CELEX: 62017CJ0014
Zahtjev za prethodnu odluku
Javna nabava
Direktiva 2004/17/EZ
Članak 34.
Nabava rezervnih dijelova za autobuse i trolejbuse
Tehničke specifikacije
Jednakovrijedni proizvodi
Mogućnost dokazivanja jednakovrijednosti nakon dodjele ugovora

Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 34. Direktive 2004/17/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnog gospodarstva, energetskom i prometnom sektoru te sektoru poštanskih usluga (
SL 2004., L 134, str. 1
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 43.).
Taj je zahtjev upućen u okviru spora društava VAR Srl i Azienda Trasporti Milanesi SpA (u daljnjem tekstu: ATM) protiv društva Iveco Orecchia SpA u vezi s dodjelom ugovora o nabavi originalnih ili jednakovrijednih rezervnih dijelova za autobuse i trolejbuse marke IVECO.
Pravni okvir
Pravo Unije
U uvodnoj izjavi 42. Direktive 2004/17 navodi se:
„Tehničke specifikacije koje izrađuju kupci trebaju omogućiti otvaranje javne nabave tržišnom natjecanju. S tim ciljem treba omogućiti podnošenje ponuda koje nude raznolika tehnička rješenja. Prema tomu, treba omogućiti izradu tehničkih specifikacija u smislu funkcionalne izvedbe i zahtjeva i, u slučajevima kada se upućuje na europsku normu ili, ako takva norma ne postoji, na nacionalnu normu, naručitelji bi trebali razmatrati ponude na temelju drugih jednakovrijednih rješenja koja ispunjavaju zahtjeve naručitelja i jednakovrijedna su u smislu sigurnosti. Kako bi mogli pružiti dokaz o jednakovrijednosti, ponuditeljima treba dopustiti korištenje bilo kakvog oblika dokaza. Naručitelji bi trebali biti u mogućnosti pružiti razlog za eventualnu odluku da jednakovrijednost u određenom slučaju ne postoji. […]”
Člankom 10. te direktive, naslovljenim „Načela sklapanja ugovora”, određuje se:
„Naručitelji postupaju s gospodarskim subjektima na jednak i nediskriminirajući način te djeluju transparentno.”
Člankom 34. navedene direktive, naslovljenim „Tehničke specifikacije”, propisano je:
„1.   Tehničke specifikacije, kako su definirane u točki 1. Priloga XXI., navode se u ugovornoj dokumentaciji, kao što su pozivi na nadmetanje, ugovorni dokumenti ili dodatni dokumenti. Kad god je moguće te bi tehničke specifikacije trebale biti tako definirane da se uzmu u obzir kriteriji dostupnosti osobama s invaliditetom ili rješenja za sve korisnike.
2.   Tehničke specifikacije moraju omogućiti jednaki pristup za ponuditelje i ne smiju imati učinak stvaranja neopravdanih prepreka otvaranju javne nabave tržišnom natjecanju.
3.   Ne dovodeći u pitanje pravno obvezujuća nacionalna tehnička pravila, u onoj mjeri u kojoj su ona u skladu s pravom [Unije], tehničke specifikacije se formuliraju:
(a)
ili upućivanjem na tehničke specifikacije definirane u Prilogu XXI. i, prema redoslijedu prioriteta, na nacionalne norme kojima su prihvaćene europske norme, europska tehnička odobrenja, zajedničke tehničke specifikacije, međunarodne norme, druge tehničke referentne sustave koje su utvrdila europska normizacijska tijela ili – ako oni ne postoje – nacionalne norme, nacionalna tehnička odobrenja ili nacionalne tehničke specifikacije koje se odnose na projektiranje, izračun i izvođenje radova te uporabu proizvoda. Uz svaku uputu treba navesti riječi ,ili jednakovrijedan';
(b)
ili u obliku izvedbenih ili funkcionalnih zahtjeva; ovi posljednji mogu uključivati ekološke karakteristike. Međutim, takvi parametri moraju biti dovoljno precizni kako bi ponuditelji mogli odrediti predmet ugovora i kako bi naručitelji mogli sklopiti ugovor;
(c)
ili u obliku izvedbenih ili funkcionalnih zahtjeva, koji se spominju u točki (b), s uputom na specifikacije navedene u točki (a) kao sredstvom pretpostavke sukladnosti s takvim izvedbenim ili funkcionalnim zahtjevima;
(d)
ili upućivanjem na specifikacije navedene u točki (a) za određene karakteristike, te upućivanjem na izvedbene ili funkcionalne zahtjeve koji se spominju u točki (b) za druge karakteristike.
4.   Kada naručitelj koristi opciju upućivanja na specifikacije navedene u stavku 3. točki (a), on ne smije odbiti ponudu zbog toga što ponuđeni proizvodi i usluge nisu u skladu sa specifikacijama na koje je uputio ako ponuditelj u svojoj ponudi na zadovoljavajući način naručitelju, bilo kojim prikladnim sredstvom, dokaže da rješenja koja predlaže na jednakovrijedan način zadovoljavaju zahtjeve definirane tehničkim specifikacijama.
Prikladno sredstvo može biti tehnički dosje proizvođača ili ispitni izvještaj priznatog tijela.
5.   Kada naručitelj koristi opciju određivanja izvedbenih ili funkcionalnih zahtjeva, a koja je predviđena u stavku 3., on ne smije odbiti ponudu za proizvode, usluge ili radove koja odgovara nacionalnoj normi kojom se prihvaća europska norma, europskom tehničkom odobrenju, zajedničkoj tehničkoj specifikaciji, međunarodnoj normi ili tehničkom referentnom sustavu koji je utvrdilo neko europsko normizacijsko tijelo, ako se te specifikacije odnose na izvedbene ili funkcionalne zahtjeve koje je on propisao.
U svojoj ponudi ponuditelj mora na zadovoljavajući način naručitelju bilo kojim prikladnim sredstvom dokazati da proizvod, usluga ili radovi koji odgovaraju normi udovoljavaju izvedbenim ili funkcionalnim zahtjevima naručitelja.
Prikladno sredstvo može biti tehnički dosje proizvođača ili ispitni izvještaj priznatog tijela.
[…]
7.   ‚Priznata tijela’ u smislu ovog članka su ispitni i mjerni laboratoriji, te potvrdbena i inspekcijska tijela koja zadovoljavaju primjenjive europske norme.
Naručitelji moraju prihvatiti potvrde priznatih tijela osnovanih u drugim državama članicama.
8.   Osim ako to nije opravdano predmetom ugovora, tehničke specifikacije ne smiju upućivati na neku određenu [izradu] ili izvor, ili na određeni proces, ili na [žigove], patente, tipove, ili neko određeno podrijetlo, ili proizvodnju ako bi to imalo učinak pogodovanja ili isključenja određenih poduzeća ili određenih proizvoda. Takva se uputa dozvoljava u iznimnim slučajevima kada nije moguć dovoljno precizan i razumljiv opis predmeta ugovora u skladu sa stavcima 3. i 4.; uz takvu uputu treba navesti riječi ‚ili jednakovrijedan’.”
U stavku 2. drugoj alineji članka 49. Direktive 2004/17, naslovljenog „Informiranje podnositelja zahtjeva za kvalifikaciju, natjecatelja i ponuditelja”, navodi se:
„Na zahtjev zainteresirane strane, naručitelji u najkraćem mogućem roku obavješćuju:
[…]
–
svakog neuspješnog ponuditelja o razlozima odbijanja njegove ponude, uključujući, za slučajeve iz članka 34. stavaka 4. i 5., razloge za njihovu odluku da ne postoji jednakovrijednost ili odluku o tome da radovi, roba ili usluge ne ispunjavaju izvedbene ili funkcionalne zahtjeve”.
U stavku 3. članka 51. iste direktive, naslovljenog „Opće odredbe”, propisano je:
„Naručitelji provjeravaju udovoljavaju li ponude koje su dostavili odabrani ponuditelji pravilima i zahtjevima koji se primjenjuju na ponude te sklapaju ugovor na temelju kriterija utvrđenih u člancima 55. i 57.”
Talijansko pravo
Članak 68. Decreto legislativo n. 163 – Codice dei contratti pubblici relativi a lavori, servizi e forniture in attuazione delle direttive 2004/17/CE e 2004/18/CE (Zakonodavna uredba br. 163 o Zakoniku o ugovorima o javnoj nabavi radova, usluga i robe kojim se prenose direktive 2004/17/EZ i 2004/18/EZ) od 12. travnja 2006. (GURI br. 100 od 2. svibnja 2006.), u verziji koja je bila na snazi u vrijeme činjenica u glavnom postupku (u daljnjem tekstu: Zakonodavna uredba br. 163/2006), glasi:
„1.   Tehničke specifikacije, kako su definirane u točki 1. Priloga VIII., navode se u ugovornoj dokumentaciji, kao što su pozivi na nadmetanje, ugovorni dokumenti ili dodatni dokumenti. Kad god je moguće te bi tehničke specifikacije trebale biti tako definirane da se uzmu u obzir kriteriji dostupnosti osobama s invaliditetom, rješenja za sve korisnike i zaštite okoliša.
2.   Tehničke specifikacije moraju omogućiti jednak pristup za ponuditelje i ne smiju imati učinak stvaranja neopravdanih prepreka otvaranju javne nabave tržišnom natjecanju.
3.   Ne dovodeći u pitanje pravno obvezujuća nacionalna tehnička pravila, u onoj mjeri u kojoj su u skladu s pravom Zajednice, tehničke specifikacije se formuliraju:
(a)
ili upućivanjem na tehničke specifikacije definirane u Prilogu VIII. i, prema redoslijedu prioriteta, na nacionalne norme kojima su prihvaćene europske norme, europska tehnička odobrenja, zajedničke tehničke specifikacije, međunarodne norme, druge tehničke referentne sustave koje su utvrdila europska normizacijska tijela ili – ako oni ne postoje – nacionalne norme, nacionalna tehnička odobrenja ili nacionalne tehničke specifikacije koje se odnose na projektiranje, izračun i izvođenje radova te uporabu proizvoda. Uz svaku uputu treba navesti riječi ,ili jednakovrijedan';
[…]
4.   Kada javni naručitelji koriste opciju upućivanja na specifikacije navedene u stavku 3. točki (a), oni ne smiju odbiti ponudu zbog toga što ponuđeni proizvodi i usluge nisu u skladu sa specifikacijama na koje su uputili ako ponuditelj u svojoj ponudi na zadovoljavajući način javnom naručitelju, bilo kojim prikladnim sredstvom, dokaže da rješenja koja predlaže na jednakovrijedan način zadovoljavaju zahtjeve definirane tehničkim specifikacijama.
5.   Odgovarajuće sredstvo može biti tehnička dokumentacija proizvođača ili izvještaj o ispitivanju priznatog tijela.
6.   Gospodarski subjekt koji nudi rješenja koja su jednakovrijedna zahtjevima utvrđenima tehničkim specifikacijama mora to napomenuti u posebnoj izjavi koju prilaže svojoj ponudi.
[…]
13.   Osim ako je to opravdano predmetom nabave, tehničke specifikacije ne smiju upućivati na određenu izradu ili izvor, ili određeni postupak, žig, patent, tip ili određeno podrijetlo ili proizvodnju ako bi to imalo učinak pogodovanja ili isključivanja određenih poduzetnika ili određenih proizvoda. Ta je uputa dopuštena samo u iznimnim slučajevima, kada nije moguće dovoljno precizno i razumljivo opisati predmet ugovora u skladu sa stavcima 3. i 4. i pod uvjetom da su uz takvu uputu navedene riječi ‚ili jednakovrijedan’.”
Glavni postupak i prethodna pitanja
Pozivom na nadmetanje objavljenim u
Službenom listu Europske unije
25. veljače 2015. ATM je pokrenuo otvoreni postupak „nabave originalnih rezervnih dijelova i/ili dijelova za prvu ugradnju i/ili jednakovrijednih dijelova za autobuse i trolejbuse koje je proizveo IVECO”.
Vrijednost ugovora bila je procijenjena na 3350000 eura bez poreza na dodanu vrijednost (PDV). Ponude je trebalo ocijeniti prema kriteriju najniže cijene, uz mogućnost dodatnog nadmetanja nakon prvih ponuda, pri čemu je kao kriterij dodatnog nadmetanja bilo određeno podnošenje najbolje ponude.
Rezervni dijelovi koji su predmet nabave bili su navedeni na popisu koji je sastavio ATM. Na tom se popisu izričito upućivalo na dijelove točno određenog žiga (FIAT/IVECO). U ponudi je trebalo obuhvatiti približno 2200 različitih rezervnih dijelova.
U skladu sa specifikacijama navedenima u dokumentaciji za nadmetanje kao „originalni rezervni dijelovi” smatrali su se oni koje izrađuju sami proizvođači vozila, ali i oni koje su proizveli dobavljači proizvođača vozila koji mogu potvrditi da su proizvedeni u skladu sa specifikacijama i proizvodnim standardima koje određuje proizvođač vozila. „Jednakovrijedni rezervni dijelovi” bili su definirani kao proizvodi bilo koje tvrtke koja potvrđuje da kvaliteta njezinih dijelova odgovara kvaliteti sastavnih dijelova upotrijebljenih za sastavljanje vozila i rezervnih dijelova koje isporučuje proizvođač vozila.
Što se tiče oblika ponude, dokumentacijom za nadmetanje bilo je predviđeno da ponuditelj svaki proizvod ponuđen kao „jednakovrijedan” rezervnom dijelu marke IVECO mora označiti oznakom „EQ”.
U dokumentaciji za nadmetanje također je bilo predviđeno da će u slučaju dodjele ugovora ATM prihvatiti jednakovrijedne dijelove samo ako su prošli homologaciju ili ako posjeduju potvrde o jednakovrijednosti ponuđenim originalnim proizvodima.
Dva su poduzetnika sudjelovala u postupku: Iveco Orecchia, koji je u svojstvu isključivog distributera grupe koja proizvodi dotične rezervne dijelove za sjeverozapad Italije mogao ponuditi originalne dijelove, i VAR. Na kraju postupka nadmetanja VAR je osvojio prvo mjesto.
Društvo Iveco Orecchia podnijelo je tužbu protiv odluke o dodjeli ugovora VAR‑u pred Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Regionalni upravni sud Lombardije, Italija), koji ju je prihvatio. Taj je sud dakle poništio tu odluku navodeći kao razlog, među ostalim, to da VAR nije dostavio dokaz o jednakovrijednosti ponuđenih proizvoda i originalnih dijelova ni zajedno s ponudom ni tijekom postupka javne nabave. Protiv te presude VAR je zajedno s ATM‑om uložio žalbu pred Consiglio di Stato (Državno vijeće, Italija). Protiv iste presude ATM je zajedno s VAR‑om također izjavio žalbu tom sudu, koji je pak donio odluku o spajanju dvaju postupaka.
Consiglio di Stato (Državno vijeće) naglašava da ni tekst akata kojima je bio uređen konkretan postupak nabave ni tekst članka 68. stavka 13. Zakonodavne uredbe br. 163/2006 ne propisuju da ponuditelj mora dostaviti dokaz o jednakovrijednosti originalnim proizvodima tijekom postupka nadmetanja. U tom pogledu članak 68. stavak 13. Zakonodavne uredbe br. 163/2006, kojim je u nacionalno pravo prenesen članak 34. stavak 8. Direktive 2004/17, razlikuje se od slučaja u kojem javni naručitelj proizvode koji su predmet nabave određuje u skladu s člankom 68. stavkom 3. iste zakonodavne uredbe, to jest od slučaja u kojem ponuditelj tijekom postupka javne nabave mora dokazati da rješenja koja predlaže na jednakovrijedan način zadovoljavaju zahtjeve definirane tehničkim specifikacijama. Usto, taj sud navodi da također treba uzeti u obzir tehničke specifikacije koje su bile dio dokumentacije za nadmetanje, a prema kojima se u slučaju jednakovrijednih proizvoda njihovu jednakovrijednost mora dokazati odgovarajućom potvrdom proizvođača koju naručitelju treba dostaviti „prilikom prve isporuke jednakovrijednog rezervnog dijela”. Međutim, moguće je da se u skladu sa sustavnim tumačenjem članka 34. stavka 8. Direktive 2004/17 dokaz o jednakovrijednosti mora podnijeti već u trenutku podnošenja ponude.
U tim je okolnostima Consiglio di Stato (Državno vijeće) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Treba li članak 34. stavak 8. Direktive 2004/17 tumačiti na način da dokaz jednakovrijednosti proizvoda koje treba isporučiti i originalnih proizvoda mora biti podnesen već u ponudi?
2.
Podredno, u slučaju niječnog odgovora, na koji način treba osigurati poštovanje načela jednakog postupanja i nepristranosti, slobodnog tržišnog natjecanja i dobre uprave, kao i pravâ obrane i prava na saslušanje drugih ponuditelja?”
O prethodnim pitanjima
Prvo pitanje
Prvim pitanjem sud koji je uputio zahtjev želi saznati treba li članak 34. stavak 8. Direktive 2004/17 tumačiti na način da, kad tehničke specifikacije u dokumentaciji za nadmetanje upućuju na određeni žig, podrijetlo ili proizvodnju, naručitelj mora od ponuditelja zahtijevati da već u svojoj ponudi podnese dokaz o jednakovrijednosti ponuđenih proizvoda i onih utvrđenih u navedenim tehničkim specifikacijama.
U skladu s člankom 34. stavkom 2. Direktive 2004/17, tehničke specifikacije moraju omogućiti jednaki pristup za ponuditelje i ne smiju imati učinak stvaranja neopravdanih prepreka otvaranju javne nabave tržišnom natjecanju.
Upravo s obzirom na taj cilj člankom 34. stavkom 8. Direktive 2004/17 propisuje se da tehničke specifikacije ne smiju upućivati na neku određenu izradu ili izvor, ili na određeni postupak, ili na žigove, patente, tipove, ili neko određeno podrijetlo ili proizvodnju ako bi to imalo učinak pogodovanja ili isključenja određenih poduzeća ili određenih proizvoda, osim kada je to opravdano predmetom nabave. Takvo je upućivanje dopušteno u iznimnim slučajevima kada nije moguće dovoljno precizno i razumljivo opisati predmet nabave u skladu sa stavcima 3. i 4. istog članka. Uz takvu uputu moraju se navesti riječi „ili jednakovrijedan”.
Tom odredbom ne navodi se pobliže u kojem se trenutku i na koji način mora dokazati „jednakovrijednost” proizvoda koji nudi ponuditelj.
S tim u vezi, iz članka 34. stavaka 3. do 5. Direktive 2004/17 proizlazi da ponuditelj, kad su tehničke specifikacije određene upućivanjem na određene norme ili u obliku izvedbenih ili funkcionalnih zahtjeva ili njihovim kombinacijama, u svojoj ponudi mora dokazati da ona ispunjava zahtjeve iz dokumentacije za nadmetanje. Iz toga također proizlazi da se dokazivati može „bilo kojim prikladnim sredstvom” i da, u tom pogledu, „[p]rikladno sredstvo može biti tehnički dosje proizvođača ili ispitni izvještaj priznatog tijela”.
Iz stavaka 3. do 5. članka 34. Direktive 2004/17 proizlazi dakle da su u njima određena opća pravila u vezi sa sastavljanjem tehničkih specifikacija, sredstvima kojima ponuditelj može dokazati da njegova ponuda ispunjava zahtjeve navedene u tim specifikacijama i trenutkom kada se ti dokazi moraju podnijeti.
Za razliku od tih općih pravila, stavkom 8. navedenog članka 34. predviđena su posebna pravila koja uređuju pretpostavke pod kojima je dopušten osobit način definiranja sadržaja tehničkih specifikacija, i to navođenjem posebne izrade ili izvora, ili posebnog postupka, žiga, patenta, tipa ili posebnog podrijetla ili proizvodnje.
Njime utvrđena iznimka – koju se po svojoj prirodi mora usko tumačiti – ne navodi ni trenutak u kojem ponuditelj mora dokazati da njegova ponuda ispunjava zahtjeve predviđene tehničkim specifikacijama ni koja mu dokazna sredstva za to stoje na raspolaganju. Zato se na te elemente i dalje primjenjuju opća pravila iz stavaka 3. do 5. članka 34. Direktive 2004/17.
Slijedom toga, kada naručitelj primjenjuje iznimku predviđenu člankom 34. stavkom 8. drugom rečenicom te direktive, on mora zahtijevati da ponuditelj koji namjerava iskoristiti mogućnost nuđenja proizvoda jednakovrijednih onima koji su definirani navođenjem određenog žiga, podrijetla ili proizvodnje već u svojoj ponudi mora podnijeti dokaz jednakovrijednosti dotičnih proizvoda.
Nekoliko odredaba Direktive 2004/17 i načela kojima je inspirirana ta direktiva potkrepljuju to tumačenje.
Prije svega, načelom jednakog postupanja i obvezom transparentnosti propisanima člankom 10. navedene direktive zahtijeva se, među ostalim, da ponuditelji moraju biti ravnopravni i u trenutku kada pripremaju svoje ponude i u trenutku kada ih javni naručitelj ocjenjuje te čine osnovu pravila Unije o postupcima javne nabave (presuda od 24. svibnja 2016., MT Højgaard i Züblin,
C‑396/14
,
EU:C:2016:347
, t.
37.
).
Međutim, kad bi ponuditelj u postupku u kojem su tehničke specifikacije utvrđene na osobit i izniman način predviđen u stavku 8. članka 34. Direktive 2004/17 smio dokazivati jednakovrijednost svojih proizvoda nakon što podnese ponudu, onda se prilikom ocjenjivanja ponuda svih ponuditelja ne bi primjenjivali jednaki kriteriji.
Člankom 51. stavkom 3. Direktive 2004/17 predviđeno je da naručitelji provjeravaju udovoljavaju li ponude koje su dostavili odabrani ponuditelji pravilima i zahtjevima koji se primjenjuju na ponude. Isto tako, iz njezina članka 49. stavka 2. druge alineje i uvodne izjave 42. proizlazi da bi naručitelji morali biti u mogućnosti obrazložiti svaku odluku kojom utvrđuju da jednakovrijednost u određenom slučaju ne postoji.
Međutim, takva provjera i eventualno donošenje odluke kojom se utvrđuje da ne postoji jednakovrijednost može se provesti samo nakon otvaranja ponuda, u trenutku kada ih naručitelj ocjenjuje, što znači da naručitelj u tu svrhu mora imati na raspolaganju sve dokaze na temelju kojih može ocijeniti ispunjavaju li podnesene ponude i u kojoj mjeri zahtjeve iz tehničkih specifikacija, inače bi se u suprotnom slučaju mogao izložiti opasnosti od povrede načela jednakog postupanja i postupovnih pravila.
Što se tiče sredstava kojima ponuditelji mogu dokazati jednakovrijednost svojih ponuđenih rješenja, odredbe stavaka 4. i 5. članka 34. Direktive 2004/17 primjenjuju se i na postupke u kojima je odabran osobit način sastavljanja tehničkih specifikacija predviđen stavkom 8. istog članka, što znači da je dopušteno koristiti se svim prikladnim sredstvima.
Slijedom toga, iako naručitelj ne smije dopustiti ponuditeljima da jednakovrijednost svojih ponuđenih rješenja dokazuju nakon što podnesu ponude, on ima diskrecijsku ovlast u pogledu određivanja kojim sredstvima ponuditelji u svojim ponudama mogu dokazati tu jednakovrijednost. Ta se ovlast, međutim, mora izvršavati na način da naručitelj na temelju dokaznih sredstava koje je dopustio doista može provesti korisnu ocjenu podnesenih ponuda i ta sredstva ne smiju prekoračivati ono što je nužno za to, pazeći pritom da ne stvaraju neopravdane prepreke otvaranju javne nabave tržišnom natjecanju, protivno članku 34. stavku 2. Direktive 2004/17.
Uzimajući u obzir prethodna razmatranja, na prvo pitanje valja odgovoriti tako da članak 34. stavak 8. Direktive 2004/17 treba tumačiti na način da, kad tehničke specifikacije u dokumentaciji za nadmetanje upućuju na određeni žig, podrijetlo ili proizvodnju, naručitelj mora od ponuditelja zahtijevati da već u svojoj ponudi podnese dokaz o jednakovrijednosti ponuđenih proizvoda i onih utvrđenih u navedenim tehničkim specifikacijama.
Drugo pitanje
S obzirom na odgovor na prvo pitanje, nije potrebno odgovoriti na drugo pitanje.
Troškovi
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.

Slijedom navedenog, Sud (četvrto vijeće) odlučuje:

Članak 34. stavak 8. Direktive 2004/17/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnog gospodarstva, energetskom i prometnom sektoru te sektoru poštanskih usluga treba tumačiti na način da, kad tehničke specifikacije u dokumentaciji za nadmetanje upućuju na određeni žig, podrijetlo ili proizvodnju, naručitelj mora od ponuditelja zahtijevati da već u svojoj ponudi podnese dokaz o jednakovrijednosti ponuđenih proizvoda i onih utvrđenih u navedenim tehničkim specifikacijama.

Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: talijanski