CELEX: 62017CJ0058
Predhodno odločanje
Okolje
Sistem za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Evropski uniji
Direktiva 2003/87/ES
Člen 10a
Prehodna pravila za usklajeno brezplačno dodelitev pravic do emisije
Obdobje 2013-2020
Sklep 2011/278/EU
Člen 3(h)
Pojem ‚podnaprava z emisijami iz proizvodnih procesov‘
Emisije iz izgorevanja nepopolno oksidiranega ogljika
Tekoče odpadne snovi
Izključitev

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 3(h) Sklepa Komisije z dne 27. aprila 2011 o določitvi prehodnih pravil za usklajeno brezplačno dodelitev pravic do emisije na ravni Unije v skladu s členom 10a Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta (2011/278/EU) (
UL 2011, L 130, str. 1
).
Ta predlog je bil vložen v okviru spora med družbo INEOS Köln GmbH (v nadaljevanju: INEOS) in Bundesrepublik Deutschland (Zvezna republika Nemčija), ki jo zastopa Umweltbundesamt (zvezni urad za okolje), glede zavrnitve prošnje te družbe za brezplačno dodelitev pravic do emisije (v nadaljevanju: pravice do emisije) v zvezi z emisijami iz izgorevanja nepopolno oksidiranega ogljika.
Pravni okvir
Pravo Unije
Direktivi 2003/87/ES in 2009/29/ES
Člen 10a Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 7, str. 631), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2009/29/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 (
UL 2009, L 140, str. 63
, v nadaljevanju: Direktiva 2003/87), naslovljen „Prehodna pravila na ravni Skupnosti za usklajeno brezplačno dodelitev“, določa:
„1.   Do 31. decembra 2010 Komisija sprejme polno usklajene izvedbene ukrepe na ravni Skupnosti za dodelitev pravic […]
[…]
Ukrepi iz prvega pododstavka, kolikor je mogoče, določijo
ex-ante
referenčne vrednosti celotne Skupnosti za zagotovitev, da se dodelitev opravi na način, ki spodbuja tehnologije za zmanjševanje emisij toplogrednih plinov in energetske učinkovitosti ob upoštevanju najučinkovitejših tehnologij, nadomestnih proizvodov, alternativnih proizvodnih postopkov, soproizvodnje z visokim izkoristkom, energetsko učinkovite predelave odpadnih plinov, uporabe biomase ter zajemanja in shranjevanja CO2, kjer so na voljo takšne zmogljivosti, da ne spodbuja povečanja emisij. […]
[…]
11.   Ob upoštevanju člena 10b znaša količina pravic, dodeljena brezplačno v okviru odstavkov 4 do 7 tega člena leta 2013, 80 % količine, določene v skladu z ukrepi iz odstavka 1. Nato se količina brezplačno dodeljenih pravic vsako leto zmanjšuje za enak znesek do 30 % količine brezplačno dodeljenih pravic leta 2020, z namenom, da leta 2027 pravice ne bi bile več dodeljene brezplačno.
[…]“
V uvodni izjavi 23 Direktive 2009/29 je navedeno:
„Prehodna brezplačna dodelitev pravic napravam bi morala biti omogočena prek usklajenih pravil Skupnosti (‚
ex-ante
referenčne vrednosti‘), da bi tako zmanjšali izkrivljanje konkurence v Skupnosti. Ta pravila bi morala upoštevati tehnologije na področju toplogrednih plinov in energetske učinkovitosti, nadomestne proizvode, alternativne proizvodne postopke, uporabo biomase, obnovljive vire energije ter zajemanje in shranjevanje CO2. V nobenem primeru ta pravila ne bi smela spodbujati povečevanja emisij […]. Ta usklajena pravila lahko upoštevajo tudi emisije, povezane z uporabo gorljivih odpadnih plinov, ko se v industrijskem postopku ni mogoče izogniti proizvodnji teh odpadnih plinov. V zvezi s tem lahko pravila določajo brezplačno dodelitev pravic upravljavcem naprav za sežiganje zadevnih odpadnih plinov ali upravljavcem naprav, kjer ti plini nastajajo. […]“
Sklep 2011/278
Komisija je s Sklepom 2011/278 na podlagi člena 10a Direktive 2003/87 določila usklajene podlage, na katerih morajo države članice za vsako leto izračunati število brezplačno dodeljenih pravic do emisije za vsako napravo na svojem ozemlju.
V uvodnih izjavah 1, 8, 12 in 32 tega sklepa je navedeno:
„(1)
Člen 10a [D]irektive [2003/87] določa, da morajo polno usklajeni izvedbeni ukrepi na ravni Skupnosti za dodelitev brezplačnih pravic do emisije, kolikor je mogoče, določiti
ex-ante
referenčne vrednosti za zagotovitev, da se brezplačna dodelitev pravic do emisije opravi na način, ki spodbuja tehnologije za zmanjševanje emisij toplogrednih plinov in energetsko učinkovite tehnologije ob upoštevanju najučinkovitejših tehnologij, nadomestnih proizvodov, alternativnih proizvodnih procesov, soproizvodnje z visokim izkoristkom, energetsko učinkovite predelave odpadnih plinov, uporabe biomase ter, kjer so takšne zmogljivosti na voljo, zajemanja in shranjevanja ogljikovega dioksida, in ne smejo spodbujati povečanja emisij. […]
[…]
(8)
Komisija je za določitev referenčnih vrednosti kot izhodišče uporabila aritmetično povprečje rezultatov emisij toplogrednih plinov 10 % glede emisij toplogrednih plinov najučinkovitejših naprav v letih 2007 in 2008, za katere so bili zbrani podatki. Poleg tega je Komisija v skladu s člen[om] 10a(1) Direktive [2003/87] za vse sektorje, za katere je v Prilogi I določena referenčna vrednost za proizvode, na podlagi dodatnih informacij, ki jih je pridobila iz različnih virov, in na podlagi namenske študije, ki obravnava najučinkovitejše tehnologije in potenciale za zmanjšanje emisij na evropski in mednarodni ravni, analizirala, ali ta izhodišča dovolj odražajo najučinkovitejše tehnologije, nadomestne proizvode, alternativne proizvodne procese, soproizvodnjo z visokim izkoristkom, energetsko učinkovito predelavo odpadnih plinov, uporabo biomase ter, kjer so takšne zmogljivosti na voljo, zajemanje in shranjevanje ogljikovega dioksida. […]
[…]
(12)
Če ni bilo mogoče oblikovati referenčne vrednosti za proizvod, nastajajo pa toplogredni plini, upravičeni do brezplačne dodelitve pravic do emisije, bi bilo treba te pravice dodeliti na podlagi generičnih nadomestnih pristopov. Oblikovana je bila hierarhija treh nadomestnih pristopov, da se vsaj za del zadevnih proizvodnih procesov čim bolj zmanjšajo emisije toplogrednih plinov in povečajo prihranki energije. Referenčna vednost za toploto se uporablja za procese, v katerih se porablja toplota, če se pri njih uporablja prenosnik izmerljive toplote. Če se porablja neizmerljiva toplota, se uporablja referenčna vrednost za gorivo. […] Za emisije iz proizvodnih procesov je treba pravice dodeljevati na podlagi preteklih emisij. Za zagotovitev, da brezplačna dodelitev pravic do emisije za take emisije dovolj spodbuja zmanjševanje emisij toplogrednih plinov, in v izogib vsakemu razlikovanju med obravnavanjem emisij iz proizvodnih postopkov, dodeljenih na podlagi preteklih emisij, in tistih v okviru sistema referenčne vrednosti za proizvod, se za določitev števila brezplačnih pravic do emisije pretekla raven dejavnosti posamezne naprave pomnoži s faktorjem 0,9700.
[…]
(32)
Primerno je, da referenčne vrednosti za proizvode upoštevajo energetsko učinkovito predelavo odpadnih plinov in emisije, povezane z njihovo rabo. Zato je bil pri oblikovanju višine referenčnih vrednosti za proizvode, pri proizvodnji katerih nastajajo ti odpadni plini, v veliki meri upoštevana vsebnost ogljika v teh odpadnih plinih. Če se odpadni plini odvajajo iz proizvodnih procesov zunaj sistemskih meja zadevne referenčne vrednosti za proizvod ter zgorevajo v proizvodnji toplote zunaj sistemskih meja referenčne vrednosti za proizvod, kot je določena v Prilogi I, je treba s tem povezane emisije upoštevati tako, da se dodelijo dodatne pravice do emisije na podlagi referenčne vrednosti za toploto ali gorivo. V luči splošnega načela, da naj se glede proizvodnje električne energije ne bi brezplačno dodeljevale nobene pravice do emisije, je v izogib neupravičenemu izkrivljanju konkurence na trgih električne energije, namenjene industrijskim napravam, te[r] ob upoštevanju cene ogljika, ki je vsebovana v električni energiji, primerno, da se v primerih, kjer se odpadni plini odvajajo iz proizvodnih procesov zunaj sistemskih meja zadevne referenčne vrednosti za proizvod ter zgorevajo v proizvodnji električne energije, ne dodelijo nobene dodatne pravice preko deleža vsebnosti ogljika v teh plinih, ki je upoštevana v zadevni referenčni vrednosti za proizvod.“
Člen 3 Sklepa 2011/278, naslovljen „Opredelitev pojmov“, določa:
„V tem sklepu se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:
[…]
(h)
‚podnaprava z emisijami iz proizvodnih procesov‘ […] emisije, ki izhajajo iz izgorevanja nepopolno oksidiranega ogljika, proizvedenega kot posledica naslednjih dejavnosti zaradi proizvodnje izmerljive toplote, neizmerljive toplote ali električne energije, če bi se emisije, ki bi se pojavile pri izgorevanju količine zemeljskega plina, enakovredne tehnično uporabljivi vsebnosti energije izgorelega nepopolno oksidiranega ogljika, odštele:
[…]
(iv)
kemična sinteza, pri kateri snov, ki vsebuje ogljik, sodeluje v reakciji, v primarni namen razen za proizvodnjo toplote;
[…]“
Člen 6 Sklepa 2011/278, naslovljen „Razdelitev na podnaprave“, določa:
„1.   Države članice za namene tega sklepa vsako napravo, ki je upravičena do brezplačne dodelitve pravic do emisije v skladu s členom 10a Direktive [2003/87], razdelijo na eno ali več navedenih podnaprav, kakor je primerno:
(a)
podnaprava z referenčno vrednostjo za proizvode;
(b)
podnaprava z referenčno vrednostjo za toploto;
(c)
podnaprava z referenčno vrednostjo za gorivo;
(d)
podnaprava z emisijami iz proizvodnih procesov.
[…]“
Člen 10 Sklepa 2011/278, naslovljen „Dodelitev na ravni naprave“, določa:
„1.   Države članice na podlagi podatkov, zbranih v skladu s členom 7, za vsako leto v skladu z odstavki [od] 2 do 8 izračunajo število brezplačno dodeljenih pravic do emisije od leta 2013 dalje za vsako posamezno obstoječo napravo na njihovem ozemlju.
2.   Za namene tega izračuna države članice najprej na naslednji način določijo predhodno letno število brezplačno dodeljenih pravic do emisije za vsako podnapravo posebej:
[…]
(b)
za:
[…]
(iii)
podnapravo z emisijami iz proizvodnih procesov predhodno letno število brezplačno dodeljenih pravic do emisij za dano leto ustreza pretekli ravni dejavnosti za proizvodni proces, pomnoženi z 0,9700.“
Nemško pravo
Člen 9(1) Treibhausgas-Emissionshandelgeset (zakon o trgovanju s pravicami do emisije toplogrednih plinov) z dne 21. julija 2011 (BGBl. 2011 I, str. 1475) določa, da se upravljavcem naprav brezplačno dodelijo pravice do emisije v skladu z načeli iz člena 10a Direktive 2003/87 in iz Sklepa 2011/278.
Člen 2, točka 17, Verordnung über die Zuteilung von Treibhausgas-Emissionsberechtigungen in der Handelsperiode 2013 bis 2020 (uredba o dodeljevanju pravic do emisije toplogrednih plinov v trgovalnem obdobju od 2013 do 2020) z dne 26. septembra 2011 (BGBl. 2011 I, str. 1921; v nadaljevanju: ZuV 2020) vsebuje to opredelitev pojma „odpadni plin“:
„mešanica plinov, ki vsebuje nepopolno oksidiran ogljik kot stranski produkt procesov iz točke 29(b), tako da kemična energijska vsebnost zadošča, da se samostojno sežgejo brez dodajanja goriva ali v primeru mešanja z gorivi z višjo kalorično vrednostjo znatno prispevajo k celotni dobavi energije“.
V skladu s členom 2, točka 29, ZuV 2020, se pojem „podnaprava z referenčno vrednostjo za procesne emisije“ nanaša na:
„[…]
(b)
emisij[e] ogljikovega dioksida, ki so zunaj meja podnaprave z referenčno vrednostjo za proizvode in ki so posledica enega od spodaj naštetih procesov:
[…]
(dd)
kemična sinteza, pri kateri snov, ki vsebuje ogljik, sodeluje v reakciji, v primarni namen razen za proizvodnjo toplote;
[…]
(c)
emisij[e] iz izgorevanja nepopolno oksidiranega ogljika, ki nastanejo v okviru procesov, naštetih v točki (b), in ki se uporabijo za proizvodnjo izmerljive toplote, neizmerljive toplote ali elektrike, če se odštejejo emisije, ki bi nastale pri sežigu tiste količine zemeljskega plina, ki ustreza tehnično uporabljivi energijski vsebnosti nepopolno oksidiranega ogljika.“
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
Družba INEOS upravlja petrokemični obrat, ki zajema več naprav za proizvodnjo osnovnih organskih kemikalij in katerega del je industrijska termoelektrarna. Zadnjenavedena ta obrat oskrbuje s paro z izgorevanjem, med drugim, tekočih in plinastih odpadnih snovi, ki izvirajo iz proizvodnih procesov kemičnih proizvodnih naprav v okviru obrata.
Družba INEOS je 23. januarja 2012 pri Deutsche Emissionshandelsstelle (nemški urad za trgovanje s pravicami do emisije, v nadaljevanju: DEHSt) zaprosila za brezplačno dodelitev pravic do emisij v skladu s členom 9(1) zakona o trgovanju s pravicami do emisije toplogrednih plinov za trgovalno obdobje 2013–2020. Ta prošnja je zajemala med drugim podnapravo z referenčno vrednostjo za emisije iz proizvodnih procesov, nastale z izgorevanjem nepopolno oksidiranega ogljika, ki nastaja pri procesu kemične sinteze, pri kateri je pri reakciji navzoč material, ki vsebuje ogljik, vendar katere glavni namen ni pridobivanje toplote.
DEHSt je z odločbo z dne 19. februarja 2014 zavrnil brezplačno dodelitev pravic za emisije iz proizvodnih procesov, in sicer iz izgorevanja tekočih odpadnih snovi, z obrazložitvijo, da se člen 2, točka 29(c), ZuV 2020 uporablja samo za odpadne pline.
DEHSt je ugovor, ki ga je družba INEOS vložila zoper to odločbo, z enako obrazložitvijo zavrnil z odločbo z dne 14. septembra 2015.
Družba INEOS je 29. septembra 2015 zoper ti odločbi vložila tožbo pri Verwaltungsgericht Berlin (upravno sodišče v Berlinu, Nemčija), v kateri je med drugim navedla, da niti v členu 2, točka 29(c), ZuV 2020 niti v členu 3(h) Sklepa 2011/278 ni omenjeno agregatno stanje – trdno, tekoče ali plinasto – nepopolno oksidiranega materiala, ki vsebuje ogljik, in da nič ne kaže na to, da je uporaba teh določb omejena na odpadne pline, kakor so opredeljeni v členu 2, točka 17, ZuV 2020. Vendar naj taka omejitev ne bi izhajala niti iz smisla niti iz namena zadevne nacionalne zakonodaje. Z vidika trajnostnega gospodarjenja z viri bi se morale tako tekoče odpadne snovi kot odpadni plini energetsko uporabiti, namesto da bi jih odvedli ali sežgali.
Po mnenju DEHSt pa, nasprotno, iz člena 10a(1), tretji pododstavek, prvi stavek, Direktive 2003/87 in iz uvodne izjave 23 Direktive 2009/29 izhaja, da obstaja pravica do brezplačne dodelitve pravic do emisije samo za emisije iz izgorevanja nepopolno oksidiranega ogljika iz odpadnih plinov.
Predložitveno sodišče se zato sprašuje, ali je lahko izgorevanje nepopolno oksidiranega ogljika iz tekočih odpadnih snovi podlaga za brezplačno dodelitev pravic do emisije.
V teh okoliščinah je Verwaltungsgericht Berlin (upravno sodišče v Berlinu) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali je treba Sklep […] [2011/278] razlagati tako, da se opredelitev ‚podnaprava z emisijami iz proizvodnih procesov‘ iz člena 3(h) Sklepa 2011/278/EU nanaša na plinasto agregatno stanje nepopolno oksidiranega ogljika, ali pa zajema tudi nepopolno oksidiran ogljik v tekočem stanju?“
Vprašanje za predhodno odločanje
Predložitveno sodišče želi v bistvu izvedeti, ali je treba člen 3(h) Sklepa 2011/278 razlagati tako, da nasprotuje nacionalni ureditvi, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki iz pojma „podnaprava z referenčno vrednostjo za procesne emisije“ v smislu te določbe izključuje emisije toplogrednih plinov, ki nastanejo pri izgorevanju nepopolno oksidiranega ogljika v tekočem stanju.
Za preučitev tega vprašanja je treba uvodoma spomniti, da je cilj Direktive 2003/87 uvedba sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov, da bi se zmanjšale emisije teh plinov v ozračju na raven, s katero bo preprečeno nevarno antropogeno poseganje v podnebni sistem, katerega končni namen je varstvo okolja (glej med drugim sodbo z dne 8. marca 2017, ArcelorMittal Rodange in Schifflange,
C‑321/15
,
EU:C:2017:179
, točka
).
Ta sistem temelji na ekonomski logiki, ki vse udeležence tega sistema spodbuja, naj izpustijo manj emisij toplogrednih plinov od pravic, ki so jim bile sprva dodeljene, da bi lahko svoj presežek prenesli na drugega udeleženca, ki je proizvedel večjo količino emisij od pravic, ki so mu bile dodeljene (glej med drugim sodbo z dne 8. marca 2017, ArcelorMittal Rodange in Schifflange,
C‑321/15
,
EU:C:2017:179
, točka
).
Cilj Direktive 2003/87 je tako do leta 2020 zmanjšati skupne emisije toplogrednih plinov Evropske unije za vsaj 20 % glede na ravni iz leta 1990 na ekonomsko učinkovit način (sodba z dne 8. septembra 2016, E.ON Kraftwerke,
C‑461/15
,
EU:C:2016:648
, točka
).
Za to člen 10a Direktive 2003/87 za naprave v nekaterih sektorjih dejavnosti določa brezplačno dodelitev pravic do emisije, katerih količina se v skladu z odstavkom 11 te določbe v obdobju 2013–2020 postopno zmanjšuje, pri čemer je cilj to, da za leto 2027 pravice ne bi bile več dodeljene brezplačno (glej v tem smislu sodbi z dne 8. septembra 2016, E.ON Kraftwerke,
C‑461/15
,
EU:C:2016:648
, točka
, ter z dne 26. oktobra 2016, Yara Suomi in drugi,
C‑506/14
,
EU:C:2016:799
, točka
).
Komisija je v skladu s členom 10a(1) Direktive 2003/87 s Sklepom 2011/278 na ravni Unije uvedla usklajena pravila za brezplačno dodelitev pravic do emisije. S temi usklajenimi pravili se uresničuje bistvena zahteva po čim večjem zmanjšanju izkrivljanja konkurence na notranjem trgu (sodba z dne 22. junija 2016, DK Recycling und Roheisen/Komisija,
C‑540/14 P
,
EU:C:2016:469
, točka
).
Iz odstavka 2 navedenega člena 10a je razvidno, da Komisija v tem okviru določi referenčne vrednosti v sektorju ali delu sektorja (glej v tem smislu sodbo z dne 8. septembra 2016, Borealis in drugi,
C‑180/15
,
EU:C:2016:647
, točka
).
Kot je razvidno iz člena 10(1) in (2) Sklepa 2011/278, države članice izračunajo predhodno letno število pravic, ki jih je treba brezplačno dodeliti, tako, da pomnožijo te referenčne vrednosti s preteklo ravnjo dejavnosti vsake podnaprave. Za to morajo v skladu s členom 6 tega sklepa razlikovati med podnapravami glede na njihovo dejavnost, da lahko ugotovijo, ali je primerno uporabiti „referenčno vrednost za proizvode“, „referenčno vrednost za toploto“ ali „referenčno vrednost za gorivo“ ali pa poseben faktor za „podnaprave z emisijami iz proizvodnih procesov“ (sodba z dne 8. septembra 2016, Borealis in drugi,
C‑180/15
,
EU:C:2016:647
, točka
).
Glede tega je Sodišče že navedlo, da se opredelitve podnaprav z referenčno vrednostjo za proizvode, referenčno vrednostjo za toploto, referenčno vrednostjo za gorivo in emisijami iz proizvodnih procesov, navedene v členu 3 Sklepa 2011/278, medsebojno izključujejo (sodba z dne 8. septembra 2016, Borealis in drugi,
C‑180/15
,
EU:C:2016:647
, točka
).
Kot je razvidno iz uvodne izjave 12 Sklepa 2011/278, je treba, samo če ni bilo mogoče izračunati referenčne vrednosti za proizvod, nastajajo pa toplogredni plini, upravičeni do brezplačne dodelitve pravic do emisije, te pravice dodeliti na podlagi treh drugih t. i. „nadomestnih“ pristopov, v skladu s tako določeno hierarhijo, da se vsaj za del zadevnih proizvodnih procesov čim bolj zmanjšajo emisije toplogrednih plinov in povečajo prihranki energije (glej v tem smislu sodbo z dne 8. septembra 2016, Borealis in drugi,
C‑180/15
,
EU:C:2016:647
, točki
in
).
Poleg tega samo nastanek nekaterih posebnih vrst emisij, navedenih v členu 3(h), od (i) do (vi), istega sklepa, omogoča, da se uporabi opredelitev „podnaprave z emisijami iz proizvodnih procesov“ (sodba z dne 8. septembra 2016, Borealis in drugi,
C‑180/15
,
EU:C:2016:647
, točka
).
V obravnavanem primeru je treba ugotoviti, ali je emisije, povzročene z izgorevanjem nepopolno oksidiranega ogljika, ki ga vsebujejo tekoče odpadne snovi, mogoče upoštevati kot emisije iz proizvodnih procesov v smislu člena 3(h)(iv) Sklepa 2011/278 za brezplačno dodelitev pravic do emisije v skladu s členom 10 tega sklepa.
Glede tega je treba spomniti, da člen 3(h)(iv) Sklepa 2011/278 pojem „podnaprava z emisijami iz proizvodnih procesov“ opredeljuje kot „[…] emisije, ki izhajajo iz izgorevanja nepopolno oksidiranega ogljika, proizvedenega kot posledica […] kemičn[e] sintez[e], pri kateri snov, ki vsebuje ogljik, sodeluje v reakciji, v primarni namen razen za proizvodnjo toplote“, „če bi se emisije, ki bi se pojavile pri izgorevanju količine zemeljskega plina, enakovredne tehnično uporabljivi vsebnosti energije izgorelega nepopolno oksidiranega ogljika, odštele“.
Kot pravilno navajata nemška vlada in Komisija, to besedilo ne podaja odločilne navedbe glede agregatnega stanja, v katerem mora biti „nepopolno oksidirani ogljik“ iz te določbe, da bi bilo emisije, ki izhajajo iz njegovega izgorevanja, mogoče upoštevati kot emisije iz proizvodnih procesov za brezplačno dodelitev pravic do emisije.
V teh okoliščinah je treba v skladu z ustaljeno sodno prakso upoštevati splošno sistematiko Direktive 2003/87 in Sklepa 2011/278 ter njune cilje (glej po analogiji med drugim sodbi z dne 27. junija 2013, Malaysia Dairy Industries,
C‑320/12
,
EU:C:2013:435
, točka
, ter z dne 11. novembra 2015, Tecom Mican in Arias Domínguez,
C‑223/14
,
EU:C:2015:744
, točka
in navedena sodna praksa).
Na prvem mestu je treba glede splošne sistematike Direktive 2003/87 in Sklepa 2011/278 najprej ugotoviti, da upoštevanje emisij, ki izhajajo iz izgorevanja nepopolno oksidiranega ogljika, spada – kot je razvidno že iz točk od 25 do 31 te sodbe – v posebno ureditev iz dveh razlogov, saj do tega upoštevanja pride, prvič, za uporabo prehodnih pravil o brezplačni dodelitvi pravic do emisije in, drugič, na podlagi t. i. „nadomestnega“ pristopa, to je emisij iz proizvodnih procesov. Iz tega sledi, da člen 3(h)(iv) Sklepa 2011/278 ne sme biti predmet široke razlage (glej po analogiji sodbo z dne 7. aprila 2016, Holcim (Romania)/Komisija,
C‑556/14 P
, neobjavljena,
EU:C:2016:207
, točka
).
Poleg tega je treba navesti, da je v Direktivi 2003/87, zlasti v njenem členu 10a(1), tretji pododstavek, v uvodni izjavi 23 Direktive 2009/29, in v Sklepu 2011/278, zlasti v njegovih uvodnih izjavah 1, 8 in 32, napotilo na energetsko učinkovito predelavo kot cilj, ki se mu sledi s podrobnimi pravili za brezplačno dodelitev pravic do emisije, samo glede odpadnih plinov.
Glede tega je iz teh določb razvidno, da se – drugače, kot trdi družba INEOS – navedenemu cilju sledi glede na brezplačno dodelitev pravic do emisije, ne samo za elektriko, proizvedeno iz odpadnih plinov, ampak na splošno za vse proizvode in postopke, ki bi bili lahko upravičeni do take dodelitve.
Sodišče je že razsodilo, da tako referenčne vrednosti za proizvode upoštevajo energetsko učinkovito predelavo odpadnih plinov in emisij, povezanih z njihovo rabo, in da je bila zato pri oblikovanju višine referenčnih vrednosti za proizvode, pri proizvodnji katerih nastajajo ti odpadni plini, v veliki meri upoštevana vsebnost ogljika v teh odpadnih plinih (sodbi z dne 8. septembra 2016, Borealis in drugi,
C‑180/15
,
EU:C:2016:647
, točka
, ter z dne 26. oktobra 2016, Yara Suomi in drugi,
C‑506/14
,
EU:C:2016:799
, točka
).
Poleg tega je treba navesti, da glede dokumenta, naslovljenega „Guidance Document n
o
2 on the harmonized free allocation methodology for the EU-ETS post 2012 (Guidance on allocation methodologies)“ (smernice št. 2 o usklajeni metodi brezplačne dodelitve v Evropski uniji po letu 2012 (smernice o metodologiji dodelitve)), str. 22, z dne 14. aprila in 29. junija 2011 ter dokumenta, naslovljenega „Guidance Document n
o
8 on the harmonized free allocation methodology for the EU-ETS post 2012 – Waste gases and process emissions sub-installation“ (smernice št. 8 o usklajeni metodi brezplačne dodelitve v Evropski uniji po letu 2012 – odpadni plini in podnaprave z emisijami iz proizvodnih procesov), str. od 4 do 6, z dne 14. aprila in 6. septembra 2011, objavljenih na spletnem mestu Komisije, zadnji obravnava samo emisije, ki nastanejo z nepopolno oksidiranim ogljikom, ki ga vsebujejo odpadni plini.
Ta dokumenta sicer nista pravno zavezujoča, vendar pomenita dodatna indica, na podlagi katerih je mogoče pojasniti splošno sistematiko Direktive 2003/87 in Sklepa 2011/278 (glej v tem smislu sodbo z dne 8. septembra 2016, Borealis in drugi,
C‑180/15
,
EU:C:2016:647
, točki
in
).
Vendar je treba ugotoviti, da v nobeni določbi Direktive 2003/87 in Sklepa 2011/278, nasprotno, ni napotila na energetsko učinkovito predelavo v razmerju do uporabe tekočih odpadnih snovi, ki vsebujejo nepopolno oksidirani ogljik.
Na drugem mestu je treba glede ciljev te ureditve navesti, da je v kontekstu uresničevanja ciljev, navedenih v točkah od 22 do 24 te sodbe, namen člena 10a(1) Direktive 2003/87 in Sklepa 2011/278 spodbujati zmanjševanje emisij toplogrednih plinov in izboljšanje energetske učinkovitosti ob uporabi najučinkovitejših tehnologij, med katerimi je zlasti energetsko najučinkovitejša predelava odpadnih plinov, če so take zmogljivosti na voljo in ne spodbujajo povečanja emisij (glej v tem smislu sodbi z dne 8. septembra 2016, Borealis in drugi,
C‑180/15
,
EU:C:2016:647
, točka
, ter z dne 26. julija 2017, ArcelorMittal Atlantique in Lorraine,
C‑80/16
,
EU:C:2017:588
, točka
).
Sodišče je že navedlo, da so namreč odpadni plini nujen stranski proizvod pri proizvodnji, zato je predelava teh plinov, tako z ekonomskega kot ekološkega vidika, bolj koristna, kot da se jih sežge (glej v tem smislu sodbo z dne 26. julija 2017, ArcelorMittal Atlantique in Lorraine,
C‑80/16
,
EU:C:2017:588
, točka
).
Enak premislek je tudi v uvodni izjavi 23 Direktive 2009/29, ki določa upoštevanje emisij, povezanih z uporabo gorljivih odpadnih plinov, če se v industrijskem postopku ni mogoče izogniti proizvodnji teh odpadnih plinov.
Kot je namreč razvidno iz pisnih stališč, predloženih Sodišču, odpadnih plinov, ki nastanejo v industrijskem postopku, ni mogoče skladiščiti, tako da – če se jih ne sežge – prosto uidejo v ozračje in zato vanj nujno izpustijo toplogredne pline, ki jih vsebujejo. Gotovo pa je, da izgorevanje teh odpadnih plinov običajno pripelje do zmanjšanja emisij toplogrednih plinov.
Ni pa sporno, da tekoče odpadne snovi ne povzročajo toplogrednih plinov, razen v zelo majhnih količinah. Kot poudarja družba INEOS, izgorevanje teh tekočih odpadnih snovi, in ne samih navedenih odpadnih snovi, povzroča emisije toplogrednih plinov v ozračje. Tem emisijam pa se je mogoče izogniti zlasti z uporabo postopkov sortiranja ali ponovne obdelave.
Iz tega sledi, da izgorevanje tekočih odpadnih snovi, drugače kot izgorevanje odpadnih plinov, povečuje emisije toplogrednih plinov.
V teh okoliščinah je sicer povsem v skladu s cilji Direktive 2003/87 in Sklepa 2011/278 to, da se upošteva emisije toplogrednih plinov, ki jih povzroči izgorevanje odpadnih plinov, ki vsebujejo nepopolno oksidirani ogljik, saj so te emisije neizogibne in izgorevanje teh odpadnih plinov običajno pripelje do zmanjšanja teh emisij, vendar pa bi bilo v nasprotju s temi cilji upoštevati emisije toplogrednih plinov, ki jih povzroči izgorevanje tekočih odpadnih snovi, ki vsebujejo nepopolno oksidirani ogljik, ker bi tako upoštevanje pripeljalo do povečanja navedenih emisij, čeprav bi se jim bilo mogoče izogniti.
Zato iz splošne sistematike Direktive 2003/87 in Sklepa 2011/278 ter njunih ciljev izhaja, da emisij, nastalih z izgorevanjem nepopolno oksidiranega ogljika, ki ga vsebujejo tekoče odpadne snovi, ni mogoče upoštevati kot emisije iz proizvodnih procesov v smislu člena 3(h)(iv) Sklepa 2011/278 za brezplačno dodelitev pravic do emisije v skladu s členom 10 tega sklepa.
Ob upoštevanju zgoraj navedenega je treba na postavljeno vprašanje odgovoriti, da je treba člen 3(h) Sklepa 2011/278 razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki iz pojma „podnaprava z referenčno vrednostjo za procesne emisije“ v smislu te določbe izključuje emisije toplogrednih plinov, ki nastanejo pri izgorevanju nepopolno oksidiranega ogljika v tekočem stanju.
Stroški
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (šesti senat) razsodilo:

Člen 3(h) Sklepa Komisije z dne 27. aprila 2011 o določitvi prehodnih pravil za usklajeno brezplačno dodelitev pravic do emisije na ravni Unije v skladu s členom 10a Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta (2011/278/EU) je treba razlagati tako, da ne nasprotuje nacionalni ureditvi, kot je ta v postopku v glavni stvari, ki iz pojma „podnaprava z referenčno vrednostjo za procesne emisije“ v smislu te določbe izključuje emisije toplogrednih plinov, ki nastanejo pri izgorevanju nepopolno oksidiranega ogljika v tekočem stanju.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nemščina.