CELEX: 62022CJ0052
Predhodno odločanje
Socialna politika
Enako obravnavanje pri zaposlovanju in delu
Direktiva 2000/78/ES
Prepoved diskriminacije na podlagi starosti
Člen 2(1) in (2)(a)
Člen 6(1)
Starostna pokojnina
Nacionalni predpisi, ki določajo postopno uskladitev pokojninskega sistema javnih uslužbencev s splošnim pokojninskim sistemom
Prva uskladitev zneska pokojnine, ki je za neko skupino javnih uslužbencev začela veljati prej kot za drugo
Upravičeni razlogi

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 6(1) in (2)(a) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 5, zvezek 4, str. 79) ter načela pravne varnosti, ohranitve pridobljenih pravic in učinkovitosti prava Unije.
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med BF in Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau (BVAEB) (zavod za zdravstveno zavarovanje uradnikov in uslužbencev javnih organov ter zaposlenih na železnicah in v rudarstvu, Avstrija) zaradi zneska starostne pokojnine BF.
Pravni okvir
Pravo Unije
Člen 1 Direktive 2000/78, naslovljen „Namen“, določa:
„Namen te direktive je opredeliti splošni okvir boja proti diskriminaciji zaradi vere ali prepričanja, hendikepiranosti, starosti ali spolne usmerjenosti pri zaposlovanju in delu, zato da bi v državah članicah uresničevali načelo enakega obravnavanja.“
Člen 2 te direktive, naslovljen „Koncept diskriminacije“, določa:
„1.   V tej direktivi ‚načelo enakega obravnavanja‘ pomeni, da ne obstaja nikakršna neposredna ali posredna diskriminacija zaradi katerega od razlogov iz člena 1.
2.   V smislu odstavka 1:
(a)
se šteje, da gre za neposredno diskriminacijo, kadar je, je bila ali bi bila oseba obravnavana manj ugodno kakor neka druga v primerljivi situaciji zaradi katerega od razlogov iz člena 1.
(b)
se šteje, da gre za posredno diskriminacijo, kadar je zaradi kakšne na videz nevtralne določbe, merila ali prakse neka oseba določene vere ali prepričanja, ki ima določen hendikep ali je določene starosti ali spolne usmerjenosti, v primerjavi z drugimi v slabšem položaju, razen če:
(i)
tako določbo, merilo ali prakso objektivno upravičuje legitimni cilj in je način uresničevanja tega cilja primeren in nujen; […]
[…]“
Člen 3 navedene direktive, naslovljen „Področje uporabe“, v odstavku 1(c) določa:
„V mejah pristojnosti, ki so prenesene na [Evropsko] [s]kupnost, se ta direktiva uporablja za vse osebe, bodisi v javnem bodisi v zasebnem sektorju, vključno z javnimi telesi, kar zadeva:
[…]
(c)
zaposlitev in delovne pogoje, vključno z odpustitvijo in plačilom;
[…]“
Člen 6 te direktive, naslovljen „Upravičenost različnega obravnavanja zaradi starosti“, določa:
„1.   Ne glede na člen 2(2) lahko države članice predvidijo, da različno obravnavanje zaradi starosti ne predstavlja diskriminacije, če ga v kontekstu nacionalnega prava objektivno in razumno utemeljujejo z legitimnim ciljem, vključno z legitimnimi cilji zaposlovalne politike, delovnega trga in poklicnega usposabljanja, in če so načini uresničevanja tega cilja primerni in nujni.
[…]
2.   Ne glede na člen 2(2) lahko države članice predvidijo, da določitev starosti za upokojitev ali pridobitev pravice do starostne ali invalidske pokojnine za potrebe panožnih programov socialne varnosti, vključno z določitvijo različnih starosti za delojemalce oziroma skupine ali kategorije delojemalcev v teh programih in z uporabo merila starosti pri izračunu rizičnosti v kontekstu teh programov, ne predstavlja diskriminacije zaradi starosti, pod pogojem, da ni rezultat diskriminacije zaradi spola.“
Člen 9 Direktive 2000/78, naslovljen „Pravno varstvo“, v odstavku 1 določa:
„Države članice zagotovijo, da so vsem osebam, ki menijo, da jim je bila storjena krivica, ker ni bilo uporabljeno načelo enakega obravnavanja, na voljo sodni in/ali upravni postopki, in, kjer države članice menijo, da je ustrezno, poravnalni postopki, tudi potem, ko se je razmerje, v katerem je domnevno prišlo do diskriminiranja, že končalo.“
Avstrijsko pravo
S Pensionsharmonisierungsgesetz (zakon o uskladitvi pokojnin) z dne 15. decembra 2004 (BGBl. I, 142/2004) je bil uveden Allgemeines Pensionsgesetz (splošni zakon o pokojninah, v nadaljevanju: APG), ki je začel veljati 1. januarja 2005 in s katerim je bil za vse osebe, rojene po 1. januarju 1995 – načeloma vključno z zveznimi javnimi uslužbenci – določen nov enotni pokojninski sistem.
Preden je APG začel veljati, se je za zvezne javne uslužbence izključno uporabljal pokojninski sistem iz Bundesgesetz über die Pensionsansprüche der Bundesbeamten, ihrer Hinterbliebenen und Angehörigen (Pensionsgesetz 1965) (zvezni zakon o pokojninskih pravicah zveznih javnih uslužbencev, njihovih potomcev in družinskih članov (zakon o pokojninah iz leta 1965)) z dne 18. novembra 1965 (BGBl. 340/1965; v nadaljevanju: PG iz leta 1965).
Člen 41 PG iz leta 1965, kakor je bil spremenjen z zakonom z dne 15. decembra 2020 (BGBl. I, 135/2020) (v nadaljevanju: PG iz leta 2020), je določal:
„(1)   Spremembe tega zveznega zakona, s katerimi se ne spreminjajo niti znesek pokojnin na podlagi tega zakona niti pogoji za pridobitev pravice do pokojnine, veljajo tudi za osebe, ki so na dan, ko je ta zvezni zakon začel veljati, imele pravice do mesečnega denarnega izplačila pokojnin na podlagi tega zakona. Spremembe pravil za izračun višine pokojnine ali pogojev za pridobitev pravice do pokojnine veljajo za osebe, ki so na dan, ko je ta zvezni zakon začel veljati, imele pravico do pokojnine na podlagi tega zveznega zakona le, če je tako izrecno določeno.
(2)   Starostne pokojnine in pokojnine po umrlem zavarovancu, ki se izplačujejo na podlagi tega zveznega zakona, je treba z izjemo varstvenega dodatka iz člena 26 uskladiti istočasno in v enaki meri kot pokojnine iz sistema obveznega pokojninskega zavarovanja,
1.
če je pravica do pokojnine nastala že pred 1. januarjem zadevnega leta
2.
če izhajajo iz starostnih pokojnin, pravica do katerih je nastala pred 1. januarjem zadevnega leta.
Z odstopanjem od prvega stavka se starostna pokojnine prvič uskladi šele le z učinkom od 1. januarja drugega koledarskega leta po nastanku pravice do starostne pokojnine.
[…]
(7)   Postopek uskladitve pokojnin, določen v členu 744(1) in (2) [Allgemeines Sozialversicherungsgesetz (zakon o socialni varnosti), z dne 9. septembra 1955 (BGBl., 189/1955, v nadaljevanju: ASVG], za koledarsko leto 2021 je treba uporabljati po analogiji, pri čemer se upošteva, da je v skupnem znesku pokojnine neke osebe zajet znesek vseh starostnih pokojnin in pokojnin po umrlem zavarovancu, ki jih je bilo treba izplačati decembra 2020
–
na podlagi tega zveznega zakona zaradi javnopravnega delovnega razmerja z zvezno republiko,
–
[…]
in za katere se uporabi uskladitev pokojnin z dne 1. januarja 2021. Pri uskladitvi pokojnin deželnih javnih uslužbencev, za katere se uporablja ta zvezni zakon, ni treba določiti skupnega zneska pokojnine. V primeru zvišanja na podlagi člena 744(1), točka 4, ASVG je treba starostni pokojnini ali pokojnini po umrlem zavarovancu prišteti celotni skupni znesek zvišanja. Če neka oseba prejema dve ali več starostnih pokojnin ali pokojnin po umrlem zavarovancu, se smiselno uporablja člen 744(3) ASVG.“
Člen 41 PG iz leta 1965, kakor je bil spremenjen s Pensionsanpassungsgesetz 2022 (zakon iz leta 2022 o uskladitvi pokojnin) z dne 13. decembra 2021 (BGBl. I, 210/2020) (v nadaljevanju: PG iz leta 2022), določa:
„(1)   Spremembe tega zveznega zakona, s katerimi se ne spreminjajo niti znesek pokojnin na podlagi tega zakona niti pogoji za pridobitev pravice do pokojnine, veljajo tudi za osebe, ki so na dan, ko je ta zvezni zakon začel veljati, imele pravice do mesečnega denarnega izplačila pokojnin na podlagi tega zveznega zakona. Spremembe pravil za izračun višine pokojnine ali pogojev za pridobitev pravice do pokojnine veljajo za osebe, ki so na dan, ko je ta zvezni zakon začel veljati, imele pravico do pokojnine na podlagi tega zveznega zakona le, če je tako izrecno določeno.
(2)   Starostne pokojnine in pokojnine po umrlem zavarovancu, ki se izplačujejo na podlagi tega zveznega zakona, je treba z izjemo varstvenega dodatka iz člena 26 uskladiti istočasno in v enaki meri kot pokojnine iz sistema obveznega pokojninskega zavarovanja,
1.
če je pravica do pokojnine nastala že pred 1. januarjem zadevnega leta
2.
če izhajajo iz starostnih pokojnin, pravica do katerih je nastala pred 1. januarjem zadevnega leta.
Z odstopanjem od prvega stavka se prva uskladitev starostne pokojnine izvede tako:
Starostne pokojnine, ki jih je bilo treba izplačati od prvega dne v mesecu iz prejšnjega koledarskega leta, navedenega v levem stolpcu, se od 1. januarja pomnožijo z odstotnim deležem uskladitvenega količnika, navedenega v desnem stolpcu,
1. januar
100 %
[…]
[…]
Prva uskladitev starostnih pokojnin, ki jih je bilo treba izplačati od 1. novembra ali 1. decembra prejšnjega koledarskega leta, se izvede od 1. januarja drugega koledarskega leta po nastanku pravice do starostne pokojnine. Ti odstotni deleži se uporabijo tudi za prvo uskladitev pokojnin po umrlem zavarovancu, ki izhajajo iz starostnih pokojnin, za katere se prva uskladitev še ni izvedla. Pri prvi uskladitvi pokojnin po umrlih javnih uslužbencih, ki so bili v času smrti v delovnem razmerju, se uporabi odstotni delež, ki bi se uporabil, če bi se javni uslužbenec upokojil prvi dan naslednjega meseca po njegovi smrti.
[…]
(7)   Postopek uskladitve pokojnin, določen v členu 744(1) in (2) ASVG, za koledarsko leto 2021 je treba uporabljati po analogiji, pri čemer se upošteva, da je v skupnem znesku pokojnine neke osebe zajet znesek vseh starostnih pokojnin in pokojnin po umrlem zavarovancu, ki jih je bilo treba izplačati decembra 2020
–
na podlagi tega zveznega zakona zaradi javnopravnega delovnega razmerja z zvezno republiko,
–
[…]
in za katere se uporabi uskladitev pokojnin z dne 1. januarja 2021. Pri uskladitvi pokojnin deželnih javnih uslužbencev, za katere se uporablja ta zvezni zakon, ni treba določiti skupnega zneska pokojnine. V primeru zvišanja na podlagi člena 744(1), točka 4, ASVG je treba starostni pokojnini ali pokojnini po umrlem zavarovancu prišteti celotni skupni znesek zvišanja. Če neka oseba prejema dve ali več starostnih pokojnin ali pokojnin po umrlem zavarovancu, se smiselno uporablja člen 744(3) ASVG.“
Člen 99 PG iz leta 1965, kakor je bil spremenjen z zakonom z dne 17. junija 2015 (BGBl. I, 65/2015) (v nadaljevanju: PG iz leta 2015), je določal:
„1.   Razdelek XIII se uporablja le za javne uslužbence, ki so bili rojeni po 31. decembru 1954 in pred 1. januarjem 1976, ki so bili v zvezni javni službi zaposleni pred 1. januarjem 2005 in ki so bili 31. decembra 2004 v delovnem razmerju.
2.   Javni uslužbenec je do starostne pokojnine ali pokojnine visokošolskih učiteljev, izračunane na podlagi določb tega zveznega zakona, upravičen le v odstotnemu deležu iz člena 7 ali člena 30(1), ki je določen na podlagi skupnega trajanja kariere, v kateri je nastala pravica do pokojnine in ki je bila zaključena do 31. decembra 2004.
3.   Z izjemo starostne pokojnine in pokojnine visokošolskih učiteljev se pokojnina za javnega uslužbenca izračuna na podlagi določb APG ter člena 6(3) in člena 15(2) tega zakona, v različici, ki je veljala 31. decembra 2013. Člen 15 in člen 16(5) APG se ne uporabljata. Pokojnina na podlagi APG se izplača v višini razlike med odstotnim deležem iz odstavka 2 ter 100 %.
4.   Obdobja, ki so bila potrjena v skladu s členom 9, se pri uporabi odstavkov 2, 3 in 6 ne upoštevajo. Glede obdobij, ki se upoštevajo, je odločilno obdobje dejanske zaposlitve.
5.   Skupna pokojnina javnega uslužbenca je sestavljena iz sorazmerne starostne pokojnine ali pokojnine visokošolskega učitelja iz odstavka 2 in sorazmerne pokojnine iz odstavka 3.“
V skladu s členom 190(90) PG iz leta 2022 začneta člen 41(2) in (3) ter člen 99(3), (5) in (6) tega zakona veljati 1. januarja 2022.
Člen 108h ASVG, kakor je bil spremenjen z zakonom z dne 22. oktobra 2019 (BGBl. I, 98/2019), je v odstavku 1 določal:
„Z učinkom od 1. januarja vsakega leta se
(a)
vse pokojnine iz pokojninskega zavarovanja, katerih referenčni datum (člen 223(2)) je pred 1. januarjem tega leta,
[…]
pomnožijo z uskladitvenim količnikom. […]“
Člen 108h ASVG, kakor je bil spremenjen z zakonom z dne 28. januarja 2012 (BGBl. I, 28/2021, določa:
„1.   Z učinkom od 1. januarja vsakega leta se
(a)
vse pokojnine iz pokojninskega zavarovanja, katerih referenčni datum (člen 223(2)) je pred 1. januarjem tega leta,
[…]
pomnožijo z uskladitvenim količnikom.
1a.   Z odstopanjem od odstavka 1 se prva uskladitev izvede tako, da se pokojnine, katerih referenčni datum (člen 223(2)) je v koledarskim mesecu iz leve kolone koledarskega leta pred uskladitvijo, od 1. januarja zvišajo za odstotni delež iz desne kolone za znesek povišanja, ki bi izhajal iz pomnožitve z uskladitvenim količnikom:
februar
90 %
[…]
[…]
Če je referenčni datum v novembru ali decembru koledarskega leta pred uskladitvijo, se prva uskladitev izvede od 1. januarja drugega koledarskega leta po referenčnem datumu. […]“
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
BF, rojen leta 1958, se je kot avstrijski javni uslužbenec upokojil 1. julija 2020.
BVAEB je z odločbo z dne 2. decembra 2020 starostno pokojnino za BF določil na bruto mesečni znesek v višini 4445, 43 EUR. Navedeni znesek je bil določen na podlagi „vzporednega“ izračuna v skladu z določbami 99 PG iz leta 2015, po katerem se del starostne pokojnine – ponderiran s porazdelitvijo delovne dobe, opravljene pred ali po letu 2005 – izplača na podlagi PG iz leta 1965, drugi del pa na podlagi APG (v nadaljevanju: vzporedni izračun).
BF je z dopisom z dne 26. februarja 2012 od BVAEB zahteval, naj ponovno izračuna bruto mesečni znesek njegove starostne pokojnine od 1. januarja 2021, ker je menil, da je bil v primerjavi z nekdanjimi zveznimi javnimi uslužbenci, ki so prejemali pokojnino, določeno zgolj na podlagi APG in katere znesek je bil usklajen že takoj v prvem novem pokojninskem letu, medtem ko naj bi se pokojnina BF, določena z vzporednim izračunom, uskladila šele 1. januarja drugega leta po nastanku pravice do starostne pokojnine, in sicer v obravnavanem primeru 1. januarja 2022, postavljen v slabši položaj.
BVAEB je z odločbo z dne 19. marca 2021 potrdil, da je starostna pokojnina BV določena na bruto mesečni znesek v višini 4455,43 EUR in da se bo prva uskladitev te pokojnine v skladu s členom 41(2) PG iz leta 2020 izvedla šele 1. januarja 2022.
BF je z dopisom z dne 6. aprila 2021 pri predložitvenem sodišču, Bundesverwaltungsgericht (zvezno upravno sodišče, Avstrija), vložil pritožbo, s katero je predlagal, naj se prva uskladitev zneska njegove starostne pokojnine izvede 1. januarja 2021.
BF pred tem sodiščem trdi, prvič, da je člen 41(2) PG iz leta 2020, ki določa, da se prva uskladitev zneska pokojnine izvede šele drugo koledarsko leto po nastanku pravice do pokojnine, protiustaven, ker se starostne pokojnine, določene na podlagi člena 108h(1a) ASVG, kakor je bil spremenjen z zakonom z dne 28. februarja 2021, uskladijo že takoj v prvem novem pokojninskem letu. Drugič, člen 41(2) PG iz leta 2020 naj bi povzročil diskriminacijo na podlagi starosti, ki je v nasprotju s pravom Unije, ker se uskladitev zneska starostnih pokojnin z vzporednim izračunom nanaša pretežno na zvezne javne uslužbence, ki so bili rojeni med letoma 1955 in 1975.
BF trdi tudi, da je bila s členom 41(2) PG iz leta 2022 ta diskriminacija v prihodnje odpravljena. Ker pa naj naj s tem členom ne bi bilo določeno nikakršno učinkovanje za nazaj, naj bi diskriminacija, ki naj bi je bili deležni nekdanji zvezni javni uslužbenci, kot je BF, katerih višina starostne pokojnine se izračuna z vzporednim izračunom, glede na nekdanje zvezne javne uslužbence, ki prejemajo starostno pokojnino, določeno zgolj na podlagi APG, za preteklo obdobje še vedno obstajala.
Predložitveno sodišče meni, da je treba, prvič, v zvezi s položajem, s katerim naj bi bili nekdanji zvezni javni uslužbenci, katerih pokojnina se izračuna z vzporednim izračunom, glede na zvezne javne uslužbence, ki pokojnino prejemajo izključno na podlagi APG, upoštevati sodno prakso Verwaltungsgerichtshof (vrhovno upravno sodišče, Avstrija), ki se nanaša na primerljivost pokojninskih sistemov iz PG iz leta 1965 in APG. Zato meni, da je treba v teh okoliščinah starostno pokojnino, določeno na podlagi člena 99(5) PG iz leta 2015, razumeti kot „plačilo“ v smislu člena 3(1)(c) Direktive 2000/78.
Drugič, predložitveno sodišče v zvezi s trditvijo BF, da se z uporabo vzporednega izračuna delež zneska njegove starostne pokojnine izplača na podlagi APG, navaja, da je ta delež minimalen, saj predstavlja le približno 9,2 % tega zneska.
Tretjič, to sodišče spominja, da ima nacionalni zakonodajalec pri ureditvi statusa, plačil in pokojnin javnih uslužbencev precej široko polje proste presoje.
Četrtič, predložitveno sodišče se v zvezi z zakonodajno spremembo, uvedeno s sprejetjem člena 41(2) PG iz leta 2022, sprašuje, ali navedena sprememba ni v nasprotju z obveznostjo držav članic, da nemudoma in v celoti odpravijo ugotovljeno diskriminacijo, kot izhaja iz točke 24 sodbe z dne 7. oktobra 2019, Safeway (
C‑171/18
,
EU:C:2019:839
; v nadaljevanju: sodba Safeway).
Četrtič in zadnjič, predložitveno sodišče meni, da bi lahko zakonodajna sprememba z učinkom za nazaj na področju pokojnin povzročila uskladitev starostnih pokojnin zveznih javnih uslužbencev, ki so bili prej diskriminirani, in bi torej pomenila velike izdatke za proračun zvezne republike. Zato naj bi se z učinkom za nazaj ogrozilo finančno ravnovesje zadevnega pokojninskega sistema, kar naj bi torej pomenilo nujen razlog v splošnem interesu, s katerim naj bi avstrijski zakonodajalec lahko upravičil, da te retroaktivnosti ne določi, kot naj bi to ugotovilo Sodišče v točki 43 sodbe Safeway.
Predložitveno sodišče namreč ugotavlja, da pravo Unije državam članicam ne preprečuje, da bi ob političnih, socialnih ali demografskih vidikih upoštevale tudi proračunske preudarke, če pri tem spoštujejo zlasti splošno načelo prepovedi diskriminacije na podlagi starosti. Čeprav naj bi proračunski preudarki lahko bili osnova za izbiro socialne politike države članice in bi lahko vplivali na naravo in obseg ukrepov, ki jih želi država članica sprejeti, pa naj sami ne bi mogli biti legitimen cilj v smislu člena 6(1) Direktive 2000/78. Vendar predložitveno sodišče ugotavlja, da v obravnavanem primeru upravičeni razlogi, katerih pomembnost je primerljiva z nevarnostjo resne ogrozitve pokojninskega sistema in ki bi lahko pomenili tak nujen razlog v splošnem interesu, niso izkazani.
V teh okoliščinah je Bundesverwaltungsgericht (zvezno upravno sodišče) odločilo, da prekine odločanje in da Sodišču v predhodno odločanje predloži to vprašanje:
„Ali je treba člen 2(1) in (2)(a) ter člen 6(1) Direktive [2000/78] ter načela pravne varnosti, spoštovanja pridobljenih pravic in učinkovitosti prava Unije razlagati tako, da nasprotujejo nacionalni ureditvi – kot je ta iz postopka v glavni stvari – v skladu s katero se pokojnina skupine javnih uslužbencev, ki so imeli pravico do pokojnine [na podlagi PG iz leta 1965] najpozneje od 1. decembra 2021, prvič uskladi šele 1. januarja drugega koledarskega leta po nastanku pravice do pokojnine, medtem ko se pokojnina skupine javnih uslužbencev, ki so imeli oziroma bodo imeli pravico do pokojnine [na podlagi PG iz leta 2022] šele od 1. januarja 2022, prvič uskladi že z učinkom od 1. januarja koledarskega leta po nastanku pravice do pokojnine?“
Vprašanje za predhodno odločanje
Dopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe
Avstrijska vlada izpodbija dopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe zaradi neizpolnjevanja zahtev, določenih v členu 94 Poslovnika, ker naj predložitveno sodišče ne bi pojasnilo, kako naj bi zadevna avstrijska zakonodaja povzročala neposredno diskriminacijo na podlagi starosti, ki je v nasprotju s členom 2(1) in (2) ter členom 6(1) Direktive 2000/78.
Prvič, predložitveno sodišče naj bi se omejilo na opis slabšega položaja zveznih javnih uslužbencev v primerjavi z zveznimi javnimi uslužbenci, za katere se uporablja splošni pokojninski sistem iz obveznega pokojninskega zavarovanja, in na vprašanje, ali je nacionalna zakonodaja iz postopka v glavni stvari v nasprotju z obveznostjo držav članic, da odpravijo diskriminacijo. Predlog za sprejetje predhodne odločbe naj bi se namreč le enkrat skliceval na neenako obravnavanje „starejših javnih uslužbencev“, in sicer v delu, v katerem so povzete trditve BF v zvezi s tem.
Drugič, predložitveno sodišče naj ne bi nikakor navedlo razlogov, zaradi katerih je Sodišču postavilo vprašanje, ali je nacionalna zakonodaja iz postopka v glavni stvari v skladu z načeli pravne varnosti, ohranitve pridobljenih pravic in učinkovitosti prava Unije.
V zvezi s tem je treba spomniti, da čeprav v skladu z ustaljeno sodno prakso za vprašanja v zvezi z razlago prava Unije, ki jih nacionalno sodišče postavi v pravnem in dejanskem okviru, ki ga to opredeli v okviru lastne odgovornosti in katerega pravilnosti Sodišče ne preizkuša, velja domneva upoštevnosti, je postopek, uveden s členom 267 PDEU, instrument sodelovanja med Sodiščem in nacionalnimi sodišči, s katerim prvo zagotavlja drugim elemente razlage prava Unije, ki jih ta potrebujejo za rešitev sporov, ki so jim predloženi. Razlog za obstoj predhodnega odločanja ni oblikovanje posvetovalnih mnenj o splošnih ali hipotetičnih vprašanjih, temveč dejanska potreba po učinkoviti rešitvi spora. Kot izhaja iz člena 267 PDEU, je predhodno odločbo, za katero je zaprošeno, „treba“ sprejeti, da se predložitvenemu sodišču omogoči „izreči sodbo“ v zadevi, v kateri odloča. Poleg tega mora predložitveno sodišče v skladu s členom 94(c) Poslovnika natančno predstaviti razloge, ki so mu vzbudili dvom glede razlage prava Unije, in pojasnitev zveze, ki po mnenju predložitvenega sodišča obstaja med temi določbami in nacionalno zakonodajo, ki jo je treba uporabiti v sporu o glavni stvari (sodba z dne 24. marca 2021, NAMA in drugi,
C‑771/19
,
EU:C:2021:232
, točka
in navedena sodna praksa).
Predložitveno sodišče v obravnavanem primeru s tem, da je izrazilo dvome glede skladnosti člena 41(2) PG iz leta 2022 s členom 2(1) in (2) ter členom 6(1) Direktive 2000/78 oziroma z načeli pravne varnosti, ohranitve pridobljenih pravic in učinkovitosti prava Unije, opisuje razloge, zaradi katerih je Sodišču postavilo vprašanje glede razlage teh določb in načel prava Unije.
Kot je pravilno navedla avstrijska vlada, predložitveno sodišče sicer res ne pojasni natančno zveze, ki po njegovem mnenju obstaja med nacionalnimi določbami iz postopka v glavni stvari in načeli pravne varnosti, ohranitve pridobljenih pravic in učinkovitosti prava Unije, za katerih razlago prosi.
Vendar iz predložitvene odločbe izhaja, da predložitveno sodišče Sodišče sprašuje o razlagi navedenih načel ob upoštevanju sodbe Safeway in preudarkov, ki izhajajo iz te sodbe v zvezi z obveznostjo držav članic, da nemudoma in v celoti odpravijo diskriminacijo.
Na podlagi navedenega je treba ugotoviti, da je predlog za sprejetje predhodne odločbe dopusten.
Vsebinska presoja
Sodišče mora v skladu z ustaljeno sodno prakso v okviru postopka sodelovanja med nacionalnimi sodišči in Sodiščem, ki je uveden s členom 267 PDEU, nacionalnemu sodišču podati koristen odgovor, ki mu omogoča rešitev spora, o katerem odloča. S tega vidika lahko Sodišče upošteva določbe prava Unije, na katere se nacionalno sodišče v vprašanju ni sklicevalo (sodba z dne 15. julija 2021, Ministrstvo za obrambo,
C‑742/19
,
EU:C:2021:597
, točka
in navedena sodna praksa). To, da je nacionalno sodišče vprašanje za predhodno odločanje formalno oblikovalo tako, da se je sklicevalo na nekatere določbe prava Unije, Sodišču namreč ne preprečuje, da nacionalnemu sodišču ne bi predložilo vseh elementov razlage, ki bi lahko bili koristni pri sojenju o zadevi, o kateri to odloča, ne glede na to, ali jih je nacionalno sodišče v vprašanjih navedlo. V zvezi s tem mora Sodišče iz vseh elementov, ki jih je predložilo nacionalno sodišče, in zlasti iz obrazložitve predložitvene odločbe izluščiti elemente prava Unije, ki jih je treba razložiti ob upoštevanju predmeta spora (sodba z dne 22. decembra 2022, Ministre de la Transition écologique in Premier ministre (Odgovornost države za onesnaženje zraka),
C‑61/21
,
EU:C:2022:1015
, točka
in navedena sodna praksa).
Ker iz predloga za sprejetje predhodne odločbe ne izhaja, da predložitveno sodišče meni, da je v zadevi v glavni stvari upoštevna le ena morebitna neposredna diskriminacija v smislu točke (a) člena 2(2) Direktive 2000/78, ne pa posredna diskriminacija v smislu točke (b) člena 2(2) te direktive, je treba ugotoviti, da želi predložitveno sodišče z vprašanjem v bistvu izvedeti, ali je treba člen 2(1) in (2)(a) in (b) ter člen 6(1) Direktive 2000/78 razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni ureditvi, ki določa, da se zaradi postopne uskladitve pokojninskega sistema javnih uslužbencev s splošnim pokojninskim sistemom prva uskladitev zneska starostne pokojnine za neko skupino javnih uslužbencev izvede od drugega leta po nastanku pravica do pokojnine, medtem ko se za drugo skupino javnih uslužbencev navedena uskladitev izvede že prvo koledarsko leto po nastanku navedene pravice.
Za odgovor na to vprašanje je treba preveriti, ali zadevna ureditev iz postopka v glavni stvari spada na področje uporabe Direktive 2000/78 ter, če je tako, ali se z njo uvaja različno obravnavanje zaradi starosti ter – če gre za tak primer – ali je to glede na člen 6(1) te direktive lahko upravičeno.
Na prvem mestu je glede vprašanja, ali ureditev iz postopka v glavni stvari spada na področje uporabe Direktive 2000/78, iz naslova, uvodnih izjav, vsebine in cilja te direktive razvidno, da naj bi se z njo vzpostavil splošen okvir, ki zagotavlja enako obravnavanje „pri zaposlovanju in delu“ vseh oseb, tako da jim omogoči učinkovito varstvo pred diskriminacijo, ki temelji na enem od razlogov iz člena 1 te direktive, med katerimi je tudi starost (sodba z dne 5. aprila 2021, Olympiako Athlitiko Kentro Athinon,
C‑511/19
,
EU:C:2021:274
, točka
in navedena sodna praksa).
Poleg tega je iz člena 3(1)(c) te direktive razvidno, da se ta direktiva v mejah pristojnosti, ki so prenesene na Evropsko unijo uporablja „za vse osebe, bodisi v javnem bodisi v zasebnem sektorju, vključno z javnimi telesi“, kar zadeva „zaposlitev in delovne pogoje, vključno z odpustitvijo in plačilom“.
Sodišče je v okviru predloga za sprejetje predhodne odločbe, ki se je prav tako nanašal na starostne pokojnine avstrijskih zveznih javnih uslužbencev, izplačane na podlagi PG iz leta 1965, namreč že imelo priložnost, da spomni, da je taka starostna pokojnina zajeta s pojmom „plačilo“ v smislu člena 157 PDEU, ker, prvič, je njen znesek odvisen od obdobij zaposlitve in obdobij, ki se vštevajo v pokojninsko dobo, ter od plače, ki jo je prejemal zvezni javni uslužbenec, in drugič, ker ta pokojnina pomeni prihodnje denarno izplačilo, ki ga delodajalec izplača svojim zaposlenim kot neposredno posledico njihovega delovnega razmerja. Za to pokojnino se v nacionalnem pravu namreč šteje, da gre za plačilo, ki se še naprej izplačuje v okviru delovnega razmerja, ki se nadaljuje po tem, ko javni uslužbenec postane upravičen do pokojninskih prejemkov (sodba z dne 5. maja 2022, BVAEB,
C‑405/20
,
EU:C:2022:347
, točka
in navedena sodna praksa).
Te ugotovitve ni mogoče omajati z razlogom, da je z uporabo vzporednega izračuna delež zneska pokojnine BF izplačan na podlagi AGP, ker je ta delež, kot izhaja iz točke 24 te sodbe, minimalen.
Zato nacionalna ureditev iz postopka v glavni stvari spada na področje uporabe Direktive 2000/78.
Na drugem mestu, glede vprašanja, ali se s to ureditvijo povzroča različno obravnavanje na podlagi starosti pri zaposlovanju in delu, je treba spomniti, da iz člena 2(1) Direktive 2000/78 v povezavi s členom 1 te direktive izhaja, da se v smislu te direktive z načelom enakega obravnavanja prepoveduje vsakršna neposredna ali posredna diskriminacija zaradi starosti. V členu 2(2)(a) navedene direktive je pojasnjeno, da se za potrebe uporabe odstavka 1 šteje, da gre za neposredno diskriminacijo, kadar je ena oseba obravnavana manj ugodno kot neka druga oseba v primerljivem položaju iz katerega od razlogov iz člena 1 te direktive. V skladu s členom 2(2)(b) Direktive 2000/78 gre za posredno diskriminacijo, kadar je zaradi neke na videz nevtralne določbe, merila ali prakse neka oseba določene starosti v primerjavi z drugimi v slabšem položaju.
V obravnavanem primeru je treba najprej ugotoviti, da nacionalna ureditev iz postopka v glavni stvari, in sicer člen 41(2) PG iz leta 2022, očitno ne povzroča neposredne diskriminacije, saj se uporablja ne glede na starost zadevnih zveznih javnih uslužbencev in se nanaša le na datum, od katerega lahko zvezni javni uslužbenec uveljavlja svojo pravico do starostne pokojnine.
Vendar je treba dalje ugotoviti, da iz predložitvene odločbe izhaja, da se prva uskladitev na podlagi člena 41(2), zadnji stavek, PG iz leta 2020 izvede šele z učinkom od 1. januarja drugega koledarskega leta po nastanku pravice do pokojnine, medtem ko se na podlagi člena 41(2) PG iz leta 2022 starostne pokojnine zveznih javnih uslužbencev, ki imajo oziroma bodo imeli pravico do pokojnine šele od 1. januarja 2022, prvič uskladijo na podlagi vzporednega izračuna z učinkom 1. januarja koledarskega leta po nastanku pravice do pokojnine. Zato se navedena nacionalna ureditev ob upoštevanju datuma, od katerega lahko zvezni javni uslužbenec uveljavlja svojo pravico do starostne pokojnine, lahko razlaga tako, kot da je posredno utemeljena na starostnem merilu, saj je upravičenost do starostne pokojnine običajno odvisna od izpolnitve določene delovne dobe in pogoja dopolnitve določene starosti.
Sodišče je v zvezi s tem razsodilo, prvič, da se lahko posredna diskriminacija na podlagi starosti ugotovi le, če se dokaže, da med vsemi osebami, ki spadajo na področje uporabe nacionalne ureditve, iz katere izhaja ta diskriminacija, ta ureditev negativno in neutemeljeno vpliva na bistveno večji delež oseb določene starosti v primerjavi z drugimi osebami (glej v tem smislu sodbo z dne 24. septembra 2020, YS (Poklicne pokojnine vodstvenega osebja) (
C‑223/19
,
EU:C:2020:753
, točka
).
Drugič, zgolj dejstvo, da za osebe, ki niso dopolnile določene starosti, velja nov pravni okvir, ne more povzročiti posredne diskriminacije na podlagi starosti v škodo drugih oseb, za katere se uporablja prejšnji pravni okvir (sodba z dne 24. septembra 2020, YS (Poklicne pokojnine vodstvenega osebja) (
C‑223/19
,
EU:C:2020:753
, točka
).
Prav tako tudi nacionalna ureditev, kot je ta iz postopka v glavni stvari, s tem, da različno obravnava položaj zveznih javnih uslužbencev glede na to, ali so pravico do starostne pokojnine pridobili pred 1. januarjem 2022 ali po tem datumu, očitno ni posredno utemeljena na starosti zadevnih javnih uslužbencev, saj temelji na trenutku nastanka te pravice, ki je edino objektivno merilo, kar pa mora preveriti predložitveno sodišče.
Poleg tega, kot izhaja iz pisnih stališč avstrijske vlade, je sicer res, da se zvezni javni uslužbenci načeloma upokojijo pri 65 letih, vendar se jim lahko dopusti, da se, tako kot BF, z odstopanjem in pod nekaterimi pogoji upokojijo prej ali pozneje, kar očitno kaže na to, da osebe določene starosti z razlikovanjem, uvedenim z nacionalno ureditvijo iz postopka v glavni stvari, niso postavljene v slabši položaj v primerjavi z drugimi osebami v smislu člena 2(2)(b) Direktive 2000/78.
Če pa bi predložitveno sodišče, ki je edino pristojno za razlago veljavne nacionalne zakonodaje, vseeno ugotovilo, da se z navedeno ureditvijo posredno uvaja različno obravnavanje zadevnih zveznih javnih uslužbencev na podlagi na videz nevtralnega merila, in sicer datuma nastanka pravice do starostne pokojnine, je treba na tretjem mestu preveriti, ali je tako različno obravnavanje na podlagi starosti upravičeno na podlagi člena 6(1) Direktive 2000/78.
V skladu s to določbo različno obravnavanje zaradi starosti ne pomeni diskriminacije, če je v okviru nacionalnega prava objektivno in razumno utemeljeno z nekim legitimnim ciljem, vključno z legitimnimi cilji zaposlovalne politike, trga dela in poklicnega usposabljanja, in če so načini uresničevanja tega cilja primerni in nujni.
Sodišče je že večkrat razsodilo, da imajo države članice na voljo široko polje proste presoje ne le pri izbiri glede tega, kateri konkretni cilj socialne in zaposlovalne politike se uresničuje, temveč tudi pri opredelitvi ukrepov, s katerimi se lahko ta uresniči (sodba z dne 15. aprila 2021, Olympiako Athlitiko Kentro Athinon,
C‑511/19
,
EU:C:2021:274
, točka
in navedena sodna praksa).
Prvič, iz predložitvene odločbe izhaja, da je cilj člena 41(2) PG iz leta 2022 po zgledu ASVG določiti sorazmerni mesečni izračun prve uskladitve pokojnine od leta 2022, pri čemer se enakopravno upošteva čas, ki je potekel med upokojitvijo in prvo uskladitvijo, s čimer se želi doseči zbližanje različnih ureditev usklajevanja starostnih pokojnin, da bi se izognilo nastanku prevelikega razkoraka med različnimi pokojninskimi sistemi, v katere se prispeva bodisi na podlagi PG iz leta 1965 bodisi na podlagi APG.
Drugič, iz spisa, s katerim razpolaga Sodišče, je razvidno, da je cilj člena 41(2) PG iz leta 2022 ob soočanju s trenutno naraščajočim razvrednotenjem valute in višanjem življenjskih stroškov zvišati kupno moč nekdanjih zveznih javnih uslužbencev od prvega koledarskega leta po nastanku njihove pravice do pokojnine z enakopravnim upoštevanjem obdobja, ki je poteklo med navedenim nastankom in 1. januarjem naslednjega leta. Z ohranitvijo „leta mirovanja“ za zvezne javne uslužbence, za katere se uporablja člen 41(2) PG iz leta 2020, pa naj bi se zagotovilo trajnostno financiranje nacionalnega pokojninskega sistema.
Čeprav proračunski razlogi ne morejo upravičiti diskriminacije na podlagi starosti, pa je cilja zagotovitve trajnostnega financiranja starostnih pokojnin in zmanjšanja razkoraka med ravnmi pokojnin, ki jih financira država, mogoče šteti za legitimna cilja socialne politike, ki nista povezana z nikakršno diskriminacijo na podlagi starosti (glej po analogiji sodbo z dne 5. maja 2022, BVAEB,
C‑405/20
,
EU:C:2022:347
, točka
in navedena sodna praksa).
Iz tega sledi, da se lahko z nacionalno ureditvijo iz postopka v glavni stvari uresničujeta legitimna cilja socialne politike, ki nista povezana z nikakršno diskriminacijo na podlagi starosti.
Glede vprašanja, ali je ta ureditev v skladu z zahtevami, navedenimi v točki 54 te sodbe, zlasti glede njene primernosti in sorazmernosti, je iz podatkov, s katerimi razpolaga Sodišče, razvidno, da je učinek člena 41(2) PG iz leta 2022 ta, da se nadoknadijo neugodnosti, ki jih morajo zvezni javni uslužbenci, ki so se upokojili po 1. januarju 2022, v primerjavi z zveznimi javnimi uslužbenci, ki so se upokojili prej, trpeti zaradi reform pokojninskega sistema in nižjih ravni pokojnin s tem, da se zniža razkorak med tema ravnema pokojnin.
Zato je treba skleniti, da je zbližanje različnih ureditev usklajevanja starostnih pokojnin, kot je določeno s členom 41(2) PG iz leta 2022, lahko legitimen cilj politike zaposlovanja in trga dela, s katerim se lahko v smislu člena 6(1) Direktive 2000/78 v prehodnem obdobju upraviči različno obravnavanje na podlagi starosti med zveznimi javnimi uslužbenci, ki so se upokojili pred ali po 1. januarju 2022, pri letni uskladitvi zneska njihove starostne pokojnine.
Na podlagi vsega navedenega je treba na postavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba člen 2(1) in (2)(a) in (b) ter člen 6(1) Direktive 2000/78 razlagati tako, da ne nasprotujeta nacionalni ureditvi, ki določa, da se zaradi postopne uskladitve pokojninskega sistema javnih uslužbencev s splošnim pokojninskim sistemom prva uskladitev zneska starostne pokojnine za neko skupino javnih uslužbencev izvede od drugega leta po nastanku pravice do pokojnine, medtem ko se za drugo skupino javnih uslužbencev navedena uskladitev izvede že prvo koledarsko leto po nastanku navedene pravice.
Stroški
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (sedmi senat) razsodilo:

Člen 2(1) in (2)(a) in (b) ter člen 6(1) Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu

je treba razlagati tako, da

ne nasprotujeta nacionalni ureditvi, ki določa, da se zaradi postopne uskladitve pokojninskega sistema javnih uslužbencev s splošnim pokojninskim sistemom prva uskladitev zneska starostne pokojnine za neko skupino javnih uslužbencev izvede od drugega leta po nastanku pravice do pokojnine, medtem ko se za drugo skupino javnih uslužbencev navedena uskladitev izvede že prvo koledarsko leto po nastanku navedene pravice.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nemščina.