CELEX: 62014TJ0437
EŽŪOGF Garantijų skyrius
EŽŪGF ir EŽŪFKP
Nefinansuojamos išlaidos
Integruota administravimo ir kontrolės sistema
Išmokų sumažinimas arba neskyrimas, kai nesilaikoma kompleksinio paramos susiejimo taisyklių
Komisijos remiantis toje srityje priimtomis vidaus gairėmis nustatyta fiksuoto dydžio finansinė korekcija
Įrodinėjimo pareiga
Reglamento (EB) Nr. 73/2009 II priedo aiškinimas

Teisinis pagrindas
2003 m. rugsėjo 29 d. Europos Sąjungos Taryba priėmė Reglamentą (EB) Nr. 1782/2003, nustatantį bendrąsias tiesioginės paramos schemų pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatantį tam tikras paramos schemas ūkininkams bei iš dalies keičiantį Reglamentus (EEB) Nr. 2019/93, (EB) Nr. 1452/2001, (EB) Nr. 1453/2001, (EB) Nr. 1454/2001, (EB) Nr. 1868/94, (EB) Nr. 1251/1999, (EB) Nr. 1254/1999, (EB) Nr. 1673/2000, (EEB) Nr. 2358/71 ir (EB) Nr. 2529/2001 (
OL L 270, 2003, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 4 t., p. 269).
Minėto reglamento 3 straipsnio 1 dalyje numatyta: „Ūkininkas, gaunantis tiesiogines išmokas, laikosi teisės aktų nustatytų valdymo reikalavimų, išvardytų III priede <...>“
To reglamento 4 straipsnyje numatyta:
„1.   III priede nurodyti teisės aktų nustatyti valdymo reikalavimai įdiegiami Bendrijos teisės aktais šiose srityse:
—
visuomenės, gyvūnų ir augalų sveikatos,
—
aplinkos,
—
gyvūnų gerovės.
2.   III priede nurodyti aktai taikomi pagal šio reglamento retkarčiais iš dalies pakeičiamą redakciją, o direktyvų atveju, pagal tai, kaip jas įgyvendino valstybės narės.“
Minėto reglamento 6 straipsnyje „Išmokų sumažinimas ar jų neskyrimas“ nustatyta:
„1.   Jei dėl konkrečiam ūkininkui tiesiogiai priskiriamo veikimo ar neveikimo nesilaikoma teisės aktais nustatytų <...> reikalavimų, bendras tiesioginių išmokų, kurios turi būti skiriamos tais kalendoriniais metais, kuriais nustatomas toks reikalavimų nesilaikymas, dydis <...> sumažinamas arba panaikinamas pagal 7 straipsnyje nustatytas išsamias taisykles.
<...>“
Šio reglamento 7 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad išsamios taisyklės, susijusios su išmokų sumažinimu ir neskyrimu, apie kurias kalbama 6 straipsnyje, bus nustatytos atsižvelgiant į „nustatyto reikalavimų nesilaikymo sunkumą, mąstą, pastovumą ir pasikartojimą bei į šio straipsnio 2, 3 ir 4 dalyse išdėstytus kriterijus“. Tose dalyse, be kita ko, nustatyta:
„2.   Nerūpestingumo atveju, sumažinama ne daugiau kaip 5 %, o pasikartojančio reikalavimų nesilaikymo atveju – 15 %.
3.   Tyčinio reikalavimų nesilaikymo atveju iš esmės mažinama ne mažiau kaip 20 % ir net gali būti vieneriems ar daugiau kalendorinių metų visiškai neskiriamos išmokos pagal vieną ar kelias pagalbos schemas.
<...>“
III priedas, kuriame išdėstyti teisės aktų nustatyti valdymo reikalavimai (toliau – TANVR), buvo iš dalies pakeistas 2003 m. gruodžio 17 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 21/2004, nustatančiu avių ir ožkų identifikavimo bei registravimo sistemą ir iš dalies pakeičiančiu Reglamentą (EB) Nr. 1782/2003 bei Direktyvas 92/102/EEB ir 64/432/EEB (
OL L 5, 2004, p. 8
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 3 sk., 42 t., p. 56), kuriuo jis buvo papildytas nauju TANVR, pateiktu kaip 8a punktas ir suformuluotu taip:
„Reglamentas <...> Nr. 21/2004 <...>: 3, 4 ir 5 straipsniai“.
2009 m. sausio 19 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 73/2009, nustatantis bendrąsias tiesioginės paramos schemų ūkininkams pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatantis tam tikras paramos schemas ūkininkams, iš dalies keičiantis Reglamentus (EB) Nr. 1290/2005, (EB) Nr. 247/2006, (EB) Nr. 378/2007 ir panaikinantis Reglamentą (EB) Nr. 1782/2003 (
OL L 30, 2009, p. 16
), nuo 2009 m. sausio 1 d. panaikino ir pakeitė Reglamentą Nr. 1782/2003 (žr. 146 straipsnio 1 dalį ir149 straipsnį). Reglamentas Nr. 73/2009 buvo panaikintas 2013 m. gruodžio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (ES) Nr. 1307/2013, kuriuo nustatomos pagal bendros žemės ūkio politikos paramos sistemas ūkininkams skiriamų tiesioginių išmokų taisyklės ir panaikinami Tarybos reglamentas (EB) Nr. 637/2008 ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 73/2009 (
OL L 347, 2013, p. 608
). Remiantis Reglamento Nr. 1307/2013 74 straipsniu, tas reglamentas taikomas nuo 2015 m. sausio 1 d.
Reglamento Nr. 73/2009 3 konstatuojamoji dalis suformuluota taip:
„Reglamente <...> Nr. 1782/2003 nustatytas principas, kad ūkininkams, nesilaikantiems tam tikrų reikalavimų visuomenės, gyvūnų ir augalų sveikatos, aplinkos ir gyvūnų gerovės srityse, tiesioginė parama sumažinama arba visai neskiriama. Ši kompleksinio paramos susiejimo sistema yra neatskiriama Bendrijos paramos, teikiamos tiesioginių išmokų forma, dalis, todėl reikėtų ją toliau taikyti. Tačiau remiantis įgyta patirtimi, matyti, kad nemažai kompleksinio paramos susiejimo reikalavimų nepakankamai susiję su ūkininkavimo veikla ar žemės ūkio naudmenomis arba yra labiau taikytini nacionalinėms valdžios institucijoms nei ūkininkams. Todėl reikėtų patikslinti kompleksinio paramos susiejimo taikymo sritį.“
Reglamento Nr. 73/2009 4 straipsnyje nustatyta:
„1.   Tiesiogines išmokas gaunantis ūkininkas laikosi [TANVR], išvardytų II priede <...>“
Minėto reglamento 5 straipsnyje, susijusiame su TANVR, numatyta:
„1.   II priede nurodyti [TANVR] patvirtinami Bendrijos teisės aktais šiose srityse:
a)
visuomenės, gyvūnų ir augalų sveikatos,
b)
aplinkos,
c)
gyvūnų gerovės.
2.   Taikomi galiojantys II priede nurodyti aktai taikomi, o direktyvų atveju – atsižvelgiant į tai, kaip jas įgyvendino valstybės narės.“
Reglamento Nr. 73/2009 14 straipsnyje buvo nustatyta valstybių narių pareiga sukurti ir taikyti integruotą administravimo ir kontrolės sistemą, siekiant, be kita ko, administruoti ir kontroliuoti kompleksinio paramos susiejimo taisykles.
Reglamento Nr. 73/2009 22 straipsnyje buvo nustatyta valstybių narių pareiga atlikti patikrinimus vietoje siekiant išsiaiškinti, ar ūkininkas laikėsi savo pareigų kompleksinio paramos susiejimo srityje.
Minėto reglamento 23 straipsnyje numatyta, kad tuo atveju, kai nebuvo laikomasi kompleksinio paramos susiejimo reikalavimų ir šis nesilaikymas tiesiogiai priskiriamas ūkininkui, pateikusiam paraišką skirti paramą, „visa tam ūkininkui skirtų ar skirtinų tiesioginių išmokų suma <...> yra sumažinama arba neskiriama, laikantis išsamių 24 straipsnyje nustatytų taisyklių“.
To reglamento 24 straipsnyje numatyta, kad turi būti nustatytos išsamios išmokų sumažinimo ir neskyrimo taisyklės. Jame patikslinama, kad aplaidumo atveju išmoka sumažinama ne daugiau kaip 5 %, o pasikartojančio pažeidimo atveju –15 %. Tyčinio pažeidimo atveju išmoka iš esmės mažinama ne mažiau kaip 20 % ir net gali būti visiškai neskiriamos išmokos pagal vieną ar kelias paramos schemas vienus ar daugiau kalendorinių metų.
II priedo „4 ir 5 straipsniuose nurodyti [TANVR]“ eilutė Nr. 8, susijusi su TANVR, suformuluota taip:
„Reglamentas <...> Nr. 21/2004 <...>: 3, 4 ir 5 straipsniai“.
Reglamente Nr. 21/2004, į kurį daroma nuoroda Reglamento Nr. 1782/2003 TANVR Nr. 8a ir Reglamento Nr. 73/2009 TANVR Nr. 8 (toliau kartu vadinami TANVR Nr. 8), nustatyta avių ir ožkų identifikavimo ir registravimo sistema, dėl kurios, kaip teigiama jo 20 konstatuojamojoje dalyje, reikėjo iš dalies pakeisti Reglamentą Nr. 1782/2003.
Reglamento Nr. 21/2004 3 straipsnyje numatyta:
„1.   Galvijų identifikavimo ir registravimo sistemą sudaro šie elementai:
a)
ženklinimo priemonės, skirtos nustatyti kiekvieno gyvūno tapatybę;
b)
kiekviename ūkyje tvarkomi vis atnaujinami registrai;
c)
pervežimo dokumentai;
d)
centrinis registras arba kompiuterinė duomenų bazė.
2.   Komisijai ir atitinkamos valstybės narės kompetentingai institucijai yra prieinama visa šiame reglamente nurodyta informacija. Valstybės narės ir Komisija imasi būtinų priemonių, užtikrinančių, kad ta informacija galėtų naudotis visos suinteresuotos šalys, įskaitant valstybių narių pripažintas vartotojų organizacijas, tačiau turi būti laikomasi nacionaliniuose įstatymuose numatytų konfidencialumo reikalavimų.“
To reglamento 4 straipsnyje įtvirtinti reikalavimai, susiję su kiekvieno gyvūno identifikavimo priemonėmis. Jame daroma nuoroda į identifikavimo reikalavimus, pateiktus to paties reglamento priedo A punkte.
Minėto reglamento 5 straipsnyje įtvirtinti registrų reikalavimai ir daroma nuoroda į to paties reglamento priedo B punkte nustatytus reikalavimus.
Minėto reglamento 6 straipsnyje įtvirtinti pervežimo dokumentų reikalavimai ir daroma nuoroda į to paties reglamento priedo C punkte nustatytus reikalavimus.
Minėto reglamento 7 straipsnis susijęs su centriniu registru, o 8 straipsnis – su duomenų baze; minėtame 7 straipsnyje daroma nuoroda į to paties reglamento priedo D punkte nustatytus reikalavimus.
Ginčo aplinkybės
Europos Komisija atliko kompleksinio paramos susiejimo patikrinimą Škotijoje dėl 2008, 2009 ir 2010 m. paraiškų (tyrimas XC/2010/002/GB Jungtinė Karalystė (Škotija)) ir 2010 m. lapkričio 24 d. raštu pranešė Jungtinei Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystei apie trūkumus, kuriuos jos auditoriai aptiko Škotijos kompleksinio paramos susiejimo sistemoje.
2011 m. vasario 23 d. raštu Jungtinė Karalystė atsakė ir pateikė savo pastabas Komisijai.
2011 m. gruodžio 19 d. Komisija nusiuntė Jungtinei Karalystei raštišką kvietimą į numatomą 2012 m. vasario 21 d. dvišalį susitikimą. Jungtinė Karalystė į šį kvietimą atsakė teigiamai ir pateikė savo poziciją dėl klausimų, kuriuos Komisija iškėlė 2012 m. vasario 14 d. rašte.
2012 m. kovo 2 d. raštu Komisija perdavė Jungtinei Karalystei dvišalio susitikimo protokolą.
Po šio susitikimo Komisija 2013 m. kovo 27 d. nusiuntė Jungtinei Karalystei pranešimą, kuriame tvirtino, kad kompleksinio paramos susiejimo sistemos įgyvendinimas Škotijoje neatitinka Europos Sąjungos taisyklių 2008, 2009 ir 2010 m., ir pranešė Jungtinei Karalystei apie savo pasiūlymą nefinansuoti Sąjungos lėšomis 5606459,48 EUR sumos. To rašto priede Komisija išdėstė šių išlaidų nefinansavimo Sąjungos lėšomis motyvus. Konkrečiai kalbant, dėl 2009 ir 2010 m. paraiškų Komisija nustatė, pirma, TANVR Nr. 2 ir 4 veiksmingos kontrolės nepakankamumą, antra, gerų agrarinių ir aplinkosaugos sąlygų (toliau – GAAS) Nr. 4, 16 ir 18 veiksmingos kontrolės nepakankamumą; trečia, TANVR Nr. 8 kontrolės ir sankcijų netinkamumą kompleksinio paramos susiejimo srityje. Dėl 2008 m. paraiškų ji nustatė TANVR Nr. 2 ir 4 veiksmingos kontrolės nepakankamumą, GAAS Nr. 4, 16 ir 18 veiksmingos kontrolės nepakankamumą, kelių TANVR sankcijų ir kontrolės netinkamumą kompleksinio paramos susiejimo srityje, atleidimą nuo sankcijų už TANVR Nr. 7 ir 8 pažeidimus. Ji taip pat konstatavo, kad TANVR Nr. 4 atveju nėra galimybės taikyti 5 % sankcijos dėl reikalavimų nesilaikymo, kurį lėmė aplaidumas ir tai, jog nebuvo vykdoma nuolatinė visų smulkių pažeidimų atvejų kontrolė. Tame rašte Komisija pasiūlė 5 % korekciją už 2008 m. ir 2 % korekciją tiek už 2009 m., tiek už 2010 m., motyvuodama tuo, kad Škotijos valdžios institucijos ėmėsi tam tikrų priemonių tam tikriems konstatuotiems trūkumams ištaisyti.
2013 m. gegužės 14 d. raštu Jungtinės Karalystės koordinavimo institucija paprašė klausimą perduoti taikinimo institucijai. Šiai institucijai perduoti klausimai buvo susiję su, pirma, finansine korekcija, taikoma dėl to, kad buvo įgyvendintos ne visos kompleksinio paramos susiejimo kontrolės priemonės dėl TANVR Nr. 4, ir, antra, TANVR Nr. 8 aiškinimu. Taikinimo procedūra vyko 2013 m. liepos 18 d., tačiau buvo nesėkminga.
2013 m. lapkričio 8 d. raštu Komisija pranešė Jungtinei Karalystei, kad ji patvirtina savo poziciją, išreikštą 2013 m. kovo 27 d. rašte.
2014 m. balandžio 4 d. Įgyvendinimo sprendimu 2014/191/ES dėl valstybių narių patirtų tam tikrų išlaidų nefinansavimo Europos Sąjungos lėšomis iš Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) Garantijų skyriaus, Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) ir Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) (
OL L 104, 2014, p. 43
; toliau – ginčijamas sprendimas) – apie jį Jungtinei Karalystei buvo pranešta 2014 m. balandžio 7 d. – Komisija, remdamasi pasiūlymu, pateiktu 2013 m. kovo 27 d. pranešime, nusprendė nefinansuoti Sąjungos lėšomis tam tikrų išlaidų, kurios sudaro 5606459,48 EUR ir kurios Škotijoje buvo patirtos 2008, 2009 ir 2010 finansiniais metais, dėl to, kad jos neatitiko Sąjungos taisyklių (1 straipsnis), ir nustatė 5 % fiksuoto dydžio korekciją už 2008 m. ir 2 % – už 2009 ir 2010 m.
Procesas ir šalių reikalavimai
Ši byla buvo pradėta 2014 m. birželio 16 d. Jungtinės Karalystės Bendrojo Teismo kanceliarijai pareikštu ieškiniu.
Jungtinė Karalystė Bendrojo Teismo prašo:
—
panaikinti ginčijamo sprendimo priedo devynias eilutes,
—
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Komisija Bendrojo Teismo prašo:
—
atmesti ieškinį kaip nepagrįstą,
—
priteisti iš Jungtinės Karalystės bylinėjimosi išlaidas.
Dokumentu (jį Bendrojo Teismo kanceliarija gavo 2015 m. balandžio 2 d.) Nyderlandų Karalystė pateikė prašymą leisti įstoti į bylą palaikyti Jungtinės Karalystės reikalavimų.
2015 m. liepos 7 d. Bendrojo Teismo ketvirtosios kolegijos pirmininko nutartimi Nyderlandų Karalystei buvo leista įstoti į bylą palaikyti Jungtinės Karalystės reikalavimų pagal 1991 m. gegužės 2 d. Bendrojo Teismo procedūros reglamento 116 straipsnio 6 dalį.
2015 m. rugsėjo 30 d. taikydamas Procedūros reglamento 89 straipsnio 3 dalyje numatytas proceso organizavimo priemones Bendrasis Teismas pateikė šalims kelis raštiškus klausimus, kad į juos būtų atsakyta per teismo posėdį, ir nurodė Komisijai pateikti 1997 m. gruodžio 23 d. dokumentą VI/5330/97 „Finansinių pasekmių apskaičiavimo gairės rengiant sprendimą dėl EŽŪOGF Garantijų skyriaus sąskaitų sutikrinimo“.
Per 2015 m. lapkričio 11 d. posėdį buvo išklausytos šalių kalbos ir atsakymai į Bendrojo Teismo pateiktus klausimus.
Dėl teisės
Jungtinė Karalystė ieškinį iš esmės grindžia vienu pagrindu, siejamu su teisinio saugumo, nediskriminavimo ir vienodo požiūrio principų pažeidimu dėl to, kad Komisija pateikė neteisėtą TANVR Nr. 8 aiškinimą.
Jungtinė Karalystė, be kita ko, teigia, kad Komisijos pateiktas TANVR Nr. 8 aiškinimas, pagal kurį šis reikalavimas apima Reglamento Nr. 21/2004 3 straipsnio 1 dalies c ir d punktų nuostatas, taigi jose numatytus reikalavimus, visų pirma pareigą turėti centrinį registrą ar duomenų bazę, taip pat avių ir ožkų pervežimo dokumentus, yra neteisėtas.
Konkrečiai kalbant, pirma, kadangi TANVR Nr. 8 aiškiai pateikta nuoroda tik į Reglamento Nr. 21/2004 3, 4 ir 5 straipsnius, taip aiškinant nepaisoma teisės aktų leidėjo noro neįtraukti 6–8 straipsnių, kuriuose nustatomos išsamios materialinės normos, susijusios su Reglamento Nr. 21/2004 3 straipsnio 1 dalies c ir d punktais, į TANVR Nr. 8 taikymo sritį ir kompleksinio paramos susiejimo pareigų statusą suteikti tik reikalavimams, numatytiems to paties reglamento 3 straipsnio 1 dalies a ir b punktuose, taip pat 4 ir 5 straipsniuose.
Antra, anot Jungtinės Karalystės, TANVR Nr. 8 pateikta nuoroda į 4 ir 5 straipsnius neturėtų prasmės, jei teisės aktų leidėjas būtų norėjęs į šį TANVR įtraukti visas Reglamento Nr. 21/2004 3 straipsnio 1 dalies nuostatas. Pakaktų nuorodos tik į 3 straipsnį.
Iš tiesų minėtas 3 straipsnis nėra pakankamai išsami nuostata, o vienintelės esminės normos, galinčios ūkininkams sukurti prievolių, yra įtvirtintos Reglamento Nr. 21/2004 4 ir paskesniuose straipsniuose.
Trečia, anot Jungtinės Karalystės, Reglamento Nr. 21/2004 6–8 straipsnių neįtraukimą lemia teleologinis šio reglamento aiškinimas. Ji mano, kad nors tiesa, jog visos šios nuostatos yra privalomos kompleksinio paramos susiejimo srityje, tam tikrų pareigų nevykdymas nebūtinai turi finansinių pasekmių. Minėto reglamento 4 straipsnyje, susijusiame su gyvūnų identifikavimu, ir 5 straipsnyje, susijusiame su pareiga turėti gyvūnų registrą, nustatyti reikalavimai yra sistemos pamatas, leidžiantis laikytis ir kitų pareigų. Be to, minėti 6–8 straipsniai skirti ne tiesiogiai ūkininkams, bet nacionalinėms valdžios institucijoms.
Ketvirta, 6–8 straipsnių neįtraukimas į TANVR Nr. 8 taikymo sritį pateisinamas atsižvelgiant į teisinio saugumo principą. Minėtas TANVR, kuris aiškinamas įvairiai ir kuris ūkininkams gali turėti neigiamų finansinių pasekmių, turi būti aiškinamas ūkininkų naudai.
Penkta, Jungtinė Karalystė tvirtina, kad pagal nediskriminavimo ir vienodo požiūrio principus reikalaujama, jog ūkininkas, kuris nesilaikė vieno iš Reglamento Nr. 21/2004 straipsnių, neįtrauktų į TANVR Nr. 8 sąrašą, nebūtų traktuojamas taip pat kaip ūkininkas, kuris nesilaikė vieno iš straipsnių, įtrauktų į tą sąrašą.
Komisija visų pirma mano, kad Jungtinės Karalystės ieškinys teisiškai nepagrįstas, nes ginčijamo sprendimo priedo eilutės susijusios su šešiais trūkumais, nustatytais Jungtinės Karalystės kompleksinio paramos susiejimo sistemoje 2008 m. ir trimis trūkumais – 2009 ir 2010 m. Be to, per visą procedūrą Komisija rėmėsi principu, kad kiekvieno konstatuoto trūkumo savaime pakanka nustatytai finansinei korekcijai pateisinti. Galiausiai, Jungtinė Karalystė neginčijo nei trūkumų, kurie skiriasi nuo susijusiųjų su TANVR Nr. 8, nei principo, kad kiekvienas iš šių trūkumų savaime pateisino per administracinę procedūrą nustatytą korekcijos normą.
Dėl esmės, pirma, Komisija pabrėžia, kad Reglamento Nr. 21/2004 3 straipsnis visų pirma taikomas visuotinai, kiek tai susiję su avių ir ožkų identifikavimo ir registravimo sistema, kad jis apima visas a–d punktų nuostatas ir kad jis visas įtrauktas kaip TANVR. Ji priduria, kad visas šis straipsnis privalomas. Toliau, kaip patvirtinta šio reglamento 20 konstatuojamojoje dalyje, tokios sistemos sukūrimas yra šio reglamento tikslas. Galiausiai jo nuostatos turi būti aiškinamos sistemiškai ir teleologiškai.
Antra, Komisija pripažįsta, kad Reglamento Nr. 21/2004 6–8 straipsniai nėra konkrečiai nurodyti kaip TANVR, taigi jie nėra „tiesiogiai taikytini“ ar „griežtai vykdytini“ kompleksinio paramos susiejimo srityje, todėl ūkininkams, nesilaikantiems juose nustatytų išsamių nuostatų, negali būti skiriamos sankcijos. Vis dėlto ji mano, kad visiškai nesant pervežimo dokumentų ar įrašų centriniame registre, kurių reikalaujama pagal minėto reglamento 3 straipsnio 1 dalies c ir d punktus, gali būti skiriamos sankcijos. To reglamento 6–8 straipsniai taip pat yra svarbūs aiškinant pareigas, kylančias iš jo 3 straipsnio, ir siekiant nustatyti, ar ūkininkas įvykdė savo pareigą turėti identifikavimo ir registravimo sistemą.
Trečia, Reglamento Nr. 21/2004 4 ir 5 straipsnių aiškiu įtraukimu į TANVR Nr. 8 taikymo sritį siekiama kitokio tikslo nei to reglamento 3 straipsniu, t. y. užtikrinti vienodumą konkrečiose gyvūnų registravimo ir identifikavimo srityse (tai yra pagrindiniai registravimo ir identifikavimo sistemos elementai). Taigi pažeidęs paprasčiausią šiose nuostatose numatytą detalę ūkininkas gali susilaukti sankcijų.
Kita vertus, kiek tai susiję su pareiga turėti pervežimo dokumentus ar daryti įrašus centrinėje duomenų bazėje, priemonėms, kuriomis ūkininkas įvykdo šias pareigas, nėra griežtai taikomos Reglamento Nr. 21/2004 6–8 straipsnių nuostatos, nors tikrintojas turi į jas atsižvelgti atlikdamas patikrinimą.
Ketvirta, Komisija mano, kad jos pateiktas nagrinėjamų nuostatų aiškinimas neprieštarauja teisinio saugumo principui. Iš tiesų visos Reglamento Nr. 21/2004 nuostatos yra privalomos.
Dublike Jungtinė Karalystė nesutinka, kad jos ieškinys yra teisiškai nepagrįstas, ir teigia, kad Komisijos sprendimas dėl TANVR Nr. 8, neatsižvelgiant į finansinės korekcijos poveikį, turi teisinių padarinių, taigi dėl jo gali būti pareikštas ieškinys.
Jungtinė Karalystė, be kita ko, ginčija Komisijos argumentą, kad kiekvienas nustatytas trūkumas savaime pateisina pritaikytą sumažinimo normą. Komisija pritaikė 5 % sumažinimo normą už 2008 m. dėl šešių trūkumų ir 2 % už 2009 ir 2010 m. dėl trijų trūkumų, buvusių tais metais. Todėl, nors apskaičiavimo metodas nėra kumuliacinis, įvairūs trūkumai privalo turėti įtakos pritaikytai galutinei normai.
Be to, dėl to, kad per taikinimo procedūrą Jungtinė Karalystė neginčijo kitų konstatuotų trūkumų ar Komisijos teiginio, kad kiekvieno iš šių trūkumų pakako pasiūlytai korekcijai pateisinti, šiame ieškinyje pateikti ginčo argumentai netampa nepriimtini.
Taip pat paminėtina tai, kad kadangi taikinimo institucija pasiūlė 2 % korekciją už 2009 ir 2010 m. remdamasis kitomis lengvinančiomis aplinkybėmis, Komisija gali taikyti korekciją ir už 2008 m., atsižvelgdama į Sąjungai padarytą realią finansinę žalą pagal 2005 m. birželio 21 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1290/2005 dėl bendrosios žemės ūkio politikos finansavimo (
OL L 209, 2005, p. 1
) 31 straipsnio 2 dalį.
Bet kuriuo atveju Jungtinė Karalystė primena, kad Komisijos sprendimas dėl TANVR Nr. 8 turi teisinių padarinių, taigi dėl jo gali būti pareikštas šis ieškinys. Konkrečiai kalbant, valstybei narei ne tik taikoma finansinė korekcija, bet ji dar turi pareigą imtis korekcinių priemonių, kad įvykdytų Sąjungos teisės aktų reikalavimus (2006 m. birželio 21 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 885/2006, nustatančio išsamias Tarybos reglamento (EB) Nr. 1290/2005 nuostatų dėl mokėjimo agentūrų ir kitų įstaigų akreditavimo bei EŽŪGF ir EŽŪFKP sąskaitų patikrinimo ir patvirtinimo taikymo taisykles (
OL L 171
, 2006, p. 90), 11 straipsnio 3 dalis). Nesant tokių veiksmų, valstybės įsipareigojimų nevykdymas tampa rimtesnis ir gali būti taikomos didesnės korekcijos pagal Komisijos pranešimą AGRI/61495/2002 dėl pasikartojančių trūkumų.
Triplike Komisija tvirtina, kad ginčijamas sprendimas – tai sprendimas, kuris priimtas per sąskaitų patvirtinimo procedūrą pagal Reglamento Nr. 1290/2005 31 straipsnį ir kurio padariniai yra visiškai finansiniai, o Sąjungos taisyklių vykdymas yra veikiau pagal SESV 258 straipsnį vykdomos procedūros dėl pažeidimo tikslas.
Kiek tai susiję su aštuntos eilutės aiškinimu dėl TANVR Nr. 8, Jungtinė Karalystė iš esmės teigia, kad ji turi būti aiškinama taip, kad į jos taikymo sritį nepatenka kompleksinio paramos susiejimo reikalavimai, numatyti Reglamento Nr. 21/2004 6–8 straipsniuose, nes toje eilutėje šios nuostatos nėra aiškiai nurodytos.
Komisija iš esmės atsikerta, kad, kiek tai susiję su Reglamentu Nr. 21/2004, 3 straipsnis yra tarp nuostatų, į kurias daroma nuoroda TANVR Nr. 8. Šiame straipsnyje pateiktas keturių skirtingų kompleksinio paramos susiejimo reikalavimų sąrašas ir šie reikalavimai yra privalomi ir taikytini, net jeigu to reglamento 6–8 straipsniai, kuriuose patikslinami minėto 3 straipsnio c ir d punktuose nustatyti reikalavimai, nebėra privalomi ir taikytini.
Pagal nusistovėjusią teismo praktiką aiškinant Sąjungos teisės nuostatą reikia atsižvelgti ne tik į jos formuluotę, bet ir į kontekstą ir teisės akto, kuriame ji įtvirtinta, tikslus (žr. 2005 m. birželio 7 d. Sprendimo VEMW ir kt.,
C‑17/03
,
EU:C:2005:362
,
punktą ir jame nurodytą teismo praktiką).
Be to, jei lingvistinis ir istorinis tam tikro reglamento ir visų pirma tam tikros jo nuostatos aiškinimas neleidžia tiksliai nustatyti jų tikslios reikšmės, atitinkamą teisės aktą reikia aiškinti remiantis jo tikslu bei bendra struktūra (šiuo klausimu žr. 1998 m. kovo 31 d. Sprendimo Prancūzija ir kt. / Komisija,
C‑68/94 ir C‑30/95
,
EU:C:1998:148
,
punktą ir 1999 m. kovo 25 d. Sprendimo Gencor / Komisija,
T‑102/96
,
EU:T:1999:65
,
punktą).
Reglamentą Nr. 73/2009, kuris nuo 2009 m. sausio 1 d. panaikino Reglamentą Nr. 1782/2003 (Reglamento Nr. 73/2009 146 straipsnio 1 dalis ir 149 straipsnis), nagrinėjamu atveju reikia taikyti dėl 2009 ir 2010 m., o Reglamentas Nr. 1782/2003 toliau taikomas dėl 2008 m.
Reglamento Nr. 73/2009 4 straipsnyje, iš esmės atitinkančiame Reglamento Nr. 1782/2003 3 straipsnio 1 dalį, nustatyta, kad tiesiogines išmokas gaunantys ūkininkai privalo laikytis II priede išvardytų TANVR. Tame priede pateikiama nuoroda į įvairius reikalavimus, susijusius su aplinka, visuomenės, gyvūnų ir augalų sveikata, gyvūnų identifikavimu, registravimu ir gerove.
Tarp šių reikalavimų yra Reglamento Nr. 73/2009 II priedo TANVR Nr. 8, iš esmės atitinkantis Reglamento Nr. 1782/2003 III priedo 8a straipsnį, kuriame dėl gyvūnų identifikavimo ir registravimo daroma nuoroda į Reglamento Nr. 21/2004 3, 4 ir 5 straipsnius.
Nors Reglamento Nr. 21/2004 3 straipsnyje išvardyti keturi gyvūnų identifikavimo ir registravimo sistemą sudarantys elementai, tik 4 ir 5 straipsniai, kuriuose patikslinami du pirmieji elementai (numatyti 3 straipsnio a ir b punktuose), yra nurodyti TANVR Nr. 8.
Pirma, kalbant apie Reglamento Nr. 21/2004 3–8 straipsnių aiškinimą, reikia konstatuoti, kad iš jų struktūros matyti, jog 3 straipsnis nebuvo numatytas kaip turintis savarankišką apimtį, nes jame tik išvardijami elementai, kurie toliau pakartoti ir paaiškinti 4–8 straipsniuose, kuriuose apibrėžiamas šių elementų turinys.
Antra, kiek tai susiję su TANVR Nr. 8 daromos nuorodos į Reglamento Nr. 21/2004 3–5 straipsnius prasme, darytina išvada, kad tik elementai, paminėti to paties reglamento 4 ir 5 straipsniuose ir išvardyti jo 3 straipsnio a ir b punktuose, gali būti laikomi turinčiais kompleksinio paramos susiejimo reikalavimų statusą.
Be to, šio TANVR Nr. 8 aiškinimo logiką patvirtina, pirma, Reglamento Nr. 21/2004 3 straipsnio a ir b punktuose išvardytų elementų, pakartotų to reglamento 4 ir 5 straipsniuose, ir, antra, Reglamento Nr. 21/2004 3 straipsnio c ir d punktuose nurodytų elementų, pakartotų to reglamento 6–8 straipsniuose, pobūdžio skirtumas. Iš tiesų, priešingai nei Reglamento Nr. 21/2004 4 ir 5 straipsniuose išvardyti elementai, to reglamento 6–8 straipsniuose nurodyti elementai susiję su pareigomis, kurios iš esmės tenka tik valstybėms narėms, o tai galima paaiškinti teisės aktų leidėjo noru nepadaryti šių pareigų vykdymo išmokų ūkininkams sąlyga.
Tai pasakytina ir apie Reglamento Nr. 21/2004 6 straipsnį, kuriame numatyta kiekvienos valstybės narės kompetentingos institucijos pareiga parengti pavyzdinį pervežimo dokumentą, kurio reikia nacionalinėje teritorijoje iš vieno ūkio į kitą pervežant gyvūnus ir kuris, remiantis to straipsnio 4 dalimi, yra neprivalomas valstybėse narėse, kuriose veikia centralizuota kompiuterinė duomenų bazė. Be to, valstybės narės turi šį dokumentą perduoti viena kitai ir Komisijai. Pagal tos nuostatos 3 dalį paskirties ūkio gyvūnų turėtojas pervežimo dokumentą privalo paprasčiausiai saugoti tam tikrą laikotarpį, kurį turi nustatyti kompetentinga institucija.
Tas pats pasakytina apie to reglamento 7 straipsnį, kuriuo valstybės narės įpareigotos sukurti ir turėti visų jų teritorijoje esančių ūkių centrinį registrą, ir apie jo 8 straipsnį, kuriame reikalaujama, kad valstybės narės sukurtų duomenų bazę, kuriai, remiantis tos nuostatos 2 dalimi, gyvūnų turėtojas per tam tikrą terminą turi perduoti informaciją apie jo ūkyje esančius gyvūnus ir jų judėjimą.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, konstatuotina, kad nors Jungtinė Karalystė yra saistoma viso Reglamento Nr. 21/2004, įskaitant jo 5–8 straipsnius, šių straipsnių laikymosi negalima pripažinti išmokų ūkininkams sąlyga, nepaisant TANVR Nr. 8 daromos nuorodos į jo 3 straipsnį.
Tuo remiantis darytina išvada, kad Komisija padarė teisės klaidą, kai manė, jog išmokų Škotijos ūkininkams atitiktis reikalavimams turi būti vertinama atsižvelgiant į TANVR Nr. 8, kiek ji reikalavo paisyti visų Reglamento Nr. 21/2004 3 straipsnyje išvardytų elementų, įskaitant nurodytuosius jo 6–8 straipsniuose.
Vis dėlto reikia konstatuoti, kad nagrinėjamu atveju ši klaida negali lemti ginčijamo sprendimo panaikinimo.
Šiuo klausimu iš teismo praktikos matyti, kad net jeigu viename iš motyvų, kuriais grindžiamas ginčijamas aktas, yra padaryta klaida, dėl šio trūkumo šis aktas nebūtinai turi būti panaikintas, jei kitų ginčijamo sprendimo motyvų pakanka jam pagrįsti (šiuo klausimu žr. 2006 m. gruodžio 12 d. Sprendimo SELEX Sistemi Integrati / Komisija,
T‑155/04
,
EU:T:2006:387
,
punktą).
Reikia pažymėti, kad Komisija turėjo teisę taikyti 5 % finansinės korekcijos koeficientą dėl kiekvieno konstatuoto Jungtinės Karalystės kontrolės sistemos trūkumo remdamasi metodu, nustatytu Dokumente VI/5330/97, kurio teisėtumo Jungtinė Karalystė neginčijo.
Iš Dokumento VI/5330/97 2 priedo antros pastraipos matyti, kad finansinės korekcijos apskaičiuojamos, be kita ko, atsižvelgiant į konstatuotos neatitikties svarbą ir kad Komisija šiuo aspektu atsižvelgia į pažeidimo pobūdį ir sunkumą, taip pat į Sąjungai padarytą finansinę žalą. Tame dokumente, be kita ko, numatytas finansinės korekcijos apskaičiavimo metodas remiantis finansinių nuostolių rizika; juo siekiama nustatyti sisteminius pažeidimus ir pagal jį gali būti taikomos 2, 5, 10 ar 25 % deklaruotų išlaidų fiksuotos korekcijos, nelygu Sąjungos finansinių nuostolių, atsirandančių dėl kontrolės sistemos trūkumų, rizikos dydis (Dokumento VI/5330/97 2 priedo aštunta pastraipa).
Kiek tai susiję su taikytinų fiksuotų normų pasirinkimu, kaip teigiama 2006 m. birželio 9 d. Komisijos dokumento AGRI‑2005‑64043 „Pranešimas dėl atliekant EŽŪOGF Garantijų skyriaus sąskaitų patvirtinimą konstatuotų valstybių narių sukurtų kompleksinio paramos susiejimo kontrolės sistemų trūkumų vertinimo“ (toliau – AGRI‑2005‑64043), kurio teisėtumo Jungtinė Karalystė neginčijo, 3.1 punkto pirmoje įtraukoje, Dokumente VI/5330/97 nustatyta, kad tuo atveju, kai atlikti pagrindiniai patikrinimai, tačiau nebuvo paisoma reglamentuose nustatyto jų skaičiaus, dažnumo ar išsamumo, reikia taikyti 5 % dydžio korekciją, nes galima daryti pagrįstą išvadą, kad šie patikrinimai nesuteikia reikiamos paraiškų atitikties reikalavimams garantijos ir kad žalos EŽŪOGF rizika yra didelė (Dokumento VI/5330/97 2 priedo aštuoniolikta pastraipa).
Be to, iš Dokumento VI/5330/97 2 priedo dvidešimt penktos pastraipos matyti, kad tuo atveju, kai ta pati sistema turi kelis trūkumus, fiksuoto dydžio korekcijos nėra kumuliacinės – didžiausias trūkumas laikomas visos kontrolės sistemos keliamos rizikos rodikliu.
Nagrinėjamu atveju Komisija taikė 5 % fiksuotas korekcijas už 2008 m. remdamasi įvairiais Jungtinės Karalystės kompleksinio paramos susiejimo sistemoje konstatuotais trūkumais, apibendrintais šio sprendimo 26 punkte ir nurodytais ginčijamo sprendimo priede. Kiek tai susiję su 2009 ir 2010 m., ji sumažino šios korekcijos dydį dėl lengvinančių aplinkybių, į kurias buvo atsižvelgta, visų pirma dėl priemonių, kurių Jungtinė Karalystė ėmėsi konstatuotiems trūkumams ištaisyti. Kiekviena iš ginčijamo sprendimo priedo ginčijamų devynių eilučių susijusi su keliais trūkumais, o ne tik su TANVR Nr. 8. Dėl Jungtinės Karalystės ir „Kompleksinio paramos susiejimo“ priemonės jie suformuluoti taip, kaip nurodyta toliau, ir turi būti aiškinami atsižvelgiant į 2013 m. kovo 27 d. rašto priedą:
Finansiniai metai
Motyvas
Rūšis
%
Valiuta
Suma
Atskaitymai
Finansinis poveikis
Per daug švelni sankcijų sistema TANVR Nr. 7 ir 8 atvejais; nesiimta veiksmų dėl nedidelių pažeidimų; neveiksminga GAAS kontrolė; 2008 paraiškų teikimo metai
Fiksuoto dydžio
EUR
– 2 949 043,26
– 59 941,88
– 2 889 101,38
Neveiksminga GAAS ir TANVR Nr. 2, 4, ir 8 kontrolė; 2009 paraiškų teikimo metai
Fiksuoto dydžio
EUR
– 1 175 238,88
– 24 310,41
– 1 150 928,47
Neveiksminga GAAS ir TANVR Nr. 2, 4, ir 8 kontrolė; 2009 paraiškų teikimo metai
Fiksuoto dydžio
EUR
– 1 901,10
0,00
– 1 901,10
Per daug švelni sankcijų sistema TANVR Nr. 7 ir 8 atvejais; nesiimta veiksmų dėl nedidelių pažeidimų; neveiksminga GAAS kontrolė; 2008 paraiškų teikimo metai
Fiksuoto dydžio
EUR
– 4 961,22
–  34,71
– 4 926,51
Neveiksminga GAAS ir TANVR Nr. 2, 4, ir 8 kontrolė; 2010 paraiškų teikimo metai
Fiksuoto dydžio
EUR
795,26
0,00
795,26
Neveiksminga GAAS ir TANVR Nr. 2, 4, ir 8 kontrolė; 2009 paraiškų teikimo metai
Fiksuoto dydžio
EUR
–  58,63
0,00
–  58,63
Neveiksminga GAAS ir TANVR Nr. 2, 4, ir 8 kontrolė; 2009 paraiškų teikimo metai
Fiksuoto dydžio
EUR
–  879,96
0,00
–  879,96
Neveiksminga GAAS ir TANVR Nr. 2, 4, ir 8 kontrolė; 2010 paraiškų teikimo metai
Fiksuoto dydžio
EUR
– 1 164 633,01
–  388,79
– 1 164 244,22
Per daug švelni sankcijų sistema TANVR Nr. 7 ir 8 atvejais; nesiimta veiksmų dėl nedidelių pažeidimų; neveiksminga GAAS kontrolė; 2008 paraiškų teikimo metai
Fiksuoto dydžio
EUR
–  440,27
0,00
–  440,27
Dėl korekcijos apskaičiavimo 2013 m. kovo 27 d. rašte Komisija patikslino, kad pagal jos Pranešimą AGRI‑2005-64043 tai, kad nebuvo atlikta patikrinimų arba jie buvo netinkami kompleksinio paramos susiejimo srityje, ir tai, kad buvo netinkamai taikomos ar net netaikomos reglamentuose numatytos sankcijos, dėl ko jos neteko atgrasomojo poveikio, pripažįstama pagrindinių patikrinimų trūkumais. Tokie trūkumai buvo nustatyti. Tame rašte minėti trūkumai suskirstyti taip:
„2008 m.
—
trūkumai, susiję su veiksminga TANVR Nr. 2 ir 4 kontrole,
—
trūkumai, susiję su veiksminga GAAS Nr. 4, 16 ir 18 kontrole,
—
buvo atlikta kontrolė ir skirtos tinkamos sankcijos ne dėl visų TANVR kompleksinio paramos susiejimo srityje,
—
5 % sankcija dėl reikalavimų nesilaikymo, kurį lėmė aplaidumas, nebuvo įmanoma dėl TANVR Nr. 4,
—
per daug atlaidus požiūris pažeidus TANVR Nr. 7 ir 8,
—
nuolatinės visų smulkių pažeidimų atvejų kontrolės nebuvimas.
2009 ir 2010 m.
—
trūkumai, susiję su veiksminga TANVR Nr. 2 ir 4 kontrole,
—
trūkumai, susiję su veiksminga GAAS Nr. 4, 16 ir 18 kontrole,
—
kontrolės ir sankcijų netinkamumas, kiek tai susiję su TANVR Nr. 8 kompleksinio paramos susiejimo srityje.“
Tame pačiame rašte Komisija pažymėjo, kad, atsižvelgiant į šiuos trūkumus ir remiantis Pranešimu AGRI‑2005-64043, buvo pasiūlyta 5 % korekcija už 2008 m. ir „kad kiekvieno iš [šių] trūkumų atskirai galėtų pakakti siūlomai korekcijai pateisinti“.
Jungtinė Karalystė neginčijo šios Komisijos pozicijos taikinimo institucijoje.
Šią poziciją patvirtino taikinimo institucijos išvada, pridėta prie 2013 m. lapkričio 8 d. rašto, kurioje teigiama:
„[A]not tarnybų, kiekvieno trūkumo, kuris nurodytas rašte dėl taikinimo, bet nenurodytas prašyme dėl taikinimo, atskirai pakaktų pasiūlytai korekcijai nustatyti <...>“.
Jungtinė Karalystė taip pat neneigia to, kad šiuo ieškiniu ginčijo tik Komisijos pateiktą TANVR Nr. 8 vertinimą, kuris dėl kiekvienos ginčijamo sprendimo priedo eilutės yra tik vienas iš argumentų, kuriais Komisija grindė pritaikytą korekcijos normą.
Be to, per administracinę procedūrą Jungtinei Karalystei buvo sudaryta galimybė suprasti, kad konstatuoti trūkumai susiję su pagrindiniais patikrinimais ir kelia didelių Sąjungos lėšų nuostolių riziką ir kad dėl šios priežasties, remiantis Dokumente VI/5330/97 nustatytu metodu, dėl kiekvieno iš jų buvo galima taikyti 5 % fiksuoto dydžio korekciją.
Nors atrodo, kad šiuo ieškiniu Jungtinė Karalystė atmeta tai, kad pritaikytą korekcijos normą gali pateisinti kiti trūkumai nei tie, kuriuos ji iš tikrųjų ginčija, reikia konstatuoti, kad vienintelis jos pateiktas argumentas grindžiamas tuo, kad skirtingiems metams buvo pritaikytos skirtingos normos. Iš esmės ši išvada parodo poveikį, kurį kiekvienas trūkumas gali turėti nustatytai korekcijos normai.
Vis dėlto su tokiais argumentais negalima sutikti. Jau 2013 m. kovo 27 d. rašte Komisija buvo paaiškinusi, kad, kiek tai susiję su 2009 ir 2010 m., kadangi Škotijos valdžios institucijos 2009 m. ėmėsi korekcinių priemonių tam tikriems nustatytiems trūkumams ištaisyti, rizika Sąjungos lėšoms sumažėjo, todėl buvo pritaikyta 2 % korekcijos norma. Taigi Komisija sumažino taikytiną normą dėl lengvinančios aplinkybės.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, šį ieškinį reikia atmesti kaip nepagrįstą.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 134 straipsnio 1 dalį pralaimėjusiai šaliai nurodoma padengti bylinėjimosi išlaidas, jei laimėjusi šalis to prašė.
Kadangi Komisija prašė priteisti bylinėjimosi išlaidas ir Jungtinė Karalystė pralaimėjo bylą, pastaroji turi jas padengti.
Pagal Procedūros reglamento 138 straipsnio 1 dalį įstojusios į bylą valstybės narės ir institucijos pačios padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (ketvirtoji kolegija),
nusprendžia:

1.
Atmesti ieškinį.

2.
Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė padengia savo ir Europos Komisijos patirtas bylinėjimosi išlaidas.

3.
Nyderlandų Karalystė padengia savo bylinėjimosi išlaidas.

Prek
Labucka
Kreuschitz
Paskelbta 2016 m. rugsėjo 28 d. viešame posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų