CELEX: 62019CJ0674
Zahtjev za prethodnu odluku
Struktura i stopa trošarina koje se primjenjuju na prerađeni duhan
Direktiva 2011/64/EU
Članak 2. stavak 2.
Članak 5. stavak 1.
Pojam ,Proizvodi koji u cijelosti ili djelomično sadržavaju tvari koje nisu duhan’
Pojam ,duhan za pušenje’
Duhan za vodenu lulu

Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 2. stavka 2. i članka 5. stavka 1. Direktive Vijeća 2011/64/EU od 21. lipnja 2011. o strukturi i stopama trošarina koje se primjenjuju na prerađeni duhan (
SL 2011., L 176, str. 24
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 63., str. 313.) i određenih odredbi Kombinirane nomenklature (u daljnjem tekstu: KN) koje se nalaze u Prilogu I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi (
SL 1987., L 256, str. 1
.), kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) br. 1006/2011 od 27. rujna 2011. (
SL 2011., L 282, str. 1
.), Provedbenom uredbom Komisije (EU) br. 927/2012 od 9. listopada 2012. (
SL 2012., L 304, str. 1
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 23., str. 3.), Provedbenom uredbom Komisije (EU) br. 1001/2013 od 4. listopada 2013. (
SL 2013., L 290, str. 1
. i ispravak
SL 2014., L 100, str. 13
.) i Provedbenom uredbom Komisije (EU) br. 1101/2014 od 16. listopada 2014. (
SL 2014., L 312, str. 1
.).
Zahtjev je upućen u okviru spora između „Skonis ir kvapas” UAB i Muitinės departamentas prie Finansų ministerijos (Odjel za carine pri Ministarstvu financija, Litva) povodom odluke potonjeg da Skonis ir kvapasu naloži, s jedne strane, plaćanje trošarine u iznosu od 1308750,28 eura na temelju trošarina i poreza na dodanu vrijednost (PDV) u iznosu od 274837,74 eura na uvoz duhana za vodenu lulu koji je bio uvožen i stavljan u potrošnju u razdoblju od 2012. do 2015., i, s druge strane, novčane kazne u iznosu od 158359 eura.
Pravni okvir
Pravo Unije
Uvodna izjava 2. Direktive 2011/64 glasi:
„Poreznim se zakonodavstvom [Europske] [u]nije o duhanskim proizvodima mora osigurati uredno funkcioniranje unutarnjeg tržišta i istodobno visoka razina zdravstvene zaštite, kako je propisano člankom 168. [UFEU‑a], vodeći računa o tome da duhanski proizvodi mogu ozbiljno naštetiti zdravlju i da je Unija stranka potpisnica Okvirne konvencije o nadzoru nad duhanom (FCTC) Svjetske zdravstvene organizacije. Treba uzeti u obzir postojeće stanje za razne vrste prerađenog duhana.”
Člankom 2. stavcima 1. i 2. te direktive određuje se:
„1.   Za potrebe ove Direktive, prerađeni duhan znači:
(a)
cigarete;
(b)
cigare i cigarilose;
(c)
duhan za pušenje:
i.
sitno rezani duhan za savijanje cigareta;
ii.
ostali duhan za pušenje.
2.   Proizvodi koji u cijelosti ili djelomično sadrže tvari koje nisu duhan, ali ispunjavaju kriterije iz članka 3. ili članka 5. stavka 1. smatraju se cigaretama i duhanom za pušenje.
Neovisno o prvom podstavku, proizvodi koji ne sadrže duhan i koji se koriste isključivo u medicinske svrhe ne smatraju se duhanskim proizvodima.”
U skladu s člankom 5. stavkom 1. navedene direktive:
„Za potrebe ove Direktive, duhan za pušenje znači:
(a)
duhan koji je rezan ili na drugi način usitnjen, svinut ili prešan u blokove i prikladan je za pušenje bez daljnje industrijske obrade;
(b)
duhanski otpaci koji su prikladni za pušenje i stavljeni u prodaju na malo, a koji nisu proizvod iz članka 3. i članka 4. stavka 1. Za potrebe ovog članka, duhanski otpaci znači ostaci listova duhana i sporedni proizvodi dobiveni preradom duhana ili proizvodnjom duhanskih proizvoda.”
Litavsko pravo
U skladu s člankom 3. stavkom 27. Lietuvos Respublikos akcizų įstatymasa (litavski Zakon o trošarinama), od 30. listopada 2001. (Žin., 2001., br. 98‑3482) u verziji primjenjivoj u glavnom postupku (u daljnjem tekstu: Zakon o trošarinama):
„‚Duhan za pušenje’ obuhvaća sljedeće proizvode:
1.
duhan koji je rezan ili na drugi način usitnjen, svinut ili prešan u blokove i prikladan je za pušenje bez daljnje industrijske obrade;
2.
duhanski otpaci (ostaci listova duhana i sporedni proizvodi dobiveni preradom duhana ili proizvodnjom duhanskih proizvoda) koji su prikladni za pušenje i stavljeni u prodaju na malo, a koji nisu [cigara, cigarilos ili cigareta], ako su prikladni za pušenje.”
Članak 3. stavak 35. navedenog zakona glasi:
„Proizvodi koji u cijelosti ili djelomično sadržavaju tvari koje nisu duhan, ali ispunjavaju kriterije [da ih se smatra cigarom ili cigarilosom] smatraju se cigarama i cigarilosima.”
Članak 3. stavak 36. navedenog zakona određuje:
„Proizvodi koji u cijelosti ili djelomično sadržavaju nadomjestke duhana, ali ispunjavaju druge kriterije iz [članka 3. stavka 27. Zakona o trošarinama] smatraju se […] duhanom za pušenje. Te odredbe ne primjenjuju se na proizvode koji ne sadržavaju duhan koji se koristi u medicinske svrhe.”
Članak 31. stavak 2. Zakona o trošarinama predviđa:
„Duhan za pušenje podliježe stopi trošarine od 54,16 eura po kilogramu proizvoda.”
Glavni postupak i prethodna pitanja
Skonis ir kvapas je društvo s poslovnim nastanom u Litvi koje obavlja, među ostalim, djelatnost maloprodaje različitih duhanskih proizvoda.
U tu je svrhu u razdoblju od 2012. do 2015. u Litvu uvozilo duhan za vodenu lulu, u pakiranjima od 50 ili 250 grama, koji je sadržavao različite tvari, odnosno duhan (do 24 %), šećerni sirup (47 %), glicerin (27 %), arome (2 %) i kalijev sorbat (manje od jednog grama po kilogramu).
U deklaracijama tužitelja u glavnom postupku, taj duhan za vodenu lulu bio je svrstan, na temelju tada važećeg KN‑a, pod oznaku 2403110000, kao „duhan za vodenu lulu” i pod dodatnu nacionalnu oznaku X203 kao „duhan za pušenje koji podliježe trošarini kako je utvrđeno člankom 31. stavkom 2. Zakona o trošarinama”.
Vilniaus teritorinė muitinė (Regionalni carinski ured, Vilnius, Litva; u daljnjem tekstu: Regionalni carinski ured) izvršio je provjeru elektroničkih uvoznih deklaracija koje je podnio tužitelj u glavnom postupku te je utvrdio da prijavljena neto težina duhana za vodenu lulu ne odgovara ni podacima na računima ni onima sadržanima u ambalažnim dokumentima. Naime, tužitelj u glavnom postupku nije prijavio ukupnu neto težinu uvezenog duhana za vodenu lulu, već samo težinu u njemu sadržanog duhana, odnosno težinu jednog od sastojaka navedenog duhana za vodenu lulu.
Regionalni carinski ured je ocijenio da u skladu s nacionalnim zakonodavstvom duhanom za pušenje koji podliježe trošarini valja smatrati ukupni duhan za vodenu lulu iz glavnog postupku, a ne samo duhan koji sadržava. Posljedično tomu, u izvješću u poreznom nadzoru, taj je ured tužitelju u glavnom postupku naložio plaćanje trošarine u iznosu od 1308750,28 eura te PDV‑a na uvoz u iznosu od 274837,74 eura. Nadalje, naložio mu je plaćanje zateznih kamata u iznosu od 512513 eura na temelju trošarine i 43532 eura na temelju PDV‑a te novčanu kaznu u iznosu od 158359 eura.
Tužitelj u glavnom postupku osporio je to izvješće o poreznom nadzoru podnijevši pritužbu Carinskom odjelu pri Ministarstvu financija koji je, odlukom od 14. studenoga 2017., potvrdio navedeno izvješće i odbio prihvatiti zahtjev tužitelja u glavnom postupku za oslobođenje od obveze plaćanja zateznih kamata i novčane kazne.
Tužitelj u glavnom postupku podnio je protiv te odluke tužbu pred Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Komisija za porezne sporove pri Vladi Republike Litve). Potonja je potvrdila iznose trošarine i PDV‑a utvrđene u poreznom izvješću, ali je tužitelja u glavnom postupku oslobodila obveze plaćanja zateznih kamata.
Ta odluka, kao i odluke regionalnog carinskog ureda i carinskog odjela pri Ministarstvu financija bile su predmet tužbe podnesene pred Vilniaus apygardos administracinis teismas (Okružni upravni sud u Vilniusu, Litva) koji ih je presudom od 7. lipnja 2018. potvrdio. Tužitelj u glavnom postupku podnio je žalbu protiv te presude pred sudom koji je uputio zahtjev, Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Vrhovni upravni sud, Litva).
Kao prvo, sud koji je uputio zahtjev navodi da mora utvrditi treba li članak 2. stavak 2. Direktive 2011/64 tumačiti na način da duhan za vodenu lulu, poput onog u glavnom postupku, koji sadržava duhan u količini od 24 % i druge tvari poput šećernog sirupa, glicerina, aroma i konzervansa, treba smatrati „proizvodom koji u cijelosti ili djelomično sadrže tvari koje nisu duhan” u smislu te odredbe.
Kao drugo, taj sud pojašnjava da mora odlučiti treba li, kad duhan sadržan u mješavini za pušenje, poput duhana za vodenu lulu, ispunjava kriterije iz članka 5. stavka 1. Direktive 2011/64, mješavinu u cijelosti i neovisno o drugim tvarima koje sadržava, smatrati duhanom za pušenje.
Kao treće, sud koji je uputio zahtjev ocjenjuje da će u slučaju niječnog odgovora na to pitanje morati odgovoriti na pitanje treba li, kako bi se duhan za vodenu lulu iz glavnog postupka smatrao duhanom za pušenje u svrhu njegova oporezivanja trošarinom, provjeriti ispunjava li taj proizvod, dobiven miješanjem usitnjenog duhana s drugim tekućinama i tvarima koje su obično u obliku praha, uvjet iz članka 5. stavka 1. točke (a) Direktive 2011/64.
Kao četvrto, sud koji je uputio zahtjev pojašnjava da bi u slučaju niječnog odgovora na drugo pitanje i potvrdnog odgovora na prvo i treće pitanje valjalo utvrditi treba li odredbe KN‑a o tarifnom broju 2403 tumačiti na način da se „nadomjescima duhana” ne smatraju sastojci duhana za vodenu lulu poput šećernog sirupa, aroma i glicerina.
U tim je okolnostima Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Vrhovni upravni sud, Litva) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeća prethodna pitanja:
„1.
Treba li članak 2. stavak 2. Direktive [2011/64] tumačiti na način da duhan za vodenu lulu, poput onoga koji se razmatra u ovom predmetu (odnosno koji se sastoji od duhana (do 24 %), šećernog sirupa, glicerina, aroma i konzervansa), treba smatrati ‚proizvodom koji djelomično sadržava tvari koje nisu duhan’ u svrhu primjene te odredbe?
2.
Treba li članak 5. stavak 1. Direktive 2011/64, uključujući u slučajevima kada je u vezi s člankom 2. stavkom 2. te direktive, tumačiti na način da se, u slučaju kada duhan iz mješavine namijenjene pušenju, u ovom slučaju iz duhana za vodenu lulu (sporni proizvod koji se razmatra u ovome predmetu), zadovoljava kriterije navedene u članku 5. stavku 1. Direktive 2011/64, cijela mješavina treba smatrati duhanom za pušenje neovisno o drugim tvarima koje taj proizvod sadržava?
3.
U slučaju niječnog odgovora na drugo pitanje, treba li članak 2. stavak 2. i/ili članak 5. stavak 1. Direktive 2011/64 tumačiti na način da cijeli sporni proizvod, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, dobiven miješanjem sitno rezanog duhana s drugim tekućim i obično finim tvarima (šećerni sirup, glicerin, arome i konzervans), treba smatrati duhanom za pušenje u svrhu primjene te direktive?
4.
U slučaju niječnog odgovora na drugo pitanje, a potvrdnog odgovora na prvo i treće pitanje, treba li odredbe tarifnog broja 2403 [KN‑a], tumačiti na način da se komponente duhana za vodenu lulu kao što su 1. šećerni sirup, 2. arome i/ili 3. glicerin ne smatraju ‚nadomjescima duhana’?”
O prethodnim pitanjima
Prvo i drugo pitanje
Svojim prvim i drugim pitanjem, koja valja razmotriti zajedno, sud koji je uputio zahtjev u biti pita treba li članke 2. i 5. Direktive 2011/64 tumačiti na način da duhan za vodenu lulu, koji sadržava duhan u količini od 24 % i druge tvari poput šećernog sirupa, glicerina, aroma i konzervansa, valja smatrati „proizvodom koji djelomično sadržava tvari koje nisu duhan” i „duhanom za pušenje”, u smislu tih odredbi, te ga stoga valja u cijelosti i neovisno o tvarima koje sadržava, a koje nisu duhan, smatrati duhanom za pušenje koji podliježe trošarini na duhan.
U tom pogledu te kao uvodnu napomenu, valja navesti da se odredbe Direktive 2011/64 ne odnose izričito na duhan za vodenu lulu.
Ipak, članak 2. stavak 1. te direktive definira, u svrhu svoje primjene, pojam „prerađeni duhan” te prerađeni duhan koji je predmet usklađivanja koje se želi postići tom direktivom razvrstava u tri kategorije od kojih se prva odnosi na cigarete, druga na cigare i cigarilose, a treća na duhan za pušenje. Proizvodi obuhvaćeni svakom od tih kategorija definirani su u člancima 3. do 5. Direktive 2011/64, ovisno o njihovim svojstvima.
Nadalje, članak 2. stavak 2. te direktive s cigaretama i duhanom za pušenje izjednačuje proizvode koji u cijelosti ili djelomično sadržavaju tvari koje nisu duhan, ali zadovoljavaju druge kriterije iz članka 3. ili članka 5. stavka 1. navedene direktive. Nadalje, potonja odredba definira pojam „duhan za pušenje”.
Kad je riječ, na prvom mjestu, o tumačenju članka 2. stavka 2. Direktive 2011/64 i pojmu „proizvodi koji djelomično sadržavaju tvari koje nisu duhan” u smislu te odredbe, valja podsjetiti da, u skladu sa sudskom praksom Suda, kako bi se zajamčila njihova ujednačena primjena, tumačenje pojmova iz Direktive 2011/64 mora biti autonomno, utemeljeno na tekstu tih odredaba i na strukturi te direktive i njezinim ciljevima (presuda od 11. travnja 2019., Skonis ir kvapas,
C‑638/17
,
EU:C:2019:316
, t.
25.
i navedena sudska praksa).
Kad je riječ o tekstu članka 2. stavka 2. Direktive 2011/64, zakonodavac Unije nije pojasnio narav tvari koje nisu duhan na koje se odnosi ta odredba, tako da pojam „proizvodi koji djelomično sadržavaju tvari koje nisu duhan” ne isključuje ni jednu tvar koja se može miješati s duhanom niti zahtijeva da se duhan miješa s određenim tvarima.
Kad je riječ o strukturi članka 2. stavka 2. Direktive 2011/64, valja istaknuti da se prvim podstavkom te odredbe utvrđuje opće pravilo prema kojem su s cigaretama i duhanom za pušenje izjednačeni proizvodi koji iako isključivo ili djelomično sadržavaju tvari koje nisu duhan, ipak zadovoljavaju druge kriterije cigareta i duhana za pušenje navedene u članku 3. i članku 5. stavku 1. navedene direktive. U skladu s člankom 2. stavkom 2. drugim podstavkom Direktive 2011/64, tim pravilom nisu obuhvaćeni samo proizvodi koji, s jedne strane, ne sadržavaju duhan i, s druge strane, imaju isključivo medicinsku funkciju (vidjeti analogijom presudu od 30. ožujka 2006., Smits‑Koolhoven,
C‑495/04
,
EU:C:2006:218
, t.
18.
).
Iz toga proizlazi da proizvod može biti obuhvaćen područjem primjene te direktive i podlijegati trošarini na duhan a da pritom ne sadržava isključivo duhan.
Kad je riječ o ciljevima Direktive 2011/64, njezina je svrha, kao što proizlazi iz članka 1., utvrđivanje općih načela za usklađivanje struktura i stopa trošarine koju države članice primjenjuju na prerađeni duhan. Direktiva 2011/64 stoga spada u porezno zakonodavstvo Europske unije o duhanskim proizvodima, koje, u skladu s uvodnom izjavom 2. navedene direktive, ima za cilj osigurati pravilno funkcioniranje unutarnjeg tržišta i istodobno visoku razinu zdravstvene zaštite (vidjeti u tom smislu presude Suda od 9. listopada 2014., Yesmoke Tobacco,
C‑428/13
,
EU:C:2014:2263
, t.
23.
,
35.
i
36.
i od 6. travnja 2017., Eko‑Tabak,
C‑638/15
,
EU:C:2017:277
, t.
17.
).
Međutim, kako bi se, s jedne strane, zajamčilo pravilno funkcioniranje unutarnjeg tržišta i neutralni uvjeti tržišnog natjecanja u sektoru duhana te, s druge strane, visoka razina zaštite zdravlja ljudi, valja s cigaretama i duhanom za pušenje izjednačiti sve duhanske proizvode koji su prikladni za pušenje. Naime, takvi proizvodi natječu se s cigaretama i duhanom za pušenje i mogu biti obuhvaćeni politikom zaštite zdravlja u području borbe protiv pušenja.
Nadalje, na temelju članka 2. točke 13. Direktive 2014/40/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda i o stavljanju izvan snage Direktive 2001/37/EZ (
SL 2014., L 127, str. 1
. i ispravci
SL 2015., L 150, str. 24
. te
SL 2017., L 123, str. 135
.), duhan za vodenu lulu smatra se duhanskim proizvodom za pušenje.
Nadalje, takva kvalifikacija primjenjuje se na duhan za vodenu lulu poput onog u glavnom postupku u dijelu u kojem, prema spisu kojim raspolaže Sud, zagrijavanje i izgaranje svih tvari koje on sadržava stvara dim koji se udiše.
Iz toga proizlazi da pojam „proizvod koji djelomično sadržava tvari koje nisu duhan”, u smislu članka 2. stavka 2. Direktive 2011/64, treba tumačiti na način da obuhvaća duhan za vodenu lulu, poput onog u glavnom postupku, koji sadržava duhan, šećerni sirup, glicerin, arome i konzervans.
Kad je riječ, na drugom mjestu, o tumačenju članka 5. stavka 1. točke (a) Direktive 2011/64, valja istaknuti da tekst te odredbe zahtijeva, u svrhu kvalifikacije „duhanom za pušenje”, poštovanje dvaju kumulativnih uvjetâ, odnosno, s jedne strane, da duhan bude rezan ili na drugi način usitnjen, svinut ili prešan u blokove te, s druge strane, da bude prikladan za pušenje bez daljnje industrijske obrade.
Kad je riječ o prvom uvjetu, čini se da iz spisa kojim raspolaže Sud proizlazi da je duhan za vodenu lulu iz glavnog postupka duhan koji je rezan ili na drugi način usitnjen, svinut ili prešan u blokove, što je ipak na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.
Kad je riječ o drugom uvjetu, duhan za vodenu lulu, poput onog u glavnom postupku, prikladan je za pušenje bez daljnje industrijske obrade.
U tom pogledu, valja podsjetiti da je Sud već pojasnio da industrijsku obradu ne čini jednostavan postupak kojima se nedovršeni duhanski proizvod želi učiniti prikladnim za pušenje i da industrijsku obradu čini, s druge strane, prerada, obično značajna, prema standardiziranom postupku od sirovine u materijalna dobra (presuda od 6. travnja 2017., Eko‑Tabak,
C‑638/15
,
EU:C:2017:277
, t.
30.
do
32.
).
Međutim, duhan za vodenu lulu je proizvod koji da bi se pušio ne zahtijeva nikakvu obradu prema standardiziranom postupku od sirovine u materijalna dobra.
Dakle, duhan za vodenu lulu, poput onog u glavnom postupku, može zadovoljiti dva kumulativna uvjeta iz članka 5. stavka 1. točke (a) Direktive 2011/64 koja su nužna za kvalifikaciju „duhanom za pušenje”.
Kad je riječ o pitanju mora li se duhan za vodenu lulu, poput onog u glavnom postupku, u cijelosti i bez obzira na tvari koje sadržava, a koje nisu duhan, smatrati duhanom za pušenje, valja istaknuti da, kao što su to valjano učinile Europska komisija i portugalska vlada, Direktiva 2011/64 u cijelosti izjednačuje s duhanom za pušenje proizvode koji djelomično sadržavaju tvari koje nisu duhan a da pritom ne razlikuje te različite tvari niti predviđa oporezivanje isključivo duhana sadržanog u tim proizvodima.
Tako iz članaka 7. do 12. te direktive proizlazi da se iznos trošarine na cigarete ne definira neuzimanjem u obzir tvari i elemenata koji nisu duhan a koje cigarete sadržavaju.
Također, zakonodavac Unije ni u kojem slučaju nije predvidio, kad je riječ o prerađenom duhanu osim cigareta iz članaka 13. i 14. Direktive 2011/64, da iz trošarina na te proizvode isključi tvari koje nisu duhan.
Naposljetku, sve tvari sadržane u duhanu za vodenu lulu zagrijavaju se i puše kao sastojci jedinstvenog proizvoda. Stoga se takav proizvod u svrhu Direktive 2011/64 mora u cijelosti smatrati duhanom za pušenje te kao takav podlijegati trošarini na duhan.
Iz toga slijedi da se članak 5. stavak 1. Direktive 2011/64 mora tumačiti na način da kad duhan sadržan u mješavini za pušenje, poput duhana za vodenu lulu, ispunjava uvjete iz te odredbe, takva mješavina mora se u cijelosti i bez obzira na tvari koje sadržava, a koje nisu duhan, smatrati duhanom za pušenje.
S obzirom na sva prethodna razmatranja, na prvo i drugo pitanje valja odgovoriti tako da članke 2. i 5. Direktive 2011/64 treba tumačiti na način da duhan za vodenu lulu, koji sadržava duhan u količini od 24 % i druge tvari poput šećernog sirupa, glicerina, aroma i konzervansa, valja smatrati „proizvodom koji djelomično sadržava tvari koje nisu duhan” i „duhanom za pušenje”, u smislu tih odredbi, te ga stoga treba u cijelosti i bez obzira na tvari koje sadržava koje nisu duhan smatrati duhanom za pušenje koji podliježe trošarini na duhan.
Treće i četvrto pitanje
Uzimajući u obzir odgovor na prvo i drugo pitanje, na treće i četvrto pitanje nije potrebno odgovoriti.
Troškovi
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.

Slijedom navedenoga, Sud (osmo vijeće) odlučuje:

Članke 2. i 5. Direktive Vijeća 2011/64/EU od 21. lipnja 2011. o strukturi i stopama trošarine koje se primjenjuju na prerađeni duhan treba tumačiti na način da duhan za vodenu lulu, koji sadržava duhan u količini od 24 % i druge tvari poput šećernog sirupa, glicerina, aroma i konzervansa, valja smatrati „proizvodom koji djelomično sadržava tvari koje nisu duhan” i „duhanom za pušenje”, u smislu tih odredbi, te ga stoga treba u cijelosti i bez obzira na tvari koje sadržava, a koje nisu duhan smatrati duhanom za pušenje koji podliježe trošarini na duhan.

Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: litavski