CELEX: 62016TJ0211
Дъмпинг
Внос на винена киселина с произход от Китай и произведена от Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co., Ltd
Решение за изпълнение (ЕС) 2016/176
Неналагане на окончателно антидъмпингово мито
Член 3, параграфи 2, 3 и 5 и член 17, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 1225/2009
Изготвяне на извадка
Липса на съществена вреда
Явна грешка в преценката
Установяване на вредата
Рентабилност на промишлеността на Съюза

Обстоятелствата по спора
Жалбоподателите, Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA и Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA, са дружества, производители на винена киселина от Европейския съюз, които представляват повече от 25 % от общото производство на винена киселина.
На 30 октомври 2004 г. Европейската Комисия публикува в
Официален вестник на Европейския съюз
известие за започване на антидъмпингова процедура по отношение на вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република (
ОВ C 267, 2004 г., стр. 4
). Тази процедура води до приемането на Регламент (ЕО) № 130/2006 на Съвета от 23 януари 2006 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и за окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република (
ОВ L 23, 2006 г., стр. 1
). Съгласно член 1, параграфи 1 и 2 от този регламент върху вноса на винена киселина, класирана в код по Комбинираната номенклатура ex 2918 12 00 (код по ТАРИК 2918 12 00 90) с произход от Китай, се налага окончателно антидъмпингово мито в размер на от 0 % до 34,9 %. В посочения регламент на Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co., Ltd (наричано по-нататък „Hangzhou Bioking“) е предоставен статут на дружество, действащо в условията на пазарна икономика. Спрямо вноса на винена киселина, произведена от Hangzhou Bioking, се прилага нулева ставка на митото.
В съответствие с доклада на Органа за уреждане на спорове на Световната търговска организация (СТО) по делото „Мексико — окончателни антидъмпингови мерки върху вноса на говеждо и ориз“ (WT/DS 295/AB/R, 29 ноември 2005 г., AB‑2005‑6) с Регламент за изпълнение № 332/2012 на Съвета от 13 април 2012 година за изменение на Регламент № 130/2006 (
ОВ L 108, 2012 г., стр. 1
) Hangzhou Bioking е изключено от приложното поле на окончателните мерки, и по-специално на последващите преразглеждания на мерките, наложени с Регламент № 130/2006.
Впоследствие първоначалните мерки, описани в точка 2 по-горе, са били предмет на различни процедури по преразглеждане, последната от които води до приемането на Регламент за изпълнение (ЕС) № 349/2012 на Съвета от 16 април 2012 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република след преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на мерките съгласно член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 (
ОВ L 110, 2012 г., стр. 3
). Съгласно този регламент за изпълнение се запазва действието на всички антидъмпингови мерки по отношение на всички китайски вносители, с изключение на Hangzhou Bioking.
На 15 юни 2011 г. жалбоподателите и едно пето предприятие Comercial Quimica Sarasa, SL подават антидъмпингова жалба на основание член 5 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (
ОВ L 343, 2009 г., стр. 51
, наричан по-нататък „основният регламент“), и с предмет единствено вноса на винена киселина, произведена от Hangzhou Bioking. На 29 юли 2011 г. Комисията публикува в
Официален вестник на Европейския съюз
известие за започване на антидъмпингова процедура по отношение на вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република, ограничена до един китайски производител износител — Hangzhou Bioking (
ОВ C 223, 2011 г., стр. 11
). След оттеглянето на тази жалба Комисията приема решение 2012/289/ЕС от 4 юни 2012 година за прекратяване на антидъмпинговата процедура по отношение на вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република, ограничена до един китайски производител износител — Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co., Ltd (
ОВ L 144, 2012 г., стр. 43
), с което прекратява тази процедура, без да наложи антидъмпингови мерки.
Едновременно с това на 29 юли 2011 г. по искане на същите пет жалбоподатели Комисията започва друго разследване срещу двама китайски производители на винена киселина, чиято цел е да започне частично междинно преразглеждане на основание член 11, параграф 3 от основния регламент във връзка с дъмпинговите маржове на двамата производители, които според жалбоподателите са изчислени на твърде ниско равнище (
ОВ C 223, 2011 г., стр. 16
).
На 21 октомври 2014 г. жалбоподателите подават до Комисията нова антидъмпингова жалба, в резултат на която на 4 декември 2014 г. тази институция публикува в
Официален вестник на Европейския съюз
известие за започване на антидъмпингова процедура по отношение на вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република, ограничена до един китайски производител износител — Hangzhou Bioking (
ОВ C 434, 2014 г., стр. 9
).
За да направи оценка на дъмпинга и вредата, Комисията разглежда периода от 1 октомври 2013 г. до 30 септември 2014 г. (наричан по-нататък „разследваният период“). По отношение на тенденциите, които са от значение при оценката на вредата, Комисията анализира данните за периода от 1 януари 2011 г. до 30 септември 2014 г. (наричан по-нататък „разглежданият период“).
В известието за започване от 4 декември 2014 г. Комисията посочва, че съгласно член 17 от основния регламент е изготвила временна извадка от производители от Съюза. По-нататък Комисията обяснява, че е изготвила въпросната извадка въз основа на най-големите обеми на продажбите в Съюза и че тя е съставена от трима производители на Съюза, избрани сред седемте предприятия, които са съдействали на разследването, представляващи тримата 56 % от общото производство на винена киселина на Съюза и намиращи се в Италия и Испания, или двете държави членки, в които са установени производителите на Съюза. Тримата производители, включени във временната извадка, са двама от жалбоподателите, а именно Caviro Distillerie и Distillerie Mazzari, установени в Италия, и едно испанско дружество Comercial Quimica Sarasa.
Тъй като ICV не е включено във временната извадка, то твърди, че тя не отразява в достатъчна степен положението на малките производители на Съюза. Италианската търговска асоциация Associazione Nazionale Industriali Distillatori di Alcoli e Acquaviti (AssoDistil, Национална асоциация на индустриалните дестилерии и производителите на спиртни напитки в Италия) също оспорва състава на въпросната извадка. Въпреки това Комисията приема, че тъй като всички производителите на винена киселина на Съюза са малки и средни предприятия, добавянето на един малък производител на Съюза в извадката не променя коренно представителността ѝ, като това не би се отразило по никакъв начин съществено на показателите за вредата, оценявани въз основа на данните от извадката. Според нея макроикономическите показатели, като например обема на продажбите, при всички случаи се основават на данните за промишлеността на Съюза като цяло, т.е. всички производители на Съюза, включително въпросния производител на Съюза. Ето защо Комисията потвърждава извадката, която е изготвила временно.
В хода на разследването на трите дружества, включени в извадката, са извършени проверки на място, включително на Hangzhou Bioking.
На 14 декември 2015 г. Комисията изпраща на жалбоподателите документ с обща информация, в който заключава, че независимо от дъмпинговия марж в размер на 42,8 % вносът на Hangzhou Bioking не е нанесъл съществена вреда на промишлеността на Съюза. С писмо от 4 януари 2016 г. жалбоподателите изразяват възраженията си относно този документ. От друга страна, те искат да се проведе изслушване, което се е състояло на 13 януари 2016 г.
След разследването на дъмпинга Комисията приема Решение за изпълнение (ЕС) 2016/176 от 9 февруари 2016 година за прекратяване на антидъмпинговата процедура по отношение на вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република и произведена от Hangzhou Bioking (
ОВ L 33, 2016 г., стр. 14
, наричано по-нататък „обжалваното решение“), в което прави извода, че промишлеността на Съюза не е претърпяла съществена вреда по смисъла на член 3 от основния регламент.
Всъщност в съображения 140 и 141 от обжалваното решение Комисията отбелязва, че при показателите за вредата, като продукция, обем на продажбите и пазарен дял, през разглеждания период се наблюдават отрицателни тенденции, но че тези тенденции не са оказали отрицателно въздействие върху общото финансово състояние на промишлеността на Съюза. Комисията преценява, че напротив, през разглеждания период някои показатели, като рентабилността на промишлеността на Съюза, паричния поток, възвръщаемостта на инвестициите и равнището на заетостта, отбелязват положителна тенденция. Комисията подчертава, че макар да признава факта, че в известна степен промишлеността на Съюза е била отрицателно повлияна от дъмпинговия внос от Hangzhou Bioking, разследването не е установило промишлеността на Съюза да е претърпяла съществена вреда по смисъла на член 3 от основния регламент. В резултат на това в член 1 от обжалваното решение Комисията прекратява антидъмпинговата процедура по отношение на вноса в Съюза на винена киселина, произведена от Hangzhou Bioking.
Производството и исканията на страните
На 4 май 2016 г. жалбоподателите подават настоящата жалба в секретариата на Общия съд.
С решение на председателя на Общия съд настоящото дело е възложено на нов съдия докладчик, който заседава в девети състав.
По предложение на съдията докладчик Общият съд (девети състав) решава да започне устната фаза на производството.
Чрез процесуално-организационно действие от 19 юли 2017 г. Общият съд в приложение на член 89, параграф 3, буква а) от Процедурния си правилник иска от страните да отговорят устно в съдебното заседание на въпроси.
Устните състезания и отговорите на страните на поставените от Общия съд въпроси са изслушани в съдебното заседание, проведено на 28 септември 2017 г. В хода на това заседание Комисията информира Общия съд, че не може да предостави на страните някои от поисканите сведения поради поверителния им характер. В приложение на член 91, буква б), на член 92, параграф 3 и на член 103 от Процедурния правилник девети състав иска от Комисията да представи тези сведения с уточнението, че на този етап те няма да бъдат предоставени на жалбоподателите. След като се запознава с тези сведения, в съответствие с член 103 от Процедурния правилник Общият съд преценява, че те имат значение за решаването на спора и че не следва да останат поверителни за жалбоподателите. Тъй като Комисията не е поискала поверително третиране на тези сведения спрямо широката публика, Общият съд прави тези сведения обществено достъпни, като девети състав изслуша възраженията на страните по отношение на сведенията.
Жалбоподателите искат от Общия съд:
–
да обяви жалбата за допустима,
–
да отмени член 1 от обжалваното решение,
–
да осъди Комисията да заплати съдебните им разноски, направени в рамките на настоящото производство,
Комисията иска от Общия съд:
–
да отхвърли жалбата като неоснователна,
–
да осъди жалбоподателите да заплатят съдебните разноски.
От правна страна
В подкрепа на жалбата жалбоподателите изтъкват две основания. Първото основание е изведено от явна грешка в преценката относно подбора на производители в извадката и от нарушение на член 3, параграф 2 и на член 17, параграф 1 от основния регламент. Второто основание е изведено от явни грешки в преценката и от нарушение на член 3, параграфи 2, 3 и 5 от основния регламент, доколкото Комисията е направила извода, че промишлеността на Съюза не е претърпяла съществена вреда.
По първото основание, изведено от нарушение на член 3, параграф 2 и на член 17, параграф 1 от основния регламент, доколкото Комисията е допуснала явна грешка в преценката при подбора на производители на Съюза в извадката
Жалбоподателите твърдят, че когато Комисията е изготвила въпросната извадка, тя не е спазила изискванията, предвидени в член 17, параграф 1 от основния регламент, а именно това да се спазва представителността на изготвената извадка. Това нарушение имало за последица изопачаване на констатациите относно микроикономическите показатели, каквито са продажните цени, единицата рентабилност, паричният поток, инвестициите и възвращаемостта на инвестициите, за да се изследва вредата, така че изследването не е обективно по смисъла на член 3, параграф 2, буква б) от основния регламент.
Без да поставят под съмнение самата инициатива на Комисията да изготви извадка, което бе потвърдено в хода на съдебното заседание, жалбоподателите поддържат, че прибягването до изготвянето на извадка е изключение от принципа да се разгледат данните на всичките производители. В хода на съдебното заседание жалбоподателите добавят, че изискването за представителност, предвидено в член 17, параграф 1 от основния регламент, не означава, че извадката следва да обхваща най-големия обем на продажби, а че става въпрос за това да се подберат производители, чието обеми на продажби отразяват състоянието в промишлеността на Съюза. Според жалбоподателите подобно изискване следва от точка 90 от решение от 10 септември 2015 г., Fliesen-Zentrum Deutschland (
C‑687/13
,
EU:C:2015:573
).
На първо място, според жалбоподателите, когато Комисията е изготвила извадката на производителите на Съюза, включвайки само трима производители сред най-крупните, разполагащи с най-големите обеми на продажби в Съюза, тя не е изследвала адекватно и обективно данните. Всъщност тази извадка не била представителна за състоянието на промишлеността на Съюза, при положение че включва непропорционален принос на разглеждания най-голям производител на Съюза, а именно Distillerie Mazzari.
От една страна, жалбоподателите поддържат, че Distillerie Mazzari се откроява във въпросната извадка, тъй като „общият му обем на производство възлиза на около 30 % от промишлеността на Съюза в нейната цялост“. От друга страна, тъй като обемът на продажбите на тримата производители, включени в извадката, представлява около 56 % от цялото производства на винена киселина на Съюза, от които около 29 % за Distillerie Mazzari, другите шест производители представляват само 44 % от останалото производство, или средно 7,3 % всеки. Изключването на другите производители обаче водело до това, че извадката не била представителна, тъй като била в услуга на най-големия производител.
Освен това, първо, от обстоятелствата в случая следвало, че настоящото дело не било от „голям мащаб“ по смисъла на член 17 от основния регламент, тъй като ставало въпрос за един китайски износител, девет производители на Съюза и един вносител на Съюза. Въпреки това според жалбоподателите нищо не пречи да се прибегне до по-всеобхватна извадка. Освен това Комисията била изготвила по-всеобхватна извадка в други антидъмпингови процедури. Второ, контролът над тримата производители на Съюза, включени в извадката, приключил в първите четири месеца след началото на разследването, въпреки че Комисията не била притисната от време. Трето, още от началото на разследването жалбоподателите посочили, че изготвената извадка не позволява да се направи достатъчно представителна оценка.
На второ място, имало взаимовръзка между подбора в извадката и установяването на вредата. В това отношение от решение от 21 март 2012 г., Marine Harvest Norway и Alsaker Fjordbruk/Съвет (
T‑113/06
, непубликувано,
EU:T:2012:135
, т.
—
) следвало, че грешка при изготвянето на извадката би довела до грешка в установяването на вредата. Така, в случая генерираната от Distillerie Mazzari печалба била достатъчна да неутрализира общата загуба, претърпяна от другите двама участника, включени в извадката както през 2013 г., така и през разследвания период, така че извадката на производителите на Съюза не била представителна за състоянието на промишлеността на Съюза. В това отношение жалбоподателите твърдят, че рентабилността на Caviro Distillerie е преминала от 3 % през 2011 г. на –1,62 % през 2013 г. и на –1,73 % през разследвания период. Comercial Quimica Sarasa, другото дружество, включено в извадката, отбелязало същата тенденция между 2011 г. и 2013 г., както и през разследвания период. В репликата жалбоподателите добавят, че равнището на рентабилност на производителите на Съюза, което е в размер на 17,6 % през 2010 г., е паднало до 2 % през 2011 г. Според жалбоподателите подобен спад потвърждава вредоносния ефект от дъмпинга, причинен от Hangzhou Bioking през този период.
На трето място, в хода на административното производство Комисията трябвало да вземе предвид загрижеността на AssoDistil, що се отнася до представителността на предложената извадка. Ако безспорно член 17, параграф 1 от основния регламент оправомощава Комисията да подбере производители на Съюза просто поради факта че реализират най-големите обеми на производство или на продажби в Съюза, тя все пак трябва да изготви обективно представителна извадка. В това отношение било невъзможно да се направи обективно изследване, при положение че извадката не отразява адекватно по-широкообхватното положение на промишлеността на Съюза в нейната цялост. От това следвало, че е налице нарушение на член 3, параграф 2 от основния регламент, тъй като Комисията не е направила обективно изследване на въздействието на дъмпинговия внос върху промишлеността на Съюза.
Така, предвид информацията, с която разполага благодарение на жалбата, както и на отговорите, които е получила впоследствие от производителите на Съюза, Комисията е трябвало да знае, че е необходима по-широкообхватна извадка.
От друга страна, предложението на AssoDistil в извадката да се включи ICV, имало за цел единствено да се покаже как извадката би могла да се направи адекватно представителна, доколкото в случая било допустимо да има съмнения относно подобна представителност.
Що се отнася до твърдението на Комисията, че жалбоподателите е трябвало да посочат извадката, която според тях е адекватна, най-напред жалбоподателите смятат, че подборът на извадката е от компетентността на Комисията. След това те имали правото да оспорят валидността на предложената извадка. Накрая, те не били твърдели, че следва да се изключи най-големият производител на винена киселина Distillerie Mazzari. Според тях включването на последния трябвало да бъде неутрализирано с включването на по-голям брой малки производители.
Комисията оспорва доводите на жалбоподателите.
Следва да се припомни, че според постоянната съдебна практика в областта на общата търговска политика, и по-специално в сферата на мерките за защита на търговията, институциите на Съюза разполагат с широко право на преценка поради сложността на икономическите, политическите и правните положения, които трябва да разглеждат (вж. решение от 11 февруари 2010 г., Hoesch Metals and Alloys,
C‑373/08
,
EU:C:2010:68
, т.
и цитираната съдебна практика). В това отношение спазването на предоставените от правния ред на Съюза гаранции в административните производства е от още по-голямо значение, като сред тези гаранции попада по-специално задължението на компетентната институция да провери внимателно и безпристрастно всички релевантни факти и обстоятелства по случая (вж. решение от 25 януари 2017 г., Rusal Armenal/Съвет,
T‑512/09 RENV
,
EU:T:2017:26
, т.
и цитираната съдебна практика).
Следователно контролът на съда на Съюза трябва да се отнася не само до наличието на евентуални грешки при прилагане на правото, но също и до проверка дали са спазени процесуалните правила, дали фактите, въз основа на които е направен оспореният избор, са установени точно и дали не е налице явна грешка в преценката им или злоупотреба с власт (вж. в този смисъл решение от 10 март 2009 г., Interpipe Niko Tube и Interpipe NTRP/Съвет,
T‑249/06
,
EU:T:2009:62
, т.
и цитираната съдебна практика).
Същото се отнася в частност, когато става въпрос да се установи дали е налице вреда, причинена на промишлеността на Съюза, което предполага преценка на сложни икономически положения (вж. в този смисъл решение от 10 септември 2015 г., Bricmate,
C‑569/13
,
EU:C:2015:572
, т.
и цитираната съдебна практика).
Следователно, макар да не може да се намесва в преценката на компетентните органи на Съюза в областта на мерките за търговска закрила, и по-специално на антидъмпинговите мерки, съдът на Съюза обаче следва да се увери, че институциите са взели предвид всички относими обстоятелства и са проучили доказателствата по преписката с цялата необходима грижа (вж. решение от 18 септември 2012 г., Since Hardware (Guangzhou)/Съвет,
T‑156/11
,
EU:T:2012:431
, т.
и цитираната съдебна практика).
Съгласно член 3, параграф 2 от основния регламент установяването на вреда се основава на достоверни доказателства и трябва да бъде придружено от „обективно изследване“ на обема на дъмпинговия внос, на ефекта му върху цените на сходни продукти на пазара на Съюза и на въздействието му върху промишлеността на Съюза.
От друга страна, от член 4, параграф 1 и от член 5, параграф 4 от основния регламент става ясно, че установяването на вредата трябва да се направи на равнището на промишлеността на Съюза в нейната цялост (решение от 19 декември 2013 г., Transnational Company Kazchrome и ENRC Marketing/Съвет,
C‑10/12 P
, непубликувано,
EU:C:2013:865
, т.
и
).
Въпреки това съгласно член 17, параграфи 1 и 2 от основния регламент Комисията е оправомощена при мащабните дела да ограничи разследването до приемлив брой страни, продукти и сделки чрез използването на представителни извадки, прибягвайки до метода за изготвяна на извадка. В това отношение член 17, параграф 1 от основния регламент предвижда два метода за изготвяне на извадка. Всъщност разследването може да се ограничи или до приемлив брой страни, продукти или сделки, статистически представителни според наличната информация по време на подбора, или да се ограничи до най-големия представителен обем на производство, продажби или износ, чието изследване е възможно в рамките на наличното време (вж. в този смисъл решения от 10 септември 2015 г., Fliesen-Zentrum Deutschland,
C‑687/13
,
EU:C:2015:573
, т.
и от 15 юни 2017 г., T.KUP,
C‑349/16
,
EU:C:2017:469
, т.
).
Следователно, когато избират втория метод за изготвяне на извадка, институциите на Съюза разполагат с известна свобода, що се отнася до прогнозната оценка за това, което логично могат да свършат в срока, предоставен им за провеждането на разследване (решение от 15 юни 2017 г., T.KUP,
C‑349/16
,
EU:C:2017:469
, т.
). Освен това от член 17, параграф 2 от посочения регламент следва, че окончателният подбор на лица се прави от Комисията в съответствие с разпоредбите за изготвяне на извадка (решение от 10 септември 2015 г., Fliesen-Zentrum Deutschland,
C‑687/13
,
EU:C:2015:573
, т.
).
С оглед на тези принципи следва да се разгледа основателността на доводите на жалбоподателите.
В случая Комисията поддържа, че е прибягнала до втория метод, предвиден в член 17, параграф 1 от основния регламент, според който разследването може да се ограничи до най-големия обем на производство, продажби или износ, чието изследване е възможно в рамките на наличното време. Всъщност от съображение 15 от обжалваното решение следва, че Комисията е изготвила временната извадка „въз основа на най-големия обем на продажбите в Съюза“.
По отношение на представителността на извадката следва да се посочи, че Комисията трябва да следи за присъствието на няколко фактори, каквито са по-специално съотношението на общото производство на Съюза и географското разпределение на производителите (вж. в този смисъл решение от 10 септември 2015 г., Fliesen-Zentrum Deutschland,
C‑687/13
,
EU:C:2015:573
, т.
и
). Всъщност важно е да се посочи, че по силата на член 4, параграф 1 от основния регламент за достоверно отразяване на икономическото състояние на промишлеността на Съюза анализът на Комисията трябва да се основава на цялата промишленост на Съюза (вж. в този смисъл решение от 20 май 2015 г., Yuanping Changyuan Chemicals/Conseil,
T‑310/12
, непубликувано,
EU:T:2015:295
, т.
).
В случая от съображения 92 и 94 от обжалваното решение следва, че „в извадката бяха включени трима производители [от девет] от Съюза, представляващи около 56 % от общото производство на Съюза на сходния продукт“. В хода на съдебното заседание Комисията потвърди, без да бъде опровергана, че изготвената извадка е била съставена от тримата най-големи производители, що се отнася до обеми на продажби, сред тези, които са приели да съдействат.
Освен това в съображение 15 от обжалваното решение е уточнено, че Комисията, от една страна, „използва цялата налична информация за промишлеността на Съюза, съдържаща се в жалбата или получена от националната асоциация на индустриалните дестилерии и производителите на спиртни напитки в Италия (Assodistil) и от други известни производители от Съюза, взели участие в започващото преразглеждане [на представителността] в съответствие с член 5, параграф 4 от основния регламент“, а от друга страна, „подб[и]ра извадката […], като се погрижи в извадката да бъдат представени двете държави членки производителки — Италия и Испания“.
Безспорно Комисията е можела също, както препоръчват жалбоподателите, да включи във въпросната извадка и други производители от промишлеността на Съюза, чийто обем на продажби би бил сам по себе си не толкова голям. Вярно е също, че съгласно член 17, параграф 2 от основния регламент се предпочита извадката да е съгласувана или одобрена от заинтересованите страни.
От една страна, обаче, както бе припомнено в точка 41 по-горе, от тази разпоредба става ясно, че окончателният подбор на лица, видове продукти или осъществени сделки се прави в крайна сметка от Комисията в съответствие с разпоредбите за изготвяне на извадка.
От друга страна, жалбоподателите са тези, които трябва да представят доказателствата, позволяващи на Общият съд да установи, че Комисията е допуснала явна грешка в преценката при оценяване на вредата именно заради състава на изготвената извадка на промишлеността на Съюза (вж. в този смисъл решение от 18 септември 2012 г., Since Hardware (Guangzhou)/Съвет,
T‑156/11
,
EU:T:2012:431
, т.
и цитираната съдебна практика). Всъщност Общият съд вече е приел, че след като жалбоподателят, който оспорва представителността на извадката на производителите на Съюза, не е представил никакво косвено доказателство за това, че цените в Италия и Испания, наложени от френските, германските и британските производители, са различни от цените, наложени от същите тези производители във Франция, Германия или Обединеното Кралство, той не е доказал, че институциите на Съюза са допуснали явна грешка, ограничавайки анализа си за претърпяната от производството на Съюза вреда, що се отнася до разминавания в цените, до Франция, Германия и Обединеното кралство (вж. в този смисъл решение от 14 юли 1995 г., Koyo Seiko/Съвет,
T‑166/94
,
EU:T:1995:140
, т.
).
В това отношение жалбоподателите поддържат, че твърдяната липса на представителност на въпросната извадка изопачава достоверността на редица микроикономически показатели, използвани от Комисията в разглежданото разследване, поради което тя е допуснала явни грешки в преценката и е нарушила член 3, параграф 2, буква б) от основния регламент. По този начин били погрешни показателите относно продажните цени на Съюза, единицата рентабилност на продажбите в Съюза, паричния поток, инвестициите и възвращаемостта на инвестициите на производителите на Съюза.
В случая, първо, следва да се констатира, че в съответствие с член 17, параграф 2 от основния регламент направеният в извадката избор е бил съгласуван със засегнатите страни. Освен това от съображение 109 от обжалваното решение става ясно, че при анализа на вредата Комисията е направила разграничение между макроикономическите и микроикономическите показатели. Колкото до макроикономическите показатели, какъвто е обемът на продажбите, те се основават на данните за промишлеността на Съюза в нейната цялост, т.е. всички производители на Съюза. Следователно твърденията на жалбоподателите във връзка с изготвянето на извадката не могат да поставят под въпрос преценките на Комисията относно вредата в макроикономически план.
Колкото до данните в микроикономически план, от въпросното съображение 109 става ясно, че те са били разгледани въз основа на данните, съдържащи се в отговорите на въпросника на Комисията, дадени от включените в извадката производители на Съюза. По отношение на тези данни следва да се отбележи, както подчерта Комисията, че за да достигне до една-единствена цифра за всеки микроикономически показател, тя е изчислила среднопретеглената стойност, за да вземе предвид действителния пазарен дял, що се отнася до обеми на производство или на продажби за всеки производител, включен в извадката. Изчислявайки обаче средната аритметична стойност, всеки от тримата производители би получил еднаква тежест, а именно 33 %, независимо от действителния му пазарен дял, що се отнася до обеми на производство или на продажби, което не би отразило действителната относителна тежест на различните производители от промишлеността на Съюза. Доколкото, посредством изчисляването на среднопретеглената стойност, на данните на всеки производител, включен в извадката, е предоставена относителна тежест, следва да се заключи, че методът, който е приложен относно микроикономическите данни, е подходящ.
Второ, от съображение 17 от обжалваното решение следва, че един невключен във временната извадка производител на Съюза твърди, също както AssoDistil, че извадката не е представителна в достатъчна степен за положението на по-дребните производители на Съюза, тъй като вредоносното въздействие на дъмпинговия внос от Hangzhou Bioking засегнало главно по-малките дружества.
Налага се обаче да се посочи, както е обяснено в съображение 18 от обжалваното решение, че добавянето на по-дребен производител на Съюза в извадката не би имало съществено значение върху показателите за вредата, разгледани въз основа на данните от извадката. Всъщност от представените от Комисията цифри следва, че включването на ICV в извадката, както са предложили жалбоподателите в хода на административното производство, би изменило само леко среднопретегления марж на печалбата в извадката, която за 2014 г. би била цифра, по-голяма от 9,5 %, вместо 10 %. Що се отнася до изменението на този марж при включването на въпросния производител, той би се променил от процент, който е по-голям от 5 % през 2011 г., до процент, който е по-голям от 9 % през 2014 г., вместо от 2 % до 10 % през същите тези години съгласно изготвената от Комисията извадка.
Т
рето, налага се констатацията, както бе потвърдено в хода на съдебното заседание, че жалбоподателите не представят никакво доказателство, за да установят, че прибавянето на друг производител би изменило извода, че не е налице вреда, до който стига Комисията в обжалваното решение. Всъщност жалбоподателите се ограничават до твърдението, че извадка с един много по-голям производител, който генерира голяма печалба, би довела до извода, че не е налице вреда, „докато една, две или три десетки, или дори повече по-малки производители са всички губещи“. Този довод обаче не отразява действителното състояние на промишлеността на Съюза, тъй като в случая тя се състои от девет производители, от които седем са съдействали. Освен това твърдението на жалбоподателите за губещото положение на малките производители не е подкрепено от никакво доказателство и във всеки случай не уточнява дали това положение е можело да се наблюдава и през разглеждания период.
Що се отнася до довода на жалбоподателите, че нищо не е пречело на Комисията да прибегне до по-всеобхватна извадка, както го е направила в други антидъмпингови процедури, е достатъчно да се констатира, че самите жалбоподатели признават, включително в хода на съдебното заседание, че не разполагат с нито едно доказателство, което да установи, че прибавянето на друг по-малък производител на Съюза би могло да промени извода за вредата на промишлеността на Съюза, до който стига Комисията.
Що се отнася до твърдението на жалбоподателите, че голямата печалба на Distillerie Mazzari е „в голяма степен неутрализирана от претърпените през 2013 г., както и през разследвания период загуби от другите две дружества, включени в извадката“, при положение че рентабилността на Caviro Distillerie е преминала от 3 % през 2011 г. до –1,62 % през 2013 г. и до –1,73 % през разследвания период, а тази на Comercial Quimica Sarasa е отбелязала същата тенденция между 2011 г. и 2013 г., както и през разследвания период, следва да се посочи, че дори да се приеме за очевидно намаляването на рентабилността през посочените периоди, фактът, че във въпросната извадка са останали дружества, чиято рентабилност е била намалена, показва, че Комисията е изследвала обективно фактите в обжалваното решение.
Следователно, дори Комисията да е била променила състава на въпросната извадка, нито едно обстоятелство не навежда на извода, че заключението за рентабилността и вредата щеше да се промени в настоящия случай.
От друга страна, по отношение на довода на жалбоподателите, че същественото намаляване на рентабилността между 2010 г. и 2011 г. потвърждава „вредоносния ефект на дъмпинга, причинен от Hangzhou Bioking през този период“, следва да се констатира, както правилно посочва Комисията, че нито обжалваното решение, нито други актове на Съюза не установяват наличието на дъмпинг от страна на Hangzhou Bioking през въпросния период. Всъщност, както следва от съображение 28 от обжалваното решение, „[р]азследването на дъмпинга и вредата обхвана периода от 1 октомври 2013 г. до 30 септември 2014 г.“.
При тези условия следва да се приеме, че жалбоподателите не са представили достатъчно факти и обстоятелства, от които да се установи, че Комисията е допуснала явна грешка в преценката при подбора на извадката на промишлеността на Съюза, която е изготвила.
Поради това първото основание трябва да се отхвърли.
По второто основание, изведено от явни грешки в преценката и от нарушение на член 3, параграфи 2, 3 и 5 от основния регламент, доколкото Комисията е приела, че промишлеността на Съюза не е претърпяла съществена вреда
Жалбоподателите смятат, че Комисията е допуснала явни грешки в преценката и е нарушила член 3, параграфи 2, 3 и 5 от основния регламент, когато в съображения 140—142 от обжалваното решение е приела, че промишлеността на винената киселина на Съюза не е претърпяла съществена вреда през разглеждания период.
В първоначалните си забележки жалбоподателите подчертават, че установяването на вредата изисква обективно изследване на всички релевантни фактори, които оказват въздействие върху състоянието на разглежданата промишленост. В случая обаче никакво обективно изследване на показателите за вредата не можело да доведе до извода, че дъмпинговият внос не причинявал никаква вреда на промишлеността на винената киселина на Съюза. По същество жалбоподателите поддържат, че в изводите за липса на вреда в съображения 140 и 141 от обжалваното решение Комисията е наблегнала на факторите, отбелязали положителна тенденция, но не е взела предвид в достатъчна степен факторите, отбелязали отрицателни тенденции.
На първо място, що се отнася до тенденциите във вноса по отношение на обеми и цени, най-напред жалбоподателите поддържат, че в съображения 41—45 от обжалваното решение е констатирано, че Hangzhou Bioking упражнява дейността си извън нормалните икономически пазарни условия и се ползва от изкуствено ниски и изкривени цени на суровините, за да намалява необосновано крайните си цени на износа към Европа. След това жалбоподателите смятат, че дъмпинговият марж от 42,8 %, както е посочен в съображение 88 от обжалваното решение, е висок. По силата на член 3, параграф 5 от основния регламент обаче размерът на действителния дъмпингов марж представлявал фактор, който трябва да се вземе предвид при преценката на вредата. Накрая, жалбоподателите твърдят, че среднопретегленият марж на подбиване на цените за дъмпинговия внос на Hangzhou Bioking на пазара на Съюза, който възлиза на 10,3 %, както става ясно от съображение 107 от обжалваното решение, е съществен.
На второ място, по отношение на обемите на дъмпинговия внос през разглеждания период въпросният износител увеличил с 25 % дъмпинговите си обеми на пазара на Съюза с връх на повишението в размер на 36 % за 2013 г. Освен това жалбоподателите посочват, че постоянното увеличаване на дъмпинговите обеми се извършва в контекста на общ спад в потреблението на винена киселина в Съюза, при положение че в края на разследвания период то се е свило с 11 %.
Що се отнася до въздействието на дъмпинговия внос върху цените в Съюза, жалбоподателите изтъкват, че ако действително Hangzhou Bioking е увеличило цените си с 35 % през разглеждания период, както следва от съображение 104 от обжалваното решение, вярно е също, че това увеличение в цените е било приложено към много ниско базово равнище в началото. Това обяснявало наличието на среднопретеглен марж на подбиване от 10,3 % за дъмпинговия внос на Hangzhou Bioking на пазара на Съюза, както е посочено в съображение 107 от обжалваното решение. Освен това между 2013 г. и края на разследвания период, докато цените на промишлеността на Съюза намаляват с 56 %, както е посочено в съображения 124 и 125 от обжалваното решение, цените на Hangzhou Bioking са намалели само с 8 %, както става ясно от съображение 105 от това решение.
В отговор на довода на Комисията, която подчертава, че увеличаването с 35 % от средната цена на вноса спрямо цените на промишлеността на Съюза представлява положителен факт, жалбоподателите посочват, че следва да се разгледат действителните цени на вноса, а не тенденцията. Ако, както подозират жалбоподателите, цената на вноса е изключително ниска през 2011 г., относителното увеличаване, последвало след това, било ирелевантно преди всичко с оглед на констатирането в края на разследването на подбиване на цените от 10 %. Освен това от предоставената в жалбата информация ставало ясно, че подбиването на цените от Hangzhou Bioking е много високо преди разследвания период.
На трето място, жалбоподателите твърдят, че в нарушение на правилото, че един или няколко от тези фактори не е непременно от решаващо значение, в хода на разследването Комисията не е отдала достатъчно значение на другите фактори, предвидени в член 3, параграф 5 от основния регламент, а именно отражението на вноса върху обемите на продажби и пазарните дялове на производителите на Съюза. Според тях Комисията, напротив, се съсредоточила твърде много върху тенденциите в единицата рентабилност, както и върху критериите, свързани с паричния поток и възвръщаемостта на инвестициите. По този начин тя допуснала явна грешка в преценката.
В това отношение жалбоподателите посочват, че обжалваното решение не предоставя никакво обяснение или анализ за това как забавянето на промишлеността на Съюза е неутрализирано от общата рентабилност. В документа с обща информация от 14 декември 2015 г. обаче Комисията се изразявала ясно и чувствително по-стегнато относно тези елементи.
Така, най-напред жалбоподателите упрекват Комисията за това, че в хода на разследването не е отдала достатъчно значение на обемите на продажбите на промишлеността на Съюза, които са намалели с 30 % през разглеждания период, както е констатирано в съображение 115 от обжалваното решение. Намаляването на обемите било близо три пъти по-съществено от спада на потреблението в Съюза през разглеждания период. Когато обаче обемите на продажбите на промишлеността на Съюза намаляват, Комисията трябвало да установи и да разгледа задълбочено действително генерираната печалба, при положение че ставало въпрос за фактор, който е релевантен за общото изследване на промишлеността на Съюза. По този начин на практика обжалваното решение пропускало да разясни взаимовръзката между различните съществени елементи.
По-нататък жалбоподателите смятат, че намаляването с 21 % през разглеждания период на пазарния дял на промишлеността на Съюза, констатирано в съображение 115 от обжалваното решение, също е обезпокоително, докато „вносът на Hangzhou Bioking е регистрирал повишаване от 25 % в обема, а пазарният дял [на това дружество] се [бил] увеличил с 41 %“ през същия период съгласно съображение 117 от обжалваното решение. Така доводът на Комисията, че повишаването на продажните цени на промишлеността на Съюза е следвало изменението в разходите за суровините, бил поставен под съмнение от факта, че от 2012 г. промишлеността на Съюза губи бързо обеми на продажби и пазарни дялове.
В този смисъл растежът на промишлеността на Съюза бил силно отрицателен, както ставало ясно от съображение 117 от обжалваното решение. Освен това цялата промишленост, с изключение на Distillerie Mazzari, понесла тежки загуби през разследвания период.
Освен това в твърденията си, които почиват на статистически данни за износа, получени от китайските митници, жалбоподателите смятат, че Hangzhou Bioking е реализирало обеми на продажби от близо 9700 тона през 2013 г. и 8925 тона през разследвания период. През разглеждания период е имало и внос от други китайски износители. През разследвания период обаче Hangzhou Bioking е увеличило пазарния си дял от 25 % на 35 %, като този дял принадлежи на един-единствен китайски износител.
Накрая Комисията не придала никакво значение на внезапното разширяване на производствените обеми на Hangzhou Bioking, както става ясно от съображения 165 и 166 от обжалваното решение, по-специално по отношение на тяхното отражение върху рентабилността на промишлеността на Съюза. Според жалбоподателите обаче имало вероятност рентабилността, както и другите положителни финансови показатели да се влошат в краткосрочен план и в близко бъдеще, унищожавайки последните положителни икономически показатели на промишлеността, приети от Комисията, за да оцени вредата, претърпяна от промишлеността на винена киселина в Съюза. При положение че Комисията е знаела за този факт, но не му отдала никакво значение при изследването на вредата, тя допуснала явна грешка в преценката.
Напротив, Комисията се позовала единствено на фактори, свързани с рентабилността, паричния поток и възвръщаемостта на инвестициите, които отбелязали положителни тенденции, за да направи извода, че промишлеността на Съюза не е претърпяла съществена вреда, докато други икономически фактори свидетелстват според жалбоподателите за това, че промишлеността на Съюза е на път да се срине под тежестта на дъмпинговия внос. По този начин Комисията допуснала явни грешки в преценката.
По-специално по отношение на рентабилността на промишлеността на Съюза жалбоподателите смятат, че този фактор бил единственият съществен икономически фактор, който е представен като отбелязващ положителна тенденция, както следва от съображение 140 от обжалваното решение, докато съществуват много други фактори, които отбелязват отрицателни такива. Точка 4.5.4 от обжалваното решение относно изводите за вредата обаче не предоставяла никакво обяснение или анализ за това как рентабилността неутрализирала въздействието на другите елементи, при положение че в хода на административното производство жалбоподателите са изложили критиките си в това отношение. Така, обжалваното решение не обяснявало взаимовръзката между различни съществени елементи, и по-специално как подобряването на равнищата на рентабилност можело да оздрави вредата, причинена на промишлеността на Съюза.
На четвърто място, от обжалваното решение ставало ясно, че промишлеността на Съюза била изместена от по-малко рентабилните пазарни сегменти посредством дъмпинговите цени на Hangzhou Bioking и поради тази причина претърпяла спад в обемите на продажби. Жалбоподателите, противно на твърдяното от Комисията, не били съгласни, че изводите на Комисията трябва да почиват върху един сегмент от промишлеността на Съюза, избран от тях. Жалбоподателите твърдят, че разгледани в тяхната цялост, всички икономически показатели доказвали, че дъмпинговият внос на Hangzhou Bioking е нанесъл вреда.
На пето място, жалбоподателите смятат, че Комисията е допуснала явна грешка в преценката, като не взела предвид в достатъчна степен значението на защитната стратегия на промишлеността на Съюза за борба с дъмпинга. Така, в други антидъмпингови процедури Комисията не била взела предвид увеличаването на единицата рентабилност с оглед на факта, че промишлеността на Съюза е загубила част от обемите си на продажби и от пазарни дялове. Същото било положението в рамките на настоящото производство, така че Комисията трябвало да вземе предвид факта, че между 2012 г. и разследвания период промишлеността на Съюза била решила, че не може да участва в агресивна конкуренция за цените предвид обемите на продажбите на Hangzhou Bioking и че вместо това трябва да съсредоточи търговските си усилия върху клиентите, които са съгласни да платят по-висока цена за нейния продукт с по-добро качество.
На шесто място, като посочва в съображение 146 от обжалваното решение, че „дъмпинговият марж на даден производител износител сам по себе си не е определящ икономически показател за наличие на вреда“, Комисията нарушила член 3, параграф 5 от основния регламент, по силата на който тази институция е длъжна да вземе предвид „значението на действителния дъмпингов марж“. Противно обаче на защитаваното от Комисията въпросът в случая не бил в това дали дъмпинговият марж е определящ или не, а дали му е било отдадено достатъчно значение или дори подобаващо значение в хода на процеса за оценка на вредата. Според жалбоподателите основният регламент възлага на Комисията да вземе предвид дъмпинговия марж, като той следвало да бъде изчислен винаги за по-кратък период. Така, не се изисквала никаква преценка на „дългосрочните тенденции“, за да се прецени значението на дъмпинга в рамките на основния антидъмпингов регламент.
Освен това същата логика се прилагала по отношение на подбиването на цените, на което трябва да се направи оценка по силата на член 3, параграф 3 от основния регламент. Обжалваното решение обаче не съдържало и най-малък намек за този елемент освен в съображения 141 и 150, в които този елемент е отхвърлен, без въздействието му да бъде предмет на сериозно изследване, при това въпреки че маржът на подбиване на цените е бил установен в размер на 10,3 %.
На седмо място, Комисията не изследвала въздействието на дъмпинговия внос на Hangzhou Bioking върху обемите на продажбите на промишлеността на Съюза. Ценовият натиск, упражняван посредством дъмпинговия внос, довел до спад в цените от 76 % между 2013 г. и разследвания период, както и до масивен спад в обемите на продажба и в пазарните дялове. Също така изменението в обемите на продажбите на вноса на Hangzhou Bioking било обратно на това в потреблението на Съюза. Жалбоподателите подчертават, че ако в периода между 2011 г. и 2014 г. потреблението на Съюза се е свило с 11 %, вносът на Hangzhou Bioking се е увеличил буквално с 25 %, което означава, че това дружество е могло да издържи на пазарните закони. Освен това според жалбоподателите в края на разглеждания период обемите на продажбите на промишлеността на Съюза са намалели с 30 %, докато потреблението се е свило с 11 %. Следователно останалите 19 % от обемите на продажби били изгубени изцяло в полза на Hangzhou Bioking.
На осмо и последно място, що се отнася до забележките на Комисията във връзка с намаляване на производствения капацитет на промишлеността на Съюза, жалбоподателите признават, че производствените обеми са намалели с 14 %, докато търсенето се е свило с 11 %. След като обаче промишлеността на Съюза е успяла да задържи или да подобри обемите си на продажби на износа, спадането на равнищата на производство не било толкова съществено. Според жалбоподателите във всеки случай следва да се отхвърлят обясненията на Комисията по повод на производственото равнище на промишлеността на Съюза и потреблението в Съюза, тъй като тези два фактора не са взаимосвързани, при положение че първият редовно е намалявал през целия разглеждан период, докато вторият се е увеличил между 2011 г. и 2013 г., преди да спадне отново през следващия период.
Комисията оспорва доводите на жалбоподателите.
Най-напред, както бе припомнено в точка 38 по-горе, съгласно член 3, параграф 2 от основния регламент обективното изследване на установяването на вреда, причинена на промишлеността на Съюза, трябва да се отнася, от една страна, до обема на дъмпинговия внос и ефекта на този внос върху цените на сходни продукти на пазара на Съюза, а от друга страна, до последвалото от този внос въздействие върху промишлеността на Съюза.
По отношение на обема на въпросния внос и неговото въздействие върху сходни продукти на пазара на Съюза член 3, параграф 3 от основния регламент предвижда факторите, които да се вземат предвид в хода на изследването, с уточнението, че един или повече от тези фактори не може да бъдат сами по себе си от решаващо значение.
Член 3, параграф 5 от основния регламент, от своя страна, уточнява, че изследването на въздействието на дъмпинговия внос върху съответната промишленост на Съюза включва оценка на всички релевантни фактори и икономически показатели, които имат отношение към състоянието на тази промишленост. Разпоредбата съдържа списък от различни фактори, които могат да бъдат взети предвид, като уточнява, че този списък не е изчерпателен и един или повече от тези фактори не могат да бъдат от решаващо значение (решения от 28 ноември 2013 г., CHEMK и KF/Съвет,
C‑13/12 P
, непубликувано,
EU:C:2013:780
, т.
, от 19 декември 2013 г., Transnational Company Kazchrome и ENRC Marketing/Съвет,
C‑10/12 P
, непубликувано,
EU:C:2013:865
, т.
и от 16 април 2015 г., TMK Europe,
C‑143/14
,
EU:C:2015:236
, т.
). По този начин разпоредбата предоставя на институциите на Съюза широко право на преценка в изследването и оценката на различните показатели (вж. в този смисъл решение от 27 септември 2007 г., Ikea Wholesale,
C‑351/04
,
EU:C:2007:547
, т.
).
Следователно при съвместен прочит на тези разпоредби следва да се установи дали Комисията е могла, без да допуска явна грешка в преценката, да направи извод, че не е налице съществена вреда, причинена на промишлеността на Съюза.
В самото начало, по отношение на твърдението, че Комисията се е съсредоточила твърде много върху икономическите елементи, свързани с общото финансово състояние, каквито са рентабилността на промишлеността на Съюза, паричният поток и възвръщаемостта на инвестициите, жалбоподателите смятат, че решаващите фактори са обемите на продажбите на промишлеността на Съюза, производствените равнища и степента на използване на капацитета в Съюза. Те посочват също и други фактори, като размера на дъмпинга, подбиването на цените от Hangzhou Bioking, увеличаването на обемите на вноса в абсолютни количества, равнищата на складовите наличности, производителността, растежът, заплатите и инвестициите, които Комисията трябвало да вземе предвид.
В случая, на първо място, следва да се посочи, както става ясно от точки 4.5.2 и 4.5.3 от обжалваното решение, че Комисията е изследвала всички посочени по-горе елементи. Всъщност, що се отнася до макроикономическите фактори, от съображения 111—123 от обжалваното решение следва, че Комисията е анализирала производството, производствения капацитет, използването на капацитета, обема на продажбите, пазарния дял, растежа, заетостта, производителността, размера на дъмпинговия марж и възстановяването от предишен дъмпинг. Колкото до микроикономическите фактори, изследвани са средните единични цени, разходите за единица продукция, разходите за труд, материалните запаси, рентабилността, паричният поток, инвестициите, възвръщаемостта на инвестициите и способността за привличане на капитал.
Така в съображение 140 от обжалваното решение Комисията заключава, че „[п]ри показателите за вредата, като продукция, обем на продажбите и пазарен дял, през разглеждания период се наблюдава[ли] отрицателни тенденции“, без обаче тези тенденции да „са оказали отрицателно въздействие върху общото финансово състояние на промишлеността на Съюза“. В съображението е добавено, че „[н]апротив, рентабилността на промишлеността на Съюза отбелязва трайна положителна тенденция през разглеждания период и дори надвишава целевата печалба през разследвания период“. Освен това според съображението „през разглеждания период бяха регистрирани повишени стойности и на други финансови показатели, като паричен поток и възвръщаемост на инвестициите“. От друга страна, както изтъкна Комисията в хода на съдебното заседание, тези показатели относно вредата са били изследвани и в точка 4.5.5 от обжалваното решение, в която Комисията отговаря на коментарите на заинтересованите страни и която е неразделна част от мотивите към това решение.
Така, в рамките на широкото право на преценка на икономическите данни се налага констатацията, че Комисията е изследвала релевантността на всичките фактори и е претеглила позитивните и отрицателните тенденции на въпросните фактори.
Що се отнася, от друга страна, до твърденията във връзка с тенденциите относно вноса по отношение на обеми и цени, следва да се посочи, както подчертаха жалбоподателите, че в съображение 47 от обжалваното решение е указано, че функционирането на китайския вътрешен пазар на малеинов анхидрид е деформирано като цяло. Освен това е безспорно, че установеният дъмпингов марж е в размер на 42,8 % и надвишава нивото de minimis, както става ясно от съображения 88 и 122 от обжалваното решение. Накрая, действително среднопретегленият марж на подбиване на цените е в размер на 10,3 %, както следва от съображение 107 от обжалваното решение.
Въпреки това, противно на твърдяното от жалбоподателите, тези констатации сами по себе си не позволяват да се установи наличието на съществена вреда по смисъла на член 3 от основния регламент.
Всъщност, що се отнася по-специално до значението на дъмпинговия марж, безспорно то може да бъде взето предвид в съответствие с член 3, параграф 5 от основния регламент, в рамките на оценката на всички релевантни фактори и икономически показатели, които имат отношение към състоянието на промишлеността на Съюза. Както обаче Комисията правилно подчертава в съображение 146 от обжалваното решение, дъмпинговият марж на даден производител сам по себе си не е определящ икономически показател за наличие на вреда. Както подчерта Комисията в хода на съдебното заседание, нито един фактор, посочен в тази разпоредба, не е сам по себе си решаващ в общото изследване на вредата, направено от Комисията.
На второ място, във връзка с изменението на всеки икономически фактор поотделно, по отношение на изменението на цените от таблица 3 от обжалваното решение става ясно, че средната цена на вноса на продукта, който е предмет на дъмпинга, се е увеличила с 35 % през разглеждания период. В таблица 7 от обжалваното решение обаче е посочено, че през разглеждания период средните единични продажни цени на промишлеността на Съюза са се увеличили с 19 %. От това следва, че цените на Hangzhou Bioking са се повишили повече от продажните цени на промишлеността на Съюза, въпреки че отклонението в тези две цени е намаляло. Освен това следва да се посочи, както става ясно от таблица 7 и от съображение 127 от обжалваното решение, че увеличението на средните единични продажни цени през разглеждания период, а именно в размер на 19 %, е било по-силно изразено от повишението на производствените разходи с 9 %. В това отношение, както Комисията правилно подчертава, подобна констатация потвърждава липсата на ценови натиск от вноса на Hangzhou Bioking.
Що се отнася освен това до твърдението на жалбоподателите, че увеличаването на цените е ирелевантно, следва да се отбележи, че цената е фактор, посочен в член 3, параграфи 2, 3 и 5 от основния регламент, за установяване на вредата, нанесена на промишлеността на Съюза. Комисията твърди обаче, че маржът на подбиване е намалял преди и след разследвания период. Следователно Комисията правилно е приела, че това намаляване представлява положителна тенденция, която трябва да бъде взета предвид при оценката на вредата.
Що се отнася до изменението в обема на разглеждания внос и до изменението в пазарните дялове, безспорно вносът от Hangzhou Bioking се е увеличил с 25 % през разглеждания период, въпреки че предвид свиването на общото потребление в Съюза с 11 % през същия този период (таблица 1 от обжалваното решение), пазарният дял на Hangzhou Bioking се е увеличил с 41 % (вж. съображения 101 и 102 от обжалваното решение). Въпреки това, както подчертава Комисията в съображение 148 от обжалваното решение, пазарният дял и обемите на вноса не са единствените елементи, които са били анализирани, за да се изследва дали промишлеността на Съюза е претърпяла или не съществена вреда. Във връзка с това, както следва от таблица 2 и от съображение 101 от обжалваното решение, през разглеждания период обемът на дъмпинговия внос на разглеждания продукт от Hangzhou Bioking за Съюза е нараснал с 25 %, докато в таблица 10 е посочено, че рентабилността на производителите на Съюза се е увеличила съществено през разглежданият период, достигайки 10 % през разследвания период. В този смисъл въпреки увеличаването на обема на вноса на Hangzhou Bioking рентабилността на производителите на Съюза се е увеличила.
От друга страна, що се отнася до пазарния дял на промишлеността на Съюза, изменението ѝ безспорно е фактор от съществено значение, когато се преценява наличието на съществена вреда за посочената промишленост (решение от 14 март 2007 г., Aluminium Silicon Mill Products/Съвет,
T‑107/04
,
EU:T:2007:85
, т.
). В случая обаче пазарният дял на промишлеността на Съюза е намалял с 21 % през разглеждания период, а в края на този период се е установил на 44 %, както става ясно от процесуално-организационно действие, прието от Общия съд (вж. т. 19 по-горе). Следователно в съображение 148 от обжалваното решение Комисията не може да прецени валидно, че този пазарен дял е останал на сравнително високо равнище през разглеждания период.
По отношение на твърдението на жалбоподателите, че Комисията не е придала никакво значение на действието от внезапното разширяване на производствените обеми на Hangzhou Bioking върху рентабилността на промишлеността на Съюза, както и върху другите финансови показатели, които ще се влошат в близко бъдеще, следва да се припомни, че установяването на вредата в резултат на започнала процедура предполага в съответствие с член 3, параграф 1 от основния регламент да се докаже, че е налице „причиняване на съществена вреда на промишлеността на [Съюза], опасност от причиняване на съществена вреда на промишлеността на [Съюза] или съществено забавяне на процеса на създаване на такава промишленост“. След като подадената от производителите на Съюза жалба се основава на наличието, вече установено според тях, на съществена вреда, причинена на промишлеността на Съюза, Комисията е изследвала дали подобна вреда може да бъде установена през разглеждания период. Всъщност, както следва от съображения 6 и 141 от обжалваното решение, анализът на Комисията се отнася само до съществената вреда, причинена на промишлеността на Съюза по смисъла на тази разпоредба, а не до бъдещия производствен капацитет на китайските износители. Доводите на жалбоподателите обаче се основават на евентуално бъдещо разширяване на производствения капацитет на китайските производители износители, което е релевантно в рамките на разследване относно „опасност от причиняване на съществена вреда“ по смисъла на член 3, параграф 1 от основния регламент. Ето защо доводите на жалбоподателите относно прогностичен анализ на промишлеността на Съюза са в този смисъл ирелевантни.
На трето място, по отношение на довода на жалбоподателите, че Комисията се е позовала единствено на рентабилността на промишлеността на Съюза, паричния поток и възвръщаемостта на инвестициите, тъй като тези показатели са единствените, отбелязали положителна тенденция, най-напред е важно да се посочи, както бе изведено в точка 91 по-горе, че в обжалваното решение Комисията е взела предвид всички релевантни данни в анализа си. По-нататък, както изтъкна Комисията, рентабилността е един от решаващите фактори в анализа на вредата. Накрая, както следва от съображение 135 от обжалваното решение, „през разглеждания период рентабилността [на промишлеността на Съюза] се е повишила значително, достигайки 10 % през разследвания период, като по този начин е надвишила целта за 8 % печалба на тази промишленост“. Налага се обаче да се подчертае, от една страна, че подобно увеличение е чувствително, а от друга, че то не би могло да се разгледа изолирано, а в контекста на другите положителни икономически показатели, като паричния поток, възвръщаемостта на инвестициите и равнището на заетост, както става ясно от съображения 119—139 от обжалваното решение.
Доколкото жалбоподателите упрекват Комисията, че не е мотивирала в достатъчна степен обжалваното решение по отношение на обяснението как забавянето на промишлеността на Съюза е неутрализирано от подобряването на общата рентабилност, на практика доводът на жалбоподателите има за цел да оспори самата преценка на икономическите данни, направена от Комисията. Общият съд обаче смята, че от разглеждането на съображения 119—139 от обжалваното решение следва, че Комисията не е допуснала явна грешка в преценката, що се отнася до оценката на посочените елементи.
За изчерпателност трябва да се припомни, че изискваните от член 296 ДФЕС мотиви трябва да са съобразени с естеството на съответния акт и трябва по ясен и недвусмислен начин да излагат съображенията на институцията, която го е издала, така че да дадат възможност на заинтересованите лица да се запознаят с основанията за взетата мярка, а на компетентната юрисдикция — да упражни своя контрол (решение от 10 септември 2015 г., Fliesen-Zentrum Deutschland,
C‑687/13
,
EU:C:2015:573
, т.
).
Това изискване трябва да се преценява в зависимост от обстоятелствата по конкретния случай, по-специално в зависимост от съдържанието на акта, от естеството на изложените мотиви и от интереса, който адресатите или други лица, засегнати пряко и лично от акта, могат да имат от получаване на разяснения. Не се изисква мотивите да уточняват всички относими фактически и правни обстоятелства, доколкото въпросът дали мотивите на даден акт отговарят на изискванията на член 296 ДФЕС, следва да се преценява с оглед не само на текста, но и на контекста, както и на съвкупността от правните норми, уреждащи съответната материя (решение от 10 септември 2015 г., Fliesen-Zentrum Deutschland,
C‑687/13
,
EU:C:2015:573
, т.
).
Следва да се подчертае, че институциите не са длъжни да изразяват позиция по всички доводи, приведени пред тях от заинтересованите лица, а е достатъчно да изложат фактите и правните съображения, които са от съществено значение в контекста на решението (вж. в този смисъл решение от 11 януари 2007 г., Technische Glaswerke Ilmenau/Комисия,
C‑404/04 P
, непубликувано,
EU:C:2007:6
, т.
).
В случая мотивите, поради които Комисията е приела, че някои показатели за вредата не са имали отрицателно въздействие върху общото финансово състояние на промишлеността на Съюза, докато други показатели са претърпели положителни промени, се намират в съображения 140, 141 и 148—160 от обжалваното решение. В тях Комисията е изложила ясно причините, поради които е приела, че промишлеността на Съюза не е претърпяла никаква съществена загуба от вноса на Hangzhou Bioking. Следователно в това отношение обжалваното решение е мотивирано в достатъчна степен от правна страна.
На четвърто място, по отношение на твърдението на жалбоподателите, че Комисията е изследвала само един сегмент от промишлеността на Съюза, следва да се посочи, че това твърдение за нарушение вече бе разгледано в рамките на първото основание. Всъщност, както следва от точка 60 по-горе, жалбоподателите не са доказали по какъв начин изготвената от Комисията извадка я е довела до това да извърши явна грешка в преценката относно това налице ли е съществена вреда за промишлеността на Съюза.
На пето място, ако действително промишлеността на Съюза е изготвила защитна стратегия за борба срещу дъмпинга, вярно е също, че действието на тези стратегия се е проявило именно в увеличаване на равнището на рентабилност на засегнатите производители. Следователно доводите на жалбоподателите, изведени от това, че Комисията не била взела предвид тази стратегия, не позволяват да се постави под съмнение обосноваността на изводите в обжалваното решение относно липсата на съществена вреда.
На шесто място, колкото до довода относно недостатъчното съобразяване от страна на Комисията на дъмпинговия марж, както вече бе посочено в точка 94 по-горе, ако е безспорно вярно, че този марж трябва да се вземе предвид при установяването на вредата съгласно член 3, параграф 5 от основния регламент, не по-малко вярно е, че той представлява преди всичко един елемент, който трябва да се вземе предвид при установяването на дъмпинга, което е различна предпоставка от тази за установяване на вредата в рамките на налагането на антидъмпингови мерки.
По отношение на съобразяването на подбиването на цените с оглед на тези на промишлеността на Съюза следва да се отбележи, че в съображение 105 от обжалваното решение Комисията е констатирала, че „през разглеждания период средната цена на вноса от [Hangzhou] Bioking на разглеждания продукт се е повишила с 35 %“, че „първоначално тя се е повишила с 43 % между 2011 и 2013 г., след което се е понижила с 8 % между 2013 г. и разследвания период“. В резултат на това Комисията установява среднопретеглен марж на подбиване на цените от 10,3 % вследствие дъмпинговия внос от Hangzhou Bioking на пазара на Съюза. Въз основа на тези елементи, като се позовава изрично на подбиването на цените на промишлеността на Съюза, в съображение 141 от обжалваното решение Комисията стига до извода, че не е налице съществена вреда. Следователно налага се да се приеме, че Комисията е взела предвид този фактор. Доколкото жалбоподателите целят да оспорят значението, предоставено на този фактор, следва да се припомни, че в съответствие с член 3, параграф 5 от основния регламент един или няколко от факторите, посочени в тази разпоредба, не е непременно от решаващо значение. Следователно маржът на подбиване на цените не представлява сам по себе си определящ икономически показател за наличие на вреда.
На седмо място, по отношение на твърдението на жалбоподателите, че цените спаднали със „76 % между 2013 г. и разследвания период“, самите те се позовават на намаляване на цените на промишлеността на Съюза с 56 %. В това отношение, както става ясно от съображение 125 от обжалваното решение, средните единични продажни цени на включените в извадката производители от Съюза са се понижили с 56 % между 2013 г. и разследвания период. Налага се обаче констатацията, че те са се повишили с 19 % през разглеждания период. Освен това, както е констатирано в съображение 127 от обжалваното решение и бе посочено в точка 95 по-горе, увеличаването на средната единична продажна цена с 19 % през разглеждания период е било по-силно изразено от повишението с 9 % на производствените разходи през същия период, което означава, че ценовият натиск от вноса на Hangzhou Bioking не е възпрепятствал увеличаването на единичната продажна цена на промишлеността на Съюза.
На осмо място, колкото до намаляването на производствения обем, следва да се отбележи, че този обем действително се е понижил с 16 % през разглеждания период, но се е стабилизирал между 2013 г. и края на разследвания период, както е посочено в таблица 4 от обжалваното решение. Както обаче Комисията правилно отбелязва, това обстоятелство трябва да се прецени в светлината на свиването на потреблението с 11 % през разглеждания период, както бе посочено в точка 97 по-горе. При тези условия е допустимо да се приеме, че намаляването на производствения обем на промишлеността на Съюза през разглеждания период се дължи в голяма степен на спада в потреблението.
От изложеното по-горе става ясно, че жалбоподателите не са представили факти и обстоятелства, позволяващи да се постави под въпрос изводът на Комисията, че не е налице съществена вреда, причинена на промишлеността на Съюза, след като се вземат предвид всички релевантни фактори. Ето защо се налага изводът, че въпреки оценката си за пазарния дял на промишлеността на Съюза (вж. т. 98 по-горе) Комисията не е допуснала явна грешка в преценката, що се отнася до общата ѝ оценка за това има ли съществена вреда въз основа на всички фактори, посочени в рамките на второто основание.
Ето защо второто основание следва да се отхвърли, а оттам и жалбата в нейната цялост.
По съдебните разноски
Съгласно член 134, параграф 1 от Процедурния правилник загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. Тъй като жалбоподателите са загубили делото, те следва да понесат освен собствените си съдебни разноски и разноските на Комисията съгласно направените от нея искания.

По изложените съображения
ОБЩИЯТ СЪД (девети състав)
реши:

1)
Отхвърля жалбата.

2)
Осъжда Caviro Distillerie Srl, Distillerie Bonollo SpA, Distillerie Mazzari SpA и Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA да понесат освен собствените си съдебни разноски и тези на Европейската комисия.

Gervasoni
Madise
Da Silva Passos
Обявено в открито съдебно заседание в Люксембург на 15 март 2018 година.
Подписи
(
*1
)	Език на производството: английски.