CELEX: 62015CJ0128
Ieškinys dėl panaikinimo
Žuvininkystė
Reglamentas (ES) Nr. 1380/2013
Reglamentas (ES) Nr. 1367/2014
Galiojimas
Žvejybos galimybės
Atsargumo principas
Žvejybos veiklos santykinio stabilumo principas
Proporcingumo principas
Vienodo požiūrio principas
Bukasnukis ilgauodegis grenadierius ir šiaurinis grenadierius

Savo ieškiniu Ispanijos Karalystė prašo panaikinti 2014 m. gruodžio 15 d. Tarybos reglamentą (ES) Nr. 1367/2014, kuriuo nustatomos Sąjungos žvejybos laivams taikomos tam tikrų giliavandenių žuvų išteklių 2015 m. ir 2016 m. žvejybos galimybės (
OL L 366, 2014, p. 1
, klaidų ištaisymas
OL L 57, 2015, p. 18
), nes Europos Sąjungos Taryba peržengė savo diskrecijos ribas, kai nustatė bukasnukių ilgauodegių grenadierių (
Coryphaenoides rupestris
, anglų k.
Roundnose grenadier
) ir šiaurinių grenadierių (
Macrourus berglax
, anglų k.
Roughhead grenadier
) vieną bendrą leidžiamą sužvejoti kiekį (toliau – BLSK) dviejose valdymo zonose, t. y. zonose 5B67 ir 8X14, neatsižvelgdama į žvejybos veiklos santykinio stabilumo principą ir pažeisdama proporcingumo ir vienodo požiūrio principus.
Teisinis pagrindas
Reglamentas (ES) Nr. 1380/2013
2013 m. gruodžio 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (ES) Nr. 1380/2013 dėl bendros žuvininkystės politikos, kuriuo iš dalies keičiami Tarybos reglamentai (EB) Nr. 1954/2003 ir (EB) Nr. 1224/2009 bei panaikinami Tarybos reglamentai (EB) Nr. 2371/2002 ir (EB) Nr. 639/2004 bei Tarybos sprendimas 2004/585/EB (
OL L 354, 2013, p. 22
, toliau – BŽP reglamentas), įtvirtintos nuostatos, kuriomis siekiama bendros žuvininkystės politikos (BŽP) tikslų.
BŽP reglamento 4, 6, 10, 24 ir 34–36 konstatuojamosiose dalyse nustatyta:
„(4)
vykdant bendrą žuvininkystės politiką turėtų būti užtikrinama, kad žvejybos ir akvakultūros veikla padėtų kurti ilgalaikį aplinkosauginį, ekonominį ir socialinį tvarumą. Joje turėtų būti nustatytos taisyklės, kuriomis siekiama užtikrinti produktų, kuriais prekiaujama Sąjungoje, atsekamumą, saugumą ir kokybę. Be to, bendra žuvininkystės politika turėtų būti prisidedama prie produktyvumo didinimo, deramo gyvenimo lygio žuvininkystės sektoriuje, įskaitant mažos apimties žvejybą, užtikrinimo ir stabilių rinkų, ir ja turėtų būti užtikrinama galimybė naudotis maisto ištekliais ir išteklių tiekimas vartotojams pagrįstomis kainomis. Bendra žuvininkystės politika turėtų būti prisidedama prie pažangaus, tvaraus ir integracinio augimo strategijos „Europa 2020“ ir padedama siekti joje nustatytų tikslų;
<…>
(6)
<…> tarptautiniuose dokumentuose visų pirma nustatyti su išsaugojimu susiję įpareigojimai, įskaitant įpareigojimus imtis išsaugojimo bei valdymo priemonių, kuriomis siekiama išlaikyti arba atkurti tokius jūrų išteklių lygius, kad tiek nacionalinei jurisdikcijai priklausančiose jūrų teritorijose, tiek atviroje jūroje būtų užtikrintas didžiausias galimas tausios žvejybos laimikis, ir tuo tikslu bendradarbiauti su kitomis valstybėmis, įpareigojimai žuvų išteklių išsaugojimo, valdymo ir naudojimo srityje plačiai taikyti atsargumo principą, įpareigojimai užtikrinti išsaugojimo ir valdymo priemonių suderinamumą tais atvejais, kai jūrų ištekliai yra skirtingą jurisdikcijos statusą turinčiose jūrų teritorijose, ir įpareigojimai tinkamai atsižvelgti į kitus teisėtus naudojimosi jūromis būdus. <…>
<…>
(10)
tausus jūrų biologinių išteklių naudojimas turėtų būti grindžiamas atsargumo metodu, kuris remiasi Sutarties 191 straipsnio 2 dalies pirmoje pastraipoje nurodytu atsargumo principu, atsižvelgiant į turimus mokslinius duomenis;
<…>
(24)
daugiamečiai planai turėtų, jei įmanoma, apimti keletą išteklių, jei tie ištekliai naudojami bendrai. Daugiamečiais planais turėtų būti nustatyta tausaus atitinkamų išteklių bei susijusių jūrų ekosistemų naudojimo sistema, apibrėžiant aiškius tvarkaraščius ir apsaugos mechanizmus, taikytinus nenumatytais atvejais. Daugiamečiai planai taip pat turėtų būti grindžiami aiškiai apibrėžtais valdymo tikslais, siekiant prisidėti prie tausaus išteklių naudojimo ir atitinkamų jūrų ekosistemų apsaugos. Tie planai turėtų būti priimami konsultuojantis su patariamosiomis tarybomis, žvejybos sektoriaus veiklos vykdytojais, mokslininkais ir kitais žuvininkystės valdymo srityje interesų turinčiais subjektais;
<…>
(34)
išteklių, kuriems nenustatyti daugiamečiai planai, atveju, nustatant leidžiamų sužvejoti žuvų kiekių arba žvejybos pastangų ribas, turėtų būti užtikrintas naudojimo lygis, atitinkantis didžiausią galimą tausios žvejybos laimikį. Jeigu turimų duomenų nepakanka, žvejyba turėtų būti valdoma taikant apytikrius parametrus;
(35)
atsižvelgiant į netvirtą žvejybos sektoriaus ekonominę padėtį ir tam tikrų pakrantės bendruomenių priklausomybę nuo žvejybos, būtina užtikrinti santykinį žvejybos veiklos stabilumą žvejybos galimybes valstybėms narėms paskirstant taip, kad kiekvienai valstybei narei tektų prognozuojama išteklių dalis;
(36)
toks santykinis žvejybos veiklos stabilumas, atsižvelgiant į laikiną išteklių biologinę padėtį, turėtų užtikrinti, kad būtų tenkinami konkretūs regionų, kurių vietos bendruomenės yra ypač priklausomos nuo žuvininkystės ir su ja susijusios veiklos, poreikiai, ir į juos būtų visapusiškai atsižvelgta, kaip Taryba nusprendė 1976 m. lapkričio 3 d. rezoliucijoje <…>“
BŽP reglamento 1 straipsnio 1 dalies a punkte numatyta, kad bendra žuvininkystės politika apima „jūrų biologinių išteklių išsaugojimą ir žvejybos bei tokius išteklius naudojančių laivynų valdymą“.
Šio reglamento 2 straipsnio 2 dalyje nustatyta:
„Pagal bendrą žuvininkystės politiką žuvininkystės valdymui taikomas atsargumo metodas ir siekiama užtikrinti, kad gyvieji jūrų biologiniai ištekliai būtų naudojami taip, kad atkurti ir išlaikyti žvejojamų rūšių populiacijų dydžiai viršytų dydžius, kuriais gali būti užtikrintas didžiausias galimas tausios žvejybos laimikis.
<…>“
Pagal to paties reglamento 3 straipsnio c punktą bendroje žuvininkystės politikoje priemonės nustatomos „laikantis patikimiausių turimų mokslinių rekomendacijų“.
BŽP reglamento 4 straipsnio „Terminų apibrėžtys“ 1 dalies 8 punkte numatyta:
„Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
<…>
„žuvininkystės valdymui taikomas atsargumo principas“ (kaip nurodyta JT susitarimo dėl žuvų išteklių 6 straipsnyje) – principas, pagal kurį tinkamos mokslinės informacijos trūkumas neturėtų būti priežastis atidėti valdymo priemones, skirtas tikslinėms rūšims, su jomis susijusioms arba nuo jų priklausomoms rūšims bei netikslinėms rūšims ir jų aplinkai išsaugoti, arba tų priemonių nesiimti“.
Šio reglamento 6 straipsnio 2 dalis suformuluota taip:
„Taikant šį reglamentą Komisija konsultuojasi su atitinkamomis patariamosiomis įstaigomis ir atitinkamomis mokslo įstaigomis. Išsaugojimo priemonės patvirtinamos atsižvelgiant į turimas mokslines, technines ir ekonomines rekomendacijas, įskaitant, kai tinkama, [Žuvininkystės mokslo, technikos ir ekonomikos komiteto (ŽMTEK)] ir kitų patariamųjų įstaigų ataskaitas, patariamųjų tarybų pateiktas rekomendacijas ir valstybių narių bendras rekomendacijas pagal 18 straipsnį.“
To paties reglamento 16 straipsnyje nustatyta:
„1.   Valstybėms narėms paskirtomis žvejybos galimybėmis užtikrinamas santykinis kiekvienos valstybės narės žvejybos veiklos stabilumas kiekvieno žuvų ištekliaus ar žvejybos atžvilgiu. Skiriant naujas žvejybos galimybes atsižvelgiama į kiekvienos valstybės narės interesus.
2.   Tais atvejais, kai dėl tam tikro žuvų ištekliaus nustatomas įpareigojimas iškrauti laimikį, žvejybos galimybės nustatomos atsižvelgiant į tai, kad nuo žvejybos galimybių nustatymo siekiant atspindėti iškraunamą kiekį pereinama prie žvejybos galimybių nustatymo siekiant atspindėti faktinį sužvejotą kiekį, remiantis tuo, kad pirmaisiais ir paskesniais metais to ištekliaus išmetimas į jūrą nebebus leidžiamas.
3.   Tais atvejais, kai nauji moksliniai įrodymai rodo, kad žvejybos galimybės, kurios buvo nustatytos konkretaus ištekliaus atžvilgiu, labai neatitinka faktinės to ištekliaus būklės, tiesiogiai suinteresuotos valstybės narės gali pateikti Komisijai motyvuotą prašymą, kad ji pateiktų pasiūlymą dėl šio neatitikimo sumažinimo, kartu laikantis 2 straipsnio 2 dalyje nustatytų tikslų.
4.   Žvejybos galimybės nustatomos atsižvelgiant į 2 straipsnio 2 dalyje nustatytus tikslus ir jos atitinka kiekybinius tikslus, tvarkaraštį ir ribas, nustatytus pagal 9 straipsnio 2 dalį ir 10 straipsnio 1 dalies b bei c punktus.
<…>“
BŽP reglamento 25 straipsnyje, esančiame jo V dalyje „Mokslinis žuvininkystės valdymo pagrindas“, nustatyta:
„1.   Valstybės narės, laikydamosi duomenų rinkimo srityje priimtų taisyklių, renka biologinius, aplinkosaugos, techninius ir socialinius bei ekonominius duomenis, būtinus žuvininkystės valdymui, tuos duomenis tvarko ir galutiniams naudotojams, įskaitant Komisijos paskirtas įstaigas, užtikrina galimybę juos gauti. Tokių duomenų įsigijimui ir tvarkymui gali būti skiriamas finansavimas iš Europos jūrų reikalų ir žuvininkystės fondo laikantis būsimo Sąjungos teisės akto, kuriuo nustatomos finansinės paramos jūrų reikalų ir žuvininkystės politikai 2014–2020 m. laikotarpiu sąlygos. Tais duomenimis visų pirma suteikiama galimybė įvertinti:
a)
naudojamų jūrų biologinių išteklių būklę;
b)
žvejybos lygį ir žvejybos veiklos poveikį jūrų biologiniams ištekliams bei jūrų ekosistemoms; ir
c)
žvejybos, akvakultūros ir perdirbimo sektorių veiklos Sąjungos ir ne Sąjungos vandenyse socialinius bei ekonominius rezultatus.
2.   Duomenų rinkimas, tvarkymas ir naudojimas grindžiami šiais principais:
a)
tikslumas, patikimumas ir rinkimas laiku;
b)
naudojami koordinavimo mechanizmai siekiant išvengti įvairiems tikslams renkamų duomenų dubliavimosi;
c)
surinkti duomenys laikomi saugiai ir yra apsaugoti kompiuterizuotose duomenų bazėse ir atitinkamais atvejais yra prieinami visuomenei, be kita ko, apibendrinti, užtikrinant konfidencialumą;
d)
Komisija arba jos paskirtos įstaigos turi prieigą prie nacionalinių duomenų bazių ir surinktų duomenų tvarkymo sistemų, kad galėtų patikrinti, ar duomenys surinkti ir ar jie kokybiški;
e)
svarbūs duomenys ir atitinkama jų gavimo metodika laiku teikiami subjektams, kurie mokslinių tyrimų ar valdymo tikslais domisi moksline žuvininkystės sektoriaus duomenų analize, arba suinteresuotosioms šalims, išskyrus tomis aplinkybėmis, kai pagal taikytiną Sąjungos teisę reikalaujama apsauga ir konfidencialumas.
3.   Kiekvienais metais valstybės narės pateikia Komisijai ataskaitą apie savo nacionalinių duomenų rinkimo programų vykdymą ir ją padaro viešai prieinama.
Komisija įvertina metinę ataskaitą apie duomenų rinkimą pasikonsultavusi su savo moksline patariamąja įstaiga ir atitinkamais atvejais regioninėmis žuvininkystės valdymo organizacijomis, kuriose Sąjunga yra susitariančioji šalis arba stebėtoja, ir atitinkamomis tarptautinėmis mokslo įstaigomis.
4.   Valstybės narės užtikrina mokslinių žuvininkystės valdymo duomenų, be kita ko, socialinių bei ekonominių duomenų, rinkimo ir tvarkymo koordinavimą nacionaliniu lygiu. Šiuo tikslu jos paskiria nacionalinius korespondentus ir rengia metinius nacionalinius koordinavimo posėdžius. Komisijai pranešama apie nacionalinę koordinavimo veiklą, ji kviečiama į koordinavimo posėdžius.
<…>“
Reglamentas Nr. 1367/2014
Reglamento Nr. 1367/2014 3–7 konstatuojamosiose dalyse nustatyta:
„(3)
Taryba įpareigojama patvirtinti žvejybos galimybių nustatymo ir skyrimo priemones, prireikus įskaitant tam tikras su jomis funkciškai susietas sąlygas. Žvejybos galimybės valstybėms narėms turėtų būti paskirstytos taip, kad kiekvienai valstybei narei būtų užtikrintas santykinis kiekvienos rūšies išteklių žvejybos arba žvejybos kiekviename rajone stabilumas, tinkamai atsižvelgiant į bendros žuvininkystės politikos tikslus, nustatytus Reglamentu (ES) Nr. 1380/2013;
(4)
[BLSK] turėtų būti nustatyti remiantis turimomis mokslinėmis rekomendacijomis ir atsižvelgiant į biologinius, socialinius ir ekonominius aspektus, kartu užtikrinant vienodas veiklos sąlygas visiems žvejybos sektoriams, taip pat atsižvelgiant į nuomones, pareikštas konsultacijose su suinteresuotaisiais subjektais, visų pirma su atitinkamomis regioninėmis patariamosiomis tarybomis;
(5)
žvejybos galimybės turėtų atitikti tarptautinius susitarimus ir principus, pavyzdžiui, 1995 m. Jungtinių Tautų susitarimą dėl vienos valstybės ribas viršijančių žuvų išteklių ir toli migruojančių žuvų išteklių apsaugos ir valdymo <…>, taip pat išsamius valdymo principus, nustatytus 2008 m. Jungtinių Tautų Maisto ir žemės ūkio organizacijos tarptautinėse giliavandenės žvejybos atviroje jūroje valdymo gairėse, pagal kurias visų pirma reguliavimo institucija turėtų būti atsargesnė, jei informacija yra netiksli, nepatikima arba nepakankama. Tinkamos mokslinės informacijos trūkumas neturėtų būti priežastis atidėti išteklių išsaugojimo ir valdymo priemonių taikymą arba iš viso tų priemonių netaikyti;
(6)
iš Tarptautinės jūrų tyrinėjimo tarybos (toliau – ICES) <…> naujausių mokslinių rekomendacijų matyti, kad dauguma giliavandenių žuvų išteklių vis dar žvejojami netausiai ir kad, norint užtikrinti jų tvarumą, tų išteklių žvejybos galimybės turėtų būti toliau mažinamos, kol išteklių pokyčiai taps teigiami. ICES taip pat rekomendavo uždrausti specializuotą islandinių pjūklapilvių beriksų žvejybą visuose rajonuose ir tam tikrų raudonpelekių pagelų ir bukasnukių ilgauodegių grenadierių išteklių specializuotą žvejybą;
(7)
kalbant apie bukasnukių ilgauodegių grenadierių išteklius visuose keturiuose rajonuose, iš mokslinių rekomendacijų ir Žvejybos šiaurės rytų Atlante komisijoje (toliau – NEAFC) neseniai vykusių diskusijų matyti, kad apie sužvejotą šios rūšies kiekį galėjo būti klaidingai pranešta kaip apie sužvejotų šiaurinių grenadierių kiekį. Tokiomis aplinkybėmis tikslinga nustatyti abiem rūšims taikomą BLSK ir sudaryti sąlygas teikti atskiras ataskaitas apie kiekvieną iš šių rūšių.“
Reglamento Nr. 1367/2014 2 straipsnio 1 dalyje numatyta:
„Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
a)
Sąjungos žvejybos laivas: žvejybos laivas, plaukiojantis su valstybės narės vėliava ir įregistruotas Sąjungoje;
b)
Sąjungos vandenys: vandenys, į kuriuos valstybės narės turi suverenias teises arba kurie priklauso jų jurisdikcijai, išskyrus vandenis, esančius greta Sutarties II priede išvardytų teritorijų;
c)
bendras leidžiamas sužvejoti kiekis (BLSK): kiekvienos rūšies žuvų išteklių kiekis, kurį per metus galima sužvejoti ir iškrauti;
d)
kvota: Sąjungai arba valstybei narei skirta BLSK dalis;
e)
tarptautiniai vandenys: vandenys, į kuriuos nė viena valstybė neturi suverenių teisių arba kurie nepriklauso nė vienos valstybės jurisdikcijai.“
Šio reglamento priedo 2 dalyje nurodytas skirtinguose rajonuose taikomas skirtingų rūšių BLSK. Bukasnukių ilgauodegių grenadierių ir šiaurinių grenadierių žvejybos galimybės nustatytos nurodant abiem rūšims taikomą vieną BLSK. Nagrinėjamu atveju taikomas BLSK yra toks:
—
valdymo zona 5B67: 4010 tonų 2015 m. ir 4078 tonos 2016 m.; iškraunamas bukasnukių ilgauodegių grenadierių kiekis negali viršyti 95 % kiekvienos valstybės narės kvotos;
—
valdymo zona 8X14: 3644 tonos 2015 m. ir 3279 tonos 2016 m.; iškraunamas bukasnukių ilgauodegių grenadierių kiekis negali viršyti 80 % kiekvienos valstybės narės kvotos.
Pirmojoje iš šių zonų 2015 m. Ispanijai taikyta 65 t kvota, o 2016 m. – 66 t kvota. Antrojoje iš šių zonų 2015 m. Ispanijai taikyta 2617 t kvota, o 2016 m. –2354 t kvota.
Ginčo aplinkybės
Iš Tarybos ir Komisijos pastabų matyti, kad bukasnukis ilgauodegis grenadierius ir šiaurinis grenadierius yra dvi giliavandenių žuvų rūšys, kurias plika akimi galima atskirti tik pagal jų galvos formą. Nupjovus šių rūšių žuvų galvas ir žuvis užšaldžius, praktiškai nebeįmanoma jų atskirti.
Komisija pažymi, kad bukasnukiai ilgauodegiai grenadieriai priklauso prie tikslinių rūšių abiejose atitinkamose valdymo zonose ir jų žvejyba jose reglamentuojama nuo 2003 m., kai BLSK buvo nustatytas Sąjungos lygmeniu. Ši institucija priduria, kad šiauriniai grenadieriai šiose zonose yra mažiau paplitę ir iki Reglamento Nr. 1367/2014 priėmimo jų žvejybai nebuvo taikomas BLSK Sąjungos lygmeniu.
Tarybos ir Komisijos teigimu, ICES Giliavandenių žuvų išteklių vertinimo ir biologijos darbo grupė, kurios posėdis vyko 2014 m. balandžio 4–11 d., savo 2014 m. ataskaitoje (toliau – ICES darbo grupės 2014 m. ataskaita) pažymėjo, kad jai buvo pateikta informacija apie per pastaruosius kelerius metus Hatono seklumoje visų pirma Ispanijos traleriais sužvejotą didelį šiaurinių grenadierių kiekį. Pasak šių institucijų, šioje ataskaitoje taip pat nurodytas didelis stebėtojų pateiktų duomenų ir Ispanijos oficialių duomenų apie bukasnukių ilgauodegių grenadierių iškrovimą neatitikimas, ir tai kelia tam tikrą nerimą dėl galbūt klaidingų ataskaitų, susijusių su skirtingomis grenadierių rūšimis.
ICES darbo grupės 2014 m. ataskaitos turinys buvo apsvarstytas NEAFC nuolatiniame valdymo ir mokslo komitete 2014 m. rugsėjo mėn. Konkrečiai šis nuolatinis komitetas pažymėjo, kad deklaruotų šiaurinių grenadierių žvejybos rajonų dydis, palyginti su deklaruotų bukasnukių ilgauodegių grenadierių žvejybos rajonų dydžiu, „kelia nuostabą“, nes šiaurinių grenadierių tradiciškai sužvejojama mažiau. ICES buvo paprašyta pateikti kiek įmanoma paaiškinimų dėl šių žvejybos rajonų. Jos visų pirma buvo paprašyta išnagrinėti, ar galėjo būti padaryta klaidų sužvejotų žuvų kiekio ataskaitose ir ar šiauriniai grenadieriai buvo žvejojami naujame žvejybos rajone, ar jų staiga padaugėjo.
Tuo pat metu, 2014 m. rugsėjo mėn., Sąjunga, atstovaujama Komisijos Jūrų reikalų ir žuvininkystės generalinio direktorato C2 skyriaus, taip pat paprašė ICES pateikti informacijos šiuo klausimu.
2014 m. spalio 3 d. Komisija pateikė Tarybai pasiūlymą dėl Tarybos reglamento, kuriuo nustatomos Sąjungos žvejybos laivams taikomos tam tikrų giliavandenių žuvų išteklių 2015 ir 2016 m. žvejybos galimybės. Komisija, be kita ko, pasiūlė, kad abiejose atitinkamose valdymo zonose būtų nustatytas vienas bukasnukių ilgauodegių grenadierių ir šiaurinių grenadierių BLSK. Šio vieno BLSK dydis pagrįstas ICES moksline rekomendacija dėl bukasnukių ilgauodegių grenadierių, tačiau tokia rekomendacija nepateikta dėl šiaurinių grenadierių. Be to, nacionalinės kvotos, kuriomis remiantis paskirstytas vienas BLSK, buvo nustatytos laikantis vien bukasnukių ilgauodegių grenadierių žvejybos veiklos santykinio stabilumo principo.
Siekdama atsakyti į NEAFC ir Sąjungos prašymus, 2014 m. lapkričio 7 d. ICES pateikė mokslinę rekomendaciją (toliau – 2014 m. lapkričio 7 d. ICES rekomendacija). Iš šios rekomendacijos matyti, kad kyla neaiškumų, kokią deklaruoto sužvejotų bukasnukių ilgauodegių grenadierių ir šiaurinių grenadierių kiekio dalį sudaro kiekvienas iš šių išteklių. Kiek tai susiję su abiejų rūšių grenadierių paplitimu ir gausa, ICES pranešė, kad šių rūšių žuvų paprastai aptinkama vandenyse, kurių skirtingos hidrologinės sąlygos, nes šiauriniai grenadieriai dažniausiai gyvena šaltesniuose šiauriniuose vandenyse.
2014 m. lapkričio 7 d. ICES rekomendacijoje pažymima, kad buvo pranešta apie didelį sužvejotų šiaurinių grenadierių kiekį valdymo zonoje 8X14, taip pat valdymo zonos 5B67 dalyje. VI ir XII parajoniuose, priklausančiuose prie šių valdymo zonų, stebėtoje komercinėje žvejyboje sugautų bukasnukių ilgauodegių grenadierių kiekis vidutiniškai yra trigubai didesnis nei šiaurinių grenadierių. Tačiau ICES nurodė didelius, maždaug dvigubai didesnius, skirtumus tarp, viena vertus, bukasnukių ilgauodegių grenadierių ir šiaurinių grenadierių santykinių proporcijų, nurodytų oficialiose iškrovimo ataskaitose, ir, kita vertus, stebėjimo duomenų apie sužvejotą kiekį ir mokslinių tyrimų, atliktų zonose, kur žvejojami šiauriniai grenadieriai, rezultatų.
Vis dėlto 2014 m. lapkričio 7 d. ICES rekomendacijoje nurodyta, kad turimi duomenys yra nepatikimi dėl ribotos teritorijos ir laiko aprėpties. Taigi ICES nusprendė, kad reikia surinkti daugiau duomenų apie sužvejotų šiaurinių grenadierių kiekį ir pastangas juos sužvejoti, jeigu NEAFC ir Sąjunga norėtų reglamentuoti šiuos žvejybos rajonus.
2014 m. lapkričio 10 d., pirmadienį, Taryba svarstė 2014 m. spalio 3 d. Komisijos pateiktą reglamento pasiūlymą. Remdamasi Taryboje vykusiomis diskusijomis, pirmininkaujanti valstybė, susitarusi su Komisija, pasiūlė kompromisinį dokumentą. Iš esmės pagal šį kompromisą BLSK lygis, iš pradžių nustatytas dėl bukasnukių ilgauodegių grenadierių, didinamas taip, kad būtų atsižvelgta į jo išplėtimą, palyginti su šiauriniais grenadieriais.
Iš Tarybos pastabų matyti, kad praktiškai šis priedas buvo apskaičiuotas remiantis iškrautų bukasnukių ilgauodegių grenadierių ir šiaurinių grenadierių kiekio vidutiniu santykiu. Kadangi valdymo zonos 5B67 atveju ICES mokslinėje rekomendacijoje pasiūlytas bukasnukių ilgauodegių grenadierių BLSK –3794 tonos, o šioje zonoje numatomas vidutinis metinis iškrautų šiaurinių grenadierių kiekis –5,7 % numatomo vidutinio metinio iškrautų bukasnukių ilgauodegių grenadierių kiekio, 3794 tonų kiekis buvo padidintas 216 tonų (arba 5,7 % nuo 3794 tonų), todėl galutinį kiekį sudarė 4010 tonų. Toks pat metodas buvo taikomas valdymo zonai 8X14, kur numatomas vidutinis metinis iškrautų šiaurinių grenadierių kiekis –25,6 % numatomo vidutinio metinio iškrautų bukasnukių ilgauodegių grenadierių kiekio.
Taip nustatytas BLSK buvo paskirstytas atitinkamoms valstybėms narėms pagal paskirstymo būdą, atitinkantį bukasnukių ilgauodegių grenadierių žvejybos veiklos santykinį stabilumą. Todėl Ispanijos Karalystės kvotos buvo 1,62 ir 71,8 % vieno BLSK, nustatyto atitinkamai valdymo zonoms 5B67 ir 8X14.
Remiantis šiek tiek pakoreguotu Tarybai pirmininkaujančios valstybės pasiūlytu kompromisu, 2014 m. gruodžio 15 d. buvo pasiektas politinis susitarimas. Visos delegacijos pareiškė pritariančios šiam politiniam susitarimui, išskyrus Ispanijos ir Portugalijos atstovus, jie pateikė pareiškimą ir paprašė jį įtraukti į Tarybos posėdžio protokolą. Šiame pareiškime Ispanijos Karalystė, be kita ko, nurodė, kad vieno nustatyto bukasnukių ilgauodegių grenadierių ir šiaurinių grenadierių BLSK paskirstymas neatitiko žvejybos veiklos santykinio stabilumo principo, grindžiamo kiekvienos valstybės narės istoriniu sužvejotu kiekiu.
Reglamentas Nr. 1367/2014 buvo priimtas remiantis po šio politinio susitarimo suformuluotomis nuostatomis ir 2014 m. gruodžio 20 d. paskelbtas
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
. Jis įsigaliojo kitą dieną po jo paskelbimo.
Šalių reikalavimai ir procesas Teisingumo Teisme
Ispanijos Karalystė Teisingumo Teismo prašo:
—
panaikinti Reglamentą Nr. 1367/2014 ir
—
priteisti iš Tarybos bylinėjimosi išlaidas.
Taryba Teisingumo Teismo prašo:
—
atmesti visą ieškinį ir
—
priteisti iš Ispanijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.
2015 m. liepos 1 d. Teisingumo Teismo pirmininko nutartimi Komisijai buvo leista įstoti į bylą palaikyti Tarybos reikalavimų.
Dėl prašymų atnaujinti žodinę proceso dalį
Po to, kai generalinis advokatas pateikė išvadą, 2016 m. rugsėjo 9 d. Taryba pateikė prašymą atnaujinti žodinę proceso dalį pagal Teisingumo Teismo procedūros reglamento 83 straipsnį. Tą pačią dieną Teisingumo Teismo kanceliarija gavo raštą, kuriame Komisija pateikė tokį patį prašymą.
Grįsdamos savo prašymus šios institucijos iš esmės tvirtina, kad generalinio advokato pateiktas žvejybos veiklos santykinio stabilumo principo aiškinimas grindžiamas argumentais, dėl kurių šalys nepateikė nuomonės.
Šiuo klausimu primintina, kad Teisingumo Teismas, išklausęs generalinį advokatą, gali bet kada nutarti atnaujinti žodinę proceso dalį pagal savo Procedūros reglamento 83 straipsnį – pirmiausia, jeigu mano, kad jam nepateikta pakankamai informacijos arba jeigu nagrinėjant bylą reikia remtis argumentu, dėl kurio šalys ar Europos Sąjungos Teisingumo Teismo statuto 23 straipsnyje nurodyti suinteresuotieji asmenys nepateikė nuomonės.
Nagrinėjamu atveju Teisingumo Teismas, susipažinęs su generalinio advokato nuomone, mano nagrinėjamoje byloje turįs visą reikiamą informaciją, kad priimtų sprendimą dėl jam pateikto ieškinio ir kad šis ieškinys neturi būti nagrinėjamas remiantis argumentu, dėl kurio jam nebuvo pareikšta nuomonių.
Todėl reikia atmesti Tarybos ir Komisijos prašymus atnaujinti žodinę proceso dalį.
Dėl ieškinio
Grįsdama savo ieškinį dėl Reglamento Nr. 1367/2014 panaikinimo Ispanijos Karalystė nurodo tris ieškinio pagrindus, siejamus, pirma, su tuo, kad Taryba peržengė savo diskrecijos ribas, ir su žvejybos veiklos santykinio stabilumo principo pažeidimu, antra, su proporcingumo principo pažeidimu ir, trečia, su vienodo požiūrio principo pažeidimu.
Dėl pirmojo pagrindo
Šalių argumentai
Ieškinio pirmojo pagrindo pirmoje dalyje Ispanijos Karalystė kaltina Tarybą, kad ši, nustatydama vieną bukasnukių ilgauodegių grenadierių ir šiaurinių grenadierių BLSK, rėmėsi netiksliais duomenimis, nes apie sužvejotą bukasnukių ilgauodegių grenadierių kiekį „galėjo būti pranešta kaip apie sužvejotą šiaurinių grenadierių kiekį“. Kaip matyti iš Reglamento Nr. 1367/2014 7 konstatuojamosios dalies, toks sprendimas priimtas remiantis mokslo rekomendacijomis ir neseniai NEAFC vykusiomis diskusijomis. Tačiau NEAFC mokslinėje rekomendacijoje nepadaryta išvados, ar būtina nustatyti abiem grenadierių rūšims taikomą vieną BLSK.
Be to, savo 2014 m. lapkričio 7 d. rekomendacijoje ICES nurodė negalinti susidaryti nuomonės apie šiaurinių grenadierių žvejybos rajonus, nes nėra duomenų apie sužvejojamą skirtingų rūšių grenadierių kiekį, o 2010 m. duomenų nepakanka norint padaryti išvadas šiuo klausimu. Šioje rekomendacijoje taip pat patikslinta, kad duomenys apie iškrautą sužvejotų šiaurinių grenadierių ir bukasnukių ilgauodegių grenadierių kiekį labai skiriasi. Todėl ICES padarė išvadą, kad, norint nustatyti šiaurinių grenadierių žvejybos rajonus, reikia gauti daugiau ir detalesnės informacijos apie sužvejotą ir iškrautą jų kiekį. Taigi iš šios rekomendacijos aiškiai matyti, kad nėra aiškių mokslo duomenų, leidžiančių daryti išvadą, kad šios dvi rūšys paplitusios valdymo zonose 5B67 ir 8X14.
Be to, anot Ispanijos Karalystės, negalima tvirtinti, kad nebuvo galima atsižvelgti į duomenis, kuriuos ši valstybė narė pateikė 2014 m. lapkričio 28 d. atsakydama į prašymą pateikti duomenis, nes politinis susitarimas dėl Reglamento Nr. 1367/2014 pasiektas 2014 m. lapkričio 10 d., o reglamentas priimtas tik 2014 m. gruodžio 15 d.
Ispanijos Karalystė iš to daro išvadą, kad Taryba viršijo savo diskrecijos ribas nustatydama vieną abiem rūšims taikomą BLSK, nors ICES mokslinėje rekomendacijoje nurodyta, jog turimi duomenys neįrodo, kad šios abi rūšys yra paplitusios atitinkamose valdymo zonose ir kad todėl jos gali būti sužvejotos kartu.
Savo ieškinio pirmojo pagrindo antroje dalyje Ispanijos Karalystė tvirtina, kad nei Taryba, nei Komisija neatsižvelgė į istorinį sužvejotų šiaurinių grenadierių kiekį nustatydamos paskirstymo būdą, taikomą vienam nustatytam šios rūšies ir bukasnukių ilgauodegių grenadierių BLSK. Taip ginčijamose nuostatose nustačius nacionalines kvotas buvo pažeistas žvejybos veiklos santykinio stabilumo principas, pagal kurį reikalaujama, kad būtų atsižvelgta į istorinio sužvejotų kiekvienos atitinkamos rūšies žuvų kiekio paskirstymą kiekvienos valstybės narės laivynui.
Ispanijos Karalystė mano, kad jai paskirtos bendros bukasnukių ilgauodegių grenadierių ir šiaurinių grenadierių žvejybos kvotos turėjo būti didesnės, nes Ispanijos laivynas 2009–2013 m. sužvejojo didelę šiaurinių grenadierių kiekio dalį. Dėl šio tariamo žvejybos veiklos santykinio stabilumo principo pažeidimo Ispanijos laivyno patirta žala siekia 346926 EUR.
Nei Taryba, nei Komisija neginčijo aplinkybės, kad nustatant nagrinėjamą vieną BLSK nebuvo atsižvelgta į istorinį sužvejotų šiaurinių grenadierių kiekį. Iš tiesų neginčijama, kad šis BLSK paskirstytas valstybėms narėms pagal paskirstymo metodą, užtikrinantį tik bukasnukių ilgauodegių grenadierių žvejybos veiklos santykinį stabilumą.
Taryba ir Komisija mano, kad pirmąjį pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Teisingumo Teismo vertinimas
Pirma, dėl galimo Tarybos diskrecijos viršijimo primintina, kad nustatydama BLSK ir paskirstydama valstybėms narėms žvejybos galimybes Taryba turi atlikti sudėtingą ekonominės situacijos vertinimą ir šiuo klausimu ji turi plačią diskreciją. Tokiomis aplinkybėmis Taryba turi diskreciją ne tik dėl nuostatų, kurias reikia priimti, pobūdžio ir apimties, bet iš dalies ir dėl bazinių duomenų nustatymo. Kontroliuodamas, kaip buvo pasinaudota tokia diskrecija, teismas turi apsiriboti tyrimu, ar nebuvo akivaizdžių klaidų ir ar nebuvo piktnaudžiauta įgaliojimais arba ar atitinkama institucija nėra akivaizdžiai peržengusi savo diskrecijos ribų (šiuo klausimu žr. 1998 m. vasario 19 d. Sprendimo NIFPO ir Northern Ireland Fishermen’s Federation ,
C‑4/96
,
EU:C:1998:67
,
ir
punktus; 1999 m. spalio 5 d. Sprendimo Ispanija / Taryba ,
C‑179/95
,
EU:C:1999:476
,
punktą ir 2004 m. rugsėjo 9 d. Sprendimo Ispanija / Komisija ,
C‑304/01
,
EU:C:2004:495
,
punktą).
Iš BŽP reglamento 2 straipsnio 2 dalies matyti, kad žuvininkystės valdymui taikomas „atsargumo metodas“.
Kaip apibrėžta šio reglamento 4 straipsnio 1 dalies 8 punkte, šis principas reiškia, kad tinkamų mokslinių duomenų trūkumas neturėtų būti priežastis atidėti valdymo priemones, skirtas tikslinėms rūšims, su jomis susijusioms arba nuo jų priklausomoms rūšims, taip pat netikslinėms rūšims ir jų aplinkai išsaugoti.
Galiausiai, kaip savo išvados 54 ir 55 punktuose pažymėjo generalinis advokatas, šio reglamento 6 straipsnio 2 dalyje įtvirtinta tik pareiga patvirtinant išsaugojimo priemones „atsižvelgti“ į turimas mokslines, technines ir ekonomines rekomendacijas, tačiau tai nekliudo Sąjungos teisės aktų leidėjui patvirtinti išsaugojimo priemonių, kai nėra patikimų mokslinių, techninių ir ekonominių rekomendacijų.
Be to, dėl panašios pareigos, kylančios iš 1983 m. sausio 25 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 170/83, kuriuo sukuriama žuvininkystės išteklių išsaugojimo ir valdymo sistema Bendrijoje (
OL L 24, 1983, p. 1
), Teisingumo Teismas yra nusprendęs, kad žuvininkystės išteklių išsaugojimo priemonės neturi visiškai atitikti mokslinių rekomendacijų ir kad tokių rekomendacijų nebuvimas arba jų nepatikimumas negali kliudyti Tarybai patvirtinti priemonių, kurios jai atrodo būtinos bendros žuvininkystės politikos tikslams pasiekti (pagal analogiją žr. 1993 m. lapkričio 24 d. Sprendimo Mondiet ,
C‑405/92
,
EU:C:1993:906
,
punktą).
Remiantis tuo, kas išdėstyta, darytina išvada, kad nagrinėjamu atveju, pirma, Taryba turėjo įgaliojimus nustatyti vieną bukasnukių ilgauodegių grenadierių ir šiaurinių grenadierių BLSK ir tuo atveju, kai nebuvo „patikimų“ mokslo duomenų apie šių dviejų žuvų rūšių buvimą ir sužvejotą jų kiekį atitinkamose valdymo zonose, jeigu manė, kad ši priemonė tinkama bukasnukių ilgauodegių grenadierių ištekliams išsaugoti.
Antra, kadangi ICES darbo grupės 2014 m. ataskaitoje ir 2014 m. lapkričio 7 d. ICES rekomendacijoje nurodytas didelis sužvejotų šiaurinių grenadierių kiekis atitinkamose valdymo zonose ir kyla abejonių dėl to kiekio dydžio, nes apie sužvejotą bukasnukių ilgauodegių grenadierių kiekį turbūt buvo pranešta kaip apie sužvejotą šiaurinių grenadierių kiekį, ir kadangi ši aplinkybė galėjo gerokai paveikti nustatyto bukasnukių ilgauodegių grenadierių BLSK veiksmingumą, nes nupjovus šių rūšių žuvų galvas ir žuvis užšaldžius nebeįmanoma jų atskirti, Taryba galėjo nuspręsti, kad būtina patvirtinti priemonę, skirtą išvengti tokio pavojaus.
Tokiomis aplinkybėmis negalima teigti, kad nustatydama vieną bukasnukių ilgauodegių grenadierių ir šiaurinių grenadierių BLSK Taryba viršijo savo diskrecijos ribas.
Vadinasi, šio ieškinio pagrindo pirmą dalį reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl galimo žvejybos veiklos stabilumo principo pažeidimo primintina, jog BŽP reglamento 16 straipsnyje nurodyta, kad „valstybėms narėms paskirtomis žvejybos galimybėmis užtikrinamas santykinis kiekvienos valstybės narės žvejybos veiklos stabilumas kiekvieno žuvų ištekliaus ar žvejybos atžvilgiu“. Taip pat nurodyta, kad „skiriant naujas žvejybos galimybes atsižvelgiama į kiekvienos valstybės narės interesus“.
Be to, iš šio reglamento 35 ir 36 konstatuojamųjų dalių matyti, kad atsižvelgiant, be kita ko, į tam tikrų pakrantės bendruomenių priklausomybę nuo žvejybos būtina užtikrinti santykinį žvejybos veiklos stabilumą žvejybos galimybes valstybėms narėms paskirstant taip, kad kiekvienai valstybei narei tektų prognozuojama išteklių dalis; toks stabilumas turėtų užtikrinti, kad „būtų tenkinami konkretūs regionų, kurių vietos bendruomenės yra ypač priklausomos nuo žuvininkystės ir su ja susijusios veiklos, poreikiai ir į juos būtų visapusiškai atsižvelgta“.
Remiantis tuo, kas išdėstyta, nacionalinių kvotų tikslas – užtikrinti kiekvienai valstybei narei tinkamą nustatyto BLSK dalį, apskaičiuotą iš esmės remiantis sužvejotu kiekiu, kuris dėl tradicinės žvejybos veiklos, nuo žvejybos priklausančių vietos bendruomenių ir susijusios pramonės šioje valstybėje narėje buvo sužvejojamas prieš įvedant kvotas (šiuo klausimu žr. 1989 m. gruodžio 14 d. Sprendimo Agegate ,
C‑3/87
,
EU:C:1989:650
,
punktą).
Būtent atsižvelgiant į šiuos argumentus ir į tai, kad Sąjungos teisės aktų leidėjas turi plačią diskreciją pasirinkti priimamų nuostatų pobūdį ir apimtį, reikia nustatyti, ar, neatsižvelgusi į Ispanijos Karalystės nurodytą istorinį sužvejotų šiaurinių grenadierių kiekį nustatydama kiekvienai valstybei narei tenkančias vieno nustatyto šios rūšies ir bukasnukių ilgauodegių grenadierių BLSK kvotas, Taryba pažeidė žvejybos veiklos stabilumo principą.
Šiuo klausimu konstatuotina, kad ši byla keliais aspektais skiriasi nuo kitų bylų, iki šiol Teisingumo Teismo nagrinėtų bendros žuvininkystės politikos srityje. Visų pirma, aptariamų dviejų rūšių žuvų plika akimi negalima atskirti nupjovus žuvų galvas ir žuvis užšaldžius. Be to, Sąjungos teisės aktų leidėjui pateiktose mokslo rekomendacijose nurodyta, jog gali būti, kad didelis sužvejotų šiaurinių grenadierių kiekis, apie kurį pranešė viena valstybė narė (konkrečiai Ispanijos Karalystė), iš tiesų yra sužvejotų bukasnukių ilgauodegių grenadierių kiekis, klaidingai nurodytas kaip sužvejotų šiaurinių grenadierių kiekis. Galiausiai Taryba nenustatė naujo šiaurinių grenadierių BLSK ir neskyrė naujų žvejybos galimybių, o tik nustatė vien 2015 ir 2016 m. taikomą vieną abiejų žuvų rūšių BLSK.
Nagrinėjamu atveju Taryba nusprendė nepaskirstyti kvotų taip, kaip reikalavo Ispanijos Respublika, o atsižvelgus į šios valstybės narės nurodytą sužvejotų šiaurinių grenadierių kiekį apskaičiuojant šias kvotas valstybė, kurios nurodytas kiekis, anot mokslinių rekomendacijų, gali būti klaidingas, būtų įgijusi pranašumą. Priešingai, pirmame etape apskaičiuodama nacionalines kvotas nusprendusi neatsižvelgti į nurodytą sužvejotą kiekį, Taryba šiuo klausimu nepateikė garantijų, dėl kurių galėjo atsirasti teisėtų lūkesčių, tačiau pasiliko galimybę po to, kai bus patikrinta informacija apie nurodytą sužvejotą kiekį ir kai bus pateiktos patikimos mokslinės rekomendacijos, nustatyti tikrais duomenimis pagrįstas kvotas, kurios dėl to galėtų būti laikomos tinkamomis kvotomis.
Šios išvados nepaneigia Ispanijos Karalystės argumentas, kad nustatydama abiem rūšims taikomą vieną BLSK Taryba atsižvelgė į praneštą sužvejotą šiaurinių grenadierių kiekį, todėl turėjo atsižvelgti ir į šios valstybės narės nurodytą istorinį sužvejotų šiaurinių grenadierių kiekį atsižvelgdama, pirma, į šio sprendimo 52 punkte nurodytose mokslinėse rekomendacijose iškeltas abejones dėl duomenų apie sužvejotą aptariamų rūšių žuvų kiekį patikimumo ir, antra, į plačią Sąjungos teisės aktų leidėjo diskreciją bendros žuvininkystės politikos srityje.
Taigi nagrinėjamu atveju Tarybos negalima kaltinti pažeidus žvejybos veiklos santykinio stabilumo principą.
Atsižvelgiant į išdėstytus argumentus, ieškinio pirmojo pagrindo antrą dalį taip pat reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Taigi reikia atmesti visą pirmąjį ieškinio pagrindą.
Dėl antrojo pagrindo
Šalių argumentai
Ispanijos Karalystė kaltina Tarybą, kad ši, Reglamente Nr. 1367/2014 nustačiusi vieną bukasnukių ilgauodegių grenadierių ir šiaurinių grenadierių BLSK zonose 5B67 ir 8X14, pažeidė proporcingumo principą.
Visų pirma nagrinėjama priemonė yra netinkama, nes nustatant vieną bukasnukių ilgauodegių grenadierių ir šiaurinių grenadierių BLSK nepaisyta žvejybos veiklos santykinio stabilumo principo, kiek jis susijęs su ankstesniais metais Ispanijos Karalystės sužvejotu istoriniu šiaurinių grenadierių kiekiu.
Be to, abiem grenadierių rūšims taikomo vieno BLSK nustatymas nėra būtina priemonė, nes buvo galima atsižvelgti į istorinį Ispanijos Karalystės sužvejotą šiaurinių grenadierių kiekį ir patvirtinti priemonę, kuri mažiau kenktų šios valstybės narės interesams.
Galiausiai nagrinėjama priemonė yra neproporcinga, nes grindžiama prielaida, kad didelis sužvejotų bukasnukių ilgauodegių grenadierių kiekis galėjo būti klaidingai nurodytas kaip sužvejotas šiaurinių grenadierių kiekis. Tačiau ši prielaida moksliškai nepatikrinta ir jos laikytis būtų neproporcinga, palyginti su žala Ispanijos Karalystės interesams, atsiradusia dėl to, kad nustatant dviem rūšims taikomą vieną BLSK neatsižvelgta į istorinį jos sužvejotą šiaurinių grenadierių kiekį.
Be to, Ispanijos Karalystė nurodo, kad ji žalos patyrė ne tiek dėl vieno bukasnukių ilgauodegių grenadierių ir šiaurinių grenadierių BLSK nustatymo, kiek dėl to, kad nustatydama vieną šioms dviem rūšims taikomą BLSK Taryba neatsižvelgė į istorinį sužvejotą šiaurinių grenadierių kiekį.
Taryba ir Komisija mano, kad šį pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Teisingumo Teismo vertinimas
Šiuo klausimu primintina, kad pagal proporcingumo principą, kuris yra vienas iš bendrųjų Sąjungos teisės principų, reikalaujama, kad Sąjungos institucijų veiksmai neviršytų to, kas tinkama ir būtina nagrinėjamų teisės aktų teisėtiems tikslams pasiekti, todėl, kai galima rinktis iš kelių tinkamų priemonių, reikia taikyti mažiausiai suvaržančią, o sukelti nepatogumai neturi būti neproporcingi siekiamiems tikslams (žr., be kita ko, 2013 m. lapkričio 14 d. Sprendimo SFIR ir kt. ,
C‑187/12–C‑189/12
,
EU:C:2013:737
,
punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Be to, pagal nusistovėjusią teismo praktiką dėl šio principo įgyvendinimo sąlygų teisminės priežiūros, atsižvelgiant į plačią Sąjungos teisės aktų leidėjo diskreciją bendros žuvininkystės politikos srityje, pažymėtina, kad tik akivaizdžiai netinkamos šioje srityje priemonės, palyginti su tikslu, kurio kompetentinga institucija ketina siekti, priėmimas gali paveikti šios priemonės teisėtumą. Todėl reikia išsiaiškinti ne tai, ar teisės aktų leidėjo priimta priemonė buvo vienintelė arba geriausia iš galimų, bet tai, ar ji buvo akivaizdžiai netinkama (kiek tai susiję su bendra žemės ūkio politika, žr. 2013 m. lapkričio 14 d. Sprendimo SFIR ir kt. ,
C‑187/12–C‑189/12
,
EU:C:2013:737
,
punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Dėl šioje byloje nagrinėjamų teisės aktų proporcingumo konstatuotina, kad iš šio sprendimo 59 ir 60 punktų matyti, jog nustatant vieną bukasnukių ilgauodegių grenadierių ir šiaurinių grenadierių BLSK buvo atsižvelgta į Ispanijos Karalystės sužvejotą istorinį šiaurinių grenadierių kiekį, todėl šiai valstybei narei taikomos kvotos nustatytos remiantis nurodytu sužvejotu kiekiu, kurį Taryba, remdamasi mokslinėmis rekomendacijomis, galėjo laikyti greičiausiai klaidingu.
Kadangi Taryba ketino, pirma, apsaugoti bukasnukius ilgauodegius grenadierius, kad jų nebūtų sužvejojama per daug, ir, antra, pasilikti galimybę po to, kai bus patikrinta informacija apie nurodytą sužvejotą šiaurinių grenadierių kiekį ir kai bus pateiktos patikimos mokslinės rekomendacijos, nustatyti tikrais duomenimis pagrįstas kvotas, sprendimas nustatant vieną bukasnukių ilgauodegių grenadierių ir šiaurinių grenadierių BLSK neatsižvelgti į Ispanijos Karalystės nurodytą sužvejotą šiaurinių grenadierių kiekį negali būti laikomas akivaizdžiai netinkamu.
Reikia pridurti, kad bet kuriuo atveju Ispanijos Karalystė neįrodė, jog jos interesams mažiau kenkianti priemonė taip pat būtų leidusi pasiekti Tarybos užsibrėžtus tikslus.
Todėl ieškinio antrąjį pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl trečiojo pagrindo
Šalių argumentai
Ieškinio trečiajame pagrinde Ispanijos Karalystė kaltina Tarybą, kad ši pažeidė vienodo požiūrio principą, kai vienašališkai nustatė vieną bukasnukių ilgauodegių grenadierių ir šiaurinių grenadierių BLSK, nors panašiose bylose Sąjungos institucijos paisė žvejybos veiklos santykinio stabilumo principo ir nustatydamos BLSK atsižvelgė į istorinį valstybių narių sužvejotą kiekį arba nenustatė vieno BLSK, nes viena valstybė narė tam prieštaravo.
Pirmiausia 2011 m. kilus diskusijoms dėl paprastųjų jūrinių ešerių BLSK taikymo naujai rūšiai, būtent dugniniams paprastiesiems jūriniams ešeriams, Komisija atsižvelgė į Vokietijos Federacinės Respublikos ir Estijos Respublikos argumentus dėl dugninių paprastųjų jūrinių ešerių BLSK nustatymo. Vėliau Komisija ketino nustatyti paprastųjų vilkešerių BLSK nuo 2012 m., o kelioms valstybėms narėms, tarp jų Airijai, paprieštaravus, nurodė, kad šios rūšies BLSK bus nustatomas atsižvelgiant į istorinį kiekvienos valstybės sužvejotą kiekį pagal žvejybos veiklos santykinio stabilumo principą, ir leido valstybėms narėms pačioms sudaryti visoms palankų susitarimą. Galiausiai, vis dar ieškodama konsensuso, jau kelerius metus Komisija skatina Ispanijos Karalystę ir Portugalijos Respubliką susitarti dėl sardinių BLSK atsižvelgiant į žvejybos veiklos santykinio stabilumo principą.
Taryba ir Komisija mano, kad ieškinio trečiąjį pagrindą reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Teisingumo Teismo vertinimas
Dėl vienodo požiūrio principo primintina, kad pagal nusistovėjusią teismo praktiką SESV 40 straipsnio 2 dalies antra pastraipa, siejama su SESV 38 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, pagal kurią draudžiama bet kokia diskriminacija vykdant bendrą žemės ūkio ir žuvininkystės politiką, yra tik konkreti bendrojo lygybės principo, pagal kurį reikalaujama, kad panašios situacijos nebūtų vertinamos skirtingai, o skirtingos situacijos – vienodai, nebent skirtingas elgesys yra objektyviai pateisinamas, išraiška (šiuo klausimu žr. 2013 m. lapkričio 14 d. Sprendimo SFIR ir kt. ,
C‑187/12–C‑189/12
,
EU:C:2013:737
,
punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Nagrinėjamu atveju primintina, kad vieno bukasnukių ilgauodegių grenadierių ir šiaurinių grenadierių BLSK nustatymas ir neatsižvelgimas į Ispanijos Karalystės nurodytą istorinį sužvejotų šiaurinių grenadierių kiekį, anot Tarybos, buvo būtinos priemonės siekiant užtikrinti veiksmingą bukasnukių ilgauodegių grenadierių apsaugą esant situacijai, kai susiklostė konkrečios aplinkybės, kaip matyti iš šio sprendimo 59 punkto.
Ispanijos Karalystė nenurodė aplinkybių, leidžiančių nustatyti, kad pavyzdžiams, kuriuos ji nurodė grįsdama ieškinio trečiąjį pagrindą, būdingos aplinkybės, identiškos šio sprendimo ankstesniame punkte nurodytoms aplinkybėms ar į jas panašios. Konkrečiai kalbant, Ispanijos Karalystė neįrodė, kad bylose, kurios nurodytos siekiant palyginti, buvo tikėtina, jog padaryta didelių klaidų nurodant sužvejotą rūšies, kuriai taikomas BLSK, kiekį, kuris iškraunant galėjo būti supainiotas su kitos rūšies, kuriai netaikomas BLSK, sužvejotu kiekiu.
Taigi trečiąjį ieškinio pagrindą taip pat reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Kadangi nė vienam ieškinio pagrindui nepritarta, reikia atmesti visą Ispanijos Karalystės ieškinį.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 138 straipsnio 1 dalį iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi Taryba reikalavo priteisti bylinėjimosi išlaidas ir Ispanijos Karalystė pralaimėjo bylą, pastaroji turi jas padengti. Pagal šio reglamento 140 straipsnio 1 dalį Komisija, įstojusi į bylą palaikyti Tarybos reikalavimų, padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (penktoji kolegija) nusprendžia:

1.
Atmesti ieškinį.

2.
Priteisti iš Ispanijos Karalystės bylinėjimosi išlaidas.

3.
Komisija padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: ispanų.