CELEX: 62016TJ0824
Europos Sąjungos prekių ženklas
Protesto procedūra
Tarptautinė registracija nurodant Europos Sąjungos teritoriją
Vaizdinis prekių ženklas „K“
Ankstesnis vaizdinis Beniliukso prekių ženklas „K“
Santykinis atmetimo pagrindas
Galimybė supainioti
Reglamento (EB) Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktas (dabar
Reglamento (ES) 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas)

Ginčo aplinkybės
2012 m. vasario 27 d. ieškovė
Kiosked Oy Ab
Pasaulinės intelektinės nuosavybės organizacijos (PINO) tarptautiniame biure, registracijos paraiškoje nurodžiusi Europos Sąjungos teritoriją, įregistravo tarptautinį prekių ženklą Nr. 1112969.
Tarptautinis prekių ženklas Nr. 1112969, kurio registracijos paraiškoje nurodyta Europos Sąjunga, yra šis vaizdinis žymuo:
Prekės ir paslaugos, kurioms buvo įregistruotas prekių ženklas, priklauso peržiūrėtos ir iš dalies pakeistos 1957 m. birželio 15 d. Nicos sutarties dėl tarptautinės prekių ir paslaugų klasifikacijos ženklams registruoti 9, 35 ir 42 klasėms ir atitinka tokį apibūdinimą:
–
9 klasė: „Mokslinė aparatūra ir instrumentai, jūriniai, geodeziniai, fotografijos, kinematografijos, optiniai, svėrimo, matavimo, signaliniai, tikrinimo, gelbėjimo ir mokymo aparatūra ir instrumentai; elektros energijos praleidimo, paskirstymo, perdirbimo, kaupimo, reguliavimo arba valdymo aparatūra ir prietaisai; garso ar vaizdo įrašymo, perdavimo ar atkūrimo aparatūra; magnetinės duomenų laikmenos, įrašų diskai; kompaktiniai diskai, DVD ir kitos skaitmeninės įrašymo laikmenos; mechanizmai, kuriuose atsiskaitoma monetomis; kasos aparatai, skaičiavimo mašinos, duomenų dorojimo įrenginiai, kompiuteriai; kompiuterių programinė įranga; gesintuvai“,
–
35 klasė: „Reklama; verslo vadyba; verslo tvarkyba; įstaigų veikla“,
–
42 klasė: „Mokslo ir technologijų paslaugos ir su jomis susiję tyrimai ir projektavimas; pramoniniai moksliniai tyrimai ir analizė; kompiuterinės technikos ir programinės įrangos kūrimas ir tobulinimas“.
Apie tarptautinį prekių ženklą Nr. 1112969, kurio registracijos paraiškoje nurodyta Europos Sąjungos teritorija, laikantis iš dalies pakeisto 2009 m. vasario 26 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 207/2009 dėl Bendrijos prekių ženklo (
OL L 78, 2009, p. 1
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 17 sk., 1 t., p. 146) (šis reglamentas buvo pakeistas 2017 m. birželio 14 d. Tarybos reglamentu (ES) 2017/1001 dėl Europos Sąjungos prekių ženklo (
OL L 154, 2017, p. 1
)) 2012 m. gegužės 3 d. buvo pranešta Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybai (EUIPO). Jis buvo paskelbtas 2012 m. gegužės 7 d.
Bendrijos prekių ženklų biuletenyje
Nr. 2012/085. 2013 m. vasario 7 d. įstojusi į bylą šalis
De Vlaamse Radio‑ en Televisieomroeporganisatie (VRT)
pagal Reglamento Nr. 207/2009 41 straipsnį (dabar – Reglamento 2017/1001 46 straipsnis) pareiškė protestą dėl prašomo prekių ženklo registracijos visų prekių ir paslaugų, kurioms skirtas prašomas įregistruoti prekių ženklas, atžvilgiu.
Protestas buvo grindžiamas, be kita ko, keturiais ankstesniais prekių ženklais, tarp kurių – 2010 m. rugpjūčio 10 d. Beniliukso intelektinės nuosavybės tarnyboje (BINT) įregistruotas vaizdinis prekių ženklas Nr. 882400, kuris atrodo taip:
Ankstesnis Beniliukso prekių ženklas Nr. 882400 buvo įregistruotas prekėms ir paslaugoms, kurios priklauso 9, 14, 16, 18, 24, 25, 28, 35, 38, 41 ir 43 klasėms, būtent:
–
9 klasė: „Fotografijos, kinematografijos, optinė ir signalinė įranga ir instrumentai; garso ar vaizdo įrašymo, perdavimo ar atkūrimo aparatūra; magnetinių duomenų laikmenos; garso ar vaizdo įrašymo diskai; vaizdajuostės; CD, CD‑I, CD‑ROM ir DVD; magnetinės arba užkoduotos klubų ir narių kortelės; vaizdo, garso ir kompiuterinė įranga; žaidimų įranga, pritaikyta naudoti tik su televizijos imtuvais“,
–
35 klasė: „Reklama; verslo vadyba; verslo tvarkyba; įstaigų veikla“,
–
41 klasė: „Švietimas, švietimo paslaugos, mokymai ir paskaitos“,
–
42 klasė: „Kompiuterių programavimas; interneto puslapių, kuriuose nenaudojamas judantis vaizdas, kūrimas ir tobulinimas; daugialypės terpės programoms skirtos kompiuterių programinės įrangos projektavimas ir tobulinimas“.
Kiti trys ankstesni prekių ženklai, kuriais buvo grindžiamas protestas, yra šie:
–
vaizdinis prekių ženklas, kuris 2010 m. rugpjūčio 10 d. buvo įregistruotas BINT Nr. 882402 prie 9, 14, 16, 18, 24, 25, 28, 35, 38, 41 ir 43 klasių priskiriamoms prekėms ir paslaugoms ir kuris atrodo taip:
–
vaizdinis prekių ženklas, kuris 2006 m. birželio 7 d. buvo įregistruotas BINT Nr. 796522 prie 9, 14, 16, 18, 24, 25, 28, 35, 38, 41 ir 43 klasių priskiriamoms prekėms ir paslaugoms ir kuris atrodo taip:
–
vaizdinis prekių ženklas, kuris 2006 m. birželio 7 d. buvo įregistruotas BINT Nr. 796523 prie 9, 14, 16, 18, 24, 25, 28, 35, 38, 41 ir 43 klasių priskiriamoms prekėms ir paslaugoms ir kuris atrodo taip:
Protestas buvo grindžiamas Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkte (dabar – Reglamento Nr. 2017/1001 8 straipsnio 1 dalies b punktas) nurodytu pagrindu. Protestas buvo pateiktas dėl visų prekių ir paslaugų, kurioms žymėti skirtas prašomas prekių ženklas, ir jame remtasi visomis prekėmis ir paslaugomis, kurioms buvo skirti ankstesni prekių ženklai.
2015 m. gruodžio 10 d. sprendimu, remdamasis Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktu, Protestų skyrius iš dalies patenkino protestą, būtent, kiek tai susiję su šiomis paslaugomis:
–
35 klasė: „Reklama; verslo vadyba; verslo tvarkyba; įstaigų veikla“,
–
42 klasė: „Kompiuterių programinės įrangos projektavimas ir tobulinimas“.
2016 m. vasario 9 d. ieškovė, remdamasi Reglamento Nr. 207/2009 58–64 straipsniais (dabar – Reglamento 2017/1001 66–71 straipsniai), pateikė EUIPO apeliaciją dėl Protestų skyriaus sprendimo.
2016 m. rugsėjo 19 d. sprendimu (toliau – ginčijamas sprendimas) EUIPO apeliacinė taryba atmetė apeliaciją, kiek tai susiję su šio sprendimo 9 punkte nurodytomis paslaugomis.
Atsižvelgusi į tai, kad vizualiai prekių ženklų panašumas buvo mažesnis už vidutinį, į tai, kad fonetiškai prekių ženklų neįmanoma palyginti, ir į konceptualaus palyginimo „neutralumą“, taip pat į tai, kad ankstesnis Beniliukso prekių ženklas Nr. 882400 turi „normalų“ arba „daugiausia vidutinį“ jam būdingą skiriamąjį požymį, Apeliacinė taryba iš esmės konstatavo, kad egzistavo, kaip tai suprantama pagal Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktą, galimybė prašomą įregistruoti prekių ženklą supainioti su ankstesniu Beniliukso prekių ženklu Nr. 882400, kiek tai susiję su prie 35 ir 42 klasių priskiriamomis paslaugomis, kurias Apeliacinė taryba įvertino kaip tapačias.
Be to, Apeliacinė taryba nusprendė, kad taip pat egzistavo galimybė prašomą prekių ženklą supainioti su ankstesniu Beniliukso prekių ženklu Nr. 882400, kiek tai susiję su prie 9 klasės priskiriamomis prekėmis, kurios gali būti laikomos tapačiomis.
Šalių reikalavimai
Ieškovė Bendrojo Teismo prašo:
–
panaikinti ginčijamą sprendimą, kiek jame Apeliacinė taryba atmetė apeliaciją dėl prie 35 klasės priskiriamų „reklamos; verslo vadybos; verslo tvarkybos; įstaigų veiklos“ paslaugų ir prie 42 klasės priskiriamų „kompiuterių programinės įrangos projektavimo ir tobulinimo“ paslaugų,
–
leisti prašomą prekių ženklą įregistruoti šioms paslaugoms,
–
priteisti iš įstojusios į bylą šalies visas bylinėjimosi išlaidas, patirtas vykstant protesto procedūrai, įskaitant teisinio atstovavimo išlaidas, remiantis išlaidų aprašu, kuris turi būti pateiktas per Reglamento Nr. 207/2009 85 straipsnyje (dabar – Reglamento 2017/1001 109 straipsnis) nustatytą terminą, o jeigu toks aprašas nepateikiamas, – remiantis taikomais teisės aktais,
–
priteisti iš įstojusios į bylą šalies bylinėjimosi išlaidas, kurias ji patyrė vykstant šiam procesui, laikantis Reglamento Nr. 207/2009 85 straipsnio.
EUIPO Bendrojo Teismo prašo:
–
atmesti ieškinį,
–
priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas.
Įstojusi į bylą šalis Bendrojo Teismo prašo:
–
atmesti ieškinį,
–
priteisti iš ieškovės visas bylinėjimosi išlaidas, kurias įstojusi į bylą šalis patyrė vykstant protesto procedūrai ir vykstant šiam procesui, įskaitant teisinio atstovavimo išlaidas, remiantis išlaidų aprašu, kuris turi būti pateiktas per Reglamento Nr. 207/2009 85 straipsnyje nustatytą terminą, o jeigu tokio aprašo nepateikiama, – remiantis taikomais teisės aktais.
Įstojusios į bylą šalies atsakymo į ieškinį 37 punkto 2 dalis suformuluota taip:
„Dėl šių priežasčių ieškinys turi būti atmestas ir reikia patenkinti visą įstojusios į bylą šalies protestą. Be to, ieškovė turi padengti bylinėjimosi išlaidas, kurias įstojusi į bylą šalis patyrė vykstant šiam procesui, laikantis Reglamento Nr. 207/2009 85 straipsnio.“
Dėl teisės
Dėl įstojusios į bylą šalies reikalavimų
Įstojusi į bylą šalis prašė atmesti ieškinį ir priteisti iš ieškovės tam tikras bylinėjimosi išlaidas.
Tačiau
a priori
neaišku, ar šio sprendimo 17 punkte nurodyta sakinio dalis „reikia patenkinti visą įstojusios į bylą šalies protestą“ turi būti suprantama kaip išreiškianti reikalavimą. Darant prielaidą, kad šią sakinio dalį reikia suprasti kaip išreiškiančią reikalavimą, pažymėtina, kad toks reikalavimas bet kuriuo atveju nepriimtinas.
Iš tiesų tokia sakinio dalis išreiškia reikalavimą, kuriuo įstojusi į bylą šalis Bendrojo Teismo prašo patenkinti protestą, koks iš pradžių pateiktas Protestų skyriui, arba bent jau pripažinti, kad galioja jo priimtas sprendimas. Tačiau, kaip matyti iš jurisprudencijos, toks reikalavimas turi būti laikomas priešpriešiniu ieškiniu, kiek jame reikalaujama panaikinti ginčijamą sprendimą dėl ieškinyje nenurodyto punkto (šiuo klausimu žr. 2017 m. spalio 6 d. Sprendimo NRJ Group / EUIPO – Sky International (SKY ENERGY),
T‑184/16
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2017:703
,
punktą).
Šiuo klausimu reikia priminti, kad iš Bendrojo Teismo procedūros reglamento 182 straipsnio 1 ir 2 dalių matyti, kad priešpriešinis ieškinys turi būti pateiktas per terminą, kuris atitinka terminą atsakymui į ieškinį pateikti, ir atskiru dokumentu, kuris turi skirtis nuo atsakymo į ieškinį. Net darant prielaidą, kad ši sakinio dalis išreiškia reikalavimą, pažymėtina, kad jis nebuvo pateiktas atskiru dokumentu, taigi, netenkina Procedūros reglamento 182 straipsnio 1 ir 2 dalyse nustatytų reikalavimų. Todėl šį reikalavimą reikia atmesti kaip nepriimtiną (šiuo klausimu žr. 2017 m. spalio 6 d. Sprendimo SKY ENERGY,
T‑184/16
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2017:703
,
punktą).
Dėl ginčo dalyko
Atsižvelgiant į skirtingą Protestų skyriaus ir Apeliacinės tarybos sprendimuose pateiktą informaciją ir į tai, kad atsakyme į ieškinį įstojusi į bylą šalis nurodo visas prekes ir paslaugas, kuriomis grindė protestą, o savo reikalavimuose ieškovė paminėjo tik dalį paslaugų, kurioms prašyta įregistruoti prekių ženklą, visų pirma reikia patikslinti, kokios prekės ir paslaugos yra šios bylos dalykas.
Kaip matyti iš ieškovės pirmojo reikalavimo ir iš patikslinimų, kuriuos pateikė ieškinyje, ieškovė prašo panaikinti ginčijamą sprendimą tik dėl šių paslaugų:
–
35 klasė: „Reklama; verslo vadyba; verslo tvarkyba; įstaigų veikla“,
–
42 klasė: „Kompiuterių programinės įrangos projektavimas ir tobulinimas“.
Atsižvelgiant į ieškovės reikalavimuose pateiktą apribojimą reikia konstatuoti, kad jos nurodytas vienintelis pagrindas gali būti nagrinėjamas atsižvelgiant tik į šio sprendimo 23 punkte nurodytas paslaugas.
Tačiau, jeigu galimas įstojusios į bylą šalies priešpriešinis ieškinys nepriimtinas (žr. šio sprendimo 18–21 punktus), neturi būti nagrinėjami įstojusios į bylą šalies argumentai dėl prekių ir paslaugų, kurios nenurodytos šio sprendimo 23 punkte ir kurios nėra šioje byloje pareikšto ieškinio dalykas.
Dėl ieškovės vienintelio pagrindo, grindžiamo Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punkto pažeidimu
Ieškovė iš esmės teigia, kad Apeliacinė taryba pažeidė Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktą, nes klaidingai nusprendė, kad yra galimybė prašomą įregistruoti prekių ženklą supainioti su ankstesniu Beniliukso prekių ženklu Nr. 882400, kiek tai susiję su nagrinėjamomis paslaugomis. Ypač ji kelia klausimą dėl Apeliacinės tarybos vertinimo, susijusio su atitinkamos visuomenės sudėtimi ir pastabumo lygiu, vizualiu prekių ženklų panašumu ir ankstesniam Beniliukso prekių ženklui Nr. 882400 būdingu skiriamuoju požymiu. Taigi, iš esmės, ieškovės nuomone, nėra galimybės supainioti prekių ženklus, dėl kurių kilo ginčas, kiek tai susiję su nagrinėjamomis paslaugomis.
Įstojusi į bylą šalis iš esmės tvirtina, kad Apeliacinė taryba turėjo nuspręsti, jog yra galimybė supainioti žymenis, dėl kurių kilo ginčas, dėl visų paslaugų, kurioms skirtas prašomas įregistruoti prekių ženklas. Iš tiesų nagrinėjamos paslaugos skirtos plačiajai visuomenei, kuri yra vidutiniškai pastabi, ir prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, yra tapatūs ar bent jau labai panašūs. Be to, ankstesnis Beniliukso prekių ženklas Nr. 882400 turi vidutinį skiriamąjį požymį.
EUIPO iš esmės mano, kad Apeliacinė taryba teisingai nusprendė, jog egzistuoja galimybė supainioti.
Pirmiausia reikia nurodyti, kad pagal Reglamento Nr. 207/2009 151 straipsnio 1 dalį (dabar – Reglamento 2017/1001 189 straipsnio 1 dalis) tarptautinė prekių ženklo registracija, kurioje nurodyta Europos Sąjungos teritorija, nuo įregistravimo dienos, kaip nurodyta Madrido susitarimo dėl tarptautinės ženklų registracijos protokolo, priimto 1989 m. birželio 27 d. Madride (
OL L 296, 2003, p. 22
), 3 straipsnio 4 dalyje, turi tokią pačią galią kaip ir Europos Sąjungos prekių ženklo paraiška. Reglamento Nr. 207/2009 156 straipsnio 1 dalyje (dabar – Reglamento Nr. 2017/1001 196 straipsnio 1 dalis) nustatyta, kad protestas dėl tarptautinės ženklų registracijos, kurioje nurodyta Europos Sąjungos teritorija, pateikiamas taip pat kaip ir dėl paskelbtų Europos Sąjungos prekių ženklo paraiškų.
Pagal Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktą ankstesnio prekių ženklo savininkui užprotestavus, prekių ženklas, kurį prašoma įregistruoti, neregistruojamas, jeigu dėl savo panašumo į ankstesnį prekių ženklą ar tapatumo jam arba dėl prekių ar paslaugų, kurias žymi abu prekių ženklai, panašumo ar tapatumo yra galimybė suklaidinti visuomenę toje teritorijoje, kur ankstesnis prekių ženklas yra apsaugotas. Suklaidinimo galimybė apima ir galimybę sieti su ankstesniu prekių ženklu.
Pagal suformuotą jurisprudenciją galimybę suklaidinti sudaro tikimybė, kad visuomenė gali manyti, jog nagrinėjamos prekės ar paslaugos yra pagamintos arba suteiktos tos pačios įmonės arba ekonomiškai susijusių įmonių. Pagal tą pačią jurisprudenciją galimybė suklaidinti turi būti visapusiškai vertinama atsižvelgiant į tai, kaip atitinkama visuomenė suvokia nagrinėjamus žymenis ir prekes ar paslaugas, ir į visus konkrečiam atvejui būdingus veiksnius, ypač į žymenų panašumo ir jais žymimų prekių ar paslaugų panašumo tarpusavio priklausomybę (žr. 2003 m. liepos 9 d. Sprendimo Laboratorios RTB / VRDT Giorgio Beverly Hills (GIORGIO BEVERLY HILLS),
T‑162/01
,
EU:T:2003:199
,
–
punktus ir juose nurodytą jurisprudenciją).
Siekiant taikyti Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktą galimybė supainioti reiškia, kad prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, yra tapatūs arba panašūs ir kad prekės ar paslaugos, kurioms jie skirti, yra tapačios arba panašios. Šios sąlygos yra kumuliacinės (žr. 2009 m. sausio 22 d. Sprendimo Commercy / VRDT – easyGroup IP Licensing (easyHotel),
T‑316/07
,
EU:T:2009:14
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Dėl atitinkamos visuomenės ir jos pastabumo lygio
Pagal jurisprudenciją visapusiškai vertinant galimybę supainioti reikia atsižvelgti į atitinkamos kategorijos prekių vidutinį vartotoją, kuris yra pakankamai informuotas, protingai pastabus ir nuovokus. Taip pat reikia atsižvelgti į tai, kad vidutinio vartotojo pastabumas gali skirtis priklausomai nuo nagrinėjamų prekių ar paslaugų kategorijos (žr. 2007 m. vasario 13 d. Sprendimo Mundipharma / VRDT – Altana Pharma (RESPICUR),
T‑256/04
,
EU:T:2007:46
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Remiantis ginčijamo sprendimo 15 punktu iš esmės galima daryti išvadą, kad, Apeliacinės tarybos teigimu, atsižvelgiant į tai, jog ankstesnį Beniliuko prekių ženklą Nr. 882400 įregistravo BINT, nagrinėjamu atveju vertinant galimybę supainioti svarbi teritorija apima Belgijos, Liuksemburgo ir Nyderlandų teritoriją. Toks vertinimas nėra klaidingas, todėl jam reikia pritarti.
Dėl atitinkamos visuomenės pažymėtina, kad ginčijamo sprendimo 44 punkte Apeliacinė taryba nurodė, kad „viena dalis prekių ir paslaugų, dėl kurių kilo ginčas, [buvo] skirta plačiajai visuomenei, o kita – specialistams“.
Ieškovė teigia, kad nagrinėjamos paslaugos yra skirtos specialistams. Tai ypač pasakytina apie reklamos paslaugas, nes jos sukurtos prekės ar kitos paslaugos reklamai. Nė vienas vartotojas nesuinteresuotas naudoti reklamos paslaugų.
Kaip nurodyta šio sprendimo 27 punkte, įstojusi į bylą šalis teigia, kad nagrinėjamos paslaugos yra skirtos plačiajai visuomenei.
Pagal jurisprudenciją plačiąją visuomenę sudaro asmenys, kurie gali naudotis ir paslaugomis, kurioms skirtas ankstesnis prekių ženklas, ir paslaugomis, kurioms skirtas prašomas įregistruoti prekių ženklas (šiuo klausimu žr. 2008 m. liepos 1 d. Sprendimo Apple Computer / VRDT – TKS‑Teknosoft (QUARTZ),
T‑328/05
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2008:238
,
punktą ir 2010 m. rugsėjo 30 d. Sprendimo PVS / VRDT – MeDiTA Medizinische Kurierdienst (medidata),
T‑270/09
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2010:419
,
punktą).
Šiuo aspektu reikia pažymėti, kad nagrinėjamomis paslaugomis naudojasi didelis specialistų skaičius, o ne plačioji visuomenė; tai, beje, EUIPO pati pripažįsta atsakyme į ieškinį. Tai ypač pasakytina apie prie 35 klasės priskiriamas „reklamos“ paslaugas, kurias nurodė ieškovė (šio sprendimo 36 punktas).
Ginčijamo sprendimo 44 punkte Apeliacinė taryba taip pat nurodė, kad atitinkamos visuomenės pastabumo lygis svyravo nuo vidutinio iki didelio.
Ieškovės teigimu, nagrinėjamu atveju atitinkamos visuomenės, kurią sudarė specialistai, pastabumo lygis yra didelis.
Įstojusios į bylą šalies nuomone, pastabumo lygis yra vidutinis.
Šioje byloje, atsižvelgiant į tai, kad, kaip nurodyta šio sprendimo 39 punkte, atitinkamą visuomenę, kiek tai susiję su nagrinėjamomis paslaugomis, sudaro specialistai, reikia atsižvelgti į didelį pastabumo lygį.
Dėl paslaugų palyginimo
Ginčijamo sprendimo 39 punkte Apeliacinė taryba pritarė Protestų skyriaus išvadai, kad šio sprendimo 23 punkte nurodytos paslaugos tapačios kai kurioms paslaugoms, kurioms skirti ankstesni prekių ženklai.
Ieškovė iš esmės tvirtina, kad prašomu įregistruoti prekių ženklu ir ankstesniu Beniliukso prekių ženklu Nr. 882400 žymimos tam tikrais aspektais panašios prekės ir paslaugos, tačiau minėtas Beniliukso prekių ženklas skirtas ne visoms prekėms ar paslaugoms, kurioms skirtas prašomas įregistruoti prekių ženklas. Taigi, „nagrinėjamos paslaugos“ turi būti „laikomos panašiomis“.
Įstojusi į bylą šalis mano, kad dauguma paslaugų, kurioms skirti ankstesni prekių ženklai, yra tapačios arba bent jau labai panašios į tas, kurioms skirtas prašomas įregistruoti prekių ženklas.
Šiuo klausimu reikia konstatuoti, kad prie 35 klasės priskirtos paslaugos, kuriomis ieškovė remiasi nurodydama savo pagrindą, yra ir paslaugų, kurioms skirtas prašomas įregistruoti prekių ženklas, sąraše, ir paslaugų, kurioms skirtas ankstesnis Beniliukso prekių ženklas Nr. 882400, sąraše. Jų aprašymai yra identiški.
Kalbant apie prie 42 klasės priskiriamas paslaugas, konstatuotina, kad „kompiuterių programinės įrangos projektavimo ir tobulinimo“ paslaugas, kurioms skirtas prašomas įregistruoti prekių ženklas, apima platesnė „kompiuterio programavimo“ paslaugų, kurioms skirtas ankstesnis Beniliukso prekių ženklas Nr. 882400, kategorija. Todėl reikia daryti išvadą, kad šios prie 42 klasės priskiriamos paslaugos yra tapačios.
Tokiomis aplinkybėmis reikia pritarti Apeliacinės tarybos vertinimui, kuriuo grindžiama išvada, kad paslaugos, kurioms skirtas prašomas įregistruoti prekių ženklas, ir paslaugos, kurios žymimos ankstesniu Beniliukso prekių ženklu Nr. 882400, yra tapačios (žr. šio sprendimo 44 punktą).
Dėl žymenų palyginimo
Visapusis galimybės supainioti vertinimas, kiek jis susijęs su vizualiu, fonetiniu ar konceptualiu žymenų, dėl kurių kilo ginčas, panašumu, turi būti pagrįstas bendru jų daromu įspūdžiu, atsižvelgiant, be kita ko, į jų skiriamuosius ir dominuojančius elementus. Vidutinio nagrinėjamų prekių ir paslaugų vartotojo prekių ženklų suvokimas turi lemiamą reikšmę atliekant visapusį minėtos galimybės supainioti vertinimą. Šiuo atžvilgiu pabrėžtina, kad vidutinis vartotojas prekių ženklą paprastai suvokia kaip visumą ir nenagrinėja įvairių jo detalių (žr. 2007 m. birželio 12 d. Sprendimo VRDT / Shaker,
C‑334/05 P
,
EU:C:2007:333
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
–
Dėl vizualaus panašumo
Apeliacinė taryba atliko vizualų prašomo įregistruoti prekių ženklo palyginimą su ankstesniu Beniliukso prekių ženklu Nr. 882400.
Šiuo aspektu ginčijamo sprendimo 20 punkte Apeliacinė taryba nurodė, kad žymenų, dėl kurių kilo ginčas ir kurie abu yra „tik vaizdiniai“ prekių ženklai“ (žr. 18, 19 ir 21 punktus), panašumo laipsnis yra mažesnis už vidutinį. Visų pirma, bendras šiems žymenims elementas yra vaizdinis baltos spalvos elementas juodame fone ir abu jie turi skirtingos formos vertikalią dalį, o dešinėje pusėje yra skirtingos formos elementas, susietas su vertikaliu elementu prašomame įregistruoti prekių ženkle ir atskirai vaizduojamas ankstesniame Beniliukso prekių ženkle Nr. 882400.
Papildomai ginčijamo sprendimo 23 punkte Apeliacinė taryba nusprendė, kad po atidžios analizės ir pasitelkusi šiek tiek fantazijos atitinkama visuomenė galėjo abiejuose prekių ženkluose atpažinti formą, kuri gali būti panaši į didžiąją „K“ raidę.
Ieškovė savo ruožtu tvirtina, kad prašomas įregistruoti prekių ženklas ir ankstesnis Beniliukso prekių ženklas Nr. 882400 vizualiai visiškai nepanašūs, tačiau pripažįsta, kad grafinis šių žymenų vaizdas perteikia didžiąją „K“ raidę.
Remdamasi prielaida, kad žymenys, dėl kurių kilo ginčas, yra sudaryti iš didžiosios juoda ir balta spalvomis pavaizduotos „K“ raidės, įstojusi į bylą šalis savo ruožtu teigia, kad prašomas įregistruoti prekių ženklas ir ankstesnis Beniliukso prekių ženklas Nr. 882400 turi būti laikomi kaip vizualiai tapatūs. Bet kuriuo atveju, jos teigimu, jei šių prekių ženklų skirtumai negali būti laikomi paprastais „nedideliais“ skirtumais, bent jau darytina išvada, kad jie labai panašūs.
Siekiant pateikti atsakymą dėl šių argumentų, reikia priminti, kad pagal jurisprudenciją du prekių ženklai yra panašūs, kai, atitinkamos visuomenės požiūriu, jie bent jau iš dalies yra vienodi vienu ar keliais svarbiais aspektais (2010 m. gegužės 11 d. Sprendimo Wessang / VRDT – Greinwald (star foods),
T‑492/08
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2010:186
,
punktas).
Priešingai nei panašumo sąvoka, tapatumo sąvoka iš principo reiškia, kad du lyginami elementai turi sutapti visais aspektais. Vis dėlto, kadangi, pirma, tapatumo suvokimas turi būti vertinamas atsižvelgiant į vidutinio vartotojo, kuris yra pakankamai informuotas ir protingai pastabus ir nuovokus, suvokimą ir, antra, tapatumo suvokimą lemia ne visų lyginamų elementų aspektų tiesioginis palyginimas, nereikšmingų skirtumų, kurių vidutinis vartotojas gali nepastebėti, buvimas nepaneigia lygintinų žymenų tapatumo buvimo. Taigi, remiantis jurisprudencija, žymuo yra tapatus prekių ženklui tik tuo atveju, jeigu be pakeitimų ar pridedamų elementų atkuria visus prekių ženklą sudarančius elementus arba jeigu jis, vertinamas kaip visuma, turi tokių nedidelių skirtumų, kad vidutinis vartotojas gali jų nepastebėti (šiuo klausimu pagal analogiją žr. 2003 m. kovo 20 d. Sprendimo LTJ Diffusion,
C‑291/00
,
EU:C:2003:169
,
–
punktus).
Šiuo atveju prašomame įregistruoti prekių ženkle yra elementas, kuris gali būti suvokiamas kaip didžioji „K“ raidė, kuri yra baltos spalvos, parašyta pajuodintu šriftu ir kurios kraštai iš dalies suapvalinti. Ši raidė yra platesnio juodos spalvos vaizdinio stačiakampio formos elemento centre, o šio elemento du viršutiniai kampai ir dešinysis apatinis kampas taip pat suapvalinti. Savo ruožtu ankstesnis Beniliukso prekių ženklas Nr. 882400 taip pat gali būti suvokiamas kaip didžioji baltos spalvos „K“ raidė, kurios visos linijos, būtent vertikali linija ir viename taške susikertančios įstrižos linijos, kurios yra vertikalios linijos dešinėje pusėje, yra užapvalintos. Ši raidė yra juodame fone su suformuotais kontūrais, tačiau nesudaro geometrinės formos, kurią galima būtų tiksliai apibūdinti.
Iš tiesų tiek, kiek žymenis, dėl kurių kilo ginčas, galima suvokti kaip didžiąją „K“ raidę, pažymėtina, kad jie turi tapatų elementą. Be to, žymenys, dėl kurių kilo ginčas, yra tų pačių (juodos ir baltos) spalvų. Tačiau grafinis didžiosios „K“ raidės vaizdas šiuose dviejuose prekių ženkluose nėra toks pats. Prašomame įregistruoti prekių ženkle vertikali linija ir dvi įstrižos linijos, kurios išsišakoja dešinėje pusėje ir suformuoja didžiąją „K“ raidę, susilieja. Ankstesniame Beniliukso prekių ženkle Nr. 882400 vertikali linija, kuri yra didžiosios „K“ raidės kairioji dalis, yra kiek atskirta nuo įstrižų linijų, esančių šios raidės dešinėje pusėje. Savo ruožtu didžiąją „K“ raidę sudarančių linijų suapvalintos formos skiriasi. Prašomame įregistruoti prekių ženkle vaizduojamos didžiosios „K“ raidės kraštai iš dalies suapvalinti, o ankstesniame Beniliukso prekių ženkle Nr. 882400 vaizduojamos didžiosios „K“ raidės kraštai yra visiškai suapvalinti. Kaip matyti iš šio sprendimo 58 punkte pateikto vertinimo, skiriasi ir abiejuose prekių ženkluose esančio juodo fono forma. Prašomo įregistruoti prekių ženklo fonas šiek tiek panašus į laukelį, kurio centre yra didžioji „K“ raidė, o ankstesnio Beniliukso prekių ženklo Nr. 882400 fonas nėra tikslios geometrinės formos.
Šie skirtumai nėra nereikšmingi tiek, kad jų galėtų nepastebėti specialistai, kurių pastabumo lygis yra didelis.
Šiomis aplinkybėmis, atsižvelgiant į prašomo įregistruoti prekių ženklo ir ankstesnio Beniliukso prekių ženklo Nr. 882400 sukeliamą bendrą įspūdį, negalima daryti išvados, kad šie du prekių ženklai yra tapatūs.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, taip pat nereikia manyti, priešingai nei Apeliacinė taryba nurodė ginčijamo sprendimo 20 ir 23 punktuose, kad vizualus panašumas mažesnis už vidutinį. Iš tiesų vizualaus panašumo laipsnis turi būti laikomas bent jau vidutiniu.
–
Dėl fonetinio panašumo
Ginčijamo sprendimo 21 punkte Apeliacinė taryba nurodė, kad neįmanoma atlikti prašomo įregistruoti prekių ženklo ir ankstesnio Beniliukso prekių ženklo Nr. 882400 fonetinio palyginimo. Šiuo klausimu pažymėtina, kad Apeliacinė taryba rėmėsi prielaida, kad šie prekių ženklai buvo vien vaizdiniai. Dėl šio aspekto ieškovė nurodė, kad abu šiuos prekių ženklus galima ištarti kaip raidę „k“. Įstojusios į bylą šalies teigimu, fonetiniu požiūriu šie prekių ženklai tapatūs.
Šiuo atveju reikia pažymėti, kad, atsižvelgiant į tai, jog atitinkamai visuomenei gali tekti atskirti „k“ raidę, esančią prašomame įregistruoti prekių ženkle ir ankstesniame Beniliukso prekių ženkle Nr. 882400, šie du prekių ženklai gali būti tariami vienodai. Todėl reikia daryti išvadą, kad, priešingai, nei šiuo aspektu nurodė Apeliacinė taryba, prekių ženklai, dėl kurių kilo ginčas, yra tapatūs fonetiškai.
–
Dėl konceptualaus panašumo
Ginčijamo sprendimo 22 punkte Apeliacinė taryba padarė išvadą, kad nei prašomu įregistruoti prekių ženklu, nei ankstesniu Beniliukso prekių ženklu Nr. 882400 nebuvo perteikiama jokia koncepcija. Taigi, konceptualus šių dviejų prekių ženklų palyginimas būtų „neutralus“. Ieškovės teigimu, šie prekių ženklai neturi konceptualios reikšmės. Savo ruožtu įstojusi į bylą šalis teigia, kad dėl nuorodos į „k“ raidę šie žymenys yra konceptualiai tapatūs.
Kalbant apie konceptualų dviejų prekių ženklų, kuriuos sudaro tik viena ir ta pati raidė, palyginimą, reikia konstatuoti, kad grafinis raidės vaizdas atitinkamai visuomenei gali priminti atskirą vienetą, būtent ypatingą fonemą. Šia prasme raide daroma nuoroda į koncepciją.
Tai reiškia, kad žymenys gali būti konceptualiai panašūs, kai jie nurodo tą pačią abėcėlės raidę (šiuo klausimu žr. 2011 m. gegužės 10 d. Sprendimo Emram / VRDT – Guccio Gucci (G),
T‑187/10
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2011:202
,
ir
punktus; 2011 m. lapkričio 10 d. Sprendimo Esprit International / VRDT – Marc O’Polo International (Raidės vaizdas ant kišenės),
T‑22/10
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2011:651
,
punktą ir 2012 m. gegužės 8 d. Sprendimo Mizuno / VRDT – Golfino (G),
T‑101/11
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2012:223
,
punktą).
Nagrinėjamu atveju raidė „k“ yra ir prašomame įregistruoti prekių ženkle, ir ankstesniame Beniliukso prekių ženkle Nr. 882400, todėl reikia daryti išvadą, kad žymenys yra konceptualiai tapatūs.
Dėl visapusio galimybės supainioti vertinimo
Reikia priminti, kad supainiojimo galimybės vertinimas apima tam tikrą veiksnių, į kuriuos atsižvelgiama, būtent prekių ženklų panašumo ir jais žymimų prekių ar paslaugų panašumo, tarpusavio priklausomybę. Taigi, mažą žymimų prekių ar paslaugų panašumo laipsnį gali kompensuoti didelis prekių ženklų panašumo laipsnis, ir atvirkščiai (2016 m. rugsėjo 28 d. Sprendimo The Art Company B & S / EUIPO – G‑Star Raw (THE ART OF RAW),
T‑593/15
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2016:572
,
punktas).
Iš pirmiau pateikto vertinimo matyti, kad bendras įspūdis, kurį sukelia prašomas įregistruoti prekių ženklas ir ankstesnis Beniliukso prekių ženklas Nr. 882400, yra suvokiamas kaip reiškiantis du prekių ženklus, kurie vizualiai yra vidutiniškai panašūs (žr. šio sprendimo 62 punktą), bet tapatūs fonetiniu ir konceptualiu požiūriais (žr. šio sprendimo 64 ir 68 punktus).
Atsižvelgiant į šiuos elementus ir į tai, kad nagrinėjamos paslaugos yra tapačios (žr. šio sprendimo 47 ir 48 punktus), reikia konstatuoti, kad atitinkama visuomenė, būtent specialistai, gali supainioti prekių ženklus, dėl kurių kilo ginčas, nepaisant to, kad šių specialistų pastabumo lygis yra didelis.
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad, žinoma, atitinkamos visuomenės pastabumo lygis yra veiksnys, į kurį turi būti atsižvelgta vertinant galimybę supainioti, kaip ji suprantama pagal Reglamento Nr. 207/2009 8 straipsnio 1 dalies b punktą. Tačiau negalima sutikti su tuo, kad yra situacijų, kai dėl suinteresuotosios visuomenės pastabumo lygio
a piori
galima atmesti bet kokią galimybę supainioti, taigi, ir bet kokią galimybę taikyti minėtą nuostatą (2013 m. lapkričio 21 d. Sprendimo Equinix (Germany) / VRDT – Acotel (ancotel.),
T‑443/12
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2013:605
,
ir
punktai).
Taip pat reikia nurodyti, kad nagrinėjant atitinkamų prekių ar paslaugų kilmę taip pat svarbus atitinkamos visuomenės pastabumo lygis. Tačiau tai, kad atitinkama visuomenė skirs didesnį dėmesį prekės, kurią nori įsigyti, gamintojo ar paslaugos, kuria nori pasinaudoti, teikėjo tapatumui, nereiškia, kad ji labai detaliai analizuos prekių ženklą, su kuriuo susidurs, ar kad detaliai lygins jį su kitu prekių ženklu. Iš tiesų net, kiek tai susiję su didelį pastabumo lygį turinčia visuomene, pažymėtina, kad atitinkama visuomenė retai turi galimybę tiesiogiai palyginti skirtingus prekių ženklus ir remiasi netobulai prisimenamu jų vaizdu (šiuo klausimu žr. 2013 m. lapkričio 21 d. Bendrojo Teismo sprendimo ancotel.,
T‑443/12
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2013:605
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Šioje byloje prašomas įregistruoti prekių ženklas ir ankstesnis Beniliukso prekių ženklas Nr. 882400 nėra tapatūs tik vizualiai. Iš tikrųjų šių prekių ženklų vaizdiniai elementai turi skirtumų. Vis dėlto šiuo aspektu negalima atmesti tikimybės, kad didelė atitinkamos visuomenės dalis tik netobulai prisimins ankstesnį prekių ženklą. Šiomis aplinkybėmis, atsižvelgiant į fonetinį ir konceptualų žymenų tapatumą, egzistuoja galimybė, kad, atsižvelgusi į prašomo įregistruoti prekių ženklo sukeliamą įspūdį, atitinkama visuomenė supras jį kaip atnaujintą ir sumodernintą ankstesnio prekių ženklo versiją, o ne kaip atskirą prekių ženklą, turintį kitą komercinę kilmę. Iš to matyti, kad vizualių vaizdinių prekių ženklų, dėl kurių kilo ginčas, elementų skirtumų neužtenka tam, kad būtų atmesta galimybė supainioti.
Šio sprendimo 71 punkte padarytos išvados nepaneigia kiti ieškovės argumentai.
Ieškovė tvirtina, kad ankstesnis Beniliukso prekių ženklas Nr. 882400 neturi jam būdingo silpno skiriamojo požymio, todėl jam taikytina labai nedidelė apsauga. Taip yra todėl, kad šį prekių ženklą sudaro įprastas bendras žymuo, būtent didžioji „K“ raidė arba forma, kuri gali būti laikoma didžiąja „K“ raide, su aplinkui esančiais juodais kontūrais. Paprastai atskira abėcėlės raidė yra silpnas žymeniui būdingas skiriamasis požymis, nes nepatraukia vartotojų dėmesio ir negali būti laikomas sugalvotu. Ieškovė tvirtina, kad, remiantis jurisprudencija, prekių ženklai, kuriuos sudaro viena raidė, turi būti laikomi turinčiais silpną skiriamąjį požymį, kuris negali būti sustiprintas dėl to, kad apskritai ši raidė tam tikrame sektoriuje neturi reikšmės. Jos teigimu, tai, kad ankstesnio prekių ženklo koncepcija nėra labai išradinga, negali sustiprinti jo skiriamojo požymio. Be to, raidėms naudojami juodi kontūrai vaizdinių prekių ženklų atveju gana įprasti.
Ginčijamo sprendimo 45 punkte Apeliacinė taryba nurodė, kad dėl to, jog ankstesnis Beniliukso prekių ženklas Nr. 882400 neturi jokios reikšmės, kiek tai susiję su prie 35 ir 42 klasių priskiriamomis paslaugomis, jam būdingas skiriamasis požymis yra „normalus“. Iš esmės iš ginčijamo sprendimo 47 punkto matyti, kad, Apeliacinės tarybos požiūriu, žodis „normalus“ šiame kontekste atitinka žodžius „daugiausia vidutinis“.
Įstojusios į bylą šalies teigimu, reikia daryti išvadą, kad ankstesnio Beniliukso prekių ženklo Nr. 882400 skiriamasis požymis yra vidutinis.
Vienas iš svarbių veiksnių, į kuriuos galima atsižvelgti vertinant galimybę supainioti, yra ir ankstesnio prekių ženklo skiriamasis požymis (2016 m. rugsėjo 28 d. Sprendimo THE ART OF RAW,
T‑593/15
, nepaskelbtas Rink.,
EU:T:2016:572
,
punktas). Vis dėlto net darant prielaidą, kad ankstesnis prekių ženklas turi jam būdingą skiriamąjį požymį, kuris yra mažesnis už vidutinį, jo galbūt silpnas skiriamasis požymis kaip toks nedraudžia konstatuoti, kad yra galimybė supainioti (šiuo klausimu žr. 2006 m. balandžio 27 d. Nutarties L’Oréal / VRDT,
C‑235/05 P
, nepaskelbta Rink.,
EU:C:2006:271
,
–
punktus).
Be to, primintina, kad, pagal jurisprudenciją nustatant prekių ženklo ar jį sudarančio elemento skiriamąjį požymį, reikia vertinti didesnį ar mažesnį prekių ženklo arba elemento galėjimą identifikuoti tam tikrai įmonei priklausančias prekes ar paslaugas, kurioms buvo įregistruotas prekių ženklas, ir taip atskirti tas prekes ir paslaugas nuo kitų įmonių prekių ir paslaugų. Atliekant šį vertinimą, reikia atsižvelgti, be kita ko, į nagrinėjamam prekių ženklui arba elementui būdingas savybes, siekiant nustatyti, ar jis apibūdina prekes arba paslaugas, kurioms prekių ženklas yra įregistruotas, ar ne (šiuo klausimu žr. 2016 m. rugsėjo 22 d. Sprendimo Sun Cali / EUIPO – Abercrombie & Fitch Europe (SUN CALI),
T‑512/15
,
EU:T:2016:527
,
punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Šiuo atžvilgiu, nesant reikalo priimti sprendimo dėl klausimo, ar (ir kokiomis sąlygomis) reikia konstatuoti, kad abėcėlės raidė turi prekių ženklui būdingą skiriamąjį požymį, nagrinėjamu atveju užtenka nurodyti šiuos aspektus.
Didžiąją „K“ raidę vaizduojančių baltų linijų suapvalintų galų negalima laikyti banaliais arba įprastais. Taip pat svarbu tai, kad balta vertikali linija ir į susikirtimo tašką panašus elementas yra atskirti. Tačiau paprastai taip nėra tuo atveju, kai pateikiamas įprastas grafinis didžiosios „K“ raidės vaizdas. Be to, net pripažinus, kad vaizdiniuose prekių ženkluose raidėms gana įprasta naudoti juodus kontūrus, reikia priminti, kad ankstesniame Beniliukso prekių ženkle Nr. 882400 yra naudojamas juodas fonas. Šiuo aspektu pabrėžtina, kad kalbama ne apie bendrą geometrinį elementą, bet apie neįprastą grafinį vaizdą. Galiausiai, kaip dėl žymenų vizualaus panašumo nurodė įstojusi į bylą šalis, ankstesnis Beniliukso prekių ženklas Nr. 882400 sukelia dinaminį ir žaismingą įspūdį. Šie elementai leidžia teigti, kad šis prekių ženklas turi vidutinį jam būdingą skiriamąjį požymį.
Šiomis aplinkybėmis reikia pripažinti, kad, atrodo, jog ginčijamo sprendimo 45 ir 47 punktuose pateiktas Apeliacinės tarybos vertinimas dėl ankstesnio Beniliukso prekių ženklo Nr. 882400 skiriamojo požymio (žr. šio sprendimo 77 punktą) yra pagrįstas, o visi šio sprendimo 76 punkte nurodyti ieškovės argumentai atmestini.
Bet kuriuo atveju, net jei ankstesnis prekių ženklas turi silpną skiriamąjį požymį, gali egzistuoti galimybė supainioti visų pirma dėl žymenų ir jais žymimų prekių ir paslaugų panašumo (2005 m. kovo 16 d. Sprendimo L’Oréal / VRDT – Revlon (FLEXI AIR),
T‑112/03
,
EU:T:2005:102
,
punktas ir 2007 m. gruodžio 13 d. Sprendimo Xentral / VRDT – Pages jaunes (PAGESJAUNES.COM),
T‑134/06
,
EU:T:2007:387
,
punktas).
Todėl, kaip matyti iš viso to, kad išdėstyta, vienintelį ieškovės pagrindą, kuriuo ji grindžia savo ieškinį, reikia atmesti kaip nepagrįstą, taigi, reikia atmesti ir visą jos ieškinį, ir nėra būtinybės priimti sprendimo dėl antrojo reikalavimo, kuriuo Bendrojo Teismo prašoma leisti įregistruoti prašomą prekių ženklą šio sprendimo 23 punkte nurodytoms paslaugoms, priimtinumo.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 134 straipsnio 1 dalį iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo.
Šiuo atveju EUIPO ir įstojusi į bylą šalis prašė priteisti iš ieškovės vykstant šiam procesui patirtas bylinėjimosi išlaidas.
Kadangi ieškovė pralaimėjo bylą, ji turi padengti savo bylinėjimosi išlaidas ir iš jos priteisiamos EUIPO ir įstojusios į bylą šalies bylinėjimosi išlaidos, kurias jos patyrė vykstant šiam procesui.
Be to, įstojusi į bylą šalis reikalavo priteisti iš ieškovės bylinėjimosi išlaidas, kurias patyrė vykstant administracinei procedūrai EUIPO.
Šiuo klausimu pakanka pažymėti, kad, atsižvelgiant į tai, jog šiuo sprendimu dėl ginčijamo sprendimo pateiktas ieškinys atmetamas, ginčijamo sprendimo rezoliucinės dalies 3 punktas toliau reglamentuoja bylinėjimosi išlaidų, patirtų vykstant protesto procedūrai, klausimą.

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (penktoji kolegija)
nusprendžia:

1.
Atmesti ieškinį.

2.
Kiosked Oy Ab
padengia savo bylinėjimosi išlaidas ir iš jos priteisiamos Europos Sąjungos intelektinės nuosavybės tarnybos (EUIPO) ir
De Vlaamse Radio‑ en Televisieomroeporganisatie (VRT)
patirtos bylinėjimosi išlaidos
.

Gratsias
Dittrich
Xuereb
Paskelbtas 2018 m. kovo 13 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: anglų.