-коригиращо устройство по смисъла на член 3, точка 10 от този регламент — което е проектирано по такъв начин, че извън тестовата експлоатация при лабораторни условия рециркулацията на отработилите газове може да бъде използвана в пълен обем при действителна експлоатация само ако външната температура е [в температурния прозорец] — е допустимо съгласно член 5, параграф 2, буква а) от този регламент, или прилагането на тази предвиждаща изключение разпоредба е принципно изключено, по простата причина че пълната ефективност на рециркулацията на отработилите газове е ограничена само до условия, които са налице в части от Европейския съюз само през около половината от годината?
3)
Трябва ли член 3, параграф 6 от Директива [1999/44] да се тълкува в смисъл, че липсата на съответствие с договора, състояща се в оборудването на превозно средство с измервателно-коригиращо устройство, чието използване е забранено по силата на член 5, параграф 2 от Регламент № 715/2007, може да се квалифицира като „незначителна“ по смисъла на посочената разпоредба, когато приобретателят е придобил превозното средство, въпреки че е знаел за наличието на това устройство и за неговото действие?“.
По преюдициалните въпроси
По първия въпрос
С първия си въпрос по същество запитващата юрисдикция иска да се установи дали член 2, параграф 2, буква г) от Директива 1999/44 трябва да се тълкува в смисъл, че моторно превозно средство, което попада в приложното поле на Регламент № 715/2007, има обичайното качество на стоките от същия вид, което потребителят може разумно да очаква, и следователно трябва да се презумира, че съответства на договора за покупко-продажба, чийто предмет е, ако — макар да е обхванато от валидно типово одобрение на ЕО и следователно може да бъде използвано за движение по пътищата — това превозно средство е оборудвано с измервателно-коригиращо устройство, което е забранено по силата на член 5, параграф 2 от този регламент.
Член 2, параграф 1 от Директива 1999/44 задължава продавача да достави на потребителя стока, която съответства на договора за продажба.
По силата на член 2, параграф 2, буква г) от тази директива се счита, че потребителските стоки съответстват на договора, ако притежават обичайните качества и характеристики на стоките от същия вид, които потребителят може разумно да очаква, като се има предвид естеството на потребителската стока.
Що се отнася до стока като разглежданата в главното производство, а именно моторно превозно средство, следва да се припомни, че член 3, точка 5 от Директива 2007/46 определя „типовото[то] одобрение на ЕО“ като „процедура[та], чрез която държава членка удостоверява, че даден тип превозно средство, система, компонент или отделен технически възел отговаря на съответните административни разпоредби и технически изисквания на настоящата директива и на регулаторните актове, изброени в приложение IV или ХI“. Въпросното приложение IV, озаглавено „Списък на изискванията за целите на типовото одобрение на ЕО на превозни средства“, посочва в част I от него, озаглавена „Регулаторни актове за одобрение на ЕО на типа на превозни средства, произвеждани в неограничени серии“, Регламент № 715/2007, що се отнася до „[е]мисиите (Евро 5 и Евро 6) от леки превозни средства/достъп до информация“.
Следва да се припомни също, че член 4, параграф 3, първа алинея от посочената директива гласи, че държавите членки регистрират или позволяват продажбата или пускането в движение само на такива превозни средства, които отговарят на изискванията на същата директива.
Накрая, член 4, параграф 1 от Регламент № 715/2007 предвижда, че производителите доказват, че всички нови превозни средства, продавани, регистрирани или пускани в движение в Съюза, са получили типово одобрение в съответствие с този регламент и мерките по прилагането му.
От разпоредбите, посочени в точки 49—51 от настоящото решение, следва, от една страна, че превозните средства, попадащи в приложното поле на Директива 2007/46, трябва да бъдат предмет на типово одобрение, а от друга страна, че това одобрение може да бъде предоставено само ако въпросният тип превозно средство отговаря на разпоредбите на Регламент № 715/2007, и по-специално на тези относно емисиите, част от които е член 5 от този регламент.
Освен това по силата на член 18, параграф 1 от Директива 2007/46 производителят, в качеството си на притежател на типово одобрение на ЕО за превозно средство, издава сертификат за съответствие на всяко превозно средство, независимо дали то е комплектовано, некомплектовано или напълно комплектовано, ако то е произведено в съответствие с одобрения тип превозно средство. В съответствие с член 26, параграф 1 от тази директива сертификатът е задължителен за регистрацията и продажбата или пускането в действие на превозно средство.
Когато придобива превозно средство от серията на одобрен тип превозно средство и следователно придружено със сертификат за съответствие, потребителят може разумно да очаква, че Регламент № 715/2007, и по-специално член 5 от него, е спазен, що се отнася до това превозно средство, при това дори да липсват специални договорни клаузи.
Следователно член 2, параграф 2, буква г) от Директива 1999/44 трябва да се тълкува в смисъл, че превозно средство, което не отговаря на изискванията на въпросния член 5, не би притежавало обичайните качества и характеристики на стоките от същия вид, които потребителят може разумно да очаква, като се има предвид естеството на потребителската стока по смисъла на член 2, параграф 2, буква г).
Както отбелязва генералният адвокат в точка 149 от заключението си, това тълкуване не се поставя под въпрос от факта, че съответният тип превозно средство е обхванат от типово одобрение на ЕО, което позволява на това превозно средство да бъде използвано за движение по пътищата. Всъщност Директива 2007/46 урежда хипотезата, в която неправомерността на устройство на превозно средство, например с оглед на изискванията на член 5 от Регламент № 715/2007, става ясна едва след това типово одобрение. Така член 8, параграф 6 от тази директива предвижда, че органът по одобряването може да отнеме одобрението на всякакъв вид превозни средства. Освен това от член 13, параграф 1, първо и трето изречение от посочената директива следва, че когато производителят информира държава членка, издала типовото одобрение на ЕО, за промяна в детайлните изисквания, отбелязани в информационния пакет, тази държава членка може, ако е необходимо, да реши, след консултации с производителя, че трябва да се издаде ново типово одобрение на ЕО.
Такъв изглежда настоящият случай, тъй като от акта за преюдициално запитване става ясно, че разглежданият в главното производство тип превозно средство първоначално е одобрен от KBA, без последната да е била уведомена за съществуването на превключвателната система. Освен това от акта става ясно, че ако KBA е знаела за тази система, тя е нямало да пристъпи към типово одобрение на ЕО за този тип превозно средство.
Ето защо на първия въпрос следва да се отговори, че член 2, параграф 2, буква г) от Директива 1999/44 трябва да се тълкува в смисъл, че моторно превозно средство, което попада в приложното поле на Регламент № 715/2007, не притежава обичайното качество на стоките от същия вид, което потребителят може разумно да очаква, ако — макар да е обхванато от валидно типово одобрение на ЕО и следователно може да бъде използвано за движение по пътищата — това превозно средство е оборудвано с измервателно-коригиращо устройство, което е забранено по силата на член 5, параграф 2 от този регламент.
По втория въпрос
С втория си въпрос по същество запитващата юрисдикция иска да се установи дали член 5, параграф 2, буква а) от Регламент № 715/2007 трябва да се тълкува в смисъл, че измервателно-коригиращо устройство, което гарантира по-специално спазването на предвидените в този регламент гранични стойности на емисиите само в температурния прозорец, по начин че в част от Съюза рециркулацията на отработилите газове е напълно ефективна само за период от около шест месеца годишно, може да бъде оправдано по силата на тази разпоредба.
Според член 5, параграф 2 от Регламент № 715/2007 използването на измервателно-коригиращи устройства, намаляващи ефективността на системите за контрол на емисии, е забранено. При все това има три изключения от тази забрана, сред които е съдържащото се в член 5, параграф 2, буква а), а именно когато „необходимостта от такива устройства е оправдана за предпазване на двигателя от повреда или авария и за осигуряване на безопасно управление на превозното средство“.
Доколкото предвижда изключение от забраната за използване на измервателно-коригиращи устройства, намаляващи ефективността на системите за контрол на емисиите, тази разпоредба трябва да се тълкува ограничително (вж. в този смисъл решение от 17 декември 2020 г., CLCV и др. (Измервателно-коригиращо устройство на дизелов двигател),
C‑693/18
,
EU:C:2020:1040
, т.
и
).
Що се отнася, най-напред, до понятието „двигател“, както отбелязва генералният адвокат в точки 118 и 119 от заключението си, приложение I към Регламент № 692/2008 въвежда изрично разграничение между двигателя и системата за контрол на замърсяването. Всъщност изискванията относно „[д]вигателя“ са посочени в точка 3.3.1.2 от това приложение, докато тези относно „[п]араметрите на системата за контрол на замърсяването“ са посочени в точка 3.3.1.3 от въпросното приложение. Последната точка, букви а) и в) изрично включва филтрите за частици и рециркулацията на отработилите газове. Освен това според член 10, параграф 1, втора алинея от този регламент за целите на последния филтрите за частици се считат за устройства, регулиращи замърсяването.
Следователно EGR клапанът, охладителят EGR и филтърът за дизелови частици, които температурният прозорец целял да защити според Porsche Inter Auto, представляват отделни компоненти на двигателя. Всъщност EGR клапанът се намира в изходната част на двигателя след изпускателния колектор. След отварянето му EGR клапанът позволява пренасочването на отработилите газове към всмукателния колектор, за да изгорят повторно и да бъдат охладени благодарение на топлообменник, а именно охладителя EGR. От своя страна филтърът за частици, който е разположен преди изпускателната тръба, позволява да се филтрира въздухът, за да се уловят фините замърсяващи частици.
По-нататък, що се отнася до понятията „авария“ и „повреда“, съдържащи се в член 5, параграф 2, буква а) от Регламент № 715/2007, Съдът е постановил, че за да може да бъде оправдано в съответствие с тази разпоредба, измервателно-коригиращо устройство, намаляващо ефективността на системите за контрол на емисиите, то трябва да позволява предпазване на двигателя от настъпването на внезапни и извънредни щети (решение от 17 декември 2020 г., CLCV и др. (Измервателно-коригиращо устройство на дизелов двигател),
C‑693/18
,
EU:C:2020:1040
, т.
).
Във всеки случай замърсяването и стареенето на двигателя не могат да се считат за „авария“ или за „повреда“ по смисъла на въпросната разпоредба, тъй като, тези събития по принцип са предвидими и присъщи на нормалното функциониране на дадено превозно средство (решение от 17 декември 2020 г., CLCV и др. (Измервателно-коригиращо устройство на дизелов двигател),
C‑693/18
,
EU:C:2020:1040
, т.
).
Това тълкуване се подкрепя от целта на Регламент № 715/2007, състояща се в това да се осигури висока степен на защита на околната среда и да се подобри качеството на въздуха в рамките на Съюза, което предполага ефективно намаляване на емисиите на азотни оксиди (NOx) през целия нормален срок на експлоатация на превозните средства. Всъщност забраната по член 5, параграф 2 от този регламент би била лишена от смисъл и от всякакво полезно действие, ако се позволи на производителите да оборудват автомобилите с такива измервателно-коригиращи устройства с единствената цел да предпазят двигателя от замърсяване или стареене (решение от 17 декември 2020 г., CLCV и др. (Измервателно-коригиращо устройство на дизелов двигател),
C‑693/18
,
EU:C:2020:1040
, т.
).
Следователно само непосредствените рискове от повреда или авария на двигателя, които създават конкретна опасност при управлението на превозно средство, могат да оправдаят използването на измервателно-коригиращо устройство съгласно член 5, параграф 2, буква а) от Регламент № 715/2007.
Тълкуването на термина „повреда“, дадено от Съда в решение от 17 декември 2020 г., CLCV и др. (Измервателно-коригиращо устройство на дизелов двигател) (
C‑693/18
,
EU:C:2020:1040
), не се поставя под въпрос от довода на германското правителство и на Porsche Inter Auto, че от преводите на този термин на английски („
damage
“) и на немски език („
Beschädigung
“) следва, че посоченият термин не обхваща само внезапни и непредвидими събития.
Всъщност, от една страна, както по същество отбелязва генералният адвокат в точка 115 от заключението си, въпреки че, за разлика от определението на същия термин на френски език, определенията му на английски и немски език не предполагат непременно, че дадена повреда се дължи на „внезапно“ събитие, те не опровергават възприетото от Съда тълкуване на термина „повреда“. От друга страна, следва да се припомни, че възприетото от Съда стриктно тълкуване се основава на припомнените в точки 61 и 66 от настоящото решение мотиви.
Германското правителство, Porsche Inter Auto и Volkswagen обаче изтъкват, че разглежданото измервателно-коригиращо устройство е оправдано, тъй като в случай на прекалено ниски или прекалено високи температури могат да се образуват наслагвания при рециркулацията на отработилите газове, което да доведе по този начин до лошо позициониране на EGR клапана, а именно например до клапан, който вече не се отваря или който вече не се затваря правилно, дори до пълно блокиране на този клапан. Повреден или недобре позициониран EGR клапан обаче можел да причини повреда на самия двигател, и по-специално да доведе до това превозното средство да загуби мощността си. Освен това било невъзможно да се предвиди и изчисли в кой момент прагът на неизправност на EGR клапана ще бъде достигнат, тъй като този праг може да бъде надминат внезапно и непредвидимо, дори клапанът да е редовно поддържан. Загуба на мощност на превозното средство, настъпила внезапно и непредвидимо, щяла да засегне безопасното функциониране на превозното средство, увеличавайки например значително опасността от тежко пътнотранспортно произшествие при изпреварване.
Освен това Porsche Inter Auto и Volkswagen поддържат, че замърсяването на компоненти от системата за рециркулация на отработилите газове, предизвиквайки проблем във функционирането на EGR клапана, който може да доведе до блокирането му, е възможно да има за резултат изгаряне на филтъра за частици и опожаряване на двигателя, а впоследствие и опожаряване на цялото превозно средство, което застрашавало безопасното функциониране на превозното средство.
В това отношение следва да се отбележи, че от самия текст на член 5, параграф 2, буква а) от Регламент № 715/2007 следва, че за да попадне в обхвата на предвиденото в тази разпоредба изключение, необходимостта от измервателно-коригиращо устройство трябва да се оправдае не само от гледна точка на предпазването на двигателя от повреда или авария, но и от гледна точка на осигуряване на безопасното управление на превозното средство. Всъщност, както отбелязва генералният адвокат в точка 106 от заключението си, предвид използването в посочената разпоредба на съюза „и“, тя трябва да се тълкува в смисъл, че предвидените в нея условия са кумулативни.
Следователно, като се има предвид стриктното тълкуване, което трябва да се даде на това изключение, както бе подчертано в точка 61 от настоящото решение, измервателно-коригиращо устройство като разглежданото в главното производство може да бъде оправдано с въпросното изключение само доколкото се установи, че това устройство отговаря стриктно на необходимостта да се избегнат непосредствените рискове от повреда или авария на двигателя, причинени от неизправност на компонент от системата за рециркулация на отработилите газове, които рискове са толкова сериозни, че при управлението на превозното средство, което е оборудвано с въпросното устройство, създават конкретна опасност. Както обаче подчертава генералният адвокат в точка 126 от заключението си, в спора по главното производство подобна проверка е част от преценката на фактите, която е от компетентността единствено на запитващата юрисдикция.
Освен това, макар да е вярно, че член 5, параграф 2, буква а) от Регламент № 715/2007 формално не налага други условия за прилагане на изключението, предвидено в тази разпоредба, това не променя факта, че измервателно-коригиращо устройство, което при нормални условия на движение би трябвало да функционира през по-голямата част от годината, за да се предпази двигателят от повреда или авария и за да се гарантира безопасното управление на превозното средство, би било в явно противоречие с целта, преследвана от този регламент, въпросната разпоредба от който позволява да се предвидят изключения само при много специфични обстоятелства, и би се стигнало до непропорционално засягане на самия принцип за ограничаване на емисиите на азотни оксиди (NOx) от превозните средства.
Следователно предвид стриктното тълкуване, което следва да се даде на посочения член 5, параграф 2, буква а), такова измервателно-коригиращо устройство не може да бъде оправдано съгласно тази разпоредба.
Да се приеме, че измервателно-коригиращо устройство като описаното в точка 74 от настоящото решение може да попадне в обхвата на изключението, предвидено в член 5, параграф 2, буква а) от Регламент № 715/2007, би довело до това изключението да се прилага през по-голямата част от годината при реални условия на движение на територията на Съюза, така че принципът за забрана на такива измервателно-коригиращи устройства, установен в същия член 5, параграф 2, на практика би могъл да се прилага по-рядко от посоченото изключение.
От друга страна, Porsche Inter Auto и Volkswagen, а също и германското правителство изтъкват, че понятието „необходимост“ от измервателно-коригиращо устройство не изисква най-добрата налична техника и че следва да се вземе предвид състоянието на техниката към датата на типовото одобрение на ЕО, за да се прецени дали тази необходимост е оправдана от гледна точка на предпазването на двигателя и на безопасното функциониране на превозното средство по смисъла на член 5, параграф 2, буква а) от Регламент № 715/2007. Не било оспорено обаче, че използването на система EGR, която работи според температурен прозорец, в различна според момента на одобряване степен, съответства на състоянието на техниката. Освен това тълкуването на термина „необходимост“, съдържащ се в тази разпоредба, трябвало да отчита необходимостта от претегляне на интересите в областта на околната среда и на икономическите интереси на производителите.
В това отношение следва да се подчертае, както отбелязва генералният адвокат в точка 129 от заключението си, от една страна, че от съображение 7 от Регламент № 715/2007 следва, че когато законодателят на Съюза е определил граничните стойности за емисиите на замърсители, той е взел предвид икономическите интереси на производителите, и по-специално разходите, наложени на предприятията от необходимостта да спазват тези стойности. Така, производителите трябва да се адаптират и да прилагат технически устройства, годни да зачитат посочените стойности, тъй като този регламент по никакъв начин не налага използването на конкретна технология.
От друга страна, както бе посочено в точка 66 от настоящото решение, целта на Регламент № 715/2007, а именно да се осигури висока степен на защита на околната среда и да се подобри качеството на въздуха в рамките на Съюза, включва ефективно намаляване на емисиите на азотен оксид (NOx) през целия нормален срок на експлоатация на превозните средства (решение от 17 декември 2020 г., CLCV и др. (Измервателно-коригиращо устройство на дизелов двигател),
C‑693/18
,
EU:C:2020:1040
, т.
). Разрешаването обаче на измервателно-коригиращо устройство на основание член 5, параграф 2, буква а) от този регламент единствено поради това че например разходите за изследователска дейност са високи, че техническото устройство е скъпо или че дейностите по поддръжката на превозното средство са по-чести и с по-висока цена за потребителя, би поставило под въпрос тази цел.
При тези обстоятелства и предвид факта, че тази разпоредба трябва, както бе припомнено в точки 61 и 73 от настоящото решение, да се тълкува стриктно, следва да се приеме, че „необходимостта“ от измервателно-коригиращо устройство по смисъла на посочената разпоредба е налице само когато към момента на типовото одобрение на ЕО на това устройство или на превозното средство, което е оборудвано с него, няма друго техническо решение, което позволява да се избегнат непосредствени рискове от повреда или авария на двигателя, които създават конкретна опасност при управлението на превозното средство.
Ето защо на втория въпрос следва да се отговори, че член 5, параграф 2, буква а) от Регламент № 715/2007 трябва да се тълкува в смисъл, че измервателно-коригиращо устройство, което гарантира по-специално спазването на предвидените в този регламент гранични стойности на емисиите само в температурния прозорец, може да бъде оправдано по силата на тази разпоредба само ако се установи, че устройството отговаря стриктно на необходимостта да се избегнат непосредствените рискове от повреда или авария на двигателя, причинени от неизправност на компонент от системата за рециркулация на отработилите газове, които рискове са толкова сериозни, че при управлението на превозното средство, което е оборудвано с въпросното устройство, те създават конкретна опасност. При всички положения предвиденото в член 5, параграф 2, буква а) от Регламент № 715/2007 изключение не може да обхване измервателно-коригиращо устройство, което при нормални условия на движение би трябвало да функционира през по-голямата част от годината, за да може двигателят да бъде предпазен от повреда или авария и да се гарантира безопасното управление на превозното средство.
По третия въпрос
С третия си въпрос по същество запитващата юрисдикция иска да се установи дали член 3, параграф 6 от Директива 1999/44 трябва да се тълкува в смисъл, че липса на съответствие, изразяваща се в оборудването на превозно средство с измервателно-коригиращо устройство, чието използване е забранено по силата на член 5, параграф 2 от Регламент № 715/2007, може да се квалифицира като „незначителна“, когато потребителят е щял да придобие превозното средство, въпреки че е знаел за наличието на това устройство и за неговото действие.
Според член 2, параграф 3 от Директива 1999/44 не се счита за липса на съответствие, ако в момента на сключване на договора потребителят е знаел или не е могъл да не знае за липсата на съответствие, или ако липсата на съответствие се дължи на материали, предоставени от потребителя.
Както обаче отбелязва генералният адвокат в точка 158 от заключението си, тази разпоредба не намира приложение в спора по главното производство, тъй като не се оспорва, че към момента на продажбата на разглежданото превозно средство DS не е знаел за твърдяната липса на съответствие, нито е могъл разумно да знае за тази липса.
За разлика от това „незначителният“ или не характер на липсата на съответствие по смисъла на член 3, параграф 6 от Директива 1999/44, от който зависи това дали потребителят има право да иска разваляне на договора, не е обусловен от такъв субективен елемент.
Следователно обстоятелството, че след като е купил стока, потребителят признава, че е щял да закупи тази стока дори ако е знаел за такава липса на съответствие, не е релевантно, за да се определи дали липсата на съответствие трябва да се квалифицира като „незначителна“.
Именно в светлината на това уточнение следва да се определи дали член 3, параграф 6 от Директива 1999/44 трябва да се тълкува в смисъл, че липса на съответствие, състояща се в оборудването на превозно средство с измервателно-коригиращо устройство, чието използване е забранено по силата на член 5, параграф 2 от Регламент № 715/2007, може да се квалифицира като „незначителна“.
Тъй като Директива 1999/44 не определя понятието „незначителна липса на съответствие“, неговото значение и обхват следва да се определят в съответствие с обичайното му значение в общоупотребимия език, като се държи сметка за контекста, в който то се използва, и за целите, преследвани от правната уредба, от която е част (вж. в този смисъл решения от 9 юли 2020 г., Constantin Film Verleih,
C‑264/19
,
EU:C:2020:542
, т.
и от 3 юни 2021 г., Унгария/Парламент,
C‑650/18
,
EU:C:2021:426
, т.
).
Като се има предвид, най-напред, обичайното значение на термина „незначителен“, понятието „незначителна липса на съответствие“ се отнася до несъществена липса на съответствие.
По-нататък, що се отнася до контекста, в който се използва това понятие, следва да се отбележи, че член 3, параграфи 3, 5 и 6 от тази директива установява ясен ред за прилагане на способите на обезщетяване, на които потребителят има право при несъответствие на стоката (решение от 23 май 2019 г., Fülla,
C‑52/18
,
EU:C:2019:447
, т.
).
Така в съответствие с член 3, параграф 3, първа алинея от тази директива, на първо място потребителят има право да иска от продавача стоката да бъде ремонтирана или заменена, освен ако това е невъзможно или непропорционално (решение от 23 май 2019 г., Fülla,
C‑52/18
,
EU:C:2019:447
, т.
).
Само ако потребителят няма право нито на ремонт, нито на замяна на стоката, която не отговаря на изискванията, или ако продавачът не е приложил един от тези способи на обезщетяване в разумен срок или без значително неудобство за потребителя, по силата на член 3, параграф 5 от въпросната директива потребителят може да иска разваляне на договора, освен ако в съответствие с член 3, параграф 6 от същата директива липсата на съответствие е незначителна (решение от 23 май 2019 г., Fülla,
C‑52/18
,
EU:C:2019:447
, т.
).
Накрая, що се отнася до целите на Директива 1999/44, следва да се отбележи, че от съображения 1 и 10—12 от тази директива следва, че целта ѝ е установяване на справедливо равновесие между интересите на потребителя и тези на продавача чрез гарантиране в полза на потребителя, в качеството му на слаба страна по договора, на пълна и ефикасна защита срещу лошо изпълнение на договорните задължения на продавача, като едновременно с това се допуска вземането предвид на повдигнати от продавача съображения от икономическо естество (вж. в този смисъл решения от 16 юни 2011 г. по дело Gebr. Weber и Putz,
C‑65/09 и C‑87/09
,
EU:C:2011:396
, т.
, и от 23 май 2019 г., Fülla,
C‑52/18
,
EU:C:2019:447
, т.
и
).
Следователно, както отбелязва генералният адвокат в точка 160 от заключението си, развалянето на договора, което представлява най-силният правен способ, с който разполага потребителят, може да се иска само когато липсата на съответствие е от достатъчно голямо значение.
В случая, що се отнася до оборудването на превозно средство с измервателно-коригиращо устройство, чието използване е забранено по силата на член 5, параграф 2 от Регламент № 715/2007, от точки 49—52 от настоящото решение следва, че не може да бъде одобрен тип превозно средство, съдържащо такова устройство. Освен това следва да се отбележи, че такова превозно средство не е в състояние да спазва граничните стойности за емисиите, предвидени в приложение I към този регламент. В съображения 1 и 4—6 от посочения регламент обаче се подчертават важността от опазването на околната среда и необходимостта от значително намаляване на емисиите на азотни оксиди (NOx) от дизеловите моторни превозни средства, за да се подобри качеството на въздуха и да се спазват граничните стойности за замърсяване.
Следователно оборудването на превозно средство с измервателно-коригиращо устройство, чието използване е забранено по силата на член 5, параграф 2 от Регламент № 715/2007, не може да се счита за незначителна липса на съответствие по смисъла на член 3, параграф 6 от Директива 1999/44.
Ето защо на третия въпрос следва да се отговори, че член 3, параграф 6 от Директива 1999/44 трябва да се тълкува в смисъл, че липса на съответствие, изразяваща се в оборудването на превозно средство с измервателно-коригиращо устройство, чието използване е забранено по силата на член 5, параграф 2 от Регламент № 715/2007, не може да се квалифицира като „незначителна“, дори ако се приеме, че потребителят е щял да придобие превозното средство, въпреки че е знаел за наличието на това устройство и за неговото действие.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (голям състав) реши:

1)
Член 2, параграф 2, буква г) от Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 май 1999 година относно някои аспекти на продажбата на потребителски стоки и свързаните с тях гаранции трябва да се тълкува в смисъл, че моторно превозно средство, което попада в приложното поле на Регламент (ЕО) № 715/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 20 юни 2007 година за типово одобрение на моторни превозни средства по отношение на емисиите от леки превозни средства за превоз на пътници и товари (Евро 5 и Евро 6) и за достъпа до информация за ремонт и техническо обслужване на превозни средства, не притежава обичайното качество на стоките от същия вид, което потребителят може разумно да очаква, ако — макар да е обхванато от валидно типово одобрение на ЕО и следователно може да бъде използвано за движение по пътищата — това превозно средство е оборудвано с измервателно-коригиращо устройство, което е забранено по силата на член 5, параграф 2 от този регламент.

2)
Член 5, параграф 2, буква а) от Регламент № 715/2007 трябва да се тълкува в смисъл, че измервателно-коригиращо устройство, което гарантира по-специално спазването на предвидените в този регламент гранични стойности на емисиите само когато външната температура е между 15 и 33 градуса по Целзий, може да бъде оправдано по силата на тази разпоредба само ако се установи, че устройството отговаря стриктно на необходимостта да се избегнат непосредствените рискове от повреда или авария на двигателя, причинени от неизправност на компонент от системата за рециркулация на отработилите газове, които рискове са толкова сериозни, че при управлението на превозното средство, което е оборудвано с въпросното устройство, те създават конкретна опасност. При всички положения предвиденото в член 5, параграф 2, буква а) от Регламент № 715/2007 изключение не може да обхване измервателно-коригиращо устройство, което при нормални условия на движение би трябвало да функционира през по-голямата част от годината, за да може двигателят да бъде предпазен от повреда или авария и да се гарантира безопасното управление на превозното средство.

3)
Член 3, параграф 6 от Директива 1999/44 трябва да се тълкува в смисъл, че липса на съответствие, изразяваща се в оборудването на превозно средство с измервателно-коригиращо устройство, чието използване е забранено по силата на член 5, параграф 2 от Регламент № 715/2007, не може да се квалифицира като „незначителна“, дори ако се приеме, че потребителят е щял да придобие превозното средство, въпреки че е знаел за наличието на това устройство и за неговото действие.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: немски.