CELEX: 62021TJ0346
Eiropas Savienības preču zīme
Atcelšanas process
Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Gufic”
Preču zīmes faktiska izmantošana
Regulas (ES) 2017/1001 58. panta 1. punkta a) apakšpunkts
Publiska un ārējā izmantošana
Izmantošanas nozīmīgums
Izmantošanas raksturs un forma
Izmantošana precēm, attiecībā uz kurām preču zīme ir reģistrēta

)
[
..
]
Juridiskais pamatojums
[
..
]
Par trešo iebildumu – kļūdu vērtējumā par apstrīdētās preču zīmes izmantošanu attiecībā uz precēm, kas reģistrētas kā “zāles”
[
..
]
Jāatgādina, ka preču un pakalpojumu klasifikācijas atbilstoši Nicas nolīgumam mērķis galvenokārt ir atspoguļot tirgus vajadzības, nevis noteikt preču mākslīgu segmentāciju. Tā, klašu nosaukumos ir ietvertas “vispārīgas norādes” attiecībā uz nozari, kurā “principā” ietilpst preces vai pakalpojumi. Tāpat jāatgādina, ka pati preču un pakalpojumu klasifikācija saskaņā ar Nicas nolīgumu tiek veikta tikai administratīviem mērķiem. Tās mērķis ir vien atvieglot preču zīmes reģistrācijas pieteikumu sagatavošanu un apstrādi, piedāvājot noteiktas preču un pakalpojumu klases un kategorijas. Turklāt Nicas klasifikācija pati par sevi nenosaka attiecīgo preču raksturu un īpašības (skat. spriedumu, 2020. gada 28. maijs, KorporaciyaMasternet/EUIPO – Stayer Ibérica (STAYER),
T‑681/18
, nav publicēts,
EU:T:2020:222
,
40.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Tāpat preces klasifikācija, piemērojot citas Savienības tiesību normas, principā nav noteicoša tās klasificēšanai Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas vajadzībām. Proti, no vienas puses, no Regulas 2017/1001 33. panta 1. punkta būtībā izriet – lai reģistrētu Eiropas Savienības preču zīmi, preces un pakalpojumi tiek klasificēti saskaņā ar Nicas klasifikāciju. No otras puses, lai gan prasītājas minētie Savienības leģislatīvie akti ir īpaši svarīgi attiecīgajā nozarē, ņemot vērā, ka ar tiem tiek nodrošināts zāļu ražošanas, marķēšanas un izplatīšanas process, tie tomēr ne vienmēr ietekmē veidu, kādā preces un pakalpojumi tiek klasificēti Nicas klasifikācijā. Šajā ziņā ir svarīgi preču zīmes pamata funkciju nejaukt ar citām funkcijām, ko attiecīgā gadījumā var pildīt preču zīme, piemēram, ar funkciju garantēt attiecīgās preces kvalitāti. Attiecīgi preces klasifikācija, piemērojot citas Savienības tiesību normas, tādas kā Direktīva 2001/83, principā nav noteicošais, lai tās klasificētu Eiropas Savienības preču zīmes reģistrācijas nolūkos (skat. spriedumu, 2021. gada 6. oktobris, Dermavita Company/EUIPO – Allergan Holdings France (JUVEDERM),
T‑372/20
, nav publicēts,
EU:T:2021:652
,
38.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Šajā ziņā Tiesa ir precizējusi – no Vispārējās tiesas izmantotā formulējuma “principā” izriet, ka Vispārējā tiesa vispārīgi neizslēdz un atzīst, ka Savienības tiesību normas var tikt ņemtas vērā, vērtējot preču zīmes faktisku izmantošanu Regulas 2017/1001 18. panta izpratnē, un no izskatāmās lietas īpašo apstākļu skatpunkta būt noteicošās attiecībā uz konkrēto preču klasifikāciju (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2020. gada 3. decembris, Dermavita/EUIPO,
C‑400/20 P
, nav publicēts,
EU:C:2020:997
,
17.
punkts, un 2021. gada 4. maijs, Dermavita/EUIPO,
C‑26/21 P
, nav publicēts,
EU:C:2021:355
,
17.
punkts).
Tomēr ar to vien, ka tiek apgalvots, ka attiecīgās preces ir “zāles”, kas ietilpst 5. klasē, nav pietiekami (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2017. gada 14. februāris, Pandalis/EUIPO – LR Health & Beauty Systems (Cystus),
T‑15/16
, nav publicēts,
EU:T:2017:75
,
57.
punkts).
Jautājums, kuram ir nozīme izskatāmajā lietā, lai novērtētu faktisko izmantošanu no preču zīmju tiesību skatpunkta, ir tas, vai preces, attiecībā uz kurām konkrētā preču zīme tiek izmantota, proti, attiecīgās preces, ir tādas pašas kā 5. klasē ietilpstošās preces, saistībā ar kurām konkrētā preču zīme ir reģistrēta (pēc analoģijas skat. spriedumu, 2020. gada 18. novembris, Dermavita/EUIPO – Allergan Holdings France (JUVEDERM ULTRA),
T‑643/19
, nav publicēts,
EU:T:2020:549
,
29.
punkts).
Runājot par preču kategoriju saskaņā ar preču zīmju tiesībām, attiecīgo preču vizuālajam izskatam, ko veido, piemēram, iepakojums vai etiķete, noteikti ir nozīme. Proti, tieši vizuālais izskats nosaka, pie kuras preču kategorijas patērētājs piesaista preci (ģenerāladvokātes J. Kokotes [
J. Kokott
] secinājumi lietā Pandalis/EUIPO,
C‑194/17 P
,
EU:C:2018:725
,
33.
punkts).
Tātad no tā izriet – lai novērtētu minētās preču zīmes faktisko izmantošanu, izšķiroša nozīme ir tam, kā konkrētā sabiedrības daļa uztver preces, attiecībā uz kurām ir reģistrēta apstrīdētā preču zīme.
Turklāt Tiesa jau ir nospriedusi, it īpaši attiecībā uz to, kā konkrētā sabiedrības daļa uztver Direktīvā 2001/83 minētās zāles, ka ir jāņem vērā vidēji informēta patērētāja attieksme, kuram preces forma būtu varējusi radīt tādu īpašu uzticību, kādu parasti rada zāles, ņemot vērā ar to ražošanu un tirdzniecību saistītās garantijas. Ja minētajai precei piešķirtā ārējā forma var būt nopietna norāde tās kvalificēšanai kā zālēm pēc noformējuma, šī forma ir jāsaprot ne tikai kā pašas preces forma, bet arī kā tās iesaiņojuma forma, kas tirdzniecības politikas dēļ preci var padarīt līdzīgu zālēm (skat. spriedumu, 2007. gada 15. novembris, Komisija/Vācija,
C‑319/05
,
EU:C:2007:678
,
47.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Šajā ziņā jānorāda, ka lietas dalībnieki savos procesuālajos rakstos un tiesas sēdē ir vienisprātis par to, ka faktiskās izmantošanas rakstura vērtējumam precēm, attiecībā uz kurām ir reģistrēta apstrīdētā preču zīme, ir jābalstās uz konkrētās sabiedrības daļas uztveri, kuru šajā lietā veido gan galapatērētāji, gan speciālisti.
Ņemot vērā šos apsvērumus, ir jānosaka, vai izskatāmajā lietā konkrētā sabiedrības daļa uztvers attiecīgās preces kā 5. klasē ietilpstošās “zāles”, attiecībā uz kurām ir tikusi izmantota apstrīdētā preču zīme.
Protams, Vispārējā tiesa jau ir nospriedusi, ka pat ekskluzīva preču pārdošana aptiekās nenozīmē, ka ir runa par zālēm (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2017. gada 17. novembris, Endoceutics/EUIPO – Merck (FEMIBION),
T‑802/16
, nav publicēts,
EU:T:2017:818
,
38.
punkts). Taču apstāklis – ko prasītāja neapstrīd –, ka produkts ir pieejams tikai aptiekā, uzrādot ārsta recepti, ir atbilstošs faktors, kas jāņem vērā, definējot preces kā zāles.
Turklāt, lai secinātu, ka apstrīdētā preču zīme ir tikusi izmantota attiecībā uz zālēm, kas ietilpst 5. klasē, Apelācijas padome ir balstījusies uz tiesu un administratīvajiem nolēmumiem, kas ietverti AG 11., AG 13., AG 14., AG 23. un AG 24. pielikumā, kuros būtībā ir norādīts, ka attiecīgās preces ir “nekaitīgas” zāles un ka apstrīdētā preču zīme ir uzskatāma par izmantotu attiecībā uz zālēm minētās klases izpratnē. Šajā ziņā it īpaši no
Oberlandesgericht München
(Apelācijas tiesa Minhenē) 2011. gada 24. februāra un 2013. gada 16. maija spriedumiem (AG 11. un AG 14. pielikums) izriet, ka attiecīgās preces ir jāklasificē kā zāles, noformējot Direktīvas 2001/83 1. panta 2. punkta izpratnē, pamatojoties uz to, ka, pirmkārt, uz iepakojuma ir norāde “ayurvedic medicine” un minētas iekaisuma slimības, kuru ārstēšanai attiecīgās preces paredzētas, un, otrkārt, tā kā nepieciešama ārsta recepte, patērētājam esot radies iespaids, ka preces ir ārstniecības līdzekļi, kas paredzēti cilvēku slimību ārstēšanai un tādējādi ir zāles.
No tā izriet, ka, ņemot vērā vizuālā izskata nozīmīgumu attiecīgo preču konkrētās sabiedrības daļas uztverē, kā norādīts šī sprieduma 99. punktā, Apelācijas padome, pamatojoties uz
Oberlandesgericht München
(Apelācijas tiesa Minhenē) spriedumiem, kas minēti šī sprieduma 105. punktā, un ņemot vērā faktu, ka kopumā šīs preces tika pārdotas tikai aptiekās, pretī uzrādot ārsta recepti, kā arī to, ka uz iepakojuma esošie marķējumi un norādes konkrētajai sabiedrības daļai ļāva viegli uztvert šīs preces kā zāles, varēja pamatoti uzskatīt, ka minētās preces bija jāklasificē kā zāles Nicas klasifikācijas 5. klases izpratnē.
Prasītājas argumenti nevar atspēkot šo secinājumu.
Jānoraida prasītājas arguments, saskaņā ar kuru tikai zāles, kurām ir farmakoloģiska iedarbība, var tikt uzskatītas par zālēm 5. klases izpratnē. Proti, kā atgādināts šī sprieduma 101. punktā, attiecībā uz Direktīvā 2001/83 paredzētajām zālēm nozīme ir konkrētās sabiedrības daļas uztverei. No tā izriet, ka preci, kuru tās noformējuma dēļ patērētājs var uztvert kā zāles, arī var kvalificēt kā zāles 5. klases izpratnē.
Līdz ar to ir jānoraida arī pārējie prasītājas argumenti, saskaņā ar kuriem attiecīgajām precēm neesot tirdzniecības atļaujas (TA) ne importa dalībvalstī (Vācijā), ne izcelsmes valstī (Indijā). Proti, TA neesamība, kas ir apstāklis, par kuru patērētājam ne vienmēr ir zināms, nevar likt apšaubīt konstatējumu, saskaņā ar kuru, ņemot vērā šī sprieduma 106. punktā minētos apstākļus, konkrētā sabiedrības daļa var viegli uztvert šīs preces kā zāles.
Ņemot vērā iepriekš minēto, prasītāja nav pierādījusi, ka Apelācijas padome būtu pieļāvusi kļūdu vērtējumā, ņemot vērā personas, kas iestājusies lietā, iesniegtos pierādījumus, tos aplūkojot kopumā, lai apstrīdētā lēmuma 76. punktā secinātu, ka, balstoties uz konkrētās sabiedrības daļas uztveri, apstrīdētā preču zīme ir izmantota attiecībā uz 5. klasē ietilpstošajām “zālēm”, un šī paša lēmuma 78. punktā secinātu, ka tiesību pārkāpumam jebkurā gadījumā nav nozīmes, izvērtējot minētās preču zīmes faktisko izmantošanu. Tāpēc trešais iebildums ir jānoraida kā nepamatots.
[..]

Ar šādu pamatojumu
VISPĀRĒJĀ TIESA (piektā palāta)
nospriež:

1)
Prasību noraidīt.

2)
Hecht Pharma GmbH
sedz savus, kā arī atlīdzina Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroja (
EUIPO
) tiesāšanās izdevumus.

3)
Gufic BioSciences Ltd
savus tiesāšanās izdevumus sedz pati.

Spielmann
Brkan
Gâlea
Pasludināts atklātā tiesas sēdē Luksemburgā 2023. gada 11. janvārī.
[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – vācu.
(
)	Ietverti tikai tie šī sprieduma punkti, kuru publicēšanu Vispārējā tiesa uzskata par lietderīgu.