CELEX: 62019CJ0855
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Daň z pridanej hodnoty (DPH)
Smernica 2006/112/ES
Článok 69
Vznik daňovej povinnosti na účely DPH
Nadobudnutie pohonných látok v rámci Spoločenstva
Povinnosť zaplatiť vopred DPH
Článok 206
Pojem ‚preddavky‘
Článok 273
Riadny výber DPH a boj proti podvodom
Voľná úvaha členských štátov

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 110 ZFEÚ, ako aj článkov 69, 206 a 273 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (
Ú. v. EÚ L 347, 2006, s. 1
), zmenenej smernicou Rady 2010/45/EÚ z 13. júla 2010 (
Ú. v. EÚ L 189, 2010, s. 1
) (ďalej len „smernica o DPH“).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi spoločnosťou G. sp. z o.o. na jednej strane a Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Bydgoszczy (riaditeľ Daňového úradu Bydgoszcz, Poľsko) (ďalej len „daňový orgán“) na druhej strane vo veci povinnosti zaplatiť vopred daň z pridanej hodnoty (DPH) z nadobudnutia pohonných látok v rámci Spoločenstva.
Právny rámec
Právo Únie
Článok 62 smernice o DPH stanovuje:
„Na účely tejto smernice:
1.
‚zdaniteľná udalosť‘ je udalosť, na základe ktorej sú splnené právne podmienky potrebné pre vznik daňovej povinnosti;
2.
‚daňová povinnosť‘ vzniká, keď sa správca dane stane v danom momente oprávneným podľa zákona požadovať daň od osoby povinnej túto daň zaplatiť, odhliadnuc od toho, že čas platby sa môže odložiť.“
Článok 68 tejto smernice stanovuje:
„Zdaniteľná udalosť nastáva uskutočnením nadobudnutia tovaru v rámci Spoločenstva.
Nadobudnutie tovaru v rámci Spoločenstva sa považuje za uskutočnené, keď sa za uskutočnené považuje dodanie podobného tovaru na území príslušného členského štátu.“
Článok 69 uvedenej smernice stanovuje:
„V prípade nadobudnutia tovaru v rámci Spoločenstva vzniká daňová povinnosť dňom vyhotovenia faktúry alebo, ak sa do uvedeného dátumu žiadna faktúra nevyhotovila, v deň uplynutia lehoty uvedenej v prvom odseku článku 222.“
Článok 206 tej istej smernice stanovuje:
„Každá zdaniteľná osoba, ktorá je osobou povinnou platiť daň, musí zaplatiť čistú výšku DPH pri podaní daňového priznania k DPH ustanoveného v článku 250. Členské štáty však môžu stanoviť iný termín na platbu tejto sumy, alebo môžu požadovať zaplatenie preddavkov.“
Článok 222 smernice o DPH stanovuje:
„V prípade dodaní tovaru uskutočnených v súlade s podmienkami uvedenými v článku 138 alebo v prípade poskytnutí služieb, za ktoré je povinný platiť DPH odberateľ podľa článku 196, sa faktúra vyhotoví najneskôr v pätnásty deň mesiaca nasledujúceho po mesiaci, v ktorom zdaniteľná udalosť nastala.
V prípade iných dodaní tovaru alebo poskytnutí služieb môžu členské štáty stanoviť pre zdaniteľné osoby lehoty na vyhotovenie faktúr.“
Článok 250 tejto smernice stanovuje:
„1.   Každá zdaniteľná osoba musí podať daňové priznanie k DPH, v ktorom uvedie všetky údaje potrebné na výpočet výšky daňovej povinnosti vrátane výšky odpočítateľnej dane a, pokiaľ je to nevyhnutné pre stanovenie vymeriavacieho základu, celkovú hodnotu transakcií [plnení –
neoficiálny preklad
] vzťahujúcich sa na túto daňovú povinnosť a na túto odpočítateľnú daň, ako aj hodnotu transakcií [plnení –
neoficiálny preklad
] oslobodených od dane.
…“
Článok 273 uvedenej smernice uvádza:
„Členské štáty môžu uložiť iné povinnosti, ktoré považujú za potrebné na riadny výber DPH a na predchádzanie daňovým podvodom, pod podmienkou, že splnia požiadavku rovnakého zaobchádzania s transakciami [plneniami –
neoficiálny preklad
] uskutočňovanými na vnútroštátnej úrovni a s transakciami [plneniami –
neoficiálny preklad
] uskutočňovanými medzi členskými štátmi zdaniteľnými osobami, a pod podmienkou, že tieto povinnosti nepovedú pri obchode medzi členskými štátmi k formalitám spojeným s prechodom hraníc.
Možnosť ustanovená v prvom pododseku sa nesmie použiť na uloženie ďalších povinností fakturácie ako tých, ktoré sú stanovené v kapitole 3.“
Poľské právo
Článok 20 ods. 5 ustawa o podatku od towarów i usług (zákon o dani z tovarov a služieb) z 11. marca 2004 (Dz. U. z roku 2016, položka 710), v znení uplatniteľnom na spor vo veci samej (ďalej len „zákon o DPH“), stanovuje:
„Pri nadobudnutí tovaru v rámci Spoločenstva vzniká daňová povinnosť v okamihu vystavenia faktúry zdaniteľnou osobou povinnou odviesť daň z pridanej hodnoty, avšak najneskôr v pätnásty deň mesiaca nasledujúceho po mesiaci, v ktorom došlo k dodaniu tovaru…“
Podľa článku 99 ods. 11a zákona o DPH pri nadobudnutí tovaru v rámci Spoločenstva uvedeného v článku 103 ods. 5a tohto zákona je zdaniteľná osoba povinná predložiť vedúcemu colného úradu, ktorý je príslušný pre výber spotrebných daní, mesačné daňové priznanie týkajúce sa výšky splatnej dane najneskôr v piaty deň mesiaca nasledujúceho po mesiaci, v ktorom vznikla platobná povinnosť.
Podľa článku 103 ods. 5a uvedeného zákona:
„V prípade nadobudnutia pohonných látok v rámci Spoločenstva, uvedených v prílohe č. 2 ustawa o podatku akcyzowym (zákon o spotrebnej dani) zo 6. decembra 2008, ktorých výroba alebo uvedenie na trh podlieha vydaniu koncesie na základe ustanovení ustawa – Prawo energetyczne (zákon o energetike) z 10. apríla 1997, je zdaniteľná osoba bez toho, aby bola vyzvaná vedúcim colného úradu, povinná colnému úradu príslušnému pre výber spotrebných daní vypočítať a zaplatiť daň:
1.
v lehote 5 dní odo dňa, keď bol tento tovar dopravený na miesto dodania tovaru podliehajúceho spotrebnej dani stanovenej v príslušnom povolení – pokiaľ bol tovar nadobudnutý v rámci Spoločenstva v zmysle ustanovení [zákona zo 6. decembra 2008 o spotrebnej dani] spotrebiteľom registrovaným v režime pozastavenia spotrebnej dane v súlade s ustanoveniami uplatniteľnými v oblasti spotrebnej dane;
2.
v lehote 5 dní odo dňa umiestnenia tohto tovaru, ktorý bol dovezený z územia iného členského štátu, do daňového skladu;
3.
v okamihu prepravy tohto tovaru na územie štátu – pokiaľ sa tovar prepravuje mimo režimu pozastavenia spotrebnej dane v súlade s ustanoveniami uplatniteľnými v oblasti spotrebnej dane.“
Spor vo veci samej a prejudiciálne otázky
V decembri 2016 G. nadobudla v rámci Spoločenstva prostredníctvom 20 nákupov plynový olej, zaradený pod číselný znak KN 27101943, v celkovom objeme 3190874 m
.
Daňový úrad spresnil, že na nadobudnutia tovaru v rámci Spoločenstva, ktoré uskutočnila G., sa vzťahuje druhý prípad uvedený v článku 103 ods. 5a zákona o DPH, a to prípad týkajúci sa umiestnenia tohto tovaru, ktorý bol dovezený z územia iného členského štátu, do daňového skladu.
G. v rozpore s týmto ustanovením z uvedených nadobudnutí nezaplatila DPH v celkovej sume 1530766 poľských zlotých (PLN) (približne 345000 eur) v lehote piatich dní odo dňa dovozu plynového oleja na vnútroštátne územie. Okrem toho v rozpore s článkom 99 ods. 11a tohto zákona nepodala ani mesačné daňové priznanie týkajúce sa uvedených nadobudnutí, a to najneskôr v piaty deň mesiaca nasledujúceho po mesiaci, v ktorom vznikla povinnosť zaplatiť daň.
Rozhodnutím zo 6. apríla 2018 daňový úrad uložil G. na základe daňového výmeru za mesiac december 2016 povinnosť bezodkladne zaplatiť splatnú DPH, zvýšenú o úroky z omeškania vypočítané odo dňa nasledujúceho po dni splatnosti dane.
Rozsudkom z 10. júla 2018 Wojewódzki Sąd Administracyjny w Bydgoszczy (Vojvodský správny súd Bydgoszcz, Poľsko) zamietol žalobu, ktorú podal G. proti tomuto rozhodnutiu.
Naczelny Sąd Administracyjny (Najvyšší správny súd, Poľsko), rozhodujúci o odvolaní podanom proti tomuto rozsudku, uvádza, že článok 103 ods. 5a zákona o DPH je súčasťou súboru zmien a doplnení tohto zákona s účinnosťou od 1. augusta 2016, a to s cieľom zlepšiť výber DPH pri nadobudnutí pohonných látok v rámci Spoločenstva a zabrániť podvodom v oblasti DPH na cezhraničnom trhu s týmito pohonnými látkami.
Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudciálneho konania, sa v prvom rade pýta, či je tento článok 103 ods. 5a v rozsahu, v akom stanovuje kratšie lehoty na zaplatenie DPH pri nadobudnutí pohonných látok pochádzajúcich z iných členských štátov ako v prípade nadobudnutia v tuzemsku, v súlade s článkom 110 ZFEÚ. Možnosť, ktorú členským štátom priznáva článok 273 smernice o DPH, uložiť iné povinnosti, ktoré považujú za potrebné na riadny výber DPH a na predchádzanie daňovým podvodom, možno totiž uplatniť len pod podmienkou, že plnenia uskutočnené na vnútroštátnej úrovni budú posudzované rovnako ako plnenia uskutočňované medzi členskými štátmi zdaniteľnými osobami, a že tieto povinnosti nepovedú pri obchode medzi členskými štátmi k formalitám spojeným s prechodom hraníc.
Ďalej v prípade, že by článok 103 ods. 5a zákona o DPH nebol v rozpore ani s článkom 110 ZFEÚ, ani s článkom 273 smernice o DPH, sa tento súd pýta, či je toto prvé ustanovenie v súlade s článkom 69 tejto smernice v rozsahu, v akom stanovuje, že DPH z nadobudnutia pohonných látok v rámci Spoločenstva sa môže vybrať ešte pred vznikom daňovej povinnosti uvedenej v tomto článku 69, podľa ktorej táto povinnosť vzniká ku dňu vystavenia faktúry, alebo v prípade, že nebola vystavená nijaká faktúra, pred dňom, kedy došlo k nadobudnutiu v rámci Spoločenstva, najneskôr v pätnásty deň mesiaca nasledujúceho po mesiaci, v ktorom nastala zdaniteľná udalosť.
Podľa uvedeného súdu závisí odpoveď na túto otázku od povahy platieb uvedených v článku 103 ods. 5a zákona o DPH. Ak by tieto platby predstavovali odlišný spôsob výberu DPH v zrýchlenom konaní, povinnosť zaplatiť daň pred vznikom daňového dlhu by podľa uvedeného článku 69 bola v rozpore s týmito ustanoveniami, pretože povinnosť zaplatiť DPH by v tomto okamihu bola neopodstatnená. Naproti tomu povinnosť zaplatiť daň pred vznikom daňového dlhu by mohla byť v súlade s týmto ustanovením, ak by sa tieto platby v konečnom dôsledku považovali za „preddavok“ v zmysle článku 206 druhej vety smernice o DPH. Prípadne vzniká otázka, či tento preddavok môže byť vypočítaný z hrubej sumy DPH splatnej za nadobudnutie pohonných látok v rámci Spoločenstva bez zohľadnenia práva zdaniteľnej osoby na odpočítanie.
Napokon, ak by to tak bolo, tento súd sa pýta, či preddavok na DPH, v zmysle uvedeného ustanovenia, ktorý nebol zaplatený v stanovenej lehote, stráca svoje
ratio legis
po uplynutí obdobia na podanie priznania k DPH, za ktoré má byť zaplatený.
Za týchto podmienok Naczelny Sąd Administracyjny (Najvyšší správny súd) rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru tieto prejudiciálne otázky:
„1.
Bráni článok 110 [ZFEÚ] a článok 273 smernice [o DPH] takému ustanoveniu, akým je článok 103 ods. 5 a [zákona o DPH], ktorý stanovuje, že v prípade nadobudnutia pohonných látok v rámci Spoločenstva je zdaniteľná osoba povinná bez výzvy zo strany vedúceho colného úradu vypočítať výšku dane a zaplatiť ju colnému úradu príslušnému pre výber spotrebnej dane:
a)
v lehote 5 dní odo dňa, keď bol tento tovar dopravený na miesto dodania tovaru podliehajúceho spotrebnej dani definované v príslušnom povolení, pokiaľ bol tovar nadobudnutý v rámci Spoločenstva v zmysle ustanovení [zákona zo 6. decembra 2008 o spotrebnej dani] registrovaným spotrebiteľom v rámci režimu pozastavenia spotrebnej dane v súlade s ustanoveniami uplatniteľnými v oblasti spotrebnej dane;
b)
v lehote 5 dní odo dňa umiestnenia tohto tovaru, ktorý bol dovezený z územia iného členského štátu, do daňového skladu;
c)
v okamihu prepravy tohto tovaru na územie štátu – pokiaľ sa tovar prepravuje mimo režimu pozastavenia spotrebnej dane v súlade s ustanoveniami uplatniteľnými v oblasti spotrebnej dane?
2.
Bráni článok 69 smernice [o DPH] ustanoveniu, akým je článok 103 ods. 5a zákona o DPH, ktorý stanovuje, že v prípade nadobudnutia pohonných látok v rámci Spoločenstva je zdaniteľná osoba povinná bez výzvy zo strany vedúceho colného úradu vypočítať výšku dane a zaplatiť ju colnému úradu príslušnému pre výber spotrebnej dane:
a)
v lehote 5 dní odo dňa, keď bol tento tovar dopravený na miesto dodania tovaru podliehajúceho spotrebnej dani definované v príslušnom povolení, pokiaľ bol tovar nadobudnutý v rámci Spoločenstva v zmysle ustanovení [zákona zo 6. decembra 2008 o spotrebnej dani] registrovaným spotrebiteľom v rámci režimu pozastavenia spotrebnej dane v súlade s ustanoveniami uplatniteľnými v oblasti spotrebnej dane;
b)
v lehote 5 dní odo dňa umiestnenia tohto tovaru, ktorý bol dovezený z územia iného členského štátu, do daňového skladu;
c)
v okamihu prepravy tohto tovaru na územie štátu – pokiaľ sa tovar prepravuje mimo režimu pozastavenia spotrebnej dane v súlade s ustanoveniami uplatniteľnými v oblasti spotrebnej dane;
ak sa má predmetná suma vykladať v tom zmysle, že predmetná suma nepredstavuje preddavok na DPH v zmysle článku 206 smernice [o DPH]?
3.
Stráca preddavok na DPH, v zmysle článku 206 smernice o [DPH], ktorý nie je zaplatený v stanovenej lehote, svoje
ratio legis
po uplynutí obdobia na podanie daňového priznania, za ktoré má byť zaplatený?“
O prejudiciálnych otázkach
Svojimi otázkami sa vnútroštátny súd v prvom rade pýta, či sa má článok 110 ZFEÚ vykladať v tom zmysle, že bráni ustanoveniu vnútroštátneho práva, ktoré ukladá povinnosť zaplatiť vopred DPH z nadobudnutia pohonných látok v rámci Spoločenstva predtým, ako sa táto daň stane splatnou v zmysle článku 69 smernice o DPH. V druhom rade sa tento súd pýta, či sa má táto smernica, najmä jej články 69, 206 a 273 vykladať v tom zmysle, že bráni takémuto ustanoveniu vnútroštátneho práva. Okrem toho sa uvedený súd jednak pýta, či sa má smernica o DPH vykladať v tom zmysle, že jej môže odporovať požiadavka, podľa ktorej sa DPH, ktorá sa má zaplatiť z takéhoto nadobudnutia, vypočíta z hrubého základu bez zohľadnenia práva na odpočítanie dane, a jednak, či preddavok na DPH v zmysle článku 206 tejto smernice, ktorý nebol zaplatený v stanovenej lehote, stráca svoje
ratio legis
po uplynutí obdobia na podanie daňového priznania k dani, z ktorej sa má uvedený preddavok zaplatiť.
Najprv treba odpovedať na otázky formulované vnútroštátnym súdom, ktorými sa v podstate pýta, či sa články 69, 206 a 273 smernice o DPH majú vykladať v tom zmysle, že bránia ustanoveniu vnútroštátneho práva, ktoré ukladá povinnosť zaplatiť DPH z nadobudnutia pohonných látok v rámci Spoločenstva predtým, ako sa táto daň stane splatnou v zmysle tohto článku 69.
Treba pripomenúť, že článok 62 bod 1 smernice o DPH definuje „zdaniteľnú udalosť“ ako udalosť, na základe ktorej sú splnené právne podmienky potrebné na vznik daňovej povinnosti, zatiaľ čo bod 2 tohto článku definuje „daňovú povinnosť“ ako právo, ktoré oprávňuje správcu dane v danom momente podľa zákona požadovať daň od osoby povinnej túto daň zaplatiť, aj keď čas platby možno odložiť. Okrem toho z článku 206 prvej vety tejto smernice vyplýva, že povinnosť zaplatiť daň v zásade vzniká pri podaní daňového priznania k DPH stanoveného v článku 250 uvedenej smernice.
V tejto súvislosti treba zdôrazniť, že je nutné rozlišovať medzi pojmami „zdaniteľná udalosť“ a „daňová povinnosť“ v zmysle článku 62 smernice o DPH na jednej strane a pojmom „zaplatenie“ dane na druhej strane (pozri analogicky rozsudok z 20. októbra 1993, Balocchi,
C‑10/92
,
EU:C:1993:846
, bod
).
Ako uviedol generálny advokát v bode 87 svojich návrhov, zdaniteľná udalosť, daňová povinnosť a povinnosť zaplatiť DPH predstavujú tri po sebe nasledujúce fázy postupu vedúceho k výberu tejto dane v tom zmysle, že vznik povinnosti zaplatiť DPH predpokladá, že uvedená daň sa stala splatnou, pričom samotná táto daňová povinnosť podlieha predchádzajúcemu vzniku daňovej udalosti.
Pokiaľ ide o nadobudnutia tovaru v rámci Spoločenstva, zatiaľ čo zdaniteľná udalosť podliehajúca DPH nastáva v súlade s článkom 68 smernice o DPH v deň nadobudnutia tovaru v rámci Spoločenstva, daňová povinnosť v súvislosti s touto daňou vzniká podľa článku 69 tejto smernice, v spojení s článkom 222 tejto smernice, až neskôr, a to v okamihu vyhotovenia faktúry, alebo najneskôr v pätnásty deň mesiaca nasledujúceho po mesiaci, v ktorom nastala zdaniteľná udalosť, v prípade, že faktúra nebola pred týmto dátumom vyhotovená.
Hoci je v prejednávanej veci nesporné, že v rámci režimu zavedeného článkom 103 ods. 5a zákona o DPH v oblasti nadobúdania pohonných látok v rámci Spoločenstva nastane zdaniteľná udalosť v súlade s článkom 68 smernice o DPH predtým, ako vznikne povinnosť zaplatiť vopred DPH, pričom táto platobná povinnosť vzniká po dovoze tohto tovaru na vnútroštátne územie, sa zdá, že uvedená platobná povinnosť má byť splnená predtým, ako sa DPH stane splatnou podľa článku 69 tejto smernice v spojení s jej článkom 222.
Z rozhodnutia vnútroštátneho súdu totiž vyplýva, že článok 103 ods. 5a zákona o DPH zakladá povinnosť zaplatiť vopred DPH v rozpore s týmito ustanoveniami nezávisle od vyhotovenia faktúry alebo uplynutia lehoty uvedenej v bode 29 tohto rozsudku, po ktorej uplynutí sa daň stane nevyhnutne splatnou.
Navyše hoci je pravda, že členské štáty sa podľa článku 206 druhej vety smernice o DPH môžu odchýliť od pravidla platenia pri pravidelnom podávaní daňového priznania a vyberať preddavky, táto možnosť sa dá uplatniť len v rozsahu, v akom sa týka dane, ktorá sa stala splatnou (pozri analogicky rozsudok z 20. októbra 1993, Balocchi,
C‑10/92
,
EU:C:1993:846
, body
a
).
Ako totiž uviedol generálny advokát v bodoch 98 a 99 svojich návrhov, hoci článok 206 druhá veta smernice o DPH tak prináša zmiernenie zásady stanovenej v prvej vete tohto ustanovenia, ktoré stanovuje povinnosť zaplatiť daň pri podaní daňového priznania k DPH a ktoré sa nachádza v hlave XI kapitole 1 tejto smernice, nazvanej „Platobná povinnosť“, tento článok nemôže predstavovať výnimku z článkov 62 a 69 uvedenej smernice, na ktoré sa vzťahuje hlava VI tej istej smernice, nazvaná „Zdaniteľná udalosť a vznik daňovej povinnosti“.
V dôsledku toho vzhľadom na skutočnosť, že možnosť požadovať zaplatenie preddavkov podľa článku 206 druhej vety smernice o DPH neumožňuje členským štátom posunúť daňovú povinnosť na skorší dátum, ale len posunúť dátum na zaplatenie dane, ktorá sa už stala splatnou, toto ustanovenie sa má vykladať v tom zmysle, že bráni ustanoveniu práva členského štátu, ktoré ukladá povinnosť zaplatiť DPH predtým, ako sa táto daň stane splatnou podľa článku 69 tejto smernice.
Tento záver nemožno spochybniť článkom 273 smernice o DPH, ktorý uvádza, že ak sú splnené určité podmienky taxatívne uvedené v tomto ustanovení, členské štáty môžu uložiť iné povinnosti, ktoré považujú za potrebné na riadny výber DPH a na predchádzanie daňovým podvodom. Hoci totiž členské štáty disponujú určitou mierou voľnej úvahy, pokiaľ ide o prostriedky na dosiahnutie týchto cieľov, sú pri výkone svojich právomocí v tejto oblasti povinné dodržiavať právo Únie (pozri v tomto zmysle rozsudok z 15. apríla 2021, Grupa Warzywna,
C‑935/19
,
EU:C:2021:287
, body
a
, ako aj citovanú judikatúru).
Ustanovenie vnútroštátneho práva preto možno považovať za zlučiteľné s týmto článkom 273 len vtedy, ak je okrem iného v súlade s ostatnými ustanoveniami smernice o DPH.
V dôsledku toho treba na položené otázky odpovedať tak, že články 69, 206 a 273 smernice o DPH sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia ustanoveniu vnútroštátneho práva, ktoré ukladá povinnosť zaplatiť DPH z nadobudnutia pohonných látok v rámci Spoločenstva predtým, ako sa táto daň stane splatnou v zmysle tohto článku 69.
Vzhľadom na túto odpoveď nie je potrebné odpovedať na ostatné časti prejudiciálnych otázok, ktoré sa týkajú jednak výkladu článku 110 ZFEÚ a jednak iných aspektov výkladu smernice o DPH.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (piata komora) rozhodol takto:

Články 69, 206 a 273 smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty, zmenenej smernicou Rady 2010/45/EÚ z 13. júla 2010, sa majú vykladať v tom zmysle, že bránia ustanoveniu vnútroštátneho práva, ktoré ukladá povinnosť zaplatiť daň z pridanej hodnoty (DPH) z nadobudnutia pohonných látok v rámci Spoločenstva predtým, ako sa táto daň stane splatnou v zmysle tohto článku 69.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: poľština.