CELEX: 62019CJ0739
Eelotsusetaotlus
Teenuste vaba osutamine advokaatide poolt
Direktiiv 77/249/EMÜ
Artikkel 5
Klienti liikmesriigi kohtumenetluses esindava külalisadvokaadi kohustus tegutseda koos advokaadiga, kes võib esindada klienti kõnealuses kohtus
Piirid

Eelotsusetaotlus puudutab nõukogu 22. märtsi 1977. aasta direktiivi 77/249/EMÜ õigusteenuste osutamise vabaduse tulemuslikuma elluviimise kohta (
EÜT 1977, L 78, lk 17
; ELT eriväljaanne 06/01, lk 52) artikli 5 tõlgendamist.
Taotlus on esitatud VK ja An Bord Pleanála (planeerimisvaidluste lahendamise organ) vahelises kohtuvaidluses, mis puudutab põhikohtuasja kaebaja volitatud külalisadvokaadi kohustust tegutseda koos kohaliku advokaadiga kaebaja esindamiseks eelotsusetaotluse esitanud kohtus.
Õiguslik raamistik
Liidu õigus
Direktiivi 77/249 artikkel 1 sätestab:
„1.   Käesolevat direktiivi kohaldatakse selles sätestatud ulatuses ja tingimustel tegevuste suhtes, mis seisnevad õigusteenuste osutamises.
[…]
2.   „Jurist“ tähendab iga isikut, kellel on õigus tegutseda, kasutades üht alljärgnevatest nimetustest:
[…]
Saksamaa Liitvabariik
: Rechtsanwalt,
[…]“.
Direktiivi artikkel 5 sätestab:
„Liikmesriik võib kliendi kohtumenetluses esindamisega seotud tegevuste puhul nõuda juristidelt, kelle kohta kehtib artikkel 1,
–
et neid kohalike reeglite ja tavade kohaselt esitletaks kohtu eesistujale ja vajaduse korral vastuvõtva liikmesriigi vastava advokatuuri esimehele,
–
et nad töötaksid koos juristiga, kes võib esindada klienti kõnealuses kohtus ja on vajaduse korral selle ees vastutav, või koos selles kohtus tegutseva „avoué“ või „procuratore’iga“.“ [Mõiste „jurist“ asemel on edaspidi kasutatud täpsemat vastet „advokaat“.]
Iiri õigus
Euroopa ühenduste (teenuste osutamise vabaduse) (advokaadid) 1979. aasta määruse (European Communities (Freedom to Provide Services) (Lawyers) Regulations 1979; edaspidi „1979. aasta määrus“), millega võetakse Iiri õigusesse üle direktiivi 77/249 sätted, artikli 2 lõige 1 määratleb direktiivi 77/249 artikli 1 lõikes 2 esitatud loetelule viidates mõiste „külalisadvokaat“ (visiting lawyer).
1979. aasta määruse artiklis 6 on sätestatud:
„Kui külalisadvokaat tegutseb riigis seoses kliendi esindamise ja kaitsmisega kohtus, tegutseb ta koos advokaadiga, kellel on õigus esindada klienti kõnealuses kohtus ja kes on vajaduse korral selle ees vastutav.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
VK osaleb Supreme Courti (Iirimaa kõrgeim kohus) edasikaebemenetluses, mis puudutab kohtukulude kindlaksmääramist kohtumenetluses seoses loaga ehitada VK farmi lähedale hoone surnult leitud loomade uurimiseks.
Käesolev eelotsusetaotlus on esitatud vaidluse raames, milles Supreme Court (Iirimaa kõrgeim kohus) on juba varem esitanud eelotsusetaotluse, mille kohta on tehtud 17. oktoobri 2018. aasta kohtuotsus Klohn (
C‑167/17
,
EU:C:2018:833
).
Supreme Courtis (Iirimaa kõrgeim kohus) otsustas VK ennast ise kaitsta.
Euroopa Kohtus esindas teda Saksamaal tegutsev
Rechtsanwältin
(advokaat) O.
Pärast 17. oktoobri 2018. aasta kohtuotsuse Klohn (
C‑167/17
,
EU:C:2018:833
) kuulutamist jätkas Supreme Court (Iirimaa kõrgeim kohus) VK kaebuse lahendamiseks asja menetlemist, juhindudes Euroopa Kohtu sellest otsusest tulenevast liidu õiguse asjakohaste sätete tõlgendusest.
Neil asjaoludel soovis VK nimetada enda esindajaks Supreme Courtis (Iirimaa kõrgeim kohus) O, kes Iirimaal ei tegutse.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on tekkinud küsimus, kas liidu õigusega on kooskõlas 1979. aasta määruse artikkel 6, mis paneb külalisadvokaadile kohustuse kasutada niisuguse advokaadi teenuseid, kes võib esindada klienti kõnealuses kohtus, seda ka menetluse korral, milles poolel on õigus end ise kohtus kaitsta.
Täpsemalt tõstatab eelotsusetaotluse esitanud kohus küsimuse, kuidas tõlgendada 25. veebruari 1988. aasta kohtuotsust komisjon vs. Saksamaa (
427/85
,
EU:C:1988:98
), milles analüüsiti liikmesriigi õigust nõuda, et külalisadvokaat tegutseks koos advokaadiga, kes võib esindada klienti kõnealuses kohtus. See kohus küsib sisuliselt, kas selles kohtuotsuses antud tõlgendusega on vastuolus see, kui külalisadvokaadile pannakse kohustus tegutseda koos kõnealuses kohtus klienti esindada võiva advokaadiga kõigil sellistel juhtudel, mil tema kliendil on riigisiseste õigusnormide kohaselt lubatud ennast ise kaitsta.
Sellega seoses märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et „koos“ tegutsemise kohustus on piiratud. Nii ei pea advokaat, kes võib esindada klienti kõnealuses kohtus, olema volitusega advokaat või kohtumenetluses esindajaks olev advokaat. Neil kahel advokaadil, st külalisadvokaadil ja advokaadil, kes võib esindada klienti asja menetlevas Iiri kohtus, tuleb endil oma täpne roll kindlaks määrata. Kõnealuses kohtus klienti esindada võiva advokaadi roll seisneb üldiselt selles, et ta abistab külalisadvokaati juhul, kui kliendi hea esindamine ja kohustuste nõuetekohane täitmine asja menetlevas kohtus nõuavad teadmisi või nõustamist seoses riigisisesel tasandil kohaldatava õiguse, tava ja menetlusega või isegi kutse-eetikaga. Seega sõltub selle koostöö ulatus paljuski iga üksikjuhtumi asjaoludest, kusjuures on reaalne oht, et külalisadvokaat jätab tähelepanematusest täitmata oma kohustused kliendi või asja menetleva kohtu ees, kui ta ei saa neis valdkondades abi advokaadilt, kes võib esindada klienti kõnealuses kohtus.
Lõpuks märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et üks kutse-eetika kohustustest, mida iga Iiri kohtus poolt esindav advokaat peab täitma, on kohustus uurida kõiki asjakohaseid õigusvaldkondi ja juhtida asja menetleva kohtu tähelepanu kõigile õiguslikele, normatiivsetele või kohtupraktika elementidele, mis võivad mõjutada menetluse nõuetekohast käiku. See kohustus kehtib isegi siis, kui asjasse puutuv element on advokaadi kaitstavale positsioonile ebasoodne. Seda kohustust peetakse
common law
-riikides toimuvatele menetlustele iseloomulikuks tunnuseks, kus vaidlusaluste õigusküsimuste lahendamiseks viivad kohtu jaoks vajaliku uurimise põhiosas läbi pigem pooled kui kohus ise. See ei ole nii vaid juhul, kui pooled kaitsevad end ise. Sel juhul peavad kohtud ise õigusküsimuste uurimisega tegelema.
Neil asjaoludel otsustas Supreme Court (kõrgeim kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.
Kas liikmesriigil on keelatud kasutada [direktiivi 77/249] artiklis 5 ette nähtud võimalust, mille kohaselt võib liikmesriik kehtestada advokaatidele, kes tegutsevad seoses kliendi esindamise ja kaitsmisega kohtus, nõude, „et nad töötaksid koos [advokaadiga], kes võib esindada klienti kõnealuses kohtus“, kõikides niisugustes olukordades, kus isikul, keda külalisadvokaat soovib kohtumenetluses esindada, on õigus ennast ise esindada?
2.
Kui vastus esimesele küsimusele on eitav, siis milliste tegurite põhjal peab liikmesriigi kohus hindama, kas „koos“ tegutsemise nõude tohib kehtestada?
3.
Täpsemalt, kas piiratud ulatuses „koos“ tegutsemise kohustuse kehtestamine, nagu seda on kirjeldatud eespool käesolevas eelotsusetaotluses, kujutab endast advokaadi teenuste osutamise vabaduse proportsionaalset riivet, mis on seega põhjendatud, pidades silmas sellega seotud avalikku huvi, mis seisneb nii vajaduses kaitsta õigusteenuste tarbijaid kui ka vajaduses tagada korrakohane õigusemõistmine?
4.
Kui vastus kolmandale küsimusele on jaatav, siis kas see kehtib kõikides olukordades, ja kui mitte, siis milliseid tegureid peab liikmesriigi kohus arvesse võtma selle üle otsustamisel, kas seda nõuet saab konkreetsel juhul kohaldada?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Oma küsimustega, mida tuleb analüüsida koos, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 77/249 artiklit 5 tuleb korrakohase õigusemõistmise eesmärgi seisukohast tõlgendada nii, et sellega on vastuolus nõue, et külalisadvokaat, kes osutab oma kliendi esindamise teenust, tegutseks koos advokaadiga, kes võib esindada klienti kõnealuses kohtus ja kes on vajaduse korral selle kohtu ees vastutav süsteemis, mis näeb advokaatidele ette kutse-eetika ja menetluse alased kohustused, nagu kohustus esitada asja menetlevale kohtule menetluse nõuetekohaseks kulgemiseks kõik õiguslikud, normatiivsed või kohtupraktika elemendid, kusjuures isikul ei ole seda kohustust juhul, kui ta kaitseb end ise.
Oluline on meenutada, et direktiivi 77/249, milles sätestatud meetmete eesmärk on hõlbustada advokaadi tegevuse tulemuslikku teostamist teenuste osutamisel, tuleb tõlgendada muu hulgas ELTL artiklit 56 silmas pidades, mis keelab igasugused teenuste osutamise vabaduse piirangud ja mille kohaselt tuleb kõrvaldada igasugune diskrimineerimine teenuseosutaja kodakondsuse alusel või asjaolu tõttu, et ta asub muus liikmesriigis kui see, kus teenust tuleb osutada (vt selle kohta 25. veebruari 1988. aasta kohtuotsus komisjon vs. Saksamaa,
427/85
,
EU:C:1988:98
, punktid
ja
).
Tuleb aga märkida, et liikmesriigi õigusnormidega kehtestatud kohustus tegutseda koos riigisisese advokaadiga kujutab endast teiste liikmesriikide advokaatide teenuste osutamise vabaduse piirangut, kuna see tähendab, et isik, kes soovib kasutada teises liikmesriigis tegutsevat advokaati, kannab täiendavaid kulusid võrreldes isikuga, kes otsustab kasutada niisuguse advokaadi teenuseid, kes tegutseb liikmesriigis, kus toimub menetlus.
Direktiivi 77/249 tuleb tõlgendada ka ELTL artikli 57 kolmandat lõiku silmas pidades, mille kohta on Euroopa Kohus järeldanud, et arvestades teatavate teenuste erilist laadi, ei saa pidada EL toimimise lepinguga vastuolus olevaks teenuseosutajale kehtestatud erinõudeid, mis tulenevad seda liiki tegevust reguleerivate õigusnormide kohaldamisest, kuid teenuste osutamise vabadust kui EL toimimise lepingu aluspõhimõtet saab piirata üksnes niisuguste õigusnormidega, mis on põhjendatavad üldise huviga ja mida kohaldatakse iga isiku suhtes, kes vastuvõtvas liikmesriigis tegutseb, niivõrd kui seda huvi ei kaitse normid, mida teenuseosutaja on kohustatud järgima oma asukoha liikmesriigis (vt selle kohta 25. veebruari 1988. aasta kohtuotsus komisjon vs. Saksamaa,
427/85
,
EU:C:1988:98
, punkt
).
Selle kohta tuleb märkida, et esiteks tarbijate, eelkõige õigusemõistmisega seotud teenuste saajate kaitsmine ja teiseks korrakohase õigusemõistmise kaitsmine on eesmärgid, mis on käsitatavad ülekaaluka üldise huvina, mis võivad põhjendada teenuste osutamise vabaduse piirangut (18. mai 2017. aasta kohtuotsus Lahorgue,
C‑99/16
,
EU:C:2017:391
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Käesoleval juhul nähtub eelotsusetaotlusest, et Iiri asjasse puutuvate õigusnormide eesmärk on kaitsta korrakohast õigusemõistmist ning isikut tarbijana.
Lisaks peavad teenuste osutamise vabadust piiravad meetmed olema taotletava eesmärgi saavutamiseks sobivad ega tohi minna kaugemale sellest, mis on eesmärgi saavutamiseks vajalik (vt selle kohta 18. mai 2017. aasta kohtuotsus Lahorgue,
C‑99/16
,
EU:C:2017:391
, punkt
).
25. veebruari 1988. aasta kohtuotsuses komisjon vs. Saksamaa (
427/85
,
EU:C:1988:98
) märkis Euroopa Kohus esimesena punktis 13, et vaidlustes, mille puhul Saksa õigus ei nõua advokaadi abi kasutamist, võivad pooled ise end kohtus kaitsta ning et samade vaidluste puhul lubab Saksa õigus ka kaitsjaks olla isikul, kes ei ole ei advokaat ega kutseala spetsialist, kui see isik ei tegutse kutsetegevuse raames. Teisena tõdes Euroopa Kohus selle kohtuotsuse punktides 14 ja 15, et neil asjaoludel ei saanud ükski üldisest huvist tulenev kaalutlus põhjendada seda, et kohtumenetluses, milles ei nõuta advokaadi abi kasutamist, oleks oma kutsetegevuse raames teenuseid osutaval teise liikmesriigi advokatuuri liikmest advokaadil kohustus tegutseda koos Saksa advokaadiga. Seega osas, milles Saksa õigusnormid nägid selliste vaidluste puhul külalisadvokaadile ette kohustuse tegutseda koos advokaadiga, kes võib esindada klienti kõnealuses kohtus, otsustas Euroopa Kohus, et need õigusnormid on vastuolus direktiiviga 77/249 ja ka EMÜ asutamislepingu artiklitega 59 ja 60, mis on nüüd EL toimimise lepingu artiklid 56 ja 57.
Samuti märkis Euroopa Kohus 10. juuli 1991. aasta kohtuotsuse komisjon vs. Prantsusmaa (
C‑294/89
,
EU:C:1991:302
) punktis 18, et teatavate kohtumenetluste suhtes ei nõudnud Prantsuse õigus, et pooli abistaks advokaat, vaid vastupidi, see lubas pooltel ise end kaitsta või kaubanduskohtutes toimuvates menetlustes olla abistatud ja esindatud isiku poolt, kes ei ole advokaat, kuid kelle puhul on õigustatud erimandaat. Seejärel leidis ta selle kohtuotsuse punktis 19, et seetõttu ei saa kohtumenetluses, mille puhul Prantsuse õigus advokaadi abi kasutamist ei nõua, külalisadvokaati kohustada tegutsema koos advokaadiga, kes võib esindada klienti kõnealuses kohtus.
Kuid tuleb rõhutada, et kuigi sarnaselt põhikohtuasjaga võimaldasid kohtuasjades, milles tehti 25. veebruari 1988. aasta kohtuotsus komisjon vs. Saksamaa (
427/85
,
EU:C:1988:98
) ja 10. juuli 1991. aasta kohtuotsus komisjon vs. Prantsusmaa (
C‑294/89
,
EU:C:1991:302
), riigisisesed õigusnormid pooltel end ise kaitsta, olid vastavad kohustused, mis pooltele ja kohtule olid asjakohase õigusliku regulatsiooni kindlakstegemisega seoses kehtestatud, erinevalt käesolevas põhikohtuasjas kohaldatavatest kohustustest samad, olenemata sellest, kas pool kaitses end ise või aitas teda advokaat.
Järelikult tuleb 25. veebruari 1988. aasta kohtuotsuse komisjon vs. Saksamaa (
427/85
,
EU:C:1988:98
) punkti 13 ja 10. juuli 1991. aasta kohtuotsuse komisjon vs. Prantsusmaa (
C‑294/89
,
EU:C:1991:302
) punkti 17 tõlgendada nende konkreetsete kohtuasjade kontekstis, milles tehti need eelmises punktis viidatud kohtuotsused, ning mille kohaselt ei saa külalisadvokaat direktiivi 77/249 artiklist 5 tulenevalt olla kohustatud järgima nõudeid, millel puuduvad samaväärsed vasted kutsetegevuse normides, mis oleksid kohaldatavad siis, kui ei osutataks teenust EMÜ lepingu, nüüd EL toimimise lepingu tähenduses.
Nimelt nagu nähtub eelkõige käesoleva kohtuotsuse punktist 16, ei ole poolte ja kohtu vastavad kohustused Iiri kohtutes toimuvas menetluses asjasse puutuva õigusliku regulatsiooni kindlakstegemisel samad, vaid olenevad sellest, kas pool kaitseb end ise või esindab teda advokaat. Viimasel juhul on advokaadi ülesanne viia Iiri kohtumenetluses läbi põhiline õiguslik uurimine, mis on vajalik menetluse korrakohase käigu tagamiseks, seevastu on see ülesanne asja menetleval kohtul siis, kui pool otsustab ennast ise kaitsta.
Kui need kohustused on – nagu kohtuasjades, milles tehti käesoleva kohtuotsuse punktis 28 viidatud kohtuotsused – samad olenemata sellest, kas pool kaitseb end ise või teda abistab advokaat, tuleb asuda seisukohale, et kui esimesel juhul on võimalik korrakohase õigusemõistmise eesmärk saavutada, on see veelgi enam saavutatav juhul, kui poolt abistab külalisadvokaat direktiivi 77/249 tähenduses.
Sama ei kehti aga juhul, kui need kohustused on – nagu põhikohtuasjas – erinevad olenevalt sellest, kas pool kaitseb end ise või abistab teda advokaat. Asjaolu, et korrakohase õigusemõistmise eesmärki on menetlust reguleerivate normide üldises raamistikus võimalik saavutada juhul, kui pool ise end kaitseb, ei luba järeldada, et see eesmärk on saavutatud juhul, kui poolt abistab külalisadvokaat direktiivi 77/249 tähenduses ja kui kohaldatavad menetlusnormid on erinevad ja rangemad kui need, mida kohaldatakse poolele, kes ise end kaitseb.
Sellisel juhul kujutab korrakohase õigusemõistmisega seotud üldisest huvist tulenev põhjus endast ülekaalukat üldist huvi, mis võib põhjendada külalisadvokaadile kehtestatud kohustust tegutseda koos advokaadiga, kes võib esindada klienti kõnealuses kohtus. Nimelt nagu Euroopa Kohus märkis ka 25. veebruari 1988. aasta kohtuotsuses komisjon vs. Saksamaa (
427/85
,
EU:C:1988:98
, punkt
), lubab direktiiv 77/249 liikmesriikidel nõuda külalisadvokaadilt, et ta tegutseks koos advokaadiga, kes võib esindada klienti kõnealuses kohtus, et seada esimesena nimetatud advokaat olukorda, kus ta saab kliendi poolt talle usaldatud ülesandeid täita õigusemõistmise korrakohast toimimist järgides. Sellest vaatevinklist on selle kohustuse eesmärk pakkuda külalisadvokaadile vajalikku tuge, et ta saaks tegutseda kohtusüsteemis, mis erineb sellest, milles ta tavaliselt töötab, ning anda asja menetlevale kohtule kindlus, et advokaadil on tegelikult see tugi ning et ta on seega täielikult võimeline järgima kohaldatavaid menetluse ja kutse-eetika norme.
Mis puudutab selle kohustuse proportsionaalsust, siis tuleb meenutada, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu edastatud teabe kohaselt peab külalisadvokaat teatama riigisisesele kohtule Iiri õiguse alusel tegutseva advokaadi nime, kes on valmis teda nõustama juhul, kui kliendi hea esindamine ja kohustuste nõuetekohane täitmine asja menetlevas kohtus nõuavad teadmisi või nõustamist, mis võivad osutuda vajalikuks just seetõttu, et külalisadvokaadil võivad riigisisesel tasandil olla piiratud teadmised võimalikes asjasse puutuvates küsimustes seoses õiguse, praktika, menetluse või isegi kutse-eetikaga. Ent selle teabe kohaselt ei pea advokaat, kes võib esindada klienti kõnealuses kohtus, olema volitatud advokaat või kohtumenetluses esindajaks olev advokaat. Nimelt tuleb külalisadvokaadil ja Iiri kohtus esindamisõigusega advokaadil endil ühe ja teise täpne roll kindlaks määrata, kusjuures viimase roll seisneb pigem selles, et ta nimetatakse külalisadvokaati abistavaks advokaadiks.
Sellega seoses tuleb rõhutada, et paindlikkus, mis iseloomustab külalisadvokaadi ja kõnealuses kohtus esindamisõigusega advokaadi vahelist koostööd, nagu seda kirjeldab eelotsusetaotluse esitanud kohus, vastab ka koostöö sellele käsitlusele, mille Euroopa Kohus on direktiivi 77/249 artikli 5 tõlgendamise ja kohaldamise kohta esitanud. Selle käsitluse kohaselt tuleb kahel advokaadil koos kindlaks määrata – järgides seejuures vastuvõtvas liikmesriigis kohaldatavaid kutse-eetika nõudeid ja teostades oma kutsealast autonoomiat – neile antud volituse täitmiseks sobiv koostöö kord (vt selle kohta 25. veebruari 1988. aasta kohtuotsus komisjon vs. Saksamaa,
427/85
,
EU:C:1988:98
, punkt
, ja 10. juuli 1991. aasta kohtuotsus komisjon vs. Prantsusmaa,
C‑294/89
,
EU:C:1991:302
, punkt
).
Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 76 sisuliselt märkis, ei tundu, et teenuste osutamise vabaduse riive läheks niisugusel juhul kaugemale sellest, mis on vajalik korrakohase õigusemõistmise eesmärgi saavutamiseks.
Samas tuleb märkida, nagu seda tegi ka kohtujurist oma ettepaneku punktis 75, et põhikohtuasjas vaidluse all olevaid Iiri õigusnorme näib iseloomustavat asjaolu, et need ei luba teha ühtki erandit kohustusest tegutseda koos advokaadiga, kes võib esindada klienti kõnealuses kohtus.
Nagu aga kohtujurist oma ettepaneku punktides 80 ja 81 märkis, tuleb tõdeda, et niisugune kohustus võib teatud asjaoludel osutuda tarbetuks ja seega minna kaugemale sellest, mis on vajalik korrakohase õigusemõistmise eesmärgi saavutamiseks.
Nii on see muu hulgas juhul, kui külalisadvokaat on oma kutsealast väljaõpet ja kogemust arvestades võimeline isikut esindama sama moodi nagu advokaat, kes tavaliselt asjasse puutuvas riigisiseses kohtus kliente esindab. Selle kohtu ülesanne on juhtumi asjaolude alusel hinnata, kas vastuvõtvas liikmesriigis omandatud kutsealane kogemus võib selle küsimuse väljaselgitamisel tähtsust omada.
Käesoleval juhul nähtub Euroopa Kohtu toimikust, et advokaat O kinnitusel on ta tegutsenud Iirimaal juba mitu aastat Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 1998. aasta direktiivi 98/5/EÜ, millega hõlbustatakse alalist tegutsemist advokaadi kutsealal muus liikmesriigis kui see, kus omandati kutsekvalifikatsioon (
EÜT 1998, L 77, lk 36
; ELT eriväljaanne 06/03, lk 83), alusel, mis võib viia järelduseni, et see advokaat on suuteline isikut esindama sama moodi nagu advokaat, kellel on õigus esindada klienti kõnealuses kohtus. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne kontrollida, kas see on nii (vt selle kohta 2. aprilli 2020. aasta kohtuotsus Comune di Gesturi,
C‑670/18
,
EU:C:2020:272
, punkt
ja seal viidatud kohtupraktika).
Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvesse võttes tuleb esitatud küsimustele vastata, et direktiivi 77/249 artiklit 5 tuleb tõlgendada nii, et:
–
korrakohase õigusemõistmise eesmärgi seisukohast ei ole sellega iseenesest vastuolus nõue, et külalisadvokaat, kes osutab oma kliendi esindamise teenust, tegutseks koos advokaadiga, kes võib esindada klienti kõnealuses kohtus ja kes on vajaduse korral selle kohtu ees vastutav süsteemis, mis näeb advokaatidele ette kutse-eetika ja menetluse alased kohustused, nagu kohustus esitada asja menetlevale kohtule menetluse nõuetekohaseks kulgemiseks kõik õiguslikud, normatiivsed või kohtupraktika elemendid, kusjuures isikul ei ole seda kohustust juhul, kui ta kaitseb end ise;
–
korrakohase õigusemõistmise eesmärgi seisukohast ei ole külalisadvokaadi kohustus tegutseda koos advokaadiga, kes võib esindada klienti kõnealuses kohtus, ebaproportsionaalne süsteemis, kus neil advokaatidel on võimalik kindlaks määrata oma vastavad rollid ja kus advokaadil, kes võib esindada klienti kõnealuses kohtus, on üldjuhul ainult külalisadvokaati abistav roll, võimaldades viimasel tagada kliendi hea esindamine ja oma kohustuste nõuetekohane täitmine asja menetlevas kohtus;
–
üldkohaldatav kohustus, et tegutsetaks koos advokaadiga, kes võib esindada klienti kõnealuses kohtus, võimaldamata arvesse võtta külalisadvokaadi kogemust, läheb kaugemale korrakohase õigusemõistmise eesmärgi saavutamiseks vajalikust.
Kohtukulud
Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (esimene koda) otsustab:

Nõukogu 22. märtsi 1977. aasta direktiivi 77/249/EMÜ õigusteenuste osutamise vabaduse tulemuslikuma elluviimise kohta artiklit 5 tuleb tõlgendada nii, et:

–
korrakohase õigusemõistmise eesmärgi seisukohast ei ole sellega iseenesest vastuolus nõue, et külalisadvokaat, kes osutab oma kliendi esindamise teenust, tegutseks koos advokaadiga, kes võib esindada klienti kõnealuses kohtus ja kes on vajaduse korral selle kohtu ees vastutav süsteemis, mis näeb advokaatidele ette kutse-eetika ja menetluse alased kohustused, nagu kohustus esitada asja menetlevale kohtule menetluse nõuetekohaseks kulgemiseks kõik õiguslikud, normatiivsed või kohtupraktika elemendid, kusjuures isikul ei ole seda kohustust juhul, kui ta kaitseb end ise;
–
korrakohase õigusemõistmise eesmärgi seisukohast ei ole külalisadvokaadi kohustus tegutseda koos advokaadiga, kes võib esindada klienti kõnealuses kohtus, ebaproportsionaalne süsteemis, kus neil advokaatidel on võimalik kindlaks määrata oma vastavad rollid ja kus advokaadil, kes võib esindada klienti kõnealuses kohtus, on üldjuhul ainult külalisadvokaati abistav roll, võimaldades viimasel tagada kliendi hea esindamine ja oma kohustuste nõuetekohane täitmine asja menetlevas kohtus;
–
üldkohaldatav kohustus, et tegutsetaks koos advokaadiga, kes võib esindada klienti kõnealuses kohtus, võimaldamata arvesse võtta külalisadvokaadi kogemust, läheb kaugemale korrakohase õigusemõistmise eesmärgi saavutamiseks vajalikust.

Allkirjad
(
*1
)	Kohtumenetluse keel: inglise.