CELEX: 62016TJ0211
Dumpning
Import av vinsyra med ursprung i Kina som tillverkas av Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co. Ltd
Genomförandebeslut (EU) 2016/176
Ingen slutgiltig antidumpningstull har införts
Artiklarna 3.2, 3.3, 3.5, 17.1 och 17.2 i förordning (EG) nr 1225/2009
Urval
Väsentlig skada föreligger inte
Uppenbart oriktig bedömning
Fastställande av skada
Unionsindustrins lönsamhet

Bakgrund till tvisten
Sökandena – Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA och Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA – är bolag som tillverkar vinsyra i Europeiska unionen. De svarar för mer än 25 procent av den totala produktionen.
Kommissionen offentliggjorde den 30 oktober 2004 ett tillkännagivande i
Europeiska unionens officiella tidning
om inledande av ett antidumpningsförfarande beträffande import av vinsyra med ursprung i Folkrepubliken Kina (
EUT C 267, 2004, s. 4
). Detta förfarande ledde till antagandet av rådets förordning (EG) nr 130/2006 av den 23 januari 2006 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och om slutgiltigt uttag av den preliminära tull som införts på import av vinsyra med ursprung i Folkrepubliken Kina (
EUT L 23, 2006, s. 1
). Genom artikel 1.1 och 1.2 i denna förordning infördes en slutgiltig antidumpningstull på import av vinsyra med produktkod ex 2918 12 00 (Taric‑nummer 2918 12 00 90) med ursprung i Kina. Tullsatsen fastställdes till mellan 0 procent och 34,9 procent. Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co., Ltd (nedan kallat Hangzhou Bioking) beviljades marknadsekonomisk status i nämnda förordning. En nolltullsats tillämpades på import av vinsyra som tillverkats av Hangzhou Bioking.
I linje med en rapport från Världshandelsorganisationens (WTO) överprövningsorgan, vilken hade titeln ”Mexiko – slutgiltiga antidumpningsåtgärder på nötkött och ris” (WT/DS 295/AB/R, 29 november 2005, AB-2005–6), undantogs Hangzhou Bioking, genom rådets genomförandeförordning (EU) nr 332/2012 av den 13 april 2012 om ändring av förordning nr 130/2006 (
EUT L 108, 2012, s. 1
), från de slutgiltiga åtgärderna och, i synnerhet, från översynsförfarandena avseende de åtgärder som införts genom förordning nr 130/2006.
De inledande åtgärder som beskrivs i punkt 2 ovan blev senare föremål för olika översynsförfaranden, varav det senaste förfarandet ledde till antagandet av rådets genomförandeförordning (EU) nr 349/2012 av den 16 april 2012 om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av vinsyra med ursprung i Folkrepubliken Kina efter en översyn vid giltighetstidens utgång i enlighet med artikel 11.2 i förordning (EG) nr 1225/2009 (
EUT L 110, 2012, s. 3
). Genom denna genomförandeförordning bibehölls alla antidumpningsåtgärder gentemot samtliga kinesiska importörer, utom Hangzhou Bioking.
Den 15 juni 2011 gav sökandena och ett femte företag, Comercial Quimica Sarasa SL, in ett klagomål i enlighet med artikel 5 i rådets förordning (EG) nr 1225/2009 av den 30 november 2009 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (
EUT L 343, 2009, s. 51
) (nedan kallad grundförordningen). Klagomålet avsåg enbart importen av vinsyra som tillverkades av Hangzhou Bioking. Kommissionen offentliggjorde den 29 juli 2011 ett tillkännagivande i
Europeiska unionens officiella tidning
om inledande av ett antidumpningsförfarande beträffande import av vinsyra med ursprung i Folkrepubliken Kina, begränsat till en kinesisk exporterande tillverkare, Hangzhou Bioking (
EUT C 223, 2011, s. 11
). Efter att klagomålet återkallats avslutade kommissionen detta förfarande, utan att införa några antidumpningsåtgärder, genom beslut 2012/289/EU av den 4 juni 2012 om avslutande av antidumpningsförfarandet beträffande import av vinsyra med ursprung i Folkrepubliken Kina, begränsat till en kinesisk exporterande tillverkare, Hangzhou Bioking (
EUT L 144, 2012, s. 43
).
Parallellt därmed inledde kommissionen den 29 juli 2011, på begäran av samma fem klagande, en annan undersökning mot två kinesiska tillverkare av vinsyra för att göra en partiell interimsöversyn enligt artikel 11.3 i grundförordningen avseende dumpningsmarginalerna för dessa två tillverkare, som klagandena ansåg hade beräknats till en alltför låg nivå (
EUT C 223, 2011, s. 16
).
Den 21 oktober 2014 ingav sökandena ett nytt antidumpningsklagomål till kommissionen, vilket föranledde denna att den 4 december 2014 offentliggöra ett tillkännagivande i
Europeiska unionens officiella tidning
om inledande av ett antidumpningsförfarande beträffande import av vinsyra med ursprung i Folkrepubliken Kina, begränsat till en kinesisk exporterande tillverkare, Hangzhou Bioking (
EUT C 434, 2014, s. 9
).
För bedömningen av dumpningen och skadan granskade kommissionen perioden 1 oktober 2013–30 september 2014 (nedan kallad undersökningsperioden). När det gäller de tendenser som är av betydelse för skadebedömningen undersökte kommissionen uppgifter för perioden 1 januari 2011–30 september 2014 (nedan kallad skadeundersökningsperioden).
I tillkännagivandet av den 4 december 2014 angav kommissionen att den gjort ett preliminärt urval av unionstillverkare i enlighet med artikel 17 i grundförordningen. Kommissionen har senare förklarat att urvalet gjordes på grundval av de största försäljningsvolymerna i unionen och omfattade tre unionstillverkare, vilka valts ut bland de sju företag som hade samarbetat i undersökningen. De tre tillverkarna svarade tillsammans för 56 procent av den totala produktionen av vinsyra i Unionen och var etablerade i Italien och Spanien. Samtliga unionstillverkare var etablerade i dessa två medlemsstater. De tre tillverkare som ingick i det preliminära urvalet utgjordes av två av sökandena, nämligen Caviro Distillerie och Distillerie Mazzari, vilka var etablerade i Italien, och ett spanskt företag, Comercial Quimica Sarasa.
ICV, som inte ingick i det preliminära urvalet, hävdade att urvalet inte var tillräckligt representativt för mindre unionstillverkares situation. Även den italienska branschorganisationen Associazione Nazionale Industriali Distillatori di Alcoli e Acquaviti (AssoDistil, nationell sammanslutning av industriella tillverkare av ren alkohol och spritdrycker) framförde invändningar mot urvalets sammansättning. Kommissionen ansåg dock att eftersom alla unionstillverkare av vinsyra var små och medelstora företag, skulle inkluderandet av en liten unionstillverkare i urvalet inte i grunden ändra urvalets representativitet och skulle inte ha någon väsentlig inverkan på de skadeindikatorer som bedömdes utifrån uppgifter om de företag som ingick i urvalet. Den bedömde att makroekonomiska indikatorer såsom försäljningsvolym i vart fall byggde på uppgifter om hela unionsindustrin, det vill säga alla unionstillverkare, inklusive unionstillverkaren i fråga. Kommissionen bekräftade följaktligen det preliminära urvalet.
Under undersökningen gjordes kontrollbesök på plats hos de tre företag som ingick i urvalet och hos Hangzhou Bioking.
Den 14 december 2015 skickade kommissionen en handling med allmän information till sökandena i vilken den konstaterade att trots förekomsten av en dumpningsmarginal på 42,8 procent vållade importen från Hangzhou Bioking inte unionsindustrin någon väsentlig skada. Sökandena yttrade sig över denna handling i skrivelse av den 4 januari 2016. De begärde också att ett förhör skulle hållas, varefter ett sådant ägde rum den 13 januari 2016.
Efter att dumpningsundersökningen avslutats, antog kommissionen genomförandebeslut (EU) 2016/176 av den 9 februari 2016 om avslutande av antidumpningsförfarandet beträffande import av vinsyra med ursprung i Folkrepubliken Kina som tillverkas av Hangzhou Bioking (
EUT L 33, 2016, s. 14
) (nedan kallat det angripna beslutet). Kommissionen fann i detta beslut att unionsindustrin inte hade lidit någon väsentlig skada i den mening som avses i artikel 3 i grundförordningen.
I skälen 140 och 141 i det angripna beslutet angav kommissionen nämligen att skadeindikatorer, såsom produktion, försäljningsvolym och marknadsandel, uppvisade en negativ utveckling under skadeundersökningsperioden, men att dessa tendenser inte hade någon negativ inverkan på den allmänna ekonomiska situationen för unionsindustrin i stort. Kommissionen ansåg däremot att vissa indikatorer under skadeundersökningsperioden, såsom unionsindustrins lönsamhet, kassaflödet, avkastningen på gjorda investeringar och sysselsättningsnivån uppvisade en positiv trend. Kommissionen framhöll att även om unionsindustrin i viss mån påverkats negativt av den dumpade importen av Hangzhou Biokings produkter, visade undersökningen inte att unionsindustrin lidit väsentlig skada i den mening som avses i artikel 3 i grundförordningen. Genom artikel 1 i det omtvistade beslutet avslutade kommissionen därför antidumpningsförfarandet beträffande import till unionen av vinsyra som tillverkas av Hangzhou Bioking.
Förfarandet och parternas yrkanden
Sökandena väckte förevarande talan genom ansökan som inkom till tribunalens kansli den 4 maj 2016.
Genom beslut av tribunalens ordförande utsågs en ny referent i målet, som tjänstgjorde på den nionde avdelningen.
På förslag från referenten beslutade tribunalen (nionde avdelningen) att inleda den muntliga delen av förfarandet.
Som en åtgärd för processledning anmodade tribunalen den 19 juli 2017, i enlighet med artikel 89.3 a i sina rättegångsregler, parterna att muntligen vid förhandlingen besvara vissa frågor.
Parterna utvecklade sin talan och svarade på tribunalens frågor vid förhandlingen den 28 september 2017. Kommissionen meddelade tribunalen vid denna förhandling att den inte kunde lämna ut vissa begärda uppgifter till sökandena, eftersom uppgifterna hade konfidentiell karaktär. Nionde avdelningen uppmanade, med tillämpning av artiklarna 91 b, 92.3 och 103 i rättegångsreglerna, kommissionen att ge in dessa uppgifter till tribunalen, och uppgav samtidigt att de i detta skede inte skulle kommuniceras med sökandena. Efter att ha granskat dessa uppgifter fann tribunalen, i enlighet med artikel 103 i rättegångsreglerna, att de var relevanta för avgörandet av målet, och att de inte borde behandlas konfidentiellt i förhållande till sökandena. Då kommissionen inte begärde konfidentiell behandling av dessa uppgifter i förhållande till allmänheten, beslutade tribunalen att uppgifterna skulle vara offentliga, varefter nionde avdelningen hörde parterna beträffande dessa.
Sökandena har yrkat att tribunalen ska
–
fastställa att talan kan tas upp till sakprövning,
–
ogiltigförklara artikel 1 i det angripna beslutet, och
–
förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna i målet.
Kommissionen har yrkat att tribunalen ska
–
ogilla talan, och
–
förplikta sökandena att ersätta rättegångskostnaderna.
Rättslig bedömning
Sökandena har åberopat två grunder till stöd för sin talan. Som första grund har sökandena åberopat att kommissionen gjort en uppenbart oriktig bedömning beträffande urvalet av tillverkare och att kommissionen åsidosatt artiklarna 3.2 och 17.1 i grundförordningen. Som andra grund har de gjort gällande att kommissionen har gjort flera uppenbart oriktiga bedömningar och åsidosatt artikel 3.2, 3.3 och 3.5 i grundförordningen genom att dra slutsatsen att unionsindustrin inte lidit någon väsentlig skada.
Den första grunden: Huruvida kommissionen har åsidosatt artiklarna 3.2 och 17.1 i grundförordningen, genom att göra en uppenbart oriktig bedömning när den bestämde vilka unionstillverkare som skulle ingå i urvalet
Sökandena har gjort gällande att kommissionen, när den gjorde det aktuella urvalet, inte iakttog kraven i artikel 17.1 i grundförordningen, däribland särskilt kravet på att urvalet ska vara representativt. Åsidosättandet medförde enligt sökandena att kommissionen drog felaktiga slutsatser beträffande mikroekonomiska indikatorer, såsom försäljningspriser, lönsamhet per enhet, kassaflöde, investeringar och avkastning på investeringar, när den undersökte skadan, varför denna undersökning inte kan anses objektiv i den mening som avses i artikel 3.2 b i grundförordningen.
Såsom bekräftades vid förhandlingen ifrågasätter sökandena inte kommissionens initiativ, att göra ett urval av tillverkare, i sig. Sökandena har i stället hävdat att användningen av ett urval utgör ett undantag från huvudregeln att uppgifter om alla tillverkare ska beaktas. Sökandena tillade vid förhandlingen att det krav på representativitet som föreskrivs i artikel 17.1 i grundförordningen inte innebar att urvalet borde omfatta en så stor försäljningsvolym som möjligt, utan att det var fråga om att välja de tillverkare vars försäljning är representativ för unionsindustrins situation. Enligt sökandena följer detta krav av punkt 90 i domen av den 10 september 2015, Fliesen-Zentrum Deutschland (
C‑678/13
,
EU:C:2015:573
).
För det första anser sökandena att kommissionen inte har gjort en adekvat och objektiv undersökning av uppgifterna, eftersom dess urval av unionstillverkare endast består av tre av de största tillverkarna som har de största försäljningsvolymerna i unionen. Detta urval var inte representativt för unionsindustrins situation, eftersom den största unionstillverkaren, Distillerie Mazzari, hade en oproportionerligt stor vikt i urvalet.
Klagandena har hävdat att Distillerie Mazzari stack ut från övriga företag i urvalet, eftersom ”dess totala produktionsvolym uppgick till cirka 30 procent av hela unionsindustrins volym”. Vidare hade de tre tillverkare som ingick i urvalet en försäljningsvolym motsvarande cirka 56 procent av den totala tillverkningen i unionen av vinsyra, varav Distillerie Mazzari svarade för cirka 29 procent, medan de sex övriga unionstillverkarna endast svarade för 44 procent av tillverkningen, det vill säga i genomsnitt 7,3 procent vardera. Uteslutandet av övriga tillverkare fick emellertid till följd att urvalet inte var representativt, eftersom det var snedvridet till förmån för den största tillverkaren.
Dessutom framgår det av omständigheterna i förevarande fall att detta ärende inte är tillräckligt ”stort” i den mening som avses i artikel 17 i grundförordningen, eftersom målet rör en kinesisk exportör, nio unionstillverkare och en unionsimportör. Det fanns således, enligt sökandena, inte något hinder för att använda sig av ett större urval. Kommissionen har för övrigt gjort ett större urval i andra antidumpningsförfaranden. Dessutom avslutades kontrollen av de tre unionstillverkare som ingick i urvalet under de fyra första månaderna efter det att undersökningen hade inletts, varför kommissionen inte stod under någon tidspress. Därtill kommer att sökandena redan då undersökningen inleddes påpekade att urvalet inte möjliggjorde en tillräckligt representativ bedömning.
För det andra finns det ett samband mellan urvalet och fastställandet av skadan. I detta avseende framgår det av domen av den 21 mars 2012, Marine Harvest Norway och Alsaker Fjordbruk/rådet (
T‑113/06
, ej publicerad,
EU:T:2012:135
, punkterna
–
), att ett fel vid fastställandet av vilka företag som ska ingå i urvalet medför att fastställandet av skadan blir felaktigt. Distillerie Mazzaris vinst var således i förevarande fall tillräcklig för att kompensera den sammanlagda förlusten för de två övriga företagen i urvalet, både för år 2013 och under undersökningsperioden. Urvalet av unionstillverkare var följaktligen inte representativt för unionsindustrins situation. Sökandena har i detta sammanhang gjort gällande att Caviro Distilleries lönsamhet sjönk från 3 procent år 2011 till ‐1,62 procent år 2013 och till ‐1,73 procent under undersökningsperioden. Comercial Quimica Sarasa, det andra bolag som ingick i urvalet, uppvisade samma förändring mellan åren 2011 och 2013 samt under undersökningsperioden. Sökandena har i sin replik tillagt att unionstillverkarnas lönsamhetsnivå sjönk från 17,6 procent år 2010 till 2 procent år 2011. En sådan minskning bekräftar, enligt sökandena, den skadevållande effekten av den dumpning som Hangzhou Bioking tillämpade under denna period.
För det tredje borde kommissionen under det administrativa förfarandet ha beaktat AssoDistils invändningar beträffande det föreslagna urvalets representativitet. Kommissionen hade visserligen rätt, enligt artikel 17.1 i grundförordningen, att välja ut vissa unionstillverkare enbart på grund av att de hade stora försäljningsvolymer i unionen, men den var därvid skyldig att se till att urvalet objektivt sett var representativt. Det är enligt sökandena inte möjligt att göra en objektiv undersökning, när urvalet inte på ett adekvat sätt återspeglar den allmänna situationen för unionsindustrin som helhet. Detta innebär att artikel 3.2 i grundförordningen har åsidosatts, då kommissionen inte har gjort någon objektiv undersökning av den dumpade importens inverkan på unionsindustrin.
Kommissionen borde ha insett att ett större urval var nödvändigt, med beaktande av de uppgifter som kommissionen förfogade över genom klagomålet och de svar som den därefter hade mottagit från unionstillverkarna.
AssoDistils förslag att inkludera ICV i urvalet hade för övrigt som enda syfte att illustrera hur urvalet skulle ha kunnat göras tillräckligt representativt, mot bakgrund av att det fanns fog för att hysa tvivel om att urvalet var tillräckligt representativt i förevarande fall.
Vad beträffar kommissionens påstående att det ankom på sökandena att ange det urval som enligt dem var adekvat, har sökandena gjort gällande att det ankommer på kommissionen att göra urvalet. De har vidare rätt att ifrågasätta giltigheten i det föreslagna urvalet. De har slutligen inte gjort gällande att den största tillverkaren av vinsyra, Distillerie Mazzari, inte borde ingå i urvalet. Enligt sökandena borde inkluderandet av denna tillverkare ha kompenserats genom inkluderandet av ett större antal små tillverkare.
Kommissionen har bestritt sökandenas argument.
Tribunalen erinrar om att unionsinstitutionerna på området för den gemensamma handelspolitiken, och särskilt i fråga om handelspolitiska skyddsåtgärder, enligt en fast rättspraxis förfogar över ett stort utrymme för skönsmässig bedömning med hänsyn till de komplicerade ekonomiska, politiska och juridiska situationer som de ska bedöma (dom av den 11 februari 2010, Hoesch Metals and Alloys,
C‑373/08
,
EU:C:2010:68
, punkt
och där angiven rättspraxis). Iakttagandet av de rättssäkerhetsgarantier som följer av unionens rättsordning är av särskilt grundläggande betydelse i administrativa förfaranden. Till dessa garantier hör särskilt skyldigheten för den behöriga institutionen att med omsorg och opartiskhet undersöka alla relevanta uppgifter i det enskilda fallet (se dom av den 25 januari 2017, Rusal Armenal/rådet,
T‑512/09 RENV
,
EU:T:2017:26
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Av detta följer att unionsdomstolarnas prövning inte bara ska avse frågan huruvida det har skett en felaktig rättstillämpning, utan även att reglerna för handläggning har följts, att de faktiska omständigheter som lagts till grund för det omtvistade valet är materiellt riktiga, att bedömningen av dessa omständigheter inte är uppenbart oriktig och att det inte förekommit maktmissbruk (se, för ett liknande resonemang, dom av den 10 mars 2009, Interpipe Niko Tube och Interpipe NTRP/rådet,
T‑249/06
,
EU:T:2009:62
, punkt
och där angiven rättspraxis).
Detta gäller särskilt när det är fråga om fastställande av en skada för unionsindustrin, vilket förutsätter bedömningar av komplicerade ekonomiska situationer (se, för ett liknande resonemang, dom av den 10 september 2015, Bricmate,
C‑569/13
,
EU:C:2015:572
, punkt
och där angiven rättspraxis).
På området för handelspolitiska skyddsåtgärder, och särskilt när det är fråga om antidumpningsåtgärder, har unionsdomstolarna inte behörighet att bedöma frågor som är förbehållna unionens behöriga myndigheter. Det åligger emellertid unionsdomstolarna att säkerställa att institutionerna har beaktat alla relevanta omständigheter och att de utvärderat uppgifterna i ärendet med erforderlig noggrannhet (se dom av den 18 september 2012, Since Hardware (Guangzhou)/rådet,
T‑156/11
,
EU:T:2012:431
, punkt
och där angiven rättspraxis].
Enligt artikel 3.2 i grundförordningen ska fastställandet av skadan grundas på faktiska bevis och ska inbegripa en ”objektiv granskning” av såväl den dumpade importens omfattning, dess inverkan på priserna på unionsmarknaden för likadana produkter och på unionsindustrin.
Av artiklarna 4.1 och 5.4 i grundförordningen följer vidare att fastställandet av skadan ska göras med utgångspunkt i unionsindustrin i dess helhet (dom av den 19 december 2013, Transnational Company Kazchrome och ENRC Marketing/rådet,
C‑10/12 P
, ej publicerad,
EU:C:2013:865
, punkterna
och
).
Enligt artikel 17.1 och 17.2 i grundförordningen har kommissionen emellertid, i stora ärenden, rätt att begränsa undersökningen till ett rimligt antal parter med hjälp av urvalsmetoden. I artikel 17.1 i grundförordningen föreskrivs två urvalsmetoder. En undersökning får nämligen begränsas antingen till ett rimligt antal parter, produkter eller transaktioner som, på grundval av de uppgifter som är tillgängliga när urvalet görs, statistiskt sett är representativa, eller till den största representativa produktions-, försäljnings- eller exportvolym som rimligen kan undersökas inom den tid som står till förfogande (se, för ett liknande resonemang, dom av den 10 september 2015, Fliesen-Zentrum Deutschland,
C‑687/13
,
EU:C:2015:573
, punkt
, och dom av den 15 juni 2017, T.KUP,
C‑349/16
,
EU:C:2017:469
, punkt
).
När unionsinstitutionerna väljer att tillämpa den andra urvalsmetoden har de följaktligen ett visst handlingsutrymme som är kopplat till bedömningen av vad de räknar med att rimligen kunna åstadkomma under den tid de har på sig för att genomföra undersökningen (dom av den 15 juni 2017, T.KUP,
C‑349/16
,
EU:C:2017:469
, punkt
). Dessutom följer det av artikel 17.2 i grundförordningen att det ankommer på kommissionen att göra det slutliga urvalet av parter i enlighet med bestämmelserna om urval (dom av den 10 september 2015, Fliesen-Zentrum Deutschland,
C‑687/13
,
EU:C:2015:573
, punkt
).
Prövningen av sökandenas argument ska göras med beaktande av dessa principer.
Kommissionen har i förevarande fall hävdat att den använde den andra metod som föreskrivs i artikel 17.1 i grundförordningen, enligt vilken undersökningen får begränsas till den största representativa tillverknings-, försäljnings- eller exportvolym som rimligen kan undersökas inom den tid som står till förfogande. Det framgår nämligen av skäl 15 i det angripna beslutet att kommissionen gjorde det preliminära urvalet av unionstillverkare ”baserat på de största försäljningsvolymerna i unionen”.
Vad gäller frågan huruvida detta urval var representativt, erinrar tribunalen om att det ankommer på kommissionen att beakta flera faktorer, bland annat vilken andel av den totala tillverkningen i unionen som de utvalda tillverkarna står för och tillverkarnas geografiska spridning (se, för ett liknande resonemang, dom av den 10 september 2015, Fliesen-Zentrum Deutschland,
C‑687/13
,
EU:C:2015:573
, punkterna
och
). Enligt artikel 4.1 i grundförordningen ska kommissionen nämligen, för att få en tillförlitlig bild av unionsindustrins ekonomiska situation, grunda sin analys på unionsindustrin som helhet (se, för ett liknande resonemang, dom av den 20 maj 2015, Yuanping Changyuan Chemicals/rådet,
T‑310/12
, ej publicerad,
EU:T:2015:295
, punkt
).
I förevarande fall framgår det av skälen 92 och 94 i det angripna beslutet att ”tre [av nio] unionstillverkare [valdes] ut för stickprovet som representerade ca 56 procent av den sammanlagda tillverkningen i unionen av den likadana produkten”. Kommissionen bekräftade vid förhandlingen, utan att motsägas, att det gjorda urvalet bestod av de tre tillverkare som var störst, mätt i försäljningsvolym, av dem som hade gått med på att samarbeta.
I skäl 15 i det angripna beslutet anges dessutom att kommissionen dels ”förlitade sig på all tillgänglig information om unionsindustrin – särskilt klagomålet, information som mottagits från den italienska intresseorganisation[en] Assodistil … och andra kända unionstillverkare som deltog i genomgången av representativitet enligt artikel 5.4 i grundförordningen”, dels ”gjorde urvalet … samtidigt som man såg till att båda de tillverkande medlemsstaterna Italien och Spanien ingick i [detta]”.
Kommissionen skulle visserligen, såsom sökandena förespråkat, i urvalet även ha kunnat inkludera andra unionstillverkare med en föregiven lägre försäljningsvolym. Det är också riktigt att kommissionen enligt artikel 17.2 i grundförordningen i första hand ska göra urvalet i samråd med de berörda parterna eller med deras samtycke.
Såsom angetts ovan i punkt 41 framgår det emellertid av denna bestämmelse att kommissionen ska ansvara för det slutliga urvalet av parter, slag av produkter eller transaktioner, med tillämpning av bestämmelserna om urval.
Dessutom ankommer det på sökandena att lägga fram sådana bevis att tribunalen kan fastställa att kommissionen på grund av sammansättningen av urvalet av unionstillverkare har gjort en uppenbart oriktig bedömning vid fastställandet av skadan (se, för ett liknande resonemang, dom av den 18 september 2012, Since Hardware (Guangzhou)/rådet,
T‑156/11
,
EU:T:2012:431
, punkt
och där angiven rättspraxis). Tribunalen har nämligen i ett annat fall funnit att eftersom sökanden, som hade ifrågasatt att urvalet av unionstillverkare var representativt, inte hade lämnat några uppgifter som tydde på att de priser som franska, tyska och brittiska tillverkare tillämpade i Italien skilde sig från de priser som samma tillverkare tillämpade i Frankrike, Tyskland eller Förenade kungariket, hade sökanden inte visat att unionsinstitutionerna hade begått ett uppenbart fel genom att begränsa sin analys av den skada som unionstillverkarna lidit till att avse prisskillnaderna i Frankrike, Tyskland och Förenade kungariket (se, för ett liknande resonemang, dom av den 14 juli 1995, Koyo Seiko/rådet,
T‑166/94
,
EU:T:1995:140
, punkt
).
Sökandena har i detta avseende gjort gällande att urvalets påstådda avsaknad av representativitet har påverkat tillförlitligheten för flera av de mikroekonomiska indikatorer som kommissionen använt i den aktuella undersökningen, vilket medfört att kommissionen gjort uppenbart oriktiga bedömningar och att artikel 3.2 b i grundförordningen åsidosatts. Sökandena anser att följande indikatorer var felaktiga: försäljningspriset i unionen, lönsamheten per enhet för försäljningen i unionen, kassaflödet, unionstillverkarnas investeringar och avkastningen på dessa.
Tribunalen konstaterar för det första att samråd i förevarande fall skett med de berörda parterna angående urvalet, i enlighet med artikel 17.2 i grundförordningen. Vidare framgår det av skäl 109 i det angripna beslutet att kommissionen i sin analys av skadan gjorde skillnad mellan de makroekonomiska och de mikroekonomiska indikatorerna. De makroekonomiska indikatorerna, såsom försäljningsvolym, byggde på uppgifter om hela unionsindustrin, det vill säga samtliga unionstillverkare. Sökandenas påståenden om urvalet kan därför inte påverka giltigheten av kommissionens bedömningar avseende skadan utifrån de makroekonomiska uppgifterna.
Av skäl 109 framgår att de mikroekonomiska uppgifterna bedömts på grundval av uppgifterna i svaren, från de unionstillverkare som ingick i urvalet, på kommissionens frågeformulär. Vad gäller dessa uppgifter konstaterar tribunalen att kommissionen, såsom denna har påpekat, har gjort en beräkning av det viktade genomsnittliga värdet, för att beakta den faktiska marknadsandelen, avseende tillverknings- eller försäljningsvolym för varje tillverkare som ingick i urvalet. Om det hade gjorts en beräkning av ett oviktat genomsnittligt värde, skulle emellertid var och en av dessa tre tillverkare ansetts ha lika stor vikt, nämligen 33 procent, oavsett vilken marknadsandel som de faktiskt hade vad gäller tillverknings- eller försäljningsvolymer, vilket inte skulle ha återspeglat de olika unionstillverkarnas verkliga relativa vikt. Eftersom kommissionen genom sin beräkning av det viktade genomsnittliga värdet gett uppgifterna om varje tillverkare som ingick i urvalet en relativ vikt, måste den metod som använts beträffande de mikroekonomiska uppgifterna anses ha varit lämplig.
För det andra framgår det av skäl 17 i det angripna beslutet att en unionstillverkare som inte ingick i det preliminära urvalet gjorde, liksom AssoDistil, gällande att urvalet inte var tillräckligt representativt för mindre unionstillverkares situation, eftersom den skadevållande effekten av dumpad import från Hangzhou Bioking huvudsakligen påverkade mindre företag.
Såsom förklarats i skäl 18 i det angripna beslutet skulle emellertid det förhållandet att ytterligare en liten tillverkare lades till i urvalet inte ha haft någon väsentlig inverkan på de skadeindikatorer som bedömdes utifrån uppgifterna om urvalet. Av de sifferuppgifter som lagts fram av kommissionen framgår nämligen att ett inkluderande av ICV i urvalet, såsom föreslagits av de klagande företagen i det administrativa förfarandet, endast skulle medföra en mycket liten ändring av den viktade genomsnittliga vinstmarginalen för urvalet, som för år 2014 då skulle vara högre än 9,5 procent i stället för 10 procent. Vad gäller utvecklingen av denna vinstmarginal, kan konstateras att denna marginal, för det fall att nämnda tillverkare inkluderades, skulle stiga från över 5 procent år 2011 till över 9 procent år 2014, i stället för från 2 procent till 10 procent under samma tidsperiod enligt det urval som kommissionen gjort.
Tribunalen konstaterar för det tredje att sökandena, såsom bekräftades vid förhandlingen, inte har lagt fram någon bevisning för att visa att ett tillägg av en annan tillverkare skulle ha lett till en annan slutsats beträffande avsaknaden av skada än den som kommissionen kom fram till i det angripna beslutet. Sökandena har nämligen nöjt sig med att påstå att ett urval med en mycket större tillverkare med höga vinster ledde till att kommissionen drog slutsatsen att det inte förelåg någon skada ”medan ett, två eller tre dussin, eller ännu fler, mindre tillverkare samtliga går med förlust”. Detta argument återspeglar emellertid inte den verkliga situationen för unionsindustrin, med hänsyn till att unionsindustrin i förevarande fall består av nio tillverkare, varav sju har samarbetat. Därtill kommer att sökandenas påstående om att de små tillverkarna går med förlust inte stöds av någon bevisning och att sökanden, under alla omständigheter, inte har angett huruvida denna situation redan förelåg under skadeundersökningsperioden.
Vad gäller sökandenas argument att det inte fanns något som hindrade kommissionen från att använda ett större urval, som den har gjort i andra antidumpningsärenden, är det tillräckligt att konstatera att sökandena själva har medgett, inklusive vid förhandlingen, att de inte har tillgång till några uppgifter som visar att ett tillägg av en annan, mindre, unionstillverkare skulle ha varit ägnat att leda till en annan slutsats beträffande skadan för unionsindustrin än den som kommissionen dragit.
Sökandena har vidare påstått att de stora vinster som Distillerie Mazzari gjorde ”i stor utsträckning uppvägs av de förluster som gjorts under år 2013 och under undersökningsperioden av de två andra bolag som ingick i urvalet”, med hänsyn till att Caviro Distilleries vinstmarginal sjönk från 3 procent år 2011 till ‐1,62 procent år 2013 och till ‐1,73 procent under undersökningsperioden och till att Comercial Quimica Sarasas vinstmarginal följde samma trend mellan åren 2011 och 2013 och under undersökningsperioden. Tribunalen konstaterar att även om det skulle anses styrkt att lönsamheten sjunkit under de nämnda perioderna, visar den omständigheten att kommissionen i urvalet i fråga har behållit bolag vars lönsamhet har sjunkit att denna har gjort en objektiv bedömning av de faktiska omständigheterna i det angripna beslutet.
Det finns följaktligen inga uppgifter som tyder på att kommissionen skulle ha dragit en annan slutsats beträffande lönsamheten och skadan i förevarande fall, även om den hade ändrat sammansättningen av urvalet i fråga.
Vad gäller sökandenas argument att den betydande minskningen av lönsamheten från år 2010 till år 2011 bekräftar ”den skadevållande effekten av den dumpning som Hangzhou Bioking tillämpade under denna period”, konstaterar tribunalen att såsom kommissionen har anfört fastställs det inte i vare sig det överklagade beslutet eller i någon annan unionsakt att Hangzhou Bioking gjort sig skyldigt till någon dumpning under nämnda period. Såsom framgår av skäl 28 i det angripna beslutet omfattade ”undersökningen av dumpningen och skada … perioden från och med den 1 oktober 2013 till och med den 30 september 2014”.
Sökandena kan mot denna bakgrund inte anses ha lämnat tillräckliga uppgifter för att styrka att kommissionen gjorde en uppenbart oriktig bedömning när den bestämde vilka unionstillverkare som skulle ingå i urvalet.
Talan kan således inte bifallas på den första grunden.
Den andra grunden: Huruvida kommissionen har gjort flera uppenbart oriktiga bedömningar och åsidosatt artikel 3.2, 3.3 och 3.5 i grundförordningen, genom att dra slutsatsen att unionsindustrin inte lidit någon väsentlig skada
Sökandena anser att kommissionen har gjort flera uppenbart oriktiga bedömningar och åsidosatt artikel 3.2, 3.3 och 3.5 i grundförordningen, när den i skälen 140–142 i det angripna beslutet fann att unionens vinsyreindustri inte hade lidit någon väsentlig skada under skadeundersökningsperioden.
Sökandena har i sitt första yttrande framhållit att fastställandet av skada ska inbegripa en objektiv prövning av samtliga relevanta faktorer och förhållanden som har betydelse för den aktuella industrins situation. Det var emellertid i förevarande fall inte möjligt att utifrån en objektiv prövning av skadeindikatorerna dra slutsatsen att den dumpade importen inte hade vållat unionens vinsyreindustri någon skada. Sökandena har i huvudsak gjort gällande att kommissionen i slutsatserna beträffande avsaknaden av skada, i skälen 140 och 141 i det angripna beslutet, framhöll de faktorer som haft en positiv utveckling, men inte tog tillräcklig hänsyn till de faktorer som haft en negativ utveckling.
Vad först gäller utvecklingen av de importerade produkternas volym och pris, har sökandena hävdat att kommissionen, i skälen 41–45 i det angripna beslutet, konstaterade att Hangzhou Bioking inte bedrev sin verksamhet under normala marknadsekonomiska förhållanden och att detta företag gynnades av artificiellt låga och snedvridna råvarupriser, som gjorde det möjligt för företaget att på ett otillbörligt sätt sänka sina slutliga priser på de produkter som importerades till unionen. Sökandena har vidare bedömt att den tillämpade dumpningsmarginalen på 42,8 procent, vilken angavs i skäl 88 i det angripna beslutet, är hög. Enligt artikel 3.5 i grundförordningen är den verkliga dumpningsmarginalens storlek en faktor som ska beaktas vid bedömningen av skadan. Sökandena har slutligen gjort gällande att den viktade genomsnittliga underskridandemarginalen – vilken enligt skäl 107 i det angripna beslutet uppgår till 10,3 procent – för den dumpade importen från Hangzhou Bioking på unionsmarknaden är hög.
Vad därefter gäller volymen av den dumpade importen under skadeundersökningsperioden, har sökandena gjort gällande att den aktuella exportören ökade de dumpade volymerna på unionsmarknaden med 25 procent, med en topp på 36 procent år 2013. Sökandena har dessutom uppgett att denna konstanta ökning av de dumpade volymerna ägde rum i en situation med en allmän nedgång i förbrukningen av vinsyra i unionen, då denna i slutet av undersökningsperioden hade sjunkit med 11 procent.
Vad gäller den dumpade importens inverkan på priserna i unionen, har sökandena gjort gällande att även om det är riktigt att Hangzhou Bioking höjde sina priser med 35 procent under skadeundersökningsperioden, såsom framgår av skäl 104 i det angripna beslutet, kvarstår ändå faktum att dessa prishöjningar gjordes från en mycket låg grundnivå. Detta förklarar enligt sökandena den viktade genomsnittliga prisunderskridandemarginalen på 10,3 procent för den dumpade importen av Hangzhou Biokings produkter på unionsmarknaden, såsom anges i skäl 107 i det angripna beslutet. Därtill kommer att Hangzhou Biokings priser endast sjönk med 8 procent från 2013 till slutet av undersökningsperioden, såsom framgår av skäl 105 i det angripna beslutet, medan unionsindustrins priser minskade med 56 procent, såsom angetts i skälen 124 och 125 i detta beslut.
Sökandena har, för att bemöta kommissionens argument att ökningen på 35 procent av det genomsnittliga importpriset utgör en positiv omständighet mot bakgrund av unionsindustrins priser, gjort gällande att det är de faktiska importpriserna och inte utvecklingen av dessa som ska beaktas. Om importpriserna, såsom sökandena misstänker, var extremt låga år 2011, saknar den relativa höjning som gjorts därefter relevans, särskilt med beaktande av det konstaterande som gjordes i slutet av undersökningen att prisunderskridandemarginalen var 10 procent. Av de uppgifter som lämnats i klagomålet framgår dessutom att Hangzhou Bioking prisunderskridandemarginal var mycket högre före undersökningsperioden.
Sökandena har även gjort gällande att kommissionen – i strid med regeln att varken en enskild faktor eller flera av dessa faktorer nödvändigtvis behöver vara avgörande för bedömningen – under undersökningen inte har tillmätt övriga faktorer i artikel 3.5 i grundförordningen tillräcklig vikt. Dessa faktorer utgörs av den dumpade importens inverkan på gemenskapsindustrins försäljningsvolymer och unionstillverkarnas marknadsandelar. Enligt sökandena har kommissionen i stället fokuserat alltför mycket på utvecklingen av lönsamheten per enhet och på de kriterier som är knutna till kassaflödet och avkastningen på gjorda investeringar. Kommissionen har härigenom gjort sig skyldig till en uppenbart oriktig bedömning.
Sökandena har i detta sammanhang gjort gällande att kommissionen i det angripna beslutet inte lämnade någon förklaring till eller gjorde någon analys av hur försämringen av unionsindustrins resultat har kunnat uppvägas av förbättringar av den allmänna lönsamheten. Kommissionen uttryckte sig i handlingen med allmän information av den 14 december 2015 emellertid klart och betydligt mer koncist i fråga om dessa aspekter.
Sökandena har därför kritiserat kommissionen för att under undersökningen inte ha lagt tillräckligt stor vikt vid unionsindustrins försäljningsvolymer, vilka under skadeundersökningsperioden minskade med 30 procent, såsom anges i skäl 115 i det angripna beslutet. Denna minskning av volymerna var nästan tre gånger större än minskningen av förbrukningen i unionen under skadeundersökningsperioden. När unionsindustrins försäljningsvolymer minskar, åligger det kommissionen att fastställa och närmare undersöka de faktiskt gjorda vinsterna, eftersom det är en relevant faktor vid helhetsbedömningen av unionsindustrins situation. Kommissionen har härigenom i verkligheten underlåtit att förklara hur de olika väsentliga faktorerna förhåller sig till varandra.
Sökandena har vidare anfört att även minskningen av unionsindustrins marknadsandel med 21 procent under skadeundersökningsperioden, som konstaterades i skäl 115 i det angripna beslutet, var oroväckande, medan ”importen från [Hangzhou] Bioking [ökade] med 25 procent i volym och [detta bolags] marknadsandel ökade med 41 procent” under samma period, enligt skäl 117 i det angripna beslutet. Kommissionens argument att ökningen av de försäljningspriser som unionsindustrin tog ut följde utvecklingen av råvarukostnaderna saknar enligt sökandena fog, eftersom unionsindustrin sedan år 2012 snabbt förlorade försäljningsvolymer och marknadsandelar.
Unionsindustrins tillväxt har mot denna bakgrund varit mycket negativ, vilket framgår av skäl 117 i det angripna beslutet. Alla unionstillverkare, med undantag av Distillerie Mazzari, led stora förluster under undersökningsperioden.
Sökandena har dessutom, med hänvisning till exportstatistik från kinesiska tullmyndigheter, uppskattat att Hangzhou Bioking hade en försäljningsvolym på nästan 9700 ton under år 2013 och 8925 ton under undersökningsperioden. Produkter importerades även andra kinesiska exportörer under skadeundersökningsperioden. Under undersökningsperioden ökade Hangzhou Bioking emellertid sin marknadsandel från 25 procent till 35 procent, och var då den enda kinesiska exportören.
Kommissionen ansåg slutligen att den nära förestående ökningen av Hangzhou Biokings produktionsvolymer saknade betydelse, vilket framgår av skälen 165 och 166 i det angripna beslutet, och att dessa särskilt inte hade någon inverkan på unionsindustrins lönsamhet. Sökandena anser emellertid att det är troligt att unionsindustrins lönsamhet och övriga finansiella indikatorer kommer att försämras på kort sikt och inom en nära framtid, vilket förtar verkan av de positiva ekonomiska indikatorerna för industrin vilka kommissionen använt för att bedöma den skada som unionens vinsyreindustri lidit. Kommissionen har gjort en uppenbart oriktig bedömning genom att inte tillmäta denna omständighet någon betydelse vid bedömningen av skadan, trots att kommissionen kände till denna.
Kommissionen grundade sig i stället endast på faktorer knutna till lönsamheten, kassaflödet och avkastningen på gjorda investeringar, vilka visade en positiv utveckling, för att dra slutsatsen att unionsindustrin inte hade lidit någon väsentlig skada, trots att andra ekonomiska faktorer, enligt sökandenas uppfattning, visade att unionsindustrin var på väg att kollapsa under trycket från den dumpade importen. Kommissionen har härigenom gjort flera uppenbart oriktiga bedömningar.
Vad närmare bestämt gäller unionsindustrins lönsamhet, har sökandena gjort gällande att denna faktor är den enda väsentliga ekonomiska faktor som har rapporterats uppvisa en positiv utveckling, såsom framgår av skäl 140 i det angripna beslutet, trots att det finns en mängd andra faktorer som hade en negativ utveckling. Kommissionen har i punkt 4.5.4 i det angripna beslutet, som rör slutsatserna om skadan, inte lämnat någon förklaring till eller gjort någon analys av hur lönsamheten skulle kunna uppväga effekterna av de andra faktorerna, trots att sökandena hade framfört kritik på denna punkt under det administrativa förfarandet. I det angripna beslutet ges således ingen förklaring till hur de olika väsentliga faktorerna förhåller sig till varandra, och särskilt inte till på vilket sätt en förbättrad lönsamhet skulle kunna kompensera för den skada som unionsindustrin vållats.
Av det angripna beslutet framgår vidare, enligt sökandena, att unionstillverkarna tvingats att lämna vissa mindre lönsamma marknadssegment på grund av de dumpade priser som Hangzhou Bioking tillämpade, vilket medfört en minskning av unionstillverkarnas försäljningsvolymer. Sökandena har, tvärtemot vad kommissionen har gjort gällande, inte hävdat att kommissionen måste basera sina slutsatser på ett av dem utvalt segment av unionsindustrin. Sökandena har gjort gällande att en helhetsbedömning av samtliga ekonomiska indikatorer visar att den dumpade importen av Hangzhou Biokings produkter har vållat en skada.
Sökandena anser vidare att kommissionen har gjort en uppenbart oriktig bedömning genom att den inte tog tillräcklig hänsyn till betydelsen av den strategi som unionsindustrin anammat för att försvara sig mot dumpningen. Kommissionen har i andra antidumpningsärenden bortsett från ökningen av vinstmarginalen per enhet mot bakgrund av att unionsindustrin hade förlorat viss del av sina försäljningsvolymer och marknadsandelar. Samma situation förelåg i förevarande ärende. Kommissionen borde därför ha beaktat den omständigheten att unionsindustrin mellan år 2012 och slutet av undersökningsperioden hade beslutat att den inte kunde delta i en aggressiv priskonkurrens mot bakgrund av Hangzhou Biokings försäljningsvolymer, och att unionsindustrin i stället blivit tvungen att fokusera sina kommersiella ansträngningar på de kunder som var villiga att betala ett högre pris för den produkt av högre kvalitet som unionsindustrin tillverkade.
Kommissionen uttalade vidare, i punkt 146 i det angripna beslutet, följande: ”Dumpningsmarginalen för exporterande tillverkare är i sig inte någon avgörande ekonomisk skadeindikator.” Detta strider mot artikel 3.5 i grundförordningen, enligt vilken denna institution är skyldig att ta hänsyn till ”storleken på den faktiska dumpningsmarginalen”. Tvärtemot vad kommissionen har hävdat är den avgörande frågan här inte huruvida denna dumpningsmarginal hade avgörande betydelse eller inte i förevarande fall, utan huruvida kommissionen tillmätt den tillräcklig eller till och med adekvat betydelse vid bedömningen av skadan. Enligt sökandena är kommissionen enligt grundförordningen skyldig att ta hänsyn till dumpningsmarginalen, som alltid ska beräknas för en kortare period. Det var således inte nödvändigt att göra någon bedömning av ”tendenserna över tid” för att bedöma dumpningens storlek inom ramen för den grundläggande antidumpningsförordningen.
Detsamma gäller i fråga om prisunderskridandet, som ska bedömas enligt artikel 3.3 i grundförordningen. I det angripna beslutet nämns emellertid ingenting om denna faktor, förutom i skälen 141 och 150, där denna faktor förklaras sakna betydelse utan att dess inverkan har varit föremål för en verklig prövning, och detta trots att prisunderskridandemarginalen hade konstaterats uppgå till 10,3 procent.
Därtill kommer att kommissionen inte har bedömt inverkan av den dumpade importen från Hangzhou Bioking på unionsindustrins försäljningsvolymer. Den prispress som följde av den dumpade importen ledde, enligt sökandena, till en prisminskning på 76 procent mellan 2013 och slutet av undersökningsperioden, och till kraftigt minskade försäljningsvolymer och marknadsandelar. Utvecklingen av Hangzhou Biokings importförsäljningsvolymer står dessutom i kontrast till förbrukningen i unionen. Sökandena har påpekat att trots att förbrukningen i unionen minskade med 11 % från år 2011 till år 2014 ökade importen av Hangzhou Biokings produkter under samma period med 25 procent i absoluta tal, vilket visar att detta bolag kunde agera på ett oberoende sätt i förhållande till marknadskrafterna. I slutet av skadeundersökningsperioden minskade dessutom unionsindustrins försäljningsvolymer med 30 procent, medan förbrukningen sjönk med 11 procent. Resterande 19 procent av försäljningsvolymerna förlorades således direkt till Hangzhou Bioking.
Vad slutligen gäller kommissionens kommentarer rörande minskningen av unionsindustrins tillverkningskapacitet, har sökandena medgett att tillverkningsvolymerna minskat med 14 procent med efterfrågan sjunkit med 11 procent. Anledningen till att produktionsnivån inte minskade mer än så var emellertid att unionsindustrin lyckades behålla eller öka sina exportförsäljningsvolymer. Sökandena anser att det i vart fall finns fog för att underkänna kommissionens förklaringar beträffande unionsindustrins produktionsnivå och förbrukningen i unionen. Dessa båda faktorer följer inte varandra, eftersom den första har minskat stadigt under hela skadeundersökningsperioden, medan den andra ökade mellan åren 2011 och 2013 innan den på nytt sjönk under följande period.
Kommissionen har bestritt sökandenas argument.
Tribunalen konstaterar inledningsvis att, såsom det erinrats om i punkt 38 ovan, den objektiva granskningen, med avseende på fastställandet av om unionsindustrin lidit skada, ska omfatta såväl den dumpade importens volym och inverkan på priserna på unionsmarknaden för likadana produkter, som denna imports inverkan på unionsindustrin.
Vad gäller volymen av denna import och dennas inverkan på priserna på likadana produkter på unionsmarknaden, kan nämnas att det i artikel 3.3 i grundförordningen anges vilka faktorer som ska beaktas, samtidigt som det preciseras att en eller flera av dessa faktorer inte kan vara avgörande i sig själva.
I artikel 3.5 i grundförordningen anges att undersökningen av den dumpade importens inverkan på den berörda unionsindustrin inbegriper en bedömning av alla ekonomiska faktorer och förhållanden som har betydelse för industrins situation. Denna bestämmelse innehåller en uppräkning av de olika faktorer som får beaktas, och ett klargörande av att uppräkningen inte är uttömmande och att varken en enskild eller flera av dessa faktorer nödvändigtvis behöver vara avgörande (dom av den 28 november 2013, CHEMK och KF/rådet,
C‑13/12 P
, ej publicerad,
EU:C:2013:780
, punkt
, dom av den 19 december 2013, Transnational Company Kazchrome och ENRC Marketing/rådet,
C‑10/12 P
, ej publicerad,
EU:C:2013:865
, punkt
, och dom av den 16 april 2015, TMK Europe,
C‑143/14
,
EU:C:2015:236
, punkt
). Denna bestämmelse ger således institutionerna befogenhet att företa en skönsmässig bedömning vid granskningen och bedömningen av de olika faktorerna (se, för ett liknande resonemang, dom av den 27 september 2007, Ikea Wholesale,
C‑351/04
,
EU:C:2007:547
, punkt
).
Mot bakgrund av dessa båda bestämmelser ska det således fastställas huruvida kommissionen har gjort en uppenbart oriktig bedömning när den kom fram till att unionsindustrin inte hade vållats väsentlig skada.
Vad för det första gäller påståendet att kommissionen i alltför hög grad fokuserade på ekonomiska faktorer avseende den allmänna ekonomiska situationen, såsom unionsindustrins lönsamhet, kassaflödet och avkastningen på gjorda investeringar, anser sökandena att de viktigaste faktorerna är unionsindustrins försäljningsvolymer samt produktions- och kapacitetsutnyttjandenivån i unionen. De har även nämnt andra faktorer, såsom dumpningens omfattning, Hangzhou Biokings prisunderskridande, ökningen av importvolymerna i absoluta tal, lagernivåerna, produktiviteten, tillväxten, lönerna och investeringarna, vilka kommissionen enligt dem borde ha beaktat.
Tribunalen konstaterar att kommissionen i förevarande fall undersökte samtliga ovannämnda faktorer, vilket framgår av punkterna 4.5.2 och 4.5.3 i det angripna beslutet. När det gäller de makroekonomiska faktorerna framgår det nämligen av skälen 111–123 i det angripna beslutet att kommissionen analyserade tillverkning, tillverkningskapacitet, kapacitetsutnyttjande, försäljningsvolym, marknadsandel, tillväxt, sysselsättning, produktivitet, dumpningsmarginalernas storlek och återhämtning från tidigare dumpning. Vad gäller de mikroekonomiska indikatorerna, undersökte kommissionen genomsnittspris per enhet, tillverkningskostnad per enhet, arbetskraftskostnad, lagerhållning, lönsamhet, kassaflöde, avkastning på gjorda investeringar, och kapitalanskaffningsförmåga.
Kommissionen fann mot bakgrund härav, i skäl 140 i det angripna beslutet, att ”[s]kadeindikatorer såsom produktion, försäljningsvolym och marknadsandel uppvisade en negativ utveckling under skadeundersökningsperioden” men att dessa tendenser inte hade någon ”negativ inverkan på den ekonomiska situationen och lönsamheten för unionsindustrin i stort”. I samma skäl sägs även att ”unionsindustrins lönsamhet [tvärtom visade] en konstant positiv trend under skadeundersökningsperioden och till och med överskred … vinstmålet under undersökningsperioden”. Enligt detta skäl ”ökade [dessutom] andra finansiella indikatorer såsom kassaflödet och räntabiliteten också under skadeundersökningsperioden”. Såsom kommissionen gjorde gällande vid förhandlingen behandlades dessa skadeindikatorer för övrigt i punkt 4.5.5 i det angripna beslutet., i vilken kommissionen bemötte de berörda parternas synpunkter, vilken är en del av motiveringen av detta beslut.
Mot bakgrund av kommissionens stora utrymme för bedömning av ekonomiska uppgifter måste det således anses att kommissionen har undersökt relevansen av alla faktorer och har gjort en avvägning mellan den positiva och den negativa utvecklingen av de aktuella faktorerna.
Vad därefter gäller påståendena om utvecklingen av importvolymen och importpriset, konstaterar tribunalen att det i skäl 47 i det angripna beslutet nämns, såsom sökandena har påpekat, att den kinesiska hemmamarknaden för maleinsyraanhydrid kan anses vara snedvriden i sin helhet. Det står vidare klart att den fastställda dumpningsmarginalen uppgick till 42,8 procent och därmed översteg miniminivån, vilket framgår av skälen 88 och 122 i det angripna beslutet. Det är slutligen riktigt att den viktade genomsnittliga prisunderskridandemarginalen var 10,3 procent, vilket framgår av skäl 107 i det angripna beslutet.
I motsats till vad sökandena har hävdat innebär dessa omständigheter emellertid inte att det är styrkt att det föreligger en väsentlig skada i den mening som avses i artikel 3 i grundförordningen.
Vad särskilt gäller betydelsen av dumpningsmarginalen konstaterar tribunalen att denna visserligen kan beaktas i enlighet med artikel 3.5 i grundförordningen i samband med bedömningen av samtliga ekonomiska faktorer och förhållanden som har betydelse för unionsindustrins situation. Som kommissionen med rätta angav i skäl 146 i det angripna beslutet var dumpningsmarginalen emellertid inte i sig en avgörande ekonomisk skadeindikator. Såsom kommissionen påpekat vid förhandlingen är ingen av de faktorer som anges i denna bestämmelse i sig av avgörande betydelse vid den helhetsbedömning av skadan som kommissionen ska göra.
Tribunalen övergår till att pröva bedömningen av varje ekonomisk faktor för sig. Vad gäller bedömningen av priserna, framgår det av tabell 3 i det angripna beslutet att det genomsnittliga priset vid importen av den dumpade produkten ökade med 35 procent under skadeundersökningsperioden. Av tabell 7 i det angripna beslutet framgår emellertid att unionsindustrins genomsnittliga försäljningspriser steg med 19 procent under skadeundersökningsperioden. Härav följer att Hangzhou Biokings priser således ökade mer än unionsindustrins försäljningspriser, varför skillnaden mellan dessa båda priser minskade. Såsom framgår av tabell 7 och skäl 127 i det angripna beslutet var dessutom ökningen av unionsindustrins genomsnittliga försäljningspriser per enhet under skadeundersökningsperioden, det vill säga 19 procent, större än ökningen av dess produktionskostnader, som uppgick till 9 procent. Som kommissionen med rätta har påpekat tyder detta förhållande på att det inte fanns någon prispress till följd av importen från Hangzhou Bioking.
Vad vidare gäller sökandenas påstående att den relativa prisökningen är irrelevant, noterar tribunalen att priset är en faktor som anges i artikel 3.2, 3.3 och 3.5 i grundförordningen för bedömningen av den skada som unionsindustrin lidit. Kommissionen har emellertid anfört att underskridandemarginalen minskat både före och efter undersökningsperioden. Kommissionen hade således fog för att hävda att denna minskning utgjorde en positiv utveckling som måste beaktas vid bedömningen av skadan.
Vad gäller utvecklingen av den aktuella importens volym och av marknadsandelarna kan konstateras att importen av Hangzhou Biokings produkter visserligen ökade med 25 procent under skadeundersökningsperioden, vilket, med beaktande av minskningen på 11 procent av den totala förbrukningen i unionen under samma period (tabell 1 i det angripna beslutet), medförde att Hangzhou Biokings marknadsandel ökade med 41 % (se skälen 101 och 102 i det angripna beslutet). Som kommissionen påpekade i skäl 148 i det angripna beslutet är marknadsandelar och importvolymer emellertid inte de enda faktorer som har analyserats i syfte att undersöka om unionsindustrin lidit väsentlig skada eller ej. Såsom framgår av tabell 2 och skäl 101 i det angripna beslutet ökade volymen av den av Hangzhou Bioking dumpade importen av den berörda produkten till unionen med 25 procent under skadeundersökningsperioden, medan unionstillverkarnas lönsamhet steg betydligt under skadeundersökningsperioden, enligt tabell 10, och uppgick till 10 procent under undersökningsperioden. Trots att volymen av importen från Hangzhou Bioking ökade steg således unionstillverkarnas lönsamhet.
Vad gäller unionsindustrins marknadsandel, utgör utvecklingen av denna utan tvekan en viktig faktor vid bedömningen av om det föreligger en väsentlig skada för denna industri (dom av den 14 mars 2007, Aluminium Silicon Mill Products/rådet,
T‑107/04
,
EU:T:2007:85
, punkt
). Unionsindustrins marknadsandel minskade emellertid i förevarande fall med 21 procent under skadeundersökningsperioden och uppgick i slutet av denna period till 44 procent, såsom framgår av den åtgärd för bevisupptagning som vidtagits av tribunalen (se punkt 19 ovan). Kommissionen saknade således fog för att, i skäl 148 i det angripna beslutet, anse att denna marknadsandel hade legat kvar på en relativt hög nivå under skadeundersökningsperioden.
Vad gäller sökandenas påstående att kommissionen inte satte någon vikt vid den effekt som den nära förestående ökningen av Hangzhou Biokings tillverkningsvolymer kommer att få på unionsindustrins lönsamhet och övriga finansiella indikatorer, vilka kommer att försämras inom en nära framtid, erinrar tribunalen om att fastställandet av skada efter att ett förfarande har inletts förutsätter, enligt artikel 3.1 i grundförordningen, att det visas att det föreligger ”väsentlig skada för [unions]industrin, risk för väsentlig skada för [unions]industrin eller avsevärd försening av etablerandet av sådan industri”. Eftersom det klagomål som unionstillverkarna gav in grundade sig på förekomsten av en, enligt dem redan uppkommen, väsentlig skada för unionsindustrin, undersökte kommissionen huruvida en sådan skada kunde konstateras under skadeundersökningsperioden. Såsom framgår av skälen 6 och 141 i det angripna beslutet avsåg kommissionens analys nämligen endast frågan huruvida unionsindustrin vållats väsentlig skada i den mening som avses i denna bestämmelse och inte de kinesiska exportörernas framtida produktionskapacitet. Sökandenas argument grundas emellertid på den eventuella framtida ökningen av produktionskapaciteten för de kinesiska exporterande tillverkarna, vilken är relevant i en utredning angående en ”risk för väsentlig skada” i den mening som avses i artikel 3.1 i grundförordningen. Sökandenas argument avseende en framtidsanalys av unionsindustrin är följaktligen verkningslösa i detta sammanhang.
Vad gäller sökandenas argument att kommissionen endast baserade sig på unionsindustrins lönsamhet, kassaflödet och avkastningen på gjorda investeringar, eftersom dessa indikatorer var de enda som uppvisade en positiv utveckling, kan allra först noteras att kommissionen, såsom redan har slagits fast i punkt 91 ovan, i det angripna beslutet beaktade samtliga relevanta uppgifter i samband med sin bedömning. Vidare gäller att lönsamheten, såsom kommissionen har gjort gällande, är en av de avgörande faktorerna vid bedömningen av skadan. Såsom framgår av skäl 135 i det angripna beslutet ökade slutligen ”lönsamheten [för unionsindustrin] avsevärt under skadeundersökningsperioden och uppgick till 10 procent under undersökningsperioden, och den översteg därmed industrins vinstmål på 8 procent”. En sådan ökning är betydande, men kan inte betraktas isolerat utan ska bedömas tillsammans med övriga positiva ekonomiska indikatorer såsom kassaflöde, avkastning på gjorda investeringar och sysselsättningsnivån, såsom följer av skälen 119–139 i det angripna beslutet.
Sökandena har kritiserat kommissionen för att inte tillräckligt ha motiverat det angripna beslutet vad gäller det sätt på vilket de sjunkande resultaten hos unionsindustrin uppvägdes av förbättringar av den allmänna lönsamheten. Detta argument syftar i själva verket till att ifrågasätta den bedömning som kommissionen gjort av de ekonomiska uppgifterna. Vid en genomgång av skälen 119–139 i det angripna beslutet framgår emellertid att kommissionen inte har gjort någon uppenbart oriktig bedömning vid bedömningen av de nämnda uppgifterna.
För fullständighetens skull ska det erinras om att den motivering som krävs enligt artikel 296 FEUF ska vara anpassad till rättsaktens beskaffenhet, och att det av motiveringen klart och tydligt ska framgå hur den institution som har antagit rättsakten har resonerat, så att de som berörs därav kan få kännedom om skälen för den vidtagna åtgärden och så att den behöriga domstolen ges möjlighet att utföra sin prövning (dom av den 10 september 2015, Fliesen-Zentrum Deutschland,
C‑687/13
,
EU:C:2015:573
, punkt
).
Frågan huruvida detta krav är uppfyllt ska bedömas med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet, särskilt rättsaktens innehåll, de anförda skälen och det intresse av att få förklaringar som de vilka rättsakten är riktad till, eller andra personer som direkt och personligen berörs av den, kan ha. Det krävs inte att alla relevanta faktiska och rättsliga omständigheter anges i motiveringen, eftersom bedömningen av om motiveringen av en rättsakt uppfyller kraven i artikel 296 FEUF inte ska ske endast utifrån motiveringens lydelse, utan även utifrån det sammanhang i vilket den ingår och samtliga rättsregler på det aktuella området (dom av den 10 september 2015, Fliesen-Zentrum Deutschland,
C‑687/13
,
EU:C:2015:573
, punkt
).
Institutionerna är inte skyldiga att ta ställning till samtliga argument som de som berörs har åberopat vid kommissionen, utan det räcker att ange de omständigheter och rättsliga överväganden som är av väsentlig betydelse för beslutet (se, för ett liknande resonemang, dom av den 11 januari 2007, Technische Glaswerke Ilmenau/kommissionen,
C‑404/04 P
, ej publicerad,
EU:C:2007:6
, punkt
).
I förevarande fall angav kommissionen i skälen 140, 141 och 148–160 i det angripna beslutet varför den ansåg att vissa skadeindikatorer inte hade haft en negativ inverkan på unionsindustrins allmänna ekonomiska situation, medan andra indikatorer hade utvecklats på ett positivt sätt. Kommissionen redogjorde där tydligt för skälen till att den ansåg att unionsindustrin inte hade vållats någon väsentlig skada till följd av importen från Hangzhou Bioking. Det angripna beslutet är således tillräckligt motiverat i detta hänseende.
När det gäller sökandenas påstående att kommissionen endast undersökt ett visst segment av unionsindustrin, ska det påpekas att detta argument redan har prövats inom ramen för den första grunden. Det framgår nämligen av punkt 60 ovan att sökandena inte har visat på vilket sätt kommissionens urval medfört att kommissionen gjorde en uppenbart oriktig bedömning när den fastställde huruvida det förelåg väsentlig skada för unionsindustrin.
Även om unionsindustrin har anammat en defensiv strategi för att bekämpa dumpning, kvarstår det faktum att effekterna av denna strategi särskilt tagit sig uttryck i en ökning av lönsamheten för de berörda producenterna. Sökandenas argument att kommissionen inte beaktat denna strategi påverkar följaktligen inte giltigheten av slutsatserna i det angripna beslutet om att ingen väsentlig skada förelåg.
Vad gäller argumentet att kommissionen inte i tillräcklig utsträckning beaktat dumpningsmarginalen, är det visserligen riktigt, såsom redan har påpekats i punkt 94 ovan, att denna marginal ska beaktas i samband med fastställandet av skada i enlighet med artikel 3.5 i grundförordningen. Dumpningsmarginalen är emellertid framför allt en faktor som ska beaktas vid fastställandet av förekomsten av dumpning, vilket är ett villkor som är separat från det som rör fastställandet av skada i samband med införandet av antidumpningsåtgärder.
Vad gäller beaktandet av prisunderskridandet i förhållande till de priser som unionsindustrin tillämpade, noterar tribunalen att kommissionen, i skäl 105 i det angripna beslutet, konstaterade att ”[d]et genomsnittliga importpriset från [Hangzhou] Bioking på den berörda produkten ökade med 35 procent under skadeundersökningsperioden” och att ”[d]et ökade med 43 procent mellan 2011 och 2013 men [sedan] minskade …, med 8 procent, mellan 2013 och undersökningsperioden”. Kommissionen fastställde därefter en viktad genomsnittlig underskridandemarginal på 10,3 procent för den dumpade importen från Hangzhou Bioking på unionsmarknaden. På grundval av dessa faktorer drog kommissionen slutsatsen att det inte förelåg någon skada, varvid den uttryckligen hänvisade till underskridandet av unionsindustrins priser i skäl 141 i det omtvistade beslutet. Kommissionen måste således anses ha beaktat denna omständighet. I den mån sökandena ifrågasätter den vikt som kommissionen tillmätt denna faktor erinrar tribunalen om att det av artikel 3.5 i grundförordningen följer att en enskild eller flera av de faktorer som anges i denna bestämmelse inte nödvändigtvis är utslagsgivande. Dumpningsmarginalen för exporterande tillverkare är följaktligen inte i sig någon avgörande ekonomisk skadeindikator.
Vad gäller sökandenas påstående att priserna fallit ”med 76 procent mellan år 2013 och skadeundersökningsperioden”, noterar tribunalen att sökandena själva har hänvisat till att unionsindustrins priser sjunkit med 56 procent. Såsom framgår av skäl 125 i det angripna beslutet har det genomsnittliga försäljningspriset per enhet för de unionstillverkare som ingick i urvalet visserligen sjunkit med 56 procent mellan år 2013 och slutet av undersökningsperioden. Detta pris ökade emellertid med 19 procent under skadeundersökningsperioden. Såsom konstateras i skäl 127 i det angripna beslutet och anges i punkt 95 ovan var ökningen, med 19 procent, av det genomsnittliga försäljningspriset per enhet under skadeundersökningsperioden större än minskningen, med 9 procent, av tillverkningskostnaderna under samma period, vilket visar att prispressen från importen från Hangzhou Bioking inte hindrade en ökning av unionsindustrins försäljningspris per enhet.
Vad vidare gäller minskningen av tillverkningsvolymen, kan konstateras att denna volym faktiskt sjönk med 16 procent under skadeundersökningsperioden men att den stabiliserades mellan år 2013 och slutet av undersökningsperioden, vilket framgår av tabell 4 i det angripna beslutet. Såsom kommissionen med rätta har påpekat, ska denna omständighet emellertid bedömas mot bakgrund av minskningen av förbrukningen med 11 procent under skadeundersökningsperioden, såsom angetts i punkt 97 ovan. Under dessa omständigheter kan minskningen av unionsindustrins tillverkningsvolym under skadeundersökningsperioden anses till största delen bero på den sjunkande förbrukningen.
Det följer av det ovan anförda att sökandena inte har anfört några omständigheter som kan påverka giltigheten av kommissionens slutsats att det mot bakgrund av alla relevanta faktorer inte förelåg någon väsentlig skada för unionsindustrin. Tribunalen finner därför att kommissionen, trots sin bedömning av unionsindustrins marknadsandel (se punkt 98 ovan), inte har gjort någon uppenbart oriktig bedömning när den gjorde sin helhetsbedömning av förekomsten av väsentlig skada på grundval av alla de faktorer som åberopats inom ramen för den andra grunden.
Talan kan därmed inte bifallas på den andra grunden och ska därför ogillas i sin helhet.
Rättegångskostnader
Enligt artikel 134.1 i rättegångsreglerna ska tappande rättegångsdeltagare förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Kommissionen har yrkat att sökandena ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom sökandena har tappat målet, ska sökandena bära sina rättegångskostnader och ersätta kommissionens rättegångskostnader.

Mot denna bakgrund beslutar
TRIBUNALEN (nionde avdelningen)
följande:

1)
Talan ogillas.

2)
Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA och Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA ska bära sina rättegångskostnader och ersätta Europeiska kommissionens rättegångskostnader.

Gervasoni
Madise
da Silva Passos
Avkunnad vid offentligt sammanträde i Luxemburg den 15 mars 2018.
Underskrifter
(
*1
)	Rättegångsspråk: engelska.