CELEX: 62020CJ0713
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Darbuotojų migrantų socialinė apsauga
Reglamentas (EB) Nr. 883/2004
11 straipsnio 3 dalies a ir e punktai
Vienoje valstybėje narėje gyvenantis ir kitoje valstybėje narėje pagal darbo sutartį dirbantis asmuo
Darbo sutartis (‑ys), sudaryta (‑os) su vienintele laikinojo įdarbinimo agentūra
Laikinojo darbo paskyrimai
Laiko tarpsniai
Laiko tarpsniams nuo vieno laikinojo darbo paskyrimo iki kito taikomų teisės aktų nustatymas
Darbo santykių nutraukimas

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo (
OL L 166, 2004, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 5 t., p. 72; klaidų ištaisymas
OL L 200, 2004, p. 1
) 11 straipsnio 3 dalies a ir e punktų išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant du ginčus: pirma,
Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
(Socialinio draudimo banko valdyba, Nyderlandai, toliau – SVB) ir X ginčą, antra, Y ir SVB ginčą dėl pastarosios atsisakymo X ir Y skirti socialines išmokas pagal Nyderlandų socialinės apsaugos sistemą.
Teisinis pagrindas
Sąjungos teisė
Reglamentu Nr. 883/2004, įsigaliojusiu 2004 m. gegužės 20 d., siekiama koordinuoti nacionalines socialinės apsaugos sistemas. Pagal šio reglamento 91 straipsnį jis taikomas nuo 2009 m. rugsėjo 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 987/2009, nustatančio Reglamento Nr. 883/2004 įgyvendinimo tvarką (
OL L 284, 2009, p. 1
), įsigaliojimo dienos, t. y. nuo 2010 m. gegužės 1 d.
Reglamento Nr. 883/2004 1 straipsnyje nustatyta:
„Šiame reglamente:
a)
„darbas pagal darbo sutartį“ – bet kuri veikla arba statusas, laikomi tokiais pagal tos valstybės narės, kurioje verčiamasi šia veikla arba egzistuoja šis statusas, socialinės apsaugos įstatymus;
b)
„savarankiškas darbas“ – bet kuri veikla arba statusas, laikomi tokiais pagal tos valstybės narės, kurioje verčiamasi šia veikla arba egzistuoja šis statusas, socialinės apsaugos įstatymus;
<…>“
Šio reglamento II antraštinėje dalyje „Taikytinų teisės aktų nustatymas“, be kita ko, yra 11 straipsnis „Bendrosios taisyklės“, jo 1–3 dalyse numatyta:
„1.   Asmenims, kuriems taikomas šis reglamentas, taikomi tik vienos valstybės narės teisės aktai. Tie teisės aktai taikomi remiantis šioje antraštinėje dalyje numatytomis nuostatomis.
2.   Šioje antraštinėje dalyje asmenys, gaunantys išmokas pinigais už darbą pagal darbo sutartį arba savarankišką darbą, laikomi dirbančiais minėtą darbą. Ši nuostata netaikoma invalidumo, senatvės ir maitintojo netekimo pensijoms, pensijoms dėl nelaimingų atsitikimų darbe, profesinių ligų ir ligos išmokoms pinigais už neriboto laikotarpio gydymą.
3.   Laikantis 12–16 straipsnių nuostatų:
a)
vienoje valstybėje narėje pagal darbo sutartį arba savarankiškai dirbantiems asmenims taikomi tos valstybės teisės aktai;
b)
valstybės tarnautojams taikomi tos valstybės narės teisės aktai, kurie galioja juos į darbą priėmusiai administracijai;
c)
asmenims, pagal 65 straipsnio nuostatas gaunantiems bedarbio pašalpas vadovaujantis valstybės narės, kurioje jie gyvena, teisės aktais, taikomi tos valstybės narės įstatymai;
d)
asmenims, pašauktiems arba pakartotinai pašauktiems į tarnybą valstybės narės ginkluotosiose pajėgose arba į jos civilinę tarnybą, taikomi tos valstybės narės teisės aktai;
e)
visiems kitiems asmenims, kuriems netaikomi a–d punktai, taikomi tos valstybės narės, kurioje jie gyvena, teisės aktai, nepažeidžiant kitų šio reglamento nuostatų, garantuojančių jiems išmokas pagal vienos ar daugiau valstybių narių teisės aktus.“
Nyderlandų teisė
AOW
Pagrindinės bylos faktinėms aplinkybėms taikytinos redakcijos 1956 m. gegužės 31 d.
Algemene Ouderdomswet
(Bendrasis senatvės pensijų įstatymas) (
Stb
., Nr. 281, 1956, toliau – AOW) 6 straipsnio 1 ir 3 dalyse numatyta:
„1.   Pagal šio įstatymo nuostatas apdraustasis yra asmuo, kuris dar nėra sulaukęs pensinio amžiaus ir
a.
yra rezidentas;
b.
nėra rezidentas, bet yra apmokestinamas pajamų mokesčiu už Nyderlanduose ar kontinentiniame šelfe atliktą darbą.
<…>
3.   Nukrypstant nuo 1 ir 2 dalių, apdraustųjų kategorija gali būti išplėsta arba apribota bendra administracine priemone.“
AOW 6a straipsnyje nustatyta:
„Prireikus nukrypstant nuo 6 straipsnio ir juo grindžiamų nuostatų:
a.
apdraustuoju laikomas asmuo, kurio draudimas pagal šį įstatymą atsiranda dėl tarptautinės organizacijos sutarties ar sprendimo nuostatų taikymo;
b.
apdraustuoju nelaikomas asmuo, kuriam pagal tarptautinės organizacijos sutartį ar sprendimą taikomi kitos valstybės teisės aktai.“
Iš AOW 13 straipsnio 1 dalies matyti, kad pensijos suma sumažinama 2 % už kiekvienus kalendorinius metus, kuriais pensijos gavėjas laikotarpiu nuo 15 iki 65 metų amžiaus nebuvo apdraustas.
AKW
Pagrindinės bylos faktinėms aplinkybėms taikytinos redakcijos 1962 m. balandžio 26 d.
Algemene Kinderbijslagwet
(Bendrasis šeimos išmokų įstatymas) (
Stb
., Nr. 160, 1962, toliau – AKW) 6 straipsnio turinys visiškai atitinka AOW 6 straipsnio turinį.
AKW 6a straipsnyje nustatyta:
„Prireikus nukrypstant nuo 6 straipsnio ir juo grindžiamų nuostatų:
a)
apdraustuoju laikomas asmuo, kurio draudimas pagal šį įstatymą atsiranda dėl tarptautinės organizacijos sutarties ar sprendimo nuostatų taikymo;
b)
pagal šio įstatymo 3 skyrių apdraustuoju taip pat laikomas asmuo, kuris nėra apdraustas ir kuris įgijo teisę į šeimos išmokas pagal Reglamentą [Nr. 883/2004];
c)
apdraustuoju nelaikomas asmuo, kuriam pagal tarptautinės organizacijos sutartį ar sprendimą taikomi kitos valstybės teisės aktai.“
BUB
1998 m. gruodžio 24 d.
Besluit uitbreiding en beperking kring verzekerden volksverzekeringen 1999
(1999 m. Nutarimas dėl privalomuoju socialiniu draudimu draudžiamų asmenų kategorijos išplėtimo ir susiaurinimo) (Stb. 1998, n
o
746) (toliau – BUB) 6 straipsnyje „Laikinas darbo Nyderlanduose nutraukimas“ numatyta:
„Asmuo, kuris negyvena, bet dirba tik Nyderlanduose, ir kurio darbas laikinai nutraukiamas, lieka apdraustas socialiniu draudimu:
a.
dėl ligos, negalios, nėštumo, motinystės ar nedarbo; arba
b.
dėl atostogų, streiko ar lokauto.“
Pagrindinės bylos faktinės aplinkybės ir prejudiciniai klausimai
Byla, susijusi su X
Nuo 2013 m. sausio 14 d. X, Vokietijoje gyvenanti Nyderlandų pilietė, per laikinojo įdarbinimo įmonę įsidarbino Nyderlanduose. Su šia įmone sudarytoje darbo sutartyje buvo numatyta, kad darbo santykiai prasideda tuo metu, kai faktiškai pradedama dirbti pagal paskyrimą, ir nutrūksta automatiškai, kai tik įmonės, kurioje dirbama, prašymu šis paskyrimas baigiasi.
Pagal šią sutartį X kelis kartus dirbo pagal laikinojo darbo paskyrimus, kurie buvo pertraukti laiko tarpsniais; ilgiausias tarpsnis tęsėsi nuo 2013 m. spalio 19 d. iki 2014 m. kovo 30 d., o trumpiausi – nuo 2014 m. rugsėjo 20 d. iki 2014 m. rugsėjo 25 d. ir nuo 2015 m. sausio 23 d. iki 2015 m. sausio 28 d.
Per šiuos laiko tarpsnius X savanoriavo Nyderlanduose ir atliko neatlygintinus pagalbos šeimai darbus. Ji taip pat dirbo namų ruošos darbus savo sūnums už labai mažą atlygį.
2015 m. liepos 6 d. sprendimu SVB pateikė X jai priklausančių pensijos išmokų apžvalgą, iš kurios matyti, kad 2015 m. sausio 30 d. suinteresuotasis asmuo sukaupė 82 % visos senatvės pensijos pagal AOW. SVB šiuo klausimu nusprendė, kad X, gyvendama Vokietijoje, pagal Nyderlandų socialinės apsaugos sistemą buvo apdrausta tik tais laikotarpiais, kai laikinojo įdarbinimo įmonės vardu faktiškai dirbo Nyderlanduose, bet ne laiko tarpsniais nuo vieno iki kito laikinojo darbo paskyrimo.
2015 m. gruodžio 21 d. SVB sprendimu atmetus X skundą dėl šio sprendimo kaip nepagrįstą, ši kreipėsi į
rechtbank Amsterdam
(Amsterdamo apylinkės teismas, Nyderlandai).
2016 m. spalio 3 d. sprendimu šis teismas nurodė SVB priimti naują sprendimą. Remdamasis, be kita ko, 2015 m. balandžio 23 d. Sprendimu Franzen ir kt. (
C‑382/13
,
EU:C:2015:261
) jis nusprendė, kad laiko tarpsniai nuo vieno iki kito X laikinojo darbo paskyrimo turi būti laikomi atostogų ar nedarbo laikotarpiais, kaip tai suprantama pagal BUB 6 straipsnį, todėl minėtais laiko tarpsniais X buvo taikomi Nyderlandų teisės aktai.
SVB dėl šio sprendimo pateikė apeliacinį skundą
Centrale Raad van Beroep
(Socialinės apsaugos ir valstybės tarnautojų bylų apeliacinis teismas, Nyderlandai) – prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui šioje byloje.
Šis prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo: kadangi X neįgijo draudimo laikotarpio Vokietijoje, ji negali gauti senatvės pensijos šioje valstybėje narėje.
Byla, susijusi su Y
Nuo 2007 m. liepos 16 d. Y, Lenkijos pilietis, gyvenantis su šeima Lenkijoje, per laikinojo įdarbinimo įmonę, su kuria paeiliui, su keliomis laiko tarpsnių pertraukomis, sudarė darbo sutartis, pradėjo dirbti pagal darbo sutartį Nyderlanduose.
2015 m. liepos 20 d. Y su minėta įmone sudarė aštuonių mėnesių terminuotą darbo sutartį, joje buvo numatyta, kad, jei darbas įmonėje laikinojo darbo naudotojoje pasibaigtų, šios sutarties galiojimo laikotarpiu Y privalėtų priimti tinkamą pakaitinį darbą, ir kad ši sutartis nustotų galioti, jeigu jis atsisakytų dirbti arba nebebūtų pasirengęs to daryti. Susidūrus su pastaruoju atveju, minėta sutartis nustojo galioti 2015 m. gruodžio 31 d.
Y, kuris nuo 2016 m. vasario 1 d. iki 2016 m. vasario 7 d. nedirbo, 2016 m. vasario 8 d. su ta pačia įmone sudarė naują darbo sutartį.
2016 m. kovo 29 d. sprendimu SVB pranešė Y, kad jis neturi teisės gauti šeimos išmokų pagal Nyderlandų socialinės apsaugos sistemą už 2016 m. sausio ir vasario mėn., nes pirmą kiekvieno iš šių mėnesių darbo dieną Nyderlanduose nevykdė profesinės veiklos.
2016 m. gegužės 20 d. SVB sprendimu atmetus Y skundą, jis pareiškė ieškinį
Rechtbank Amsterdam
(Amsterdamo apylinkės teismas).
2017 m. sausio 5 d. sprendimu šis teismas atmetė ieškinį kaip nepagrįstą. Jis nusprendė, kad 2015 m. liepos 20 d. darbo sutartis buvo nutraukta laiko tarpsniu nuo 2016 m. sausio 1 d. iki 2016 m. vasario 7 d., ir patikslino, jog nebuvo įrodyta, kad šioje sutartyje buvo numatytos mokamos ar nemokamos atostogos. Taigi šis laiko tarpsnis negalėjo būti laikomas laikinu darbo pertraukimu, kaip tai suprantama pagal BUB 6 straipsnį.
Y apskundė šį sprendimą
Centrale Raad van Beroep
(Socialinės apsaugos ir valstybės tarnautojų bylų apeliacinis teismas).
Bendros pastabos abiejose pagrindinėse bylose
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad X ir Y buvo apdrausti atitinkamai pagal AOW ir AKW laikotarpiais, per kuriuos jie Nyderlanduose dirbo pagal laikinojo darbo paskyrimus, ir kad pagrindinės bylos susijusios su klausimu, ar laiko tarpsniais nuo vieno iki kito šių paskyrimų buvo nutraukta jų narystė Nyderlandų socialinės apsaugos sistemoje. Šis teismas mano, kad šiuo tikslu būtina nustatyti šiais laiko tarpsniais pagal Reglamentą Nr. 883/2004 taikytinus teisės aktus.
Šiuo klausimu jis primena, kad pagal Reglamento Nr. 883/2004 11 straipsnio 1 dalį asmenims, kuriems taikomas šis reglamentas, taikomi tik vienos valstybės narės teisės aktai, kurie nustatomi pagal minėto reglamento 11 straipsnio 3 dalies nuostatas.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, jog tam, kad būtų taikomas Reglamento Nr. 883/2004 11 straipsnio 3 dalies a punktas, turi būti veikla arba statusas, laikomi tokiais, kaip tai suprantama pagal šio reglamento 1 straipsnio a punktą, pagal tos valstybės narės, kurioje verčiamasi šia veikla arba egzistuoja šis statusas, socialinės apsaugos įstatymus.
Vis dėlto šiuo atveju X ir Y statusai laiko tarpsniais nuo vieno iki kito jų laikinojo darbo nėra darbas pagal darbo sutartį, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 883/2004 1 straipsnio a punktą. Iš tiesų pagal Nyderlandų teisę šiais laiko tarpsniais X Nyderlanduose vykdoma veikla negali būti laikoma darbu pagal darbo sutartį. Be to, pagal minėtą Nyderlandų teisę minėtais laiko tarpsniais Y nedirbo darbo pagal darbo sutartį, nes jo darbo sutartis pasibaigė. Taip pat nebuvo iš anksto susitarta dėl jokių nemokamų atostogų, o 2016 m. vasario 8 d. darbo sutartis buvo sudaryta laikotarpiui, viršijančiam ankstesnėje darbo sutartyje iš pradžių numatytą pabaigos datą.
Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar X ir Y statusai laiko tarpsniais nuo vieno iki kito jų laikinojo darbo paskyrimo gali būti „status[ai], laikom[i] tokiais“ pagal Reglamento Nr. 883/2004 1 straipsnio a punktą.
Šiuo klausimu jis pažymi, kad laiko tarpsniais nuo vieno iki kito laikinojo darbo paskyrimo X ir Y neturėjo darbo santykių, todėl jie šiais tarpsniais negali būti laikomi darbuotojais, kaip tai suprantama pagal Nyderlandų teisę.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas priduria, kad, kaip matyti iš 2019 m. rugsėjo 19 d. Sprendimo van den Berg ir kt. (
C-95/18 ir C-96/18
,
EU:C:2019:767
), darbo vietos valstybė narė neprivalo socialinės apsaugos teisės aktų taikyti darbuotojui migrantui, gyvenančiam kitos valstybės narės teritorijoje, laikotarpiais, kuriais jam pagal Reglamento Nr. 883/2004 II antraštinę dalį taikomi šios pastarosios valstybės narės teisės aktai, net jei pagal šiuos teisės aktus šiam darbuotojui nesuteikiama teisės į senatvės pensiją ar šeimos išmokas. Taigi tai, kad suinteresuotieji asmenys neturėjo teisės į panašias išmokas savo gyvenamosios vietos valstybėje narėje, neturi reikšmės.
Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas abejoja, ar laiko tarpsniais nuo vieno iki kito X ir Y laikinojo darbo paskyrimo taikytini teisės aktai turi būti nustatomi pagal Reglamento Nr. 883/2004 11 straipsnio 3 dalies e punktą.
Šiuo klausimu jis teigia, kad iš Teisingumo Teismo jurisprudencijos, visų pirma 2015 m. balandžio 23 d. Sprendimo Franzen ir kt. (
C-382/13
,
EU:C:2015:261
), priimto atsižvelgiant į 1971 m. birželio 14 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims, savarankiškai dirbantiems asmenims ir jų šeimos nariams, judantiems Bendrijoje, kuris iš dalies pakeistas ir atnaujintas 1996 m. gruodžio 2 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 118/97 (
OL L 28, 1997, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 3 t., p. 3), su pakeitimais, padarytais 2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1992/2006 (
OL L 392, 2006, p. 1
), taikomu atsižvelgiant į Reglamentą Nr. 883/2004, 50 punkto matyti, kad asmenims, kurie įprastai profesinę veiklą vykdo valstybėje narėje, Reglamento Nr. 883/2004 11 straipsnio 3 dalies a punktas taikomas tol, kol jie visam laikui ar laikinai nenutraukė šios veiklos, ir kad jiems ir toliau taikomi šie teisės aktai taip pat tuomet, kai jie faktiškai šios veiklos nevykdo. Aplinkybė, kad egzistuoja darbo santykiai, šiuo klausimu nėra lemiama. Taigi prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas neatmeta galimybės, kad laiko tarpsniai nuo vieno iki kito X ir Y, ypač X, laikinojo darbo paskyrimo iš tikrųjų nėra jų darbo pagal darbo sutartį nutraukimas Nyderlanduose. Jam kyla klausimas dėl svarbių aplinkybių, į kurias šiuo klausimu reikia atsižvelgti, visų pirma dėl termino, nuo kurio reikia laikyti, kad asmuo, kuris, kaip X ar Y, nebeturi darbo santykių, nutraukė savo veiklą darbo vietos valstybėje narėje.
Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad iš minėto sprendimo 51 punkto taip pat matyti, jog asmeniui nuo pat pradžių taikomi gyvenamosios vietos valstybės teisės aktai, jeigu jis nedirba apmokamo darbo ir neturi darbo santykių, net jeigu jis tik laikinai nutraukė savo veiklą darbo vietos valstybėje, o vienintelė išimtis yra tuomet, kai suinteresuotasis asmuo gauna išmoką, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 883/2004 11 straipsnio 2 dalį.
Šiomis aplinkybėmis
Centrale Raad van Beroep
(Socialinės apsaugos ir valstybės tarnautojų bylų apeliacinis teismas) nusprendė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šiuos prejudicinius klausimus:
„1.
Ar Reglamento Nr. 883/2004 11 straipsnio 3 dalies a punktas turi būti aiškinamas taip, kad darbuotojui, gyvenančiam vienoje valstybėje narėje, o dirbančiam kitos valstybės narės teritorijoje pagal laikinąją darbo sutartį, pagal kurią darbo santykiai nutrūksta pasibaigus laikinajam darbui ir paskui vėl tęsiami, laiko tarpsniais nuo vieno darbo iki kito tebetaikomi pastarosios valstybės narės teisės aktai, kol jis šio darbo laikinai nenutraukė?
2.
Kokie veiksniai yra svarbūs siekiant tokiais atvejais nustatyti, ar jo veikla buvo laikinai nutraukta?
3.
Kokiam terminui pasibaigus preziumuotina, kad – tuomet, kai nėra konkrečių priešingų požymių – darbuotojas, nebepalaikantis darbo santykių, laikinai nutraukė savo veiklą darbo vietos valstybėje?“
Dėl prejudicinių klausimų
Savo trimis prejudiciniais klausimais, kuriuos reikia nagrinėti kartu, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Reglamento Nr. 883/2004 11 straipsnio 3 dalies a ir e punktai turi būti aiškinami taip, kad valstybėje narėje gyvenančiam asmeniui, per kitoje valstybėje narėje įsteigtą laikinojo įdarbinimo įmonę dirbančiam pagal laikinojo darbo paskyrimus šios kitos valstybės narės teritorijoje, laiko tarpsniais nuo vieno minėto paskyrimo iki kito taikomi darbo valstybės narės nacionalinės teisės aktai, o gal taip, kad tokiam asmeniui minėtais laiko tarpsniais taikomi jo gyvenamosios vietos valstybės narės teisės aktai.
Pagal Teisingumo Teismo suformuotą jurisprudenciją Reglamento Nr. 883/2004 II antraštinės dalies, kurioje yra 11 straipsnio 3 dalis, nuostatos sudaro išsamią ir vientisą įstatymų kolizijos taisyklių sistemą, kuria siekiama užtikrinti, kad Sąjungoje judantiems darbuotojams būtų taikoma tik vienos valstybės narės socialinės apsaugos sistema, siekiant užkirsti kelią kelių valstybių narių teisės aktų taikymui ir iš to galintiems kilti sunkumams (šiuo klausimu žr. 2021 m. gegužės 20 d. Sprendimo FORMAT Urządzenia i Montaże Przemysłowe,
C‑879/19
,
EU:C:2021:409
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Šiuo tikslu Reglamento Nr. 883/2004 11 straipsnio 3 dalies a punkte įtvirtintas principas, pagal kurį valstybėje narėje pagal darbo sutartį arba savarankiškai dirbančiam asmeniui taikomi šios valstybės narės socialinės apsaugos teisės aktai.
Kaip išvados 63 punkte pažymėjo generalinis advokatas, darbo santykių buvimas tampa nesvarbus tik išimtiniu atveju, numatytu Reglamento Nr. 883/2004 11 straipsnio 2 dalyje, pagal kurią asmenys, gaunantys išmokas grynaisiais pinigais dėl savo veiklos arba kaip jos rezultatą, laikomi lygiaverčiais pagal darbo sutartis arba savarankiškai dirbantiems asmenims.
Nagrinėjamu atveju iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad laiko tarpsniais nuo vieno jų laikinojo darbo iki kito paskyrimo X ir Y nesinaudojo Reglamento Nr. 883/2004 11 straipsnio 2 dalyje nurodytomis lengvatomis.
Taigi svarbu nustatyti, ar turi būti laikoma, kad minėtais laiko tarpsniais X ir Y dirbo pagal darbo sutartį arba savarankišką darbą, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 883/2004 11 straipsnio 3 dalies a punktą.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad Reglamento Nr. 883/2004 1 straipsnio a punkte sąvoka „darbas pagal darbo sutartį“ apibrėžiama kaip veikla arba statusas, laikomi tokiais pagal tos valstybės narės, kurioje verčiamasi šia veikla arba egzistuoja šis statusas, socialinės apsaugos įstatymus.
Nagrinėjamu atveju iš Teisingumo Teismo turimos bylos medžiagos matyti, kad X vykdė veiklą pagal terminuotą laikinąją darbo sutartį, kurioje įtvirtinta sąlyga, pagal kurią darbo santykiai turėjo prasidėti faktiškai jai pradėjus vykdyti veiklą ir nutrūkti ją užbaigus. Darytina išvada, kad laiko tarpsniais nuo vieno laikinojo darbo paskyrimo iki kito tarp X ir laikinojo įdarbinimo įmonės nebuvo jokių darbo santykių.
Be to, nors per šiuos laiko tarpsnius X buvo užsiregistravusi keliose Nyderlandų laikinojo įdarbinimo įmonėse, ji jų pavedimu nedirbo pagal laikinojo darbo paskyrimus. Dėl savanoriškos veiklos ir namų ruošos darbų, kuriuos minėtais laiko tarpsniais X vykdė Nyderlanduose, pakanka pažymėti, kad, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, jie negali būti laikomi darbu pagal darbo sutartį ar statusu, laikomu tokiu pagal Nyderlandų teisės aktus.
Dėl Y pažymėtina, kad iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad jis dirbo laikinojo įdarbinimo įmonei pagal terminuotą darbo sutartį, kuri prasidėjo 2015 m. liepos 20 d. ir pasibaigė 2015 m. gruodžio 31 d., ir kad su ta pačia įmone sudarė naują darbo sutartį, kuri prasidėjo 2016 m. vasario 8 d. Taigi laiko tarpsniu nuo vienos iki kitos sutarties, t. y. nuo 2016 m. sausio 1 d. iki vasario 7 d., Y ir laikinojo įdarbinimo įmonės darbo santykiai buvo nutrūkę.
Darytina išvada, kad nutrūkus profesinei veiklai per laiko tarpsnius nuo vieno iki kito laikinojo darbo paskyrimo X ir Y nedirbo darbo pagal darbo sutartį ir neturėjo statuso, laikomo tokiu pagal Nyderlandų teisės aktus. Jie nepateko į Reglamento Nr. 883/2004 11 straipsnio 3 dalies a punkto taikymo sritį, todėl jiems nebuvo taikomi Nyderlandų teisės aktai.
Šios išvados negali paneigti 2015 m. balandžio 23 d. Sprendimas Franzen ir kt. (
C-382/13
,
EU:C:2015:261
), kuriuo remiasi Komisija ir prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas. Iš tiesų to sprendimo 50 ir 51 punktuose Teisingumo Teismas konstatavo, kad darbo vietos valstybės narės teisės aktai taikomi tol, kol atitinkamas asmuo vykdo profesinę veiklą šios valstybės narės teritorijoje, bet asmenims, visam laikui ar laikinai nutraukusiems profesinę veiklą, atvirkščiai, taikomi jų gyvenamosios vietos valstybės narės teisės aktai. Iš to matyti, kad, kaip savo išvados 82 ir 84 punktuose pažymėjo generalinis advokatas, taikant darbo vietos valstybės narės teisės aktus tęstiniai darbo santykiai visada yra būtini. Konkrečios darbo atlikimo sąlygos, kaip antai aplinkybė, kad darbas dirbamas ne visą darbo dieną arba retsykiais arba kad iš to kylančios konkrečios pareigos sustabdomos, neturi reikšmės, nes neturi įtakos darbo santykių tęstinumui.
Šiomis aplinkybėmis, atsižvelgiant į tai, kas konstatuota šio sprendimo 48 punkte, laiko tarpsniais nuo vieno iki kito laikinojo darbo paskyrimo X ir Y buvo taikomas Reglamento Nr. 883/2004 11 straipsnio 3 dalies e punktas, kuris yra užbaigiančioji teisės norma, taikoma visiems asmenims, kurių situacija nėra konkrečiai reglamentuota kitomis minėto reglamento nuostatomis, ir įtvirtina išsamią taikytinos teisės nustatymo sistemą (šiuo klausimu žr. 2019 m. gegužės 8 d. Sprendimo Inspecteur van de Belastingdienst,
C-631/17
,
EU:C:2019:381
,
punktą).
Iš tiesų šioje nuostatoje nustatyta, kad visiems kitiems asmenims, kuriems netaikomi a–d punktai, taikomi gyvenamosios vietos valstybės narės teisės aktai, nepažeidžiant kitų šio reglamento nuostatų, garantuojančių jiems išmokas pagal vienos ar daugiau valstybių narių teisės aktus. Ji taikoma ir asmenims, visam laikui nutraukusiems savo profesinę veiklą, ir tiems, kurie ją nutraukė tik laikinai (pagal analogiją žr. 2004 m. lapkričio 11 d. Sprendimo Adanez-Vega,
C-372/02
,
EU:C:2004:705
,
punktą).
Vis dėlto šiuo atveju laiko tarpsniais nuo vieno iki kito laikinojo darbo paskyrimo X ir Y statusas nėra nei toks, koks numatytas Reglamento Nr. 883/2004 11 straipsnio 3 dalies a punkte, kaip nurodyta šio sprendimo 45–48 punktuose, nei toks, kokie numatyti šio reglamento 11 straipsnio 3 dalies b–d punktuose, nes pastarieji susiję su valstybės tarnautojais, asmenimis, gaunančiais bedarbio pašalpą, ir asmenimis, pašauktais arba pakartotinai pašauktais į tarnybą ginkluotosiose pajėgose arba civilinę tarnybą.
Taigi į pateiktus klausimus reikia atsakyti, kad Reglamento Nr. 883/2004 11 straipsnio 3 dalies a ir e punktai turi būti aiškinami taip, kad vienoje valstybėje narėje gyvenančiam asmeniui, per kitoje valstybėje narėje įsteigtą laikinojo įdarbinimo įmonę dirbančiam pagal laikinojo darbo paskyrimus šios kitos valstybės narės teritorijoje, laiko tarpsniais nuo vieno minėto paskyrimo iki kito taikomi jo gyvenamosios vietos valstybės narės nacionalinės teisės aktai, nes pagal laikinąją darbo sutartį darbo santykiai šiais tarpsniais nutrūksta.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.

Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (antroji kolegija) nusprendžia:

2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 883/2004 dėl socialinės apsaugos sistemų koordinavimo 11 straipsnio 3 dalies a ir e punktai

turi būti aiškinami taip:

vienoje valstybėje narėje gyvenančiam asmeniui, per kitoje valstybėje narėje įsteigtą laikinojo įdarbinimo įmonę dirbančiam pagal laikinojo darbo paskyrimus šios kitos valstybės narės teritorijoje, laiko tarpsniais nuo vieno minėto paskyrimo iki kito taikomi jo gyvenamosios vietos valstybės narės nacionalinės teisės aktai, nes pagal laikinąją darbo sutartį darbo santykiai šiais tarpsniais nutrūksta.

Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: nyderlandų.