CELEX: 62013TJ0675
REACH
Poplatok za registráciu látky
Zníženie pre mikropodniky a malé a stredné podniky
Chyba vo vyhlásení o veľkosti podniku
Odporúčanie 2003/361/ES
Rozhodnutie, ktorým sa ukladá administratívny poplatok
Určenie veľkosti podniku
Právomoc ECHA

Okolnosti predchádzajúce sporu
Dňa 10. novembra 2011 nechala žalobkyňa, spoločnosť K Chimica Srl, zaregistrovať určitú látku na základe nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 z 18. decembra 2006 o registrácii, hodnotení, autorizácii a obmedzovaní chemikálií (REACH) a o zriadení Európskej chemickej agentúry, o zmene a doplnení smernice 1999/45/ES a o zrušení nariadenia Rady (EHS) č. 793/93 a nariadenia Komisie (ES) č. 1488/94, smernice Rady 76/769/EHS a smerníc Komisie 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (
Ú. v. EÚ L 396
, 2006, s. 1).
V priebehu registračného konania žalobkyňa uviedla, že je „malým podnikom“ v zmysle odporúčania Komisie 2003/361/ES zo 6. mája 2003 o vymedzení mikropodnikov, malých a stredných podnikov [
neoficiálny preklad
] (
Ú. v. EÚ L 124
, 2003, s. 36). Toto vyhlásenie jej umožnilo dosiahnuť zníženie poplatku pri všetkých žiadostiach o registráciu, ako je stanovené v článku 6 ods. 4 nariadenia č. 1907/2006. V súlade s článkom 74 ods. 1 toho istého nariadenia bol uvedený poplatok vymedzený v nariadení Komisie (ES) č. 340/2008 zo 16. apríla 2008 o poplatkoch Európskej chemickej agentúre podľa nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 (
Ú. v. EÚ L 107, 2008, s. 6
). V prílohe I nariadenia č. 340/2008 je najmä uvedená výška poplatkov za podanie žiadosti o registráciu podľa článku 6 nariadenia č. 1907/2006, ako aj zníženie priznané v prospech mikropodnikov a malých a stredných podnikov. Európska chemická agentúra (ECHA) okrem toho podľa článku 13 ods. 4 nariadenia č. 340/2008 vyberá plný poplatok alebo platbu v plnej výške a ďalej administratívny poplatok, ak nemôže fyzická alebo právnická osoba, ktorá tvrdí, že má nárok na zníženie alebo odpustenie poplatku, svoj nárok na takéto zníženie alebo odpustenie preukázať. V tejto súvislosti prijala správna rada ECHA 12. novembra 2010 rozhodnutie MB/D/29/2010 o klasifikácii služieb, za ktoré sa vyberajú poplatky (ďalej len „rozhodnutie MB/D/29/2010“). V článku 2 a tabuľke 1 prílohy k tomuto rozhodnutiu v znení rozhodnutia správnej rady ECHA MB/21/2012/D z 12. februára 2013 sa uvádza, že administratívny poplatok podľa článku 13 ods. 4 nariadenia č. 340/2008 je 19900 eur pre veľký podnik, 13900 eur pre stredný podnik a 7960 eur pre malý podnik.
Dňa 10. novembra 2011 vystavila ECHA faktúru č. 10029302 na sumu 9300 eur. Táto suma podľa prílohy I nariadenia č. 340/2008 v znení uplatniteľnom v čase, keď vznikli skutkové okolnosti, zodpovedala poplatku pre malý podnik v prípade spoločnej žiadosti o registráciu látky v množstve prevyšujúcom 1000 ton.
Dňa 15. júla 2012 vyzvala ECHA žalobkyňu, aby predložila niektoré dokumenty na účely preskúmania vyhlásenia, v ktorom uviedla, že je malý podnik.
Po výmene dokumentov a e‑mailov prijala ECHA 14. júna 2013 rozhodnutie SME(2013) 2249. V tomto rozhodnutí ECHA dospela k záveru, že jej neboli predložené dôkazy potrebné na vyvodenie záveru, že žalobkyňa je malým podnikom a že podľa článku 4 ods. 1 rozhodnutia MB/D/29/2010 bude žalobkyňa musieť uhradiť poplatok vzťahujúci sa na veľký podnik. Za týchto okolností informovala ECHA žalobkyňu, že jej zašle faktúru na zaplatenie rozdielu medzi poplatkom, ktorý bol zaplatený pôvodne, a poplatkom v konečnej výške, a ďalej faktúru na sumu 19900 eur na zaplatenie administratívneho poplatku.
Dňa 17. júna 2013 zaslala žalobkyňa ECHA e‑mail, ku ktorému boli pripojené nové dokumenty. Žalobkyňa takisto ECHA požiadala o objasnenie, pokiaľ ide o výpočet veľkosti žalobkyne.
ECHA 2. júla 2013 odpovedala ECHA žalobkyni, že jej žiadosť chápe ako podanie, ktorým ju v skutočnosti vyzýva na to, aby svoj postoj prehodnotila. Najmä vzhľadom na snahu žalobkyne vyjasniť skutkový stav v prejednávanom prípade ECHA uviedla, že sa výnimočne rozhodla vziať do úvahy doplňujúce informácie, ktoré jej je možné predložiť.
Po novej výmene dokumentov a e‑mailov prijala ECHA 15. októbra 2013 rozhodnutie SME(2013) 3665 (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“). V tomto rozhodnutí dospela ECHA k záveru, že dôkazy predložené po vydaní rozhodnutia SME(2013) 2249 nemôžu mať vplyv na záver, ktorý je obsiahnutý v uvedenom rozhodnutí. ECHA najmä spresnila, že žalobkyňa nepredložila informácie o spoločnosti Compagnie d’Investissement des Alpes SA, ktorá bola „nepriamym partnerským podnikom“. Na tomto základe dospela ECHA k záveru, že žalobkyňa nepredložila dôkazy potrebné na to, aby bolo možné sa domnievať, že je malým podnikom. ECHA takisto spresnila, že lehota splatnosti faktúr vystavených po prijatí rozhodnutia SME(2013) 2249 uplynula a že jej preto zašle nové faktúry.
Dňa 15. októbra 2013 vystavila ECHA na základe napadnutého rozhodnutia faktúru č. 10045647 na sumu 13950 eur a faktúru č. 10045649 na sumu 19900 eur.
Konanie a návrhy účastníkov konania
Žalobkyňa návrhom podaným do kancelárie Všeobecného súdu 16. decembra 2013 podala žalobu, na základe ktorej sa začalo toto konanie. Táto žaloba je súčasťou súboru navzájom súvisiacich vecí.
V prvej z týchto súvisiacich vecí sa rozhodlo zrušujúcim rozsudkom z 2. októbra 2014, Spraylat/ECHA (
T‑177/12
,
EU:T:2014:849
).
Dňa 8. januára 2015 v rámci opatrení na zabezpečenie priebehu konania podľa článku 64 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu z 2. mája 1991 boli účastníci konania vyzvaní, aby predložili pripomienky týkajúce sa prípadnej relevantnosti rozsudku z 2. októbra 2014, Spraylat/ECHA (
T‑177/12
, Zb.,
EU:T:2014:849
) na tento spor, a aby odpovedali na jednu otázku. Účastníci konania tejto výzve v stanovenej lehote vyhoveli.
Dňa 13. novembra 2015 na návrh sudcu spravodajcu Všeobecný súd (šiesta komora) rozhodol o otvorení ústnej časti konania a v rámci opatrení na zabezpečenie priebehu konania upravených v článku 89 rokovacieho poriadku vyzval účastníkov, aby odpovedali na rôzne otázky a predložili niektoré dokumenty. Účastníci konania týmto výzvam v stanovenej lehote vyhoveli.
Dňa 8. januára 2016 v nadväznosti na opatrenia na zabezpečenie priebehu konania z 13. novembra 2015 predložila ECHA nové dôkazy. Tieto dôkazné návrhy boli založené do spisu.
Prednesy účastníkov konania a ich odpovede na ústne otázky, ktoré im Všeobecný súd položil, boli vypočuté na pojednávaní 20. januára 2016.
Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:
—
zrušil napadnuté rozhodnutie,
—
priznal jej vzhľadom na dokumenty poskytnuté ECHA postavenie MSP tak, že nariadi, že sa šetrenie obmedzí na štyri spoločnosti,
—
uplatnil zníženie poplatku stanovené pre MSP,
—
zrušil faktúru č. 10029302 na 9300 eur požadovaných z dôvodu rozdielu oproti poplatku v plnej výške, ktorý bol v jej prípade uplatnený,
—
zrušil faktúru č. 10043954 vydanú ECHA na účely zaplatenia administratívneho poplatku.
V replike sa žalobkyňa popri prvých štyroch už citovaných žalobných návrhov domáha toho, aby Všeobecný súd:
—
zrušil faktúru č. 10045647 z 15. októbra 2013 na sumu 13950 eur požadovanú z dôvodu rozdielu oproti poplatku v plnej výške, ktorý bol v jej prípade uplatnený, a uložil povinnosť vrátiť sumu zaplatenú 24. januára 2014,
—
zrušil faktúru č. 10045649 z 15. októbra 2013 vydanú ECHA na účely zaplatenia administratívneho poplatku,
—
zaviazal žalovanú na náhradu trov konania.
V odpovedi na opatrenia na zabezpečenie priebehu konania z 13. novembra 2015 (bod 13 vyššie) žalobkyňa spresnila, že berie späť žalobné dôvody, ktorými sa domáhala zrušenia faktúr č. 10029302 a č. 10043954.
ECHA navrhuje, aby Všeobecný súd:
—
zamietol žalobu,
—
zaviazal žalobkyňu na náhradu trov konania.
Právny stav
O prípustnosti niektorých žalobných návrhov
Pokiaľ ide po prvé o druhý a tretí žalobný návrh, ktorými sa žalobkyňa domáha jednak toho, aby vzhľadom na dokumenty, ktoré dala k dispozícii ECHA, jej bolo priznané postavenie MSP a nariadené, aby sa šetrenie obmedzilo na štyri spoločnosti, a jednak toho, aby sa uplatnilo zníženie poplatku stanovené v prospech MSP, treba pripomenúť, že súdu Európskej únie neprináleží, aby v rámci preskúmavania zákonnosti, ktorú vykonáva, ukladal orgánom povinnosti alebo ich nahrádzal, ale je na dotknutom správnom orgáne, aby prijal opatrenia, ktoré sú potrebné na vykonanie rozsudku vydaného v rámci konania o neplatnosť (pozri rozsudok z 15. septembra 1998, European Night Services a i./Komisia,
T‑374/94, T‑375/94, T‑384/94 a T‑388/94
,
EU:T:1998:198
, bod
a citovanú judikatúru). Druhý a tretí žalobný návrh je teda treba zamietnuť ako neprípustné.
Po druhé, pokiaľ ide o žalobné návrhy vznesené po prvýkrát v štádiu repliky, ktorými sa žalobkyňa domáha zrušenia faktúry č. 10045647 a vrátenia sumy zaplatenej 24. januára 2014 a ďalej zrušenia faktúry č. 10045649, treba pripomenúť, že podľa článku 44 ods. 1 písm. d) rokovacieho poriadku z 2. mája 1991 je žalobca povinný uviesť svoje žalobné návrhy v žalobe. Z judikatúry okrem toho vyplýva, že podmienka zakotvená v článku 48 ods. 2 rokovacieho poriadku z 2. mája 1991, ktorá umožňuje predkladať iba také nové dôvody, ktoré sa zakladajú na právnych a skutkových okolnostiach, ktoré vyšli najavo v priebehu konania, sa a
fortiori
vzťahuje aj na akékoľvek zmeny žalobných návrhov. Ak teda neexistujú právne a skutkové okolnosti, ktoré by vyšli najavo v priebehu písomnej časti konania, je možné vziať do úvahy iba žalobné návrhy uvedené v žalobe, na základe ktorej začalo konanie, a odôvodnenosť žaloby musí byť skúmaná výlučne vzhľadom na žalobné návrhy uvedené v žalobe, na základe ktorej začalo konanie (pozri v tomto zmysle rozsudok z 13. septembra 2013, Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung/Komisia,
T‑73/08
, neuverejnený,
EU:T:2013:433
, body
a
a citovanú judikatúru).
V prejednávanom prípade treba konštatovať, že podľa vlastných slov žalobkyne, ako aj podľa toho, čo vyplýva z príloh repliky, sú faktúry č. 10045647 a č. 10045649 datované k 15. októbru 2013, teda k tomu istému dátumu ako napadnuté rozhodnutie. Žalobkyňa neuviedla nič, čo by umožňovalo domnievať sa, že uvedené faktúry boli doručené až po podaní tejto žaloby. Neexistuje teda žiadna právna ani skutková okolnosť, ktorá by vyšla najavo v priebehu písomnej časti konania a ktorá by mohla odôvodniť oneskorene podané žalobné návrhy vzťahujúce sa na uvedené faktúry.
Okrem toho a v každom prípade treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry sú aktmi napadnuteľnými žalobou o neplatnosť v zmysle článku 263 ZFEÚ iba opatrenia, ktoré vyvolávajú záväzné právne účinky, ktoré môžu ovplyvniť záujmy žalobcu tým, že jasne menia jeho právne postavenie (rozsudok z 11. novembra 1981, IBM/Komisia,
60/81
,
EU:C:1981:264
, bod
; uznesenie zo 4. októbra 1991, Bosman/Komisia,
C‑117/91
,
EU:C:1991:382
, bod
, a rozsudok z 15. januára 2003, Philip Morris International/Komisia,
T‑377/00, T‑379/00, T‑380/00, T‑260/01 a T‑272/01
,
EU:T:2003:6
, bod
).
Pri rozhodovaní, či je možné opatrenie, ktorého zrušenie sa navrhuje, napadnúť žalobou, treba prihliadať k jeho obsahu, keďže forma, v ktorej bol prijatý, je v tejto súvislosti v zásade irelevantná (rozsudky z 11. novembra 1981, IBM/Komisia,
60/81
,
EU:C:1981:264
, bod
; z 28. novembra 1991, Luxembursko/Parlament,
C‑213/88 a C‑39/89
,
EU:C:1991:449
, bod
, a z 24. marca 1994, Air France/Komisia,
T‑3/93
,
EU:T:1994:36
, body
a
).
Okrem toho rozhodnutie, ktoré iba potvrdzuje skoršie rozhodnutie, nie je napadnuteľným aktom, takže žaloba podaná proti takémuto rozhodnutiu je neprípustná (rozsudky z 25. októbra 1997, Metro SB‑Großmärkte/Komisia,
26/76
,
EU:C:1977:167
, bod
, a z 5. mája 1998, Spojené kráľovstvo/Komisia,
C‑180/96
,
EU:C:1998:192
, body
a
; pozri tiež uznesenie z 10. júna 1998, Cementir/Komisia,
T‑116/95
,
EU:T:1998:120
, bod
a citovaná judikatúra).
Pokiaľ ide o koncept potvrdzujúceho aktu, z judikatúry vyplýva, že určitý akt sa za akt, ktorým sa iba potvrdzuje skoršie rozhodnutie, považuje vtedy, ak neobsahuje žiadny nový prvok oproti skoršiemu rozhodnutiu a pokiaľ mu nepredchádzal nový prieskum postavenia adresáta tohto rozhodnutia (rozsudok zo 7. februára 2001, Inpesca/Komisia,
T‑186/98
,
EU:T:2001:42
, bod
, a uznesenie z 29. apríla 2004, SGL Carbon/Komisia,
T‑308/02
,
EU:T:2004:119
, bod
).
V prejednávanej veci treba uviesť, že na rozdiel od situácie vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok z 2. októbra 2014, Spraylat/ECHA (
T‑177/12
,
EU:T:2014:849
), odkazuje rozhodnutie SME(2013) 2249, na ktoré sa v napadnutom rozhodnutí poukazuje, výslovne na rozhodnutie MB/D/29/2010, zmenené a doplnené rozhodnutím MB/21/2012/D, a spresňuje, že „ECHA vystaví… faktúru na administratívny poplatok vo výške 19900 eur“. Rozhodnutie SME(2013) 2249 takisto uvádza, že ECHA vystaví dodatočnú faktúru za podanie, aby bol pokrytý rozdiel medzi pôvodne zaplateným poplatkom a poplatkom stanoveným nariadením č. 340/2008 pre veľké podniky. V napadnutom rozhodnutí okrem toho ECHA spresnila, že žalobkyni zašle nové faktúry, ktoré nahradia faktúry č. 10043953 a č. 10043954 vydané po prijatí rozhodnutia SME(2013) 2249, ktorých lehota splatnosti uplynula. Z toho vyplýva, že napadnuté rozhodnutie, vykladané vzhľadom na rozhodnutie SME(2013) 2249, obsahovalo podstatné prvky povinností žalobkyne vo vzťahu k ECHA. Faktúry č. 10045647 a č. 10045649 majú teda povahu aktov, ktorými sa toto rozhodnutie vykonáva, a sú potvrdzujúcimi aktmi v zmysle judikatúry citovanej v bode 26 vyššie (pozri analogicky uznesenie z 30. júna 2009, CPEM/Komisia,
T‑106/08
, neuverejnené,
EU:T:2009:228
, bod
).
Vzhľadom na tieto skutočnosti treba odmietnuť ako neprípustné tie body žalobných návrhov, v ktorých sa žalobkyňa domáha zrušenia faktúry č. 10045647, vrátenia sumy zaplatenej 24. januára 2014 a zrušenia faktúry č. 10045649, po prvýkrát vznesené v štádiu repliky.
Vzhľadom na vyššie uvedené treba preskúmanie tejto žaloby obmedziť na návrh na zrušenie napadnutého rozhodnutia.
O veci samej
Žalobkyňa sa na podporu svojej žaloby odvoláva na dva žalobné dôvody. Prvý žalobný dôvod vychádza v podstate z nesprávneho výkladu odporúčania 2003/361. Druhý žalobný dôvod je založený na protiprávnosti odmietnutia priznať žalobkyni postavenie MSP.
O prvom žalobnom dôvode založenom na nesprávnom výklade odporúčania 2003/361
Žalobkyňa, ktorá pripomína relevantné ustanovenia odporúčania 2003/361, uvádza, že na účely výpočtu veľkosti podniku treba k údajom o podniku pripočítať údaje o prípadných partnerských podnikoch (ako aj údaje o podnikoch, ktoré sú s nimi prepojené) a údaje o prípadných prepojených podnikoch (ako aj údaje o ich partnerských podnikoch, ktoré na ne bezprostredne nadväzujú). V prejednávanej veci ECHA nesprávne dospela k záveru, že spoločnosti Medini Ltd a A.L.O. Immobilien GmbH sú vo vzťahu k žalobkyni „partnerskými podnikmi“. Tieto podniky sú v skutočnosti partnermi spoločnosti I.C.B. Srl, ktorá je podnikom prepojeným so žalobkyňou. Okrem toho ani spoločnosť Compagnie d’Investissement des Alpes ani prípadné partnerské podniky spoločnosti Medini, ku ktorým si ECHA vyžiadala informácie, nie sú partnerskými podnikmi spoločnosti I.C.B. a, a
fortiori
, na posledný uvedený podnik bezprostredne nenadväzujú. Na účely určenia veľkosti žalobkyne je teda treba vziať do úvahy výlučne údaje o žalobkyni, údaje o spoločnosti I.C.B. (ako o prepojenom podniku) a údaje o spoločnostiach Medini a A.L.O. Immobilien (ako o partnerských podnikoch spoločnosti I.C.B). Všetky relevantné informácie týkajúce sa týchto podnikov žalobkyňa ECHA zaslala. Pokiaľ ide o to, ako ECHA vo svojich písomnostiach vykladá článok 6 ods. 3 druhý pododsek prílohy odporúčania 2003/361, žalobkyňa zdôrazňuje, že pojem „výlučne“ sa v talianskom znení uvedeného odporúčania nevyskytuje. Okrem toho by výklad ECHA viedol k tomu, že by sa údaje o partnerských podnikoch alebo prepojených podnikoch brali do úvahy „donekonečna“. Tento výklad by bol neprimerane extenzívny. Žalobkyňa nie je súčasťou skupiny podnikov, ktorá by zahŕňala Compagnie d’Investissement des Alpes alebo prípadné partnerské podniky spoločnosti Medini. Užívateľská príručka k definícii MSP zverejnená Európskou komisiou, dostupná na internete (ďalej len „užívateľská príručka k definícii MSP“), na ktorú sa ECHA odvoláva vo svojich písomnostiach, výklad žalobkyne potvrdzuje.
ECHA v prvom rade uvádza, že podniky Medini a A.L.O. Immobilien neboli považované za partnerov žalobkyne. Napadnuté rozhodnutie okrem toho odkazuje na Compagnie d’Investissement des Alpes ako na „nepriamy“ partnerský podnik žalobkyne. Žiadosti o informácie týkajúce sa tohto podniku, aj podnikov, ktoré sú potenciálne prepojené so spoločnosťou Medini, sú založené na článku 6 prílohy odporúčania 2003/361. Vzhľadom na článok 6 ods. 3 druhý pododsek prílohy odporúčania 2003/361 sa ECHA snažila posúdiť najmä údaje o dvoch partnerských podnikoch spoločnosti I.C.B. (teda o spoločnostiach Medini a A.L.O. Immobilien). ECHA uvádza, že na tento účel uplatnila článok 6 ods. 3 prvý pododsek, ktorý poskytuje usmernenie k tomu, ako údaje o partnerskom podniku prepojeného podniku zostaviť. Preto ECHA vyzvala žalobkyňu, aby jej poskytla údaje o spoločnostiach A.L.O. Immobilien a Medini i údaje o podnikoch, ktoré sú s týmito spoločnosťami prepojené (alebo o spoločnosti Compagnie d’Investissement des Alpes). Táto výzva je okrem toho v súlade so znením článku 6 ods. 3 druhého pododseku prílohy odporúčania 2003/361, ktorý na rozdiel od toho, čo je stanovené pre nezávislé podniky, nezakotvuje, že by sa zostavenie údajov partnerských podnikov prepojených s daným podnikom malo vykonávať „výlučne“ na základe účtov týchto podnikov. ECHA zdôrazňuje, že pojem „výlučne“ preberá celý rad jazykových znení odporúčania 2003/361. ECHA teda článok 6 ods. 3 druhý pododsek prílohy odporúčania 2003/361 vykladá tak, že jej ukladá povinnosť, aby brala do úvahy údaje všetkých spoločností prepojených s partnerskými podnikmi, na ktoré uvedený článok odkazuje. Opačný výklad by mal za následok, že to, či bude podniku priznané postavenie MSP, by sa líšilo v závislosti od toho, či sú partnerské podniky podnikov prepojených s daným podnikom zahrnuté do konsolidovaného účtovníctva podnikov, s ktorými sú prepojené (v prejednávanej veci Compagnie d’Investissement des Alpes), alebo nie. Tento výklad je takisto v súlade s požiadavkou reštriktívneho výkladu, ktorý treba uplatňovať, pokiaľ ide o odporúčanie 2003/361. Je takisto v súlade s užívateľskou príručkou k definícii MSP a zvlášť s vysvetlivkou a prílohami k uvedenej príručke. ECHA dopĺňa, že pojem „skupina podnikov“, ako ho prezentuje žalobkyňa, je v rozpore s ustanoveniami odporúčania 2003/361. Príslušnosť podniku ku skupine závisí na vzťahoch, aké má s ďalšími podnikmi, a nie na existencii holdingu. ECHA zdôrazňuje, že v prejednávanej veci je jeden z akcionárov a členov štatutárneho orgánu spoločnosti I.C.B. takisto predsedom predstavenstva žalobkyne a členom štatutárneho orgánu A.L.O Immobilien. Pred rozhodnutím o tom, či má žalobkyňa postavenie MSP, je teda nevyhnutné analyzovať údaje o spoločnosti Compagnie d’Investissement des Alpes.
Na úvod treba uviesť, že ako nariadenie č. 1907/2006 v článku 3, tak nariadenie č 340/2008 v odôvodnení 9 a článku 2 odkazujú na účely definície MSP na odporúčanie 2003/361.
Odporúčanie 2003/361 obsahuje prílohu, ktorej kapitola I sa týka „vymedzenia mikropodnikov, malých a stredných podnikov prijatého Komisiou“ [
neoficiálny preklad
]. Článok 2 tejto kapitoly sa nazýva „Počet zamestnancov a finančné stropy určujúce kategórie podnikov“ [
neoficiálny preklad
].
V prípade nezávislého podniku, t. j. podniku, ktorý nie je označený za „partnerský podnik“ alebo „prepojený podnik“ v zmysle článku 3 ods. 2 a 3 prílohy odporúčania 2003/361, sa údaje vrátane počtu zamestnancov v súladu s článkom 6 ods. 1 uvedenej prílohy zostavujú výlučne na základe účtov tohto podniku.
V prípade podniku, ktorý má partnerské alebo prepojené podniky, sa údaje vrátane údajov o počtoch zamestnancov zostavujú na základe účtov a ďalších údajov podniku alebo na základe konsolidovanej účtovnej závierky podniku, ak sa zostavuje, alebo konsolidovanej účtovnej závierky, do ktorej je podnik zahrnutý v rámci konsolidácie, a to v súlade s článkom 6 ods. 2 prvým pododsekom prílohy odporúčania 2003/361. Na základe článku 6 ods. 2 druhého a tretieho pododseku prílohy odporúčania 2003/361 treba k týmto údajom, proporcionálne k percentuálnemu podielu na základnom imaní alebo na hlasovacích právach podľa toho, ktorá z hodnôt je vyššia, pripočítať údaje o partnerských podnikoch daného podniku (ktoré naň bezprostredne nadväzujú) a súčasne 100 % údajov o podnikoch, ktoré sú s daným podnikom priamo alebo nepriamo prepojené, ak tieto hodnoty už nie sú zahrnuté do konsolidovanej účtovnej závierky.
Na účely uplatnenia článku 6 ods. 2 prílohy odporúčania 2003/361 sa údaje o partnerských podnikoch daného podniku získavajú z účtovných záznamov týchto partnerských podnikov a z ostatných ich údajov, prípadne konsolidovaných, ak existujú, ku ktorým sa pripočíta 100 % údajov o podnikoch, ktoré sú s týmito partnerskými podnikmi prepojené, iba žeby ich účtovné údaje už boli zahrnuté do konsolidovanej účtovnej závierky, a to na základe článku 6 ods. 3 prvého pododseku prílohy odporúčania 2003/361. Pokiaľ ide o údaje o podnikoch, ktoré sú s daným podnikom prepojené, tie vyplývajú z ich účtovných záznamov a ostatných ich údajov, prípadne konsolidovaných, ak existujú. S týmito údajmi sú pomerným spôsobom agregované údaje o všetkých prípadných partnerských podnikoch týchto prepojených podnikov, ktoré na ne bezprostredne nadväzujú, iba žeby ich účtovné údaje už boli zahrnuté do konsolidovanej účtovnej závierky v podiele zodpovedajúcemu aspoň percentuálnemu podielu na základnom imaní alebo na hlasovacích právach podľa toho, ktorá z percentuálnych hodnôt je vyššia, a to na základe článku 6 ods. 3 druhého pododseku prílohy odporúčania 2003/361.
V prejednávanej veci ECHA v napadnutom rozhodnutí uviedla, že žalobkyňa nepredložila informácie o „nepriamom partnerskom podniku“, spoločnosti Compagnie d’Investissement des Alpes SA. Na tomto základe dospela ECHA k záveru, že žalobkyňa nepredložila dôkazy potrebné na to, aby bolo možné dospieť k záveru, že je malým podnikom.
ECHA spresnila svoje dôvody, pokiaľ ide o výzvu na poskytnutie informácií o spoločnosti Compagnie d’Investissement des Alpes, v e‑maili zo 17. júla 2013 a v liste z 15. októbra 2013, pod značkou SME(2013) 3666, pripojených k napadnutému rozhodnutiu.
V e‑maili zo 17. júla 2013 ECHA uviedla, že spoločnosť Compagnie d’Investissement des Alpes treba považovať za partnerský podnik žalobkyne, pretože je priamo prepojená so spoločnosťou A.L.O. Immobilien, ktorá je sama partnerkou žalobkyne. Podľa ECHA bolo preto nevyhnutné pri určovaní veľkosti žalobkyne vziať do úvahy údaje o spoločnosti Compagnie d’Investissement des Alpes. ECHA v tejto súvislosti odkázala na články 3 a 6 prílohy odporúčania 2003/361.
V liste z 15. októbra 2013, pripojenému k napadnutému rozhodnutiu, ECHA pripomenula, aký význam má článok 6 prílohy odporúčania 2003/361 ako celok, pokiaľ ide o údaje o spoločnostiach Medini, A.L.O. Immobilien a Compagnie d’Investissement des Alpes. ECHA, ktorá citovala ustanovenia článku 6 ods. 3 druhého pododseku prílohy odporúčania 2003/361, predovšetkým dospela k záveru, že použitie pojmov „ktoré na neho bezprostredne nadväzujú“ neobmedzuje vzťahy k danému podniku. ECHA „navyše“ uviedla, že údaje o spoločnosti Compagnie d’Investissement des Alpes boli požadované na základe článku 6 ods. 3 prvého pododseku prílohy odporúčania 2003/361, „keďže podľa tohto článku sa údaje o partnerských podnikoch (t. j. o spoločnostiach Medini a A.L.O. Immobilien) daného podniku zostavujú na základe účtov a ďalších údajov podniku alebo na základe konsolidovanej účtovnej závierky podniku, ak sa zostavuje“, a keďže „sa k nim pripočíta 100 % údajov všetkých podnikov, ktoré sú s týmito partnerskými podnikmi (t. j. A.L.O. Immobilien) priamo alebo nepriamo prepojené (t. j. spoločnosti Compagnie d’Investissement des Alpes), pokiaľ tieto hodnoty nie sú už zahrnuté do konsolidovanej účtovnej závierky“. ECHA nakoniec dospela k záveru, že v rozsahu, v akom je spoločnosť Compagnie d’Investissement des Alpes prepojená so spoločnosťou A.L.O. Immobilien, ktorá bola partnerom spoločnosti I.C.B., ktorá je sama prepojená so žalobkyňou, je na účel/na účely/s cieľom zostavenia celkových údajov o žalobkyni treba brať do úvahy údaje o spoločnosti Compagnie d’Investissement des Alpes, ktorá je „nepriamym partnerom“. „Z tohto dôvodu“ ECHA žalobkyni odpovedala, že dostala napadnuté rozhodnutie, čím sa potvrdilo, že nie je prípustné, aby jej bol znížený poplatok.
Z dôvodov, o ktoré sa ECHA opierala, vyplýva jednak, že právnym základom, podľa ktorého ECHA od žalobkyne požadovala oznámenie informácií o spoločnosti Compagnie d’Investissement des Alpes, bol článok 6 ods. 3 prvý pododsek prílohy odporúčania 2003/361, a jednak, že skutočnosť, že žalobkyňa tieto informácie neoznámila, bola dôvodom, prečo bolo prijaté napadnuté rozhodnutie.
V prvom rade treba v tejto súvislosti pripomenúť väzby, ktoré mala žalobkyňa v okamihu rozhodujúcich skutočností s ďalšími podnikmi a ktoré nie sú stranami spochybňované, ako potvrdili na pojednávaní. Žalobkyňa bola prepojená so spoločnosťou I.C.B., ktorá vlastnila väčšinu základného imania žalobkyne. I.C.B. bola ďalej partnerkou dvoch podnikov, spoločnosti Medini a spoločnosti A.L.O. Immobilien, v ktorých vlastnila viac ako 25 %, ale menej ako 50 % základného imania. A.L.O. Immobilien bola nakoniec prepojená so spoločnosťou Compagnie d’Investissement des Alpes, keďže posledná uvedená spoločnosť vlastnila väčšinu základného imania, a teda a
priori
hlasovacie práva akcionára prvej spoločnosti.
V druhom rade treba uviesť, že vzhľadom na skutkové okolnosti prejednávanej veci neumožňoval právny základ, na ktorý sa ECHA odvolávala, požadovať od žalobkyne informácie o spoločnosti Compagnie d’Investissement des Alpes. Z článku 6 ods. 3 prvého pododseku prílohy odporúčania 2003/361 totiž jasne vyplýva, že toto ustanovenie sa vzťahuje na posudzovanie údajov o partnerských podnikoch „daného podniku“, t. j. podniku, ktorý je v rámci odporúčania 2003/361 predmetom prieskumu s cieľom určiť jeho veľkosť. V prejednávanej veci pritom Medini a A.L.O. Immobilien nie sú, na rozdiel od toho, čo ECHA uviedla v liste z 15. októbra 2013, partnerskými podnikmi žalobkyne v zmysle článku 3 ods. 2 prílohy odporúčania 2003/361. ECHA to nakoniec na pojednávaní sama uznala. Pokiaľ ide o pojem „nepriamy“ partnerský podnik, na ktorý sa odvolávala ECHA v rámci správneho konania aj v konaní na Všeobecnom súde, tento nie je v odporúčaní 2003/361 zahrnutý.
V treťom rade treba odmietnuť výklad napadnutého rozhodnutia, ktorý ECHA vykonala vo svojich písomnostiach a podľa ktorého sa údaje o oboch partnerských podnikoch spoločnosti I.C.B., totiž o spoločnostiach Medini a A.L.O. Immobilien, snažila posúdiť na základe článku 6 ods. 3 druhého pododseku prílohy odporúčania 2003/361 a na tento účel uplatnila prvý pododsek ods. 3 článku 6 uvedenej prílohy, ktorý poskytuje usmernenia, ako zostaviť údaje o partnerskom podniku prepojeného podniku. Takýto výklad je totiž v konflikte so znením listu z 15. októbra 2013. Ten zdôrazňuje, že ECHA požiadala o údaje o spoločnosti Compagnie d’Investissement des Alpes na základe článku 6 ods. 3 prvého pododseku prílohy odporúčania 2003/361 a ďalej, že ECHA uplatnila toto ustanovenie v prejednávanej veci.
V štvrtom rade, aj keď ako ECHA uvádza vo svojich písomnostiach, bolo jej úmyslom uplatniť článok 6 ods. 3 druhý pododsek prílohy odporúčania 2003/361, a potom v tomto rámci odkázať na prvý pododsek toho istého odseku, táto argumentácia z prejednávaných dokumentov jasne a jednoznačne nevyplýva a v každom prípade by nebola v súlade s povinnosťou uviesť odôvodnenie, ktorú ECHA má na základe článku 296 ZFEÚ.
V piatom rade a pre doplnenie nie je možné uznať to, ako ECHA vykladá ustanovenia prílohy odporúčania 2003/361. Ako bolo uvedené vyššie, článok 6 ods. 3 prvý pododsek prílohy odporúčania 2003/361 sa totiž týka iba údajov o partnerskom podniku „daného podniku“. Toto ustanovenie sa netýka partnerských podnikov podniku prepojeného s daným podnikom, ktorých sa týka článok 6 ods. 3 druhý pododsek prílohy odporúčania 2003/361. Článok 6 ods. 3 prvý pododsek prílohy odporúčania 2003/361 teda nemôže slúžiť na to, aby sa podľa neho zostavovali údaje o partnerských podnikoch, ktorých sa týka druhý pododsek toho istého odseku. Tento výklad potvrdzuje skutočnosť, že článok 6 ods. 3 prvý pododsek prílohy odporúčania 2003/361 je koncipovaný, ako jasne uvádza jeho úvodná časť, „na účely uplatnenia odseku 2“ článku 6 uvedenej prílohy, a nie na účely použitia článku 6 ods. 3 druhého pododseku tejto prílohy. Okrem toho treba odmietnuť argument, ktorý ECHA vzniesla na pojednávaní a podľa ktorého by pojem „daný podnik“ bolo v podstate možné vykladať tak, že sa vzťahuje na všetky podniky, ktorých údaje treba zhromaždiť, v prejednávanom prípade najmä na A.L.O. Immobilien. Okrem toho, že tento výklad nie je v súlade s účelom odporúčania 2003/361, ktorým je určiť veľkosť daného podniku, a nie podnikov, ktoré s ním majú väzby, mohol by tento výklad viesť v niektorých prípadoch k tomu, že sa do úvahy budú neobmedzene brať údaje o podnikoch, ktoré na daný podnik bezprostredne nadväzujú, čo ECHA na pojednávaní uznala. Takýto výklad by pritom zjavne bol v rozpore so znením odporúčania 2003/361, ktorého cieľom je, aby sa v určitých hraniciach, ktoré sú uvedeným odporúčaním výslovne stanovené, brali do úvahy údaje o iných podnikoch, ako je daný podnik.
Ostatné argumenty predložené zo strany ECHA nemôžu tento záver spochybniť.
Pokiaľ ide konkrétne o použitie výrazu „výlučne“ vo väčšine jazykových znení článku 6 ods. 1 prílohy odporúčania 2003/361 a podľa ECHA v podstate aj v talianskom znení uvedeného článku, treba uviesť, že jeho zmyslom je zaviesť rozlišovanie medzi nezávislým podnikom, v prípade ktorého treba vychádzať iba z jeho účtov, a podnikom, ktorý nezávislý nie je a v prípade ktorého sa vychádza z účtov a údajov o partnerských a prepojených podnikoch. Skutočnosť, že sa výraz „výlučne“ nevyskytuje v článku 6 ods. 3 druhom pododseku prílohy odporúčania 2003/361, teda nemôže znamenať, že by ECHA mohla brať údaje o podnikoch, ktoré na daný podnik bezprostredne nadväzujú, do úvahy neobmedzene.
Pokiaľ ide o užívateľskú príručku k definícii MSP zverejnenú Komisiou na internete, treba v prvom rade uviesť, že táto príručka, na ktorú ECHA odkazuje vo svojich písomnostiach, pochádza z obdobia nasledujúceho po napadnutom rozhodnutí. Ďalej treba pripomenúť, že tak nariadenie č. 1907/2006 v článku 3, ako aj nariadenie č. 340/2008 v odôvodnení 9 a článku 2 odkazujú na účely definície MSP na odporúčanie 2003/361, a nie na užívateľskú príručku k definícii MSP. Uvedená užívateľská príručka napokon nemôže spochybniť zmysel pojmov používaných odporúčaním 2003/361, a to najmä vzhľadom na zásadu právnej istoty.
Pokiaľ ide o argument, na ktorý sa ECHA odvoláva na Všeobecnom súde, podľa ktorého má žalobkyňa patriť do „skupiny podnikov“, a bez ohľadu na to, že ECHA nespresnila, aký právny základ by jej túto prípadnú skutočnosť v prejednávanom prípade umožňoval zohľadniť, z prejednávaných dôkazov, a to najmä z rozhodnutia SME(2013) 2249, e‑mailu zo 17. júla 2013, z listu z 15. októbra 2013 a z napadnutého rozhodnutia nevyplýva, že by ECHA opierala o túto skutočnosť svoju žiadosť vo veci Compagnie d’Investissement des Alpes.
Vzhľadom na všetky tieto skutočnosti sa treba domnievať, že právny základ, z ktorého v prejednávanom prípade ECHA vychádzala, neodôvodňoval výzvu zaslanú žalobkyni, týkajúcu sa spoločnosti Compagnie d’Investissement des Alpes.
Prvému žalobnému dôvodu uvádzanému na podporu žaloby preto treba vyhovieť a v dôsledku toho napadnuté rozhodnutie zrušiť.
O druhom žalobnom dôvode založenom na protiprávnosti odmietnutia priznať žalobkyni postavenie MSP
Vzhľadom na argumentáciu rozvinutú v rámci prvého žalobného dôvodu žalobkyňa tvrdí, že ECHA mala zohľadniť 100 % údajov o nej samotnej, 100 % údajov o spoločnosti I.C.B., 40 % údajov o spoločnosti Medini a 36,66 % údajov o spoločnosti A.L.O. Immobilien. Údaje o spoločnosti Compagnie d’Investissement des Alpes a o prípadných partnerských podnikoch spoločnosti Medini nie sú na určenie jej veľkosti relevantné. ECHA jej teda nemohla odoprieť postavenie MSP tak, že vychádzala z toho, že nedošlo k odovzdaniu požadovaných dokumentov, týkajúcich sa týchto posledných uvedených podnikov.
ECHA pripomína, že výklad odporúčania 2003/361, ako ho navrhuje žalobkyňa, nerešpektuje ani jeho ustanovenia, ani jeho ciele, a o to menej údaje z užívateľskej príručky k definícii MSP. ECHA sa teda nedopustila žiadneho nesprávneho posúdenia, keď konštatovala, že žalobkyňa nemôže mať postavenie MSP, pretože nebola schopná poskytnúť všetky údaje potrebné na preukázanie toho, že má na zníženie registračných poplatkov právo.
V tomto smere treba pripomenúť, že skutočnosť, že nedošlo k oznámeniu informácií o spoločnosti Compagnie d’Investissement des Alpes, bolo dôvodom pre prijatie napadnutého rozhodnutia a najmä pre odmietnutie zo strany ECHA priznať žalobkyni zníženie poplatku.
Ako pritom bolo konštatované v rámci prvého žalobného dôvodu, právny základ, z ktorého v prejednávanej veci ECHA vychádzala, neodôvodňoval žiadosť zaslanú žalobkyni, týkajúcu sa spoločnosti Compagnie d’Investissement des Alpes.
ECHA sa teda dopustila nesprávneho posúdenia aj tým, že dospela k záveru, že odmietnutie priznať žalobkyni zníženie poplatku je možné v prejednávanej veci opierať o to, že neboli oznámené informácie o spoločnosti Compagnie d’Investissement des Alpes.
V dôsledku toho treba dospieť k záveru, že druhý žalobný dôvod vznesený na podporu žaloby je dôvodný, a vyhlásiť, že napadnuté rozhodnutie sa zrušuje aj na tomto základe.
O trovách
Podľa článku 134 ods. 1 rokovacieho poriadku účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže ECHA nemala vo veci v podstatnej časti úspech, je opodstatnené zaviazať ju na náhradu trov konania v súlade s návrhom žalobkyne.

Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (šiesta komora)
rozhodol a vyhlásil:

1.
Rozhodnutie Európskej chemickej agentúry (ECHA) SME(2013) 3665 z 15. októbra 2013 sa zrušuje.

2.
V zostávajúcej časti sa žaloba zamieta.

3.
ECHA znáša svoje vlastné trovy konania a je povinná nahradiť trovy konania spoločnosti K Chimica Srl.

Frimodt Nielsen
Dehousse
Collins
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 15. septembra 2016.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: taliančina.