CELEX: 62019CJ0217
Tužba zbog povrede obveze
Direktiva 2009/147/EZ
Očuvanje divljih ptica
Odobrenje za proljetni lov muških primjeraka vrste ptica ‚gavka ’ ( Somateria mollissima) u pokrajini Åland (Finska)
Članak 7. stavak 4. i članak 9. stavak 1. točka (c)
Pojmovi ‚razborito korištenje ’ i ‚mali broj’

Svojom tužbom Europska komisija od Suda zahtijeva da utvrdi da je Republika Finska, učestalim izdavanjem odobrenja za proljetni lov mužjaka gavki (
Somateria mollissima
) u pokrajini Åland (Finska) od 2011., povrijedila svoje obveze na temelju članka 7. stavka 4. i članka 9. stavka 1. točke (c) Direktive 2009/147/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o očuvanju divljih ptica (
SL 2010., L 20, str. 7
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 32., str. 128. i ispravak
SL 2015., L 75, str. 20
., u daljnjem tekstu: Direktiva o pticama).
Pravni okvir
U skladu s uvodnim izjavama 3. do 6. i 10. Direktive o pticama:
„(3)
Broj mnogih vrsta divljih ptica koje prirodno obitavaju na europskom državnom području država članica opada, u nekim slučajevima vrlo brzo. To opadanje ozbiljno ugrožava očuvanje prirodnog okoliša, posebno zato što se time ugrožava biološka ravnoteža.
(4)
Vrste divljih ptica koje prirodno obitavaju na europskom državnom području država članica uglavnom su migracijske vrste. Te vrste predstavljaju zajedničko nasljeđe i učinkovita zaštita ptica tipičan je prekogranični okolišni problem koji podrazumijeva zajedničku odgovornost.
(5)
Očuvanje vrsta divljih ptica koje prirodno obitavaju na europskom državnom području država članica potrebno je radi ostvarivanja ciljeva [Europske unije] u pogledu poboljšanja životnih uvjeta i održivog razvoja.
(6)
Predviđene mjere moraju se odnositi na različite faktore koji mogu utjecati na broj ptica, na primjer na posljedice djelovanja čovjeka, posebno na uništavanje i onečišćivanje njihovih staništa, hvatanje i ubijanje te na trgovinu koja proizlazi iz takve prakse; u okviru politike očuvanja strogost tih mjera trebalo bi prilagoditi konkretnim situacijama u kojima se nalaze različite vrste.
[…]
(10)
Neke se vrste zbog njihove visoke populacijske razine, zemljopisne raširenosti i stope razmnožavanja u [Uniji] kao cjelini smiju izlovljavati, što predstavlja prihvatljivo iskorištavanje ako se postave i poštuju određene granice, budući da to izlovljavanje mora biti u skladu s održavanjem populacije tih vrsta na zadovoljavajućoj razini.”
Članak 1. Direktive o pticama propisuje sljedeće:
„1.   Ova se Direktiva odnosi na očuvanje svih vrsta divljih ptica koje prirodno obitavaju na europskom državnom području država članica na koje se primjenjuje Ugovor. Ona se odnosi na zaštitu tih vrsta, upravljanje i nadzor nad tim vrstama i njome se utvrđuju pravila o njihovom iskorištavanju.
2.   Primjenjuje se na ptice, njihova jaja, gnijezda i staništa.”
Članak 2. te direktive određuje:
„Države članice poduzimaju potrebne mjere za održavanje populacije vrsta iz članka 1. na razini koja odgovara posebno ekološkim, znanstvenim i kulturološkim zahtjevima, istodobno uzimajući u obzir gospodarske i rekreacijske zahtjeve, ili za prilagođavanje tih vrsta toj razini.”
Članak 5. točke (a) i (e) navedene direktive glase kako slijedi:
„Ne dovodeći u pitanje članke 7. i 9. države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi uspostavile opći sustav zaštite svih vrsta ptica navedenih u članku 1., posebno zabranjujući:
(a)
namjerno ubijanje ili hvatanje na bilo koji način;
[…]
(e)
držanje ptica koje pripadaju vrstama čije izlovljavanje i hvatanje su zabranjeni.”
Članak 7. stavci 1. i 4. Direktive o pticama predviđaju:
„1.   Zbog njihove visoke populacijske razine, zemljopisne raširenosti i stope razmnožavanja u cijeloj [Uniji], vrste navedene u Prilogu II. smiju se izlovljavati u skladu s nacionalnim zakonodavstvom. Države članice osiguravaju da izlovljavanje tih vrsta ne ugrožava nastojanja da se one očuvaju na područjima njihove raširenosti.
[…]
4.   Države članice osiguravaju da lov, uključujući sokolarenje ako se prakticira, kako se provodi u skladu s nacionalnim mjerama koje su na snazi, bude u skladu s načelima mudrog korištenja i ekološki uravnotežene kontrole predmetnih vrsta ptica i da ta praksa s obzirom na populaciju tih vrsta, posebno migracijskih, bude usklađena s mjerama koje proizlaze iz članka 2.
One se posebno moraju pobrinuti da se vrste na koje se primjenjuje lovno zakonodavstvo ne izlovljavaju tijekom sezone podizanja mladunčadi ili različitih faza razmnožavanja.
Kad se radi o migracijskim vrstama, posebno se moraju pobrinuti da se vrste na koje se primjenjuju propisi o lovstvu ne izlovljavaju tijekom razdoblja razmnožavanja ili tijekom njihovog povratka u područja gdje podižu mladunčad.
[…]”
Članak 9. stavci 1. i 2. te direktive određuju:
„1.   Države članice mogu odstupiti od odredaba iz članaka od 5. do 8., ako ne postoji drugo zadovoljavajuće rješenje, iz sljedećih razloga:
[…]
(c)
radi izdavanja dozvola, pod strogo nadziranim uvjetima i na selektivnoj osnovi, za hvatanje, držanje ili drugo razborito korištenje određenih ptica u malom broju.
2.   Kod odstupanja iz stavka 1. moraju se navesti:
(a)
vrste koje su predmet odstupanja;
(b)
sredstva, mjera ili metode koji su odobreni za hvatanje ili ubijanje;
(c)
uvjeti rizika i okolnosti s obzirom na vrijeme i mjesto pod kojima se takva odstupanja mogu odobriti;
(d)
tijelo ovlašteno za proglašenje postojanja traženih uvjeta i za odlučivanje o tome koja se sredstva, mjere ili metode smiju koristiti, u okviru kojih ograničenja i tko ih smije koristiti;
(e)
kontrole koje će se provesti.”
Članak 18. Direktive o pticama određuje da se Direktiva Vijeća 79/409/EEZ od 2. travnja 1979. o očuvanju divljih ptica (
SL 1979., L 103, str. 1
.), kako je izmijenjena kasnijim aktima, stavlja izvan snage. Direktiva o pticama, u skladu sa svojom uvodnom izjavom 1., kodificira Direktivu 79/409.
Gavka (
Somateria mollissima
) je navedena u Prilogu II. dijelu B Direktive o pticama.
Članak 16. stavak 1. Direktive Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (
SL 1992., L 206, str. 7
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 2., str. 14., u daljnjem tekstu: Direktiva o staništima) predviđa:
„Pod uvjetom da ne postoji zadovoljavajuća alternativa i da odstupanje ne šteti održavanju populacija dotičnih vrsta u povoljnom stanju očuvanosti u njihovom prirodnom arealu, države članice mogu odstupiti od odredaba članaka 12., 13., 14. i [članka] 15. točaka (a) i (b):
(a)
u interesu zaštite divlje faune i flore te očuvanja prirodnih staništa;
(b)
radi sprečavanja ozbiljne štete, posebno na usjevima, stoci, šumama, ribnjacima i vodama te ostalim tipovima imovine;
(c)
u interesu javnog zdravlja i javne sigurnosti ili zbog ostalih imperativnih razloga prevladavajućeg javnog interesa, uključujući interese socijalne ili gospodarske prirode te korisnih posljedica od primarnog značaja za okoliš;
(d)
za potrebe istraživanja i obrazovanja, repopulacije i reintrodukcije tih vrsta te za to potrebnih postupaka razmnožavanja, uključujući umjetno razmnožavanje biljaka;
(e)
kako bi dopustile, pod strogo nadziranim uvjetima, na selektivnoj osnovi i u ograničenom razmjeru, uzimanje ili držanje određenih primjeraka vrsta navedenih u Prilogu IV., u ograničenom broju koji utvrđuju nadležna državna tijela.”
Okolnosti spora i predsudski postupak
Mužjaci gavki obično se izlovljavaju u autonomnoj pokrajini Åland (Finska) u proljeće.
Presudom od 15. prosinca 2005., Komisija/Finska (
C‑344/03
,
EU:C:2005:770
), Sud je utvrdio da proljetni lov mužjaka gavki, odobren u pokrajini Åland u razdoblju od 1998. do 2001., nije u skladu s Direktivom 79/409. Nastavno na tu presudu, vlada pokrajine Åland nije dodjeljivala odobrenja za proljetni lov mužjaka gavki za godine 2006. do 2010.
Komisija je 2011. godine zaprimila informacije prema kojima su vlasti te pokrajine ponovno izdale odobrenja za taj proljetni lov. Nakon toga navedene su vlasti godišnje nastavile izdavati odobrenja (u daljnjem tekstu: sporna odobrenja).
Prema mišljenju Komisije, ta odobrenja nisu u skladu s Direktivom o pticama koja zabranjuje proljetni lov, osim ako uvjeti o odstupanju definirani u toj direktivi nisu ispunjeni. U ovom slučaju Republika Finska nije ispunila te uvjete jer nije dokazala ni da navedena odobrenja predstavljaju „razborito korištenje” ni da se lovačke kvote odnose samo na „mali broj” ptica u smislu članka 9. stavka 1. točke (c) Direktive o pticama.
Komisija je 22. studenoga 2012. Republici Finskoj uputila pismo opomene na temelju članka 258. UFEU‑a u kojem je ta institucija navela da otvaranje sezona proljetnog lova 2011. i 2012. nije bilo u skladu s člancima 7. i 9. Direktive o pticama.
Svojim odgovorom od 21. siječnja 2013. Republika Finska je zanijekala povredu obveze istaknuvši da odstupanje predviđeno u članku 9. stavku 1. točki (c) Direktive o pticama obuhvaća proljetni lov.
Komisija je 27. veljače 2015. uputila Republici Finskoj ponovljeno pismo opomene uzimajući u obzir proljetne sezone lova 2013. i 2014. kao dodatne primjere te nezakonite prakse. Ta je institucija osobito istaknula da se člankom 9. stavkom 1. točkom (c) te direktive sporna odobrenja ne mogu opravdati.
Republika Finska je 23. travnja 2015. na ponovljeno pismo opomene odgovorila odbacujući navode Komisije.
Komisija je 9. prosinca 2016. Republici Finskoj dostavila obrazloženo mišljenje u kojem ostaje pri svojem stajalištu.
Republika Finska je odgovorila 9. veljače 2017. negirajući povredu obveze i dostavljajući određene informacije o stanju populacije gavki.
U siječnju i ožujku 2017. održani su sastanci predstavništava pokrajine Åland i dužnosnika Komisije. Dopisom od 27. srpnja 2017. član Komisije zadužen za zaštitu okoliša zatražio je od finskih vlasti i vlasti pokrajine Åland da prekinu utvrđenu povredu obveze. Vlada pokrajine Åland 22. kolovoza 2017. odgovorila je predstavljajući strategiju upravljanja populacijom gavki, uključujući kontrolu nad grabežljivcima i inventarom i odbijajući ukinuti proljetni lov tih ptica. U svojem odgovoru od 22. prosinca 2017. član Komisije zadužen za zaštitu okoliša zaključio je da se povreda obveze nastavila.
Komisija je 8. ožujka 2019. odlučila podnijeti ovu tužbu.
O tužbi
Argumentacija stranaka
U svojoj tužbi Komisija tvrdi da sporna odobrenja, s jedne strane, nisu u skladu s člankom 7. stavkom 4. trećim podstavkom Direktive o pticama i, s druge strane, da se ne mogu opravdati na temelju članka 9. stavka 1. točke (c) te direktive.
Kao prvo, sporna odobrenja nisu u skladu s člankom 7. stavkom 4. trećim podstavkom Direktive o pticama. Naime, u skladu s tom odredbom, države članice se, „kad se radi o migracijskim vrstama […] moraju posebno pobrinuti da se vrste na koje se primjenjuju propisi o lovstvu ne izlovljavaju tijekom razdoblja [njihovog] razmnožavanja”.
Komisija smatra da je u ovom slučaju nesporno, kao i u predmetu u kojem je donesena presuda od 15. prosinca 2005., Komisija/Finska (
C‑344/03
,
EU:C:2005:770
), da se sezona proljetnog lova u pokrajini Åland, koja traje dva do tri tjedna u svibnju, preklapa s razdobljem razmnožavanja gavki.
Tu činjenicu potvrđuje rad ORNIS‑a, Odbora za prilagodbu tehničkom i znanstvenom napretku Direktive o pticama, osnovanog u skladu s člankom 16. te direktive i sastavljenog od predstavnika država članica, čiju je vrijednost znanstvenog rada Sud već ranije priznao (presuda od 8. lipnja 2006., WWF Italia i dr.,
C‑60/05
,
EU:C:2006:378
, t.
26.
i
27.
kao i navedena sudska praksa).
Kao drugo, Republika Finska ne može opravdati neusklađenost spornih odobrenja s člankom 7. stavkom 4. trećim podstavkom Direktive o pticama na temelju odstupanja predviđenog člankom 9. stavkom 1. točkom (c) te direktive.
Naime, ne samo da Republika Finska nije dokazala da sporna odobrenja predstavljaju „razborito korištenje”, nego ta država članica čak nije dokazala da se proljetni lov gavki odnosi na samo „mali broj” ptica u smislu članka 9. stavka 1. Direktive o pticama.
Što se tiče neuspjeha u dokazivanju „razboritog korištenja”, prvo, Republika Finska nije dokazala na temelju čvrstih znanstvenih dokaza da postoji jamstvo da je populacija o kojoj je riječ očuvana na „zadovoljavajućoj razini”. Naime, elementi na koje se oslanja ova država članica proizlaze iz pogrešnog i selektivnog tumačenja određenih dokumenata. Ti dokumenti nisu više aktualni, s obzirom na to da najstariji dokument potječe iz 2004., ili nisu relevantni, u smislu da se odnose na populaciju svjetskih ili europskih razmjera, to jest veću od one o kojoj je riječ u ovom predmetu. Suprotno tomu, četiri studije dokazuju, za razdoblje od 2011. do 2015., trend smanjenja te populacije. Što se tiče posljednjih godina, tri druge studije upućuju na to da se situacija još pogoršala, a četvrta studija pokazuje da je situacija još uvijek zabrinjavajuća, tako da se ne može zaključiti da je populacija dotične vrste očuvana na „zadovoljavajućoj razini”.
Nadalje, što se tiče podataka koje su dostavile Republika Finska i susjedna država članica Kraljevina Švedska, primjenom članka 12. Direktive o pticama, koji su relevantni za migracijsku vrstu, oni upućuju na kratkoročni kao i na dugoročni pad populacije gavki. Komisija priznaje da postoji više razloga za taj pad. Ipak, ističe da presude od 8. lipnja 2006., WWF Italia i dr. (
C‑60/05
,
EU:C:2006:378
, t.
32.
) i od 10. rujna 2009., Komisija/Malta (
C‑76/08
,
EU:C:2009:535
, t.
59.
), u vezi s „razboritim korištenjem” u smislu članka 9. stavka 1. Direktive o pticama, isključuju mogućnost odstupanja predviđenu člankom 9. stavkom 1. točkom (c) te direktive ako ne postoji jamstvo da je dotična populacija očuvana na „zadovoljavajućoj razini”, i to neovisno o tome pridonosi li lov lošem stanju očuvanosti populacije. Naime, bilo bi neprimjereno dopustiti lov tih populacija bez obzira na to što on nije uzrokovao nepovoljno stanje očuvanosti niti mu je doprinio.
Nadalje, Komisija osporava stav Republike Finske prema kojem je dodjeljivanje spornih odobrenja moguće opravdati na temelju članka 16. stavka 1. Direktive o staništima u slučaju nepovoljnog stanja očuvanosti te, u skladu s presudom od 14. lipnja 2007., Komisija/Finska (
C‑342/05
,
EU:C:2007:341
, t.
29.
), to „iznimno ostaje moguće gdje je utvrđeno da [takva odobrenja] nisu takve prirode da pogoršaju nepovoljno stanje očuvanosti tih populacija ili da spriječe njihovo vraćanje u povoljno stanje očuvanosti”. Naime, ne samo da Sud nikada nije primijenio tu iznimku u kontekstu članka 9. stavka 1. točke (c) Direktive o pticama, koji sadržava različite uvjete i čija se struktura razlikuje od one članka 16. stavka 1. Direktive o staništima, već Republika Finska nije uspjela utvrditi da sporna odobrenja imaju samo „neutralne” učinke na dotičnu populaciju gavki. Suprotno tomu, što se tiče učinka lova gavki, znanstvenici su primijetili da je prekid veza parova doprinio dugoročnom smanjenju plodnosti ženki gavki u populaciji u kojoj su mužjaci gavki često uklonjeni.
Kao drugo, Republika Finska nije dokazala da je proljetni lov nužan za kontrolu grabežljivaca i da zbog toga predstavlja „razborito korištenje”. Naime, iako je ta država članica već ustvrdila, u okviru postupka u kojem je donesena presuda od 15. prosinca 2005., Komisija/Finska (
C‑344/03
,
EU:C:2005:770
), da je proljetni lov na gavke opravdan zbog toga što lovci poboljšavaju uvjete plodnosti uklanjajući manje grabežljivce prisutne na području razmnožavanja, Sud je u točki 35. te presude odbacio taj argument ističući da „se ne može smatrati da funkcija [upravljanja okolišem] može biti ostvarena samo pod uvjetom da lov gavki bude otvoren u proljeće”.
Što se tiče dokazivanja da se lov odnosi samo na „mali broj”, dok Republika Finska kao osnovu za izračun koristi zimsku populaciju na migracijskom potezu Baltičko more/Vadensko more, Komisija smatra da je ta država članica kao temelj trebala uzeti populaciju koja se gnijezdi na otocima pokrajine Åland. Naime, ako je nesporno da je gavka ptica selica, sporna odobrenja ne tiču se gavki koje su „u tijeku migracije” već onih koje su se počele razmnožavati pa su stoga statične. Osim toga, ta su odobrenja ograničena na ptice prisutne na otocima pokrajine Åland.
Izbor referentne populacije koji je napravila Republika Finska doveo je do precijenjenosti broja ptica raspoloživih za lov u trenutku i na mjestu na koje se primjenjuju navedena odobrenja. Uzimajući u obzir važnost cjelokupne zimske populacije gavki na migracijskom potezu Baltičko more/Vadensko more, čak ni dio te populacije ne predstavlja „mali broj” populacije koja se gnijezdi na otocima pokrajine Åland. Zimska populacija gavki u regiji Baltičko more/Vadensko more ne migrira cijela do Finske.
Nadalje, Republika Finska je zanemarila kumulativne učinke svoje metode izračuna. Ne samo da nijedna druga država članica nije provodila takav izračun, već se, kada bi svaka država članica tako postupala, više ne bi radilo o „malom broju” za svaku od populacija na koju se odnose dotična odstupanja nego o dijelovima koji bi, zbrojeni, bili nužno mnogo veći. Budući da nije dostavila podatke o populaciji koja se gnijezdi na otocima pokrajine Åland, Republika Finska nije mogla dokazati da se odstupanje odnosi samo na „mali broj”.
U svom odgovoru na tužbu ta država najprije pojašnjava kako smatra da se ovaj predmet ne odnosi na vrstu koja je ugrožena ili kojoj prijeti izumiranje, nakon čega navodi tri uvodne napomene.
Prvo, populacija gavki je „stabilna/fluktuirajuća”, a pad te populacije ustanovljen od devedesetih godina prošlog stoljeća u velikom je dijelu posljedica prirodne evolucije. Bilo bi znanstveno pogrešno dovoditi u vezu razvoj populacije gavki s razdobljem tijekom kojeg je ta populacija dosegnula svoj vrhunac zahvaljujući umjetnim okolnostima, među kojima je osobito eutrifikacija Baltičkog i Vadenskog mora kao i nedostatak grabežljivaca. Stoga se za vrstu u padu ne može automatski reći da je na nezadovoljavajućoj razini populacije ili u nepovoljnom stanju očuvanosti. To je tim više tako što, kao u ovom slučaju, praksa proljetnog lova nije u odnosu ni sa kakvim padom.
Drugo, upis, za Uniju, dotične vrste u kategoriju „skoro ugroženih” na „crvenoj listi” ugroženih vrsta međunarodne unije za očuvanje prirode i prirodnih izvora (UICN) ne znači da je ta vrsta u opasnosti ili da trpi povećani rizik s obzirom na to da ta klasifikacija nije uzela u obzir trend „stabilnosti/fluktuacije”.
Kao treće, u pogledu odredaba Direktive o pticama, osobito njezina članka 9. stavka 1. točke (c), Komisija pogrešno smatra da je proljetni lov sam po sebi nerazuman.
Što se tiče osnovanosti tužbe, Republika Finska navodi da su sporna odobrenja ispunjavala uvjete u vezi s „razboritim korištenjem” i „malim brojem”.
Na prvom mjestu, što se tiče pojma „razborito korištenje”, ta država članica smatra, najprije, oslanjajući se na sudsku praksu Suda u vezi s člankom 16. stavkom 1. Direktive o staništima da „zadovoljavajuća razina” dotične populacije nije preduvjet za primjenu odstupanja iz članka 9. stavka 1. točke (c) Direktive o pticama.
Nadalje, čak i kada bi „zadovoljavajuća razina” dotične populacije bila preduvjet za primjenu navedenoga odstupanja, Republika Finska navodi da se pozvala na pet studija te smatra da se oslonila na čvrste znanstvene dokaze kako bi otvorila proljetni lov na mužjake gavki u pokrajini Åland.
Naposljetku, utvrđene razine populacije ne isključuju proljetni lov. Naime, uvjet održavanja populacije na „zadovoljavajućoj razini” mogao bi biti zadovoljen ako odstupanje nije takve prirode da pogorša stanje populacije ili spriječi održavanje stanja populacije na toj razini. Nadalje, proljetni lov je potaknuo zajednice lovaca da sudjeluju u planu upravljanja i poduzmu mjere očuvanja.
Na temelju vodiča za održivi lov koji je Komisija donijela 2008. primjenom Direktive o pticama (u daljnjem tekstu: vodič), Republika Finska smatra da bi ta institucija i sama prihvatila da se vrste u stanju nepovoljne očuvanosti može izlovljavati, kada bi to moglo predstavljati snažan poticaj za upravljanje staništima i utjecati na druge čimbenike o kojima ovisi pad populacije, doprinoseći tako cilju vraćanja populacija u povoljno stanje očuvanosti. Uostalom, to je razlog zbog kojeg je vlada pokrajine Åland donijela plan upravljanja 2017. i 2018. u okviru odobrenja proljetnog lova. Republika Finska, osim toga, navodi da je lov 2000 mužjaka gavki bio odobren i za sezonu proljetnog lova 2019.
U tom pogledu, protivno onome što navodi Komisija, Sud je, prilikom pojašnjenja iz točke 35. presude od 15. prosinca 2005., Komisija/Finska (
C‑344/03
,
EU:C:2005:770
), prema kojem „iako je točno da lovci obavljaju korisnu funkciju u pogledu upravljanja okolišem, loveći u proljeće male grabežljivce kako bi plodnost gavki imala najbolje rezultate, to ne znači da se takva funkcija može ostvariti samo pod uvjetom da lov gavki bude otvoren u proljeće”, imao u vidu pojam „nepostojanja alternativnog rješenja” te je na implicitan, ali nedvojben, način Sud zaključio da bi lovci i dalje imali poticaj za kontroliranje grabežljivaca.
Na drugom mjestu, što se tiče uvjeta u vezi s „malim brojem”, s jedne strane, iz presuda od 9. prosinca 2004., Komisija/Španjolska (
C‑79/03
,
EU:C:2004:782
, t.
36.
), i od. 15. prosinca 2005., Komisija/Finska (
C‑344/03
,
EU:C:2005:770
, t.
53.
), proizlazi da pod „populacijom o kojoj je riječ” treba razumjeti, za migracijske vrste, „populaciju onih regija iz kojih dolaze glavne kvote koje posjećuju regiju u kojoj se odstupanje primjenjuje tijekom razdoblja njegove primjene”. S obzirom na to da Sud za ovu definiciju nije predvidio nikakve rezerve, očito je da se pojam „migracijskih vrsta” odnosi na biološko ponašanje vrsta o kojima je riječ i ne podrazumijeva da vrsta bude „u tijeku migracije” i, stoga, u pokretu u trenutku lova. Međutim, vrsta ptica je ili sedentarna ili migracijska i ona to ne prestaje biti iz samog razloga što ptice dotične vrste nisu „u tijeku migracije”.
S druge strane, s obzirom na to da od svih država članica samo Republika Finska odobrava proljetni lov mužjaka gavki na migracijskom potezu Baltičko more/Vadensko more, nijedan se drugi lov ne preklapa s proljetnim lovom u pokrajini Åland te stoga nije potrebno izračunati kumulativne učinke jer ih uopće nema.
U svojem odgovoru, što se tiče „razboritog korištenja”, Komisija pojašnjava, prvo, da je tumačenje Republike Finske protivno sudskoj praksi Suda koja proizlazi iz njegovih presuda od 8. lipnja 2006., WWF Italia i dr. (
C‑60/05
,
EU:C:2006:378
, t.
32.
) i od 10. rujna 2009., Komisija/Malta (
C‑76/08
,
EU:C:2009:535
, t.
59.
), prema kojoj „odstupanja na temelju članka 9. Direktive [o pticama] mogu biti provedena samo ako postoji jamstvo da će populacija dotične vrste biti održana na zadovoljavajućoj razini te se, u protivnom, lov ptica ni u kojem slučaju ne može smatrati razboritim”. Kao drugo, ta institucija inzistira na okolnosti da je sustav odstupanja predviđen člankom 9. stavkom 1. točkom (c) Direktive o pticama zahtjevniji od onoga predviđenog člankom 16. Direktive o staništima. Naime, ograničavajući posebno članak 9. stavak 1. točku (c) Direktive o pticama na „razborito korištenje”, zakonodavac Unije je želio podvrgnuti tu mogućnost odstupanja strožem zahtjevu koji bi ograničio odstupanja na slučajeve u kojima bi razina populacija ptica bila zadovoljavajuća. Treće, s jedne strane, jasno je da trendovi pada populacije vrste o kojoj je riječ predstavljaju relevantan čimbenik za određivanje je li razina populacije zadovoljavajuća ili ne. S druge strane, kada država članica ne bi jamčila održavanje navedene populacije na „zadovoljavajućoj razini”, proljetni lov ne bi mogao predstavljati „razborito korištenje”, neovisno o okolnosti predstavlja li lov glavni uzrok pada navedene populacije.
Što se tiče dostavljenih studija, one koje je dostavila Republika Finska su nedostatne kako bi proturječile dokazima koji upućuju na trend pada populacije gavki, koji predstavlja važan pokazatelj nezadovoljavajućeg stanja populacije.
Nadalje, ta je država članica iznijela argumente u vezi s kontrolom grabežljivaca koji nisu pravno relevantni. S jedne strane, sudska praksa Suda ima za cilj utvrditi bi li otvaranje lova bilo nužno za ispunjenje potencijalno korisne funkcije ili bi tu funkciju bilo moguće osigurati neovisno o lovu. U ovom slučaju u odgovoru na tužbu Republike Finske ne navodi se nijedan dokaz o tome da je populacija gavki u povoljnijem stanju na otocima pokrajine Åland, u ostatku Finske, na Baltičkom moru ili na migracijskom potezu Baltičko more/Vadensko more zahvaljujući proljetnom lovu i kontroli grabežljivaca.
S druge strane, argumentu prema kojem znanstvena literatura podupire proljetni lov mužjaka gavki zato što se populacija većinom sastoji od mužjaka nedostaje činjenična osnova s obzirom na to da se njome preporučuje da se lov primarno ograniči na mužjake gavki tijekom zime. Taj je argument osobito proturječan sudskoj praksi Suda, u skladu s kojom se biološka vrsta definira kao cjelovit skup svih jedinki koje čine zajednicu za razmnožavanje tako da vrste moraju biti zaštićene u svojoj cjelini (presuda od 12. srpnja 2007., Komisija/Austrija,
C‑507/04
,
EU:C:2007:427
, t.
235.
).
U svojem odgovoru na repliku Republika Finska navodi različite uvodne napomene. Ona se osobito čudi što Komisija nije zauzela stajalište o operativnom planu upravljanja uspostavljenom u Finskoj od 2017.
Što se tiče pojma „razborito korištenje”, Republika Finska ponavlja svoj navod prema kojemu održavanje na „zadovoljavajućoj razini” ne predstavlja preduvjet iz članka 9. stavka 1. točke (c) Direktive o pticama. Nadalje, ta država članica ističe da se njezina argumentacija ne sastoji u tome da prenese režim iz članka 16. stavka 1. Direktive o staništima u Direktivu o pticama već u zagovaranju ujednačenog tumačenja odstupanja sadržanih u tim dvjema direktivama. Osim toga, ponavlja važnu razliku između vrste u padu i vrste u nepovoljnom stanju očuvanosti.
Osim što osporava analizu studija koju je provela Komisija, Republika Finska skreće pozornost na izjavu od 29. srpnja 2019. jednog od glavnih znanstvenika specijaliziranih za istraživanje gavki u Finskoj u kojoj je on zaključio da je strategija upravljanja uspostavljena na otocima pokrajine Åland bila istovremeno opravdana i utemeljena kao i usko vezana uz lokalnu situaciju. Također je zaključio da plan upravljanja naveden u točki 52. ove presude i mjere poduzete u tom pogledu imaju pozitivan učinak na populaciju gavki u pokrajini Åland, koji nadvladava negativni učinak prouzročen smanjenjem kapaciteta razmnožavanja ograničenog broja ženki.
Što se tiče kontrole grabežljivaca, Republika Finska navodi, najprije, da bi lokalna zajednica lovaca izgubila svaki interes za sudjelovanje u kontroli grabežljivaca kada bi proljetni lov gavki bio zabranjen. Zabrana proljetnog lova u pokrajini Åland bila bi stoga izjednačena potpunoj zabrani lova. Nadalje, ta država članica smatra da sudjelovanje lokalnih zajednica u programima očuvanja treba podržati. Prema mišljenju Republike Finske, Komisija nastoji isključiti najveću skupinu sudionika u budućem očuvanju gavki ukidajući njihovu jedinu motivaciju za sudjelovanje u takvim programima. Ta država članica zaključuje da zabrana proljetnog lova koju zahtijeva Komisija nije proporcionalna s obzirom na to da nikako nije uzela u obzir okolnost da taj lov apsolutno nije doprinio padu populacije dotične vrste i pozitivnu ulogu lokalnih zajednica lovaca za očuvanje te populacije.
Ocjena Suda
Svojom tužbom Komisija od Suda zahtijeva da utvrdi da je Republika Finska povrijedila svoje obveze na temelju članka 7. stavka 4. i članka 9. stavka 1. točke (c) Direktive o pticama učestalim izdavanjem odobrenja za proljetni lov mužjaka gavki u pokrajini Åland od 2011.
Treba napomenuti da u svojem odgovoru na tužbu Republika Finska navodi da je ta vrsta odobrenja dodjeljivana barem do lova u proljeće 2019.
Međutim, ako postojanje povrede obveze valja ocjenjivati prema stanju u državi članici kakvo je bilo u trenutku isteka roka određenog u obrazloženom mišljenju, predmet tužbe zbog povrede obveze može se proširiti na činjenice nastale nakon obrazloženog mišljenja ako su iste vrste i sastavni dio istog ponašanja kao i činjenice na koje se odnosi navedeno mišljenje (vidjeti u tom smislu presudu od 5. travnja 2017., Komisija/Bugarska,
C‑488/15
,
EU:C:2017:267
, t.
40.
i
43.
kao i navedenu sudsku praksu).
Iz toga slijedi da treba ispitati osnovanost predmetne tužbe u odnosu na godine 2011. do 2019.
Članak 7. stavak 4. te direktive nalaže državama članicama posebno da se moraju pobrinuti da se vrste navedene u Prilogu II. navedene direktive ne izlovljavaju tijekom razdoblja razmnožavanja.
U ovom slučaju gavka je navedena u Prilogu II. dijelu B Direktive o pticama. Nesporno je da se sezona proljetnog lova ove vrste u pokrajini Åland preklapa s razdobljem njezina razmnožavanja.
Stoga ova sezona čini dio razdoblja tijekom kojih članak 7. stavak 4. navedene direktive, u načelu, zabranjuje, lov gavki (vidjeti, u tom smislu, presudu od 12. srpnja 2007., Komisija/Austrija,
C‑507/04
,
EU:C:2007:427
, t.
195.
).
Ipak, Republika Finska smatra da se člankom 9. stavkom 1. točkom (c) Direktive o pticama sporna odobrenja mogu opravdati.
Naime, ova odredba dopušta, za sve vrste ptica, ako ne postoji „zadovoljavajuća alternativa”, odstupanje od članaka 5. i 7. te direktive kako bi omogućila, u strogo kontroliranim uvjetima i selektivno hvatanje ili držanje ili bilo kakvo drugo „razborito korištenje” određenih ptica u „malom broju”.
U tom pogledu treba pojasniti da je Sud već odlučio da lov na divlje ptice u rekreacijske svrhe tijekom razdoblja navedenih u članku 7. stavku 4. Direktive o pticama može predstavljati „razborito korištenje” dopušteno na temelju članka 9. stavka 1. točke (c) navedene direktive (vidjeti u tom smislu presudu od 16. listopada 2003., Ligue pour la protection des oiseaux i dr.,
C‑182/02
,
EU:C:2003:558
, t.
11.
i navedenu sudsku praksu).
Treba također istaknuti, što se tiče sustava iznimaka kao što je onaj predviđen člankom 9. Direktive o pticama, koji treba tumačiti usko i za koji teret dokazivanja postojanja potrebnih pretpostavki za svako odstupanje mora biti na tijelu koje o njemu odlučuje, države članice moraju zajamčiti da se svaka intervencija koja se tiče zaštićenih vrsta odobri samo na temelju odluka koje sadržavaju precizno i prikladno obrazloženje koje se odnosi na razloge, pretpostavke i zahtjeve predviđene u navedenom članku (vidjeti u tom smislu presudu od 8. lipnja 2006., WWF Italia i dr.,
C‑60/05
,
EU:C:2006:378
, t.
34.
).
O pretpostavci koja se odnosi na „razborito korištenje”
Iz odredaba članka 9. Direktive o pticama, koje upućuju na strogu kontrolu odstupanja predviđenog tim člankom te selektivan karakter hvatanja, kao uostalom i iz općeg načela proporcionalnosti, proizlazi da odstupanje koje država članica namjerava primijeniti mora biti proporcionalno potrebama koje ga opravdavaju (presuda od 10. rujna 2009., Komisija/Malta,
C‑76/08
,
EU:C:2009:535
, t.
57.
).
Sud je tako presudio da odstupanja na temelju članka 9. Direktive o pticama mogu biti provedena samo ako postoji jamstvo da bi dotična populacija bila održana na „zadovoljavajućoj razini” te se, u protivnom, lov ptica ni u kojem slučaju ne može smatrati razboritim pa stoga predstavljati dopušteno iskorištavanje (vidjeti, u tom smislu, presude od 8. lipnja 2006., WWF Italia i dr.,
C‑60/05
,
EU:C:2006:378
, t.
32.
i od 10. rujna 2009., Komisija/Malta,
C‑76/08
,
EU:C:2009:535
, t.
59.
).
U ovom predmetu treba ispitati je li populacija dotične vrste održana na „zadovoljavajućoj razini” jer u slučaju da nije tako, kako to podsjeća sudska praksa navedena u prethodnoj točki ove presude, ostali uvjeti članka 9. stavka 1. Direktive o pticama, osobito onaj „razboritog korištenja”, ne bi bili ispunjeni.
U tom pogledu treba podsjetiti da se elementi koji dokazuju da su uvjeti traženi za odstupanje od režima zaštite iz ove direktive moraju temeljiti na dobro poznatim znanstvenim spoznajama (vidjeti u tom smislu presudu od 15. prosinca 2005., Komisija/Finska (
C‑344/03
,
EU:C:2005:770
, t.
54.
i navedenu sudsku praksu). Sud je već odlučio da najbolje relevantne spoznaje moraju biti na raspolaganju tijela u trenutku kada ona izdaju odobrenja (vidjeti, što se tiče zaštićenih vrsta iz Direktive o staništima, presude od 7. rujna 2004., Waddenvereniging i Vogelbeschermingsvereniging,
C‑127/02
,
EU:C:2004:482
, t.
52.
i
61.
, i od 10. listopada 2019., Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola,
C‑674/17
,
EU:C:2019:851
, t.
51.
). Ta razmatranja također vrijede za članak 9. stavak 2. Direktive o pticama.
U ovom slučaju tablica u kojoj Republika Finska pronalazi uporište sadržava pet radova, i to, prvo, klasifikaciju dotične vrste od strane UICN‑a u kategoriju „manje zabrinutosti” na svjetskoj razini za 2015. godinu, drugo, izvješće iz 2004. godinu koje je sastavila nevladina organizacija BirdLife International kojim se gavkama pridaje „povoljno stanje očuvanosti” i na paneuropskoj razini, treće, vodič, četvrto, klasifikaciju populacije na migracijskom potezu Baltičko more/Vadensko more u kategoriju „manje zabrinutosti” koju je 2015. utvrdila nevladina organizacija Wetlands International i, peto, finsku „crvenu listu” iz 2010. koja gavke razvrstava u „skoro ugroženu” kategoriju u Finskoj.
Dovoljno je odmah reći da su prvi i četvrti među tim radovima iz 2015. i stoga ne mogu opravdati sporna odobrenja za godine 2011. do 2014. Nadalje, iako je prvi od navedenih radova u vezi s klasifikacijom dotične vrste na svjetskoj razini stavio dotičnu vrstu u kategoriju „manje zabrinutosti” na svjetskoj razini, ta ista organizacija je međutim za istu godinu tu vrstu navela među onim „ugroženima” na razini Europske unije.
Nadalje, drugi i treći rad potječu iz 2004. i 2008. godine. Što se njih tiče, Republika Finska smatra da Komisija nije dokazala da oni više nisu aktualni.
U tom pogledu, s jedne strane, ne može se smatrati da država članica raspolaže najboljim znanstvenim spoznajama ako se, u trenutku kada donosi odluku, nadležno tijelo oslanja na studiju objavljenu prije sedam godina, tako da je, osim ako je navedeno drugačije, dopušteno smatrati da novija studija, koja analizira podatke u vezi s posljednjim godinama, sadržava aktualnije podatke i posljedično ima znatno veći stupanj točnosti i važnosti.
S druge strane, iako se ne može sa sigurnošću zaključiti, protivno navodima Komisije, da vodič iz 2008. više nije bio aktualan, unatoč tomu što valja reći da je on objavljen u kontekstu Direktive 79/409, zaključci Republike Finske koji se temelje na tom vodiču ipak su rezultat selektivnog tumačenja njegova sadržaja. Naime, iako navedeni vodič ubraja gavke u vrste „koje se smije izlovljavati”, on osobito utvrđuje da je ta vrsta među onima „nepovoljne” očuvanosti.
Iz toga slijedi da se Republika Finska ne može s uspjehom pozivati na prva četiri rada navedena u točki 71. ove presude kako bi dokazala da je tijelo koje je dodijelilo sporna odobrenja raspolagalo utvrđenim znanstvenim spoznajama na temelju kojih bi se moglo smatrati da je populacija vrste o kojoj je riječ očuvana na „zadovoljavajućoj razini” za godine 2011. do 2014.
Međutim, Republika Finska je na svom raspolaganju imala finsku „crvenu listu” iz 2010., koja se odnosila na najnoviju analizu stanja očuvanosti vrsta ptica na njezinu području.
U tom pogledu ta država članica smatra da okolnost da ta finska „crvena lista” u 2010. gavke razvrstava u „skoro ugroženu” kategoriju ne umanjuje, već potvrđuje njezin argument da su se sporna odobrenja za godine 2011. do 2015. temeljila na čvrstim znanstvenim dokazima.
Stoga je potrebno utvrditi da takva argumentacija ne odražava sam naslov te kategorije kao ni definiciju koja joj je dana. Naime, navedena kategorija je definirana na sljedeći način: „vrsta je ‚skoro ugrožena’ ako je procijenjena s obzirom na kriterije [u vezi s veličinom i evolucijom populacije, zemljopisnom pripadnošću kao i kvantitativnom analizom] i za sada ne ispunjava kriterije kategorija ‚u kritičnoj opasnosti’, ‚u opasnosti’ ili ‚osjetljivo’, ali je blizu ispunjenja kriterija koji odgovaraju ‚ugroženoj’ kategoriji ili će ih vjerojatno ispuniti u skoroj budućnosti”.
Nadalje, važno je također istaknuti da, iako Republika Finska podsjeća da, po pitanju rizika, „skoro ugrožena” kategorija zauzima drugo mjesto u nomenklaturi navedene liste, naslovi kategorija viših mjesta pod nazivom „osjetljivo”, „u opasnosti”, „u kritičnoj opasnosti”, „izumrlo u prirodi” i „izumrlo” upućuju na to da uvrštavanje te vrste u te kategorije ne može dokazati ni da je ta vrsta u povoljnom stanju ni da nije predmet nikakve zabrinutosti.
Nadalje, Komisija navodi različite studije, koje su u biti većinom proturječne navodima Republike Finske prema kojima je ona u bila u mogućnosti jamčiti održavanje trenutne populacije na migracijskom potezu Baltičkog mora/Vadenskog mora na „zadovoljavajućoj razini” za otvorenje sezona proljetnog lova za vrijeme razdoblja od 2011. do 2015.
Za kasnije je godine nesporno da su UICN, BirdLife International, Wetlands International i finska „crvena lista”, navedeni u točki 71. ove presude, svi klasificirali gavke u kategorije većeg rizika.
Nadalje, točno je da okolnost trenda smanjenja populacije određene vrste nije sama po sebi dovoljna kako bi dokazala da je ta populacija u nepovoljnom stanju očuvanosti. Međutim, kada dodatni elementi ne upućuju, iz drugih razloga, na to da bi situaciju ipak trebalo smatrati povoljnom, takva okolnost ne dopušta zaključak da je populacija održana na „zadovoljavajućoj razini”.
Što se tiče tumačenja Direktive o pticama i Direktive o staništima, treba dodati i da, iako je sudska praksa Suda priznala, za drugu direktivu, mogućnost odobrenja odstupanja u slučaju nepovoljnog stanja očuvanosti, takva se odstupanja, s jedne strane, mogu odobriti samo u iznimnim okolnostima i, s druge strane, takvo odobravanje također treba ocjenjivati s obzirom na načelo opreznosti (vidjeti u tom smislu, što se tiče Direktive o staništima, presudu od 10. listopada 2019., Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola,
C‑674/17
,
EU:C:2019:851
, t.
68.
i
69.
i navedenu sudsku praksu). Iz toga slijedi da se tumačenje ovih dviju direktiva, čak i ako objedinjuje posebnosti svake od njih, ne može smatrati različitim ako, u granicama njihovih posebnosti, podrazumijeva slična razmatranja koja se tiču, osobito, njihovih sustava zaštite.
Što se tiče planova upravljanja donesenih i provedenih u Finskoj u 2017. i 2018. koji se temelje na vodiču, treba istaknuti da Sud može taj vodič, iako on nema obvezujuću pravnu vrijednost, koristiti kao referentnu točku. U navedenom vodiču je nadalje pojašnjeno da planovi koji mogu biti uspostavljeni nemaju „poseban pravni status” u smislu Direktive o pticama. U tom pogledu treba istaknuti da je Sud u više navrata odlučio da, iako su ekonomski i rekreativni zahtjevi navedeni u članku 2. ove direktive, ta odredba ne predstavlja samostalno odstupanje od režima zaštite predviđenog Direktivom o pticama (presude od 8. srpnja 1987., Komisija/Belgija,
247/85
,
EU:C:1987:339
, t.
8.
; od 8. srpnja 1987., Komisija/Italija,
262/85
,
EU:C:1987:340
, t.
8.
, i od 28. veljače 1991., Komisija/Njemačka,
C‑57/89
,
EU:C:1991:89
, t.
22.
).
Napokon, iako je u okviru ispitivanja uvjeta u vezi s nepostojanjem drugog zadovoljavajućeg rješenja iz članka 9. stavka 1. točke (c) Direktive o pticama Sud u točki 35. presude od 15. prosinca 2005., Komisija/Finska (
C‑344/03
,
EU:C:2005:770
) priznao da, „iako je istina da lovci obavljaju korisnu funkciju u pogledu upravljanja okolišem loveći u proljeće male grabežljivce kako bi plodnost gavki imala najbolje rezultate, ne može se smatrati da se takva funkcija može ostvariti samo pod uvjetom da lov na gavke bude otvoren u proljeće”, taj zaključak vrijedi dokle god, kako je to istaknula Komisija, država članica ne jamči očuvanje populacije o kojoj je riječ na „zadovoljavajućoj razini”. Nadalje, čak i ako se dokaže da pozitivni učinci na populaciju zaštićene vrste koji su posljedica plana upravljanja neutraliziraju negativne učinke izlovljavanja takve populacije, država članica mora, kako proizlazi iz uvodne izjave 6. Direktive o pticama, poduzeti mjere koje se odnose na različite faktore koji mogu utjecati na razinu vrste o kojoj je riječ.
Iz toga slijedi da se na temelju argumenata koje su stranke postupka iznijele kao i znanstvenih dokaza dostavljenih u njihovu potporu ne može dokazati da je, u trenutku kada su sporna odobrenja dodijeljena, nacionalno tijelo raspolagalo s općepoznatim znanstvenim spoznajama koje su ukazivale na to da je populacija vrste o kojoj je riječ održana na „zadovoljavajućoj razini” kako bi se iskorištavanje moglo smatrati „razboritim”, a što je bilo na Republici Finskoj da dokaže.
Iz navedenog također proizlazi da uvjet u vezi s „razboritim korištenjem” u smislu članka 9. stavka 1. točke (c) Direktive o pticama nije ispunjen.
O uvjetu koji se odnosi na „mali broj”
Što se tiče tog uvjeta, treba napomenuti da iz sudske prakse Suda proizlazi da se, ako aktivnost lova ptica koja je odobrena kao odstupanje ne jamči očuvanje populacije dotičnih vrsta na zadovoljavajućoj razini, ne može smatrati da je taj uvjet ispunjen (vidjeti, u tom smislu, presudu od 21. lipnja 2018., Komisija/Malta,
C‑557/15
,
EU:C:2018:477
, t.
66.
).
Nadalje, valja napomenuti da je Sud već odlučio da „valja smatrati da u trenutačnom stanju znanstvene spoznaje ‚mali broj’ u smislu članka 9. stavka 1. točke (c) Direktive [o pticama] znači, […] lov od 1 % za vrste koje se mogu loviti, pri čemu ‚predmetna populacija’ u kontekstu migratornih vrsta znači populacija u regijama koje daju glavne skupine koje posjećuju regiju u kojoj se primjenjuje odstupanje tijekom razdoblja njegove primjene (presuda od 21. lipnja 2018., Komisija/Malta,
C‑557/15
,
EU:C:2018:477
, t.
63.
i navedena sudska praksa).
U tom pogledu treba napomenuti, kao prvo, da je u presudi od 21. lipnja 2018., Komisija/Malta (
C‑557/15
,
EU:C:2018:477
), Sud inzistirao na „regiji u kojoj se primjenjuje odstupanje tijekom razdoblja njegove primjene”. Kao drugo, sporna odobrenja ne tiču se zaštićenih vrsta u vrijeme migracije već ptica te vrste u trenutku kada se one počinju razmnožavati i, stoga, u trenutku kada su one stacionarne. U tom pogledu članak 1. stavak 2. Direktive o pticama precizira da se ona „primjenjuje na ptice kao i na njihova jaja, gnijezda i staništa”. Kao treće, zakonodavstvo Unije o očuvanju divljih ptica treba tumačiti u svijetlu načela opreznosti, koje je jedno od temelja politike povećane razine zaštite kojem Unija teži u području okoliša u skladu s člankom 191. stavkom 2. prvim podstavkom UFEU‑a (rješenje predsjednika Suda od 10. prosinca 2009., Komisija/Italija,
C‑573/08 R
, neobjavljeno,
EU:C:2009:775
, t.
24.
i navedena sudska praksa, i rješenje od 20. studenoga 2017., Komisija/Poljska,
C‑441/17 R
,
EU:C:2017:877
, t.
42.
i
61.
). Posljedično, ovo načelo nalaže izbjegavanje procjene većeg broja ptica raspoloživih za iskorištavanje i ostajanje pri metodama izračuna koje omogućavaju siguran ostanak unutar granica od oko 1 %.
Iz toga slijedi da bi migracijske vrste, ako su one za vrijeme razmnožavanja stacionarne, trebale tijekom tog razdoblja i u svrhu tumačenja iznimke sadržane u članku 9. stavku 1. točki (c) Direktive o pticama biti izjednačene sa sedentarnim vrstama.
Osim toga, iz same okolnosti da je država članica jedina koja izdaje odobrenja za određenu aktivnost ne može se zaključiti da ona može raspolagati cjelokupnom raspoloživom kvotom. Iz tog razloga treba hipotetski razmotriti koje bi druge države željele koristiti tu kvotu te za svaku sačuvati određeni dio.
U ovom slučaju, umjesto da temelji svoje izračune na cjelokupnoj migracijskoj populaciji na Baltičkom moru/Vadenskom moru, Republika Finska trebala je kao referentnu uzeti populaciju dotične vrste koja se gnijezdi na otocima pokrajine Åland.
Iz toga slijedi da na referentni datum vlasti pokrajine Åland nisu raspolagale podacima koji bi im omogućili da točno izračunaju broj ptica populacije o kojoj je riječ koji je mogao biti izlovljavan.
U tim okolnostima iz navedenog slijedi da Republika Finska nije poštovala uvjet u vezi s „malim brojem” ptica u smislu članka 9. stavka 1. točke (c) Direktive o pticama.
Imajući na umu sva navedena razmatranja, treba utvrditi da je, učestalim izdavanjem odobrenja za proljetni lov mužjaka gavki u pokrajini Åland od 2011. do, uključujući, 2019., Republika Finska povrijedila svoje obveze na temelju članka 7. stavka 4. i članka 9. stavka 1. točke (c) Direktive o pticama.
Troškovi
U skladu s člankom 138. stavkom 1. Poslovnika Suda, stranka koja ne uspije u postupku dužna je, na zahtjev protivne stranke, snositi troškove. Budući da je Komisija postavila zahtjev da se Republici Finskoj naloži snošenje troškova i da potonja nije uspjela u postupku, Republici Finskoj nalaže se snošenje troškova.

Slijedom navedenoga, Sud (prvo vijeće) proglašava i presuđuje:

1.
Učestalim izdavanjem odobrenja za proljetni lov mužjaka gavki (
Somateria mollissima
) u pokrajini Åland od 2011. do, uključujući, 2019., Republika Finska je povrijedila svoje obveze na temelju članka 7. stavka 4. i članka 9. stavka 1. točke (c) Direktive 2009/147/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o očuvanju divljih ptica.

2.
Republici Finskoj nalaže se snošenje troškova.

Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: engleski