CELEX: 62016CJ0451
Преюдициално запитване
Директива 79/7/ЕИО
Равно третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване
Национална държавна пенсионна схема
Условия за признаване на промяна на пола
Национална правна уредба, изискваща унищожаване на брака, предхождащ промяната на пола, като условие за нейното признаване
Отказ да се предостави държавна пенсия за осигурителен стаж и възраст на лице, което е променило пола си, при навършване на пенсионната възраст, установена за лица от придобития пол
Пряка дискриминация, основана на пола

Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на Директива 79/7/ЕИО на Съвета от 19 декември 1978 година относно постепенното прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване (
ОВ L 6, 1979 г., стр. 24
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 192).
Запитването е отправено в рамките на спор на MB със Secretary of State for Work and Pensions (Държавен секретар по труда и пенсиите, Обединено кралство) по повод отказа да ѝ бъде предоставена държавна пенсия за осигурителен стаж и възраст при навършване на пенсионната възраст, установена по закон за лица от пола, който придобива след промяна на пола.
Правна уредба
Правото на Съюза
Съгласно член 3, параграф 1, буква а), трето тире, Директива 79/7 се прилага в законно установените схеми, които осигуряват закрила срещу рисковете на старостта.
Съгласно член 4, параграф 1 от тази директива:
„Принципът на равното третиране означава, че не се допуска каквато и да е дискриминация, основана на пола, пряко или косвено, в частност чрез позоваване на брачното или семейното положение, особено що се отнася до:
–
обхвата на схемите и условията за достъп до тях,
[…]“.
Член 7, параграф 1, буква а) от посочената директива гласи:
„Настоящата директива не засяга правото на държавите членки да изключват от приложното ѝ поле:
а)
определянето на пенсионната възраст за старост и прослужено време и евентуалните възможности за други обезщетения“.
Член 2, параграф 1, буква а) от Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (
ОВ L 204, 2006 г., стр. 23
; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 262) предвижда:
„За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
а)
„пряка дискриминация“: когато едно лице се третира по-неблагоприятно въз основа на пола, отколкото друго лице е, било е или би било третирано в сравнима ситуация;
[…]“.
Правото на Обединеното кралство
В съответствие с член 44 от Social Security Contributions and Benefits Act 1992 (Закон от 1992 г. относно социалноосигурителните вноски и обезщетения) във връзка с член 122 от този закон и с параграф 1 от приложение 4 към Pensions Act 1995 (Закон от 1995 г. за пенсиите), жена, родена преди 6 април 1950 г., придобива право на държавна пенсия за осигурителен стаж и възраст „от категория А“ на 60-годишна възраст, а мъж, роден преди 6 декември 1953 г., придобива такова право едва на 65-годишна възраст.
Член 1 от Gender Recognition Act 2004 (Закон от 2004 г. за признаване на пола, наричан по-нататък „GRA“) в приложимата си в главното производство редакция е предвиждал, че съответното лице може да поиска от Gender Recognition Panel (Комисията по признаване на пола, наричана по-нататък „GRP“) издаването на окончателно удостоверение за признаване, документиращо промяната на пола му въз основа на начин на живот, типичен за лице от другия пол. Полът на молителя, предмет на такова удостоверение за признаване, представлява, съгласно текста на разпоредбата, придобитият пол на лицето.
Член 2, параграф 1 от този закон е предвиждал, че GRP е задължена да издаде удостоверение за признаване, когато лицето молител:
„а)
страда или е страдало от джендър дисфория;
б)
е живяло [като лице от придобития пол] в продължение най-малко на две години преди подаването на молбата;
в)
възнамерява да живее [като лице от придобития пол] до смъртта си и
г)
отговаря на предвидените в член 3 [от GRA] изисквания за доказване“.
За получаването на това удостоверение молителят трябва да представи, в съответствие с член 3 от посочения закон, озаглавен „Доказателства“, медицински заключения от двама лекари или от лекар и психолог.
Член 4 от GRA, озаглавен „Приемане на молби“, е предвиждал в параграф 2, че несемейният молител има право да получи окончателно удостоверение за признаване, докато съгласно параграф 3 от този член семейният молител е имал право да получи само временно удостоверение за признаване.
Член 9, параграф 1 от този закон е гласял, че издаването на окончателно удостоверение за признаване води до пълно признаване на придобития от молителя пол за всички цели. В съответствие с параграф 7 от приложение 5 към този закон — който е уреждал именно последиците във връзка с правото на държавна пенсия за осигурителен стаж и възраст от получаването на окончателно удостоверение за признаване — след като такова удостоверение бъде издадено, при решаването на всеки въпрос относно придобиването от заинтересованото лице на право на държавна пенсия за осигурителен стаж и възраст се приема, че полът на лицето винаги е бил придобитият пол.
Временното удостоверение за признаване е давало възможност на семейния молител да поиска унищожаване на брака по съдебен ред. Съгласно член 5, параграф 1 от GRA, съдът, постановил решението за унищожаване на брака, след това е бил задължен да издаде окончателно удостоверение за признаване.
Член 11, буква c) от Matrimonial Causes Act 1973 (Закон от 1973 г. относно брачните въпроси) в редакцията, приложима през разглеждания в главното производство период, е предвиждал, че действителен е само бракът между мъж и жена.
Marriage (Same Sex Couples) Act 2013 (Закон за брака (еднополови двойки) от 2013 г.), който влиза в сила на 10 декември 2014 г., дава възможност на лица от един и същ пол да сключват брак. С приложение 5 към закона се изменят разпоредбите член 4 от GRA в смисъл, че GRP е длъжна да издаде окончателно удостоверение за признаване, ако съпругът на молителя е дал съгласието си. Законът за брака (еднополови двойки) от 2013 г. обаче не е приложим към спора в главното производство.
Спорът в главното производство и преюдициалният въпрос
MB е лице, родено през 1948 г. от мъжки пол, което сключва брак през 1974 г. Лицето започва да живее като жена през 1991 г., а през 1995 г. се подлага на операция за промяна на пола.
MB обаче няма окончателно удостоверение за признаване на промяна на пола, за чието издаване съгласно разглежданата в главното производство правна уредба се изисква унищожаването на брака ѝ. Тя и съпругата ѝ всъщност желаят да запазят брачната си връзка поради религиозни съображения.
През 2008 г., след като MB навършва 60 години, тоест възрастта, на която жените, родени преди 6 април 1950 г., могат в съответствие с националната правна уредба да получат държавна пенсия за осигурителен стаж и възраст „от категория А“, тя подава искане за получаване на такава пенсия от навършването на посочената възраст на основание на осигурителните вноски по държавната пенсионноосигурителна схема, които е правела, докато е работела.
Нейното искане е отхвърлено с решение от 2 септември 2008 г., тъй като при липсата на окончателно удостоверение за признаване на промяна на пола, MB не можела да бъде третирана като жена по отношение на определянето на законоустановената пенсионна възраст.
Жалбите на MB против това решение са отхвърлени както от First-tier Tribunal (Първоинстанционен съд, Обединено кралство), така и от Upper Tribunal (Второинстанционен съд) и Court of Appeal (Апелативен съд).
MB обжалва пред Supreme Court of the United Kingdom (Върховен съд на Обединеното кралство), тъй като разглежданата в главното производство национална правна уредба закрепвала основана на пола дискриминация, която е забранена по силата на член 4, параграф 1 от Директива 79/7.
Съгласно съдържащата се в акта за преюдициално запитване информация MB отговаря на физическите, социалните и психологическите критерии, предвидени в разглежданата в главното производство национална правна уредба в областта на гражданското състояние за правното признаване на извършената от нея промяна на пола. Запитващата юрисдикция разяснява, че към момента на настъпване на обстоятелствата в основата на спора в главното производство националната правна уредба обаче е изисквала унищожаване на брака, сключен преди промяната на пола, както за да бъде призната тази промяна, така и за да бъде издадено удостоверението, посочено в точка 17 от настоящото решение. Все според запитващата юрисдикция такова унищожаване се е изисквало и за достъпа на лице като MB, което е променило пола си, до въпросната пенсия за осигурителен стаж и възраст при навършване на пенсионната възраст, установена по закон за лица от пола, придобит от такова лице.
Пред запитващата юрисдикция Държавният секретар по труда и пенсиите сочи, че съгласно практиката на Съда, установена с решения от 7 януари 2004 г., K. B. (
C‑117/01
,
EU:C:2004:7
, т.
), и от 27 април 2006 г., Richards (
C‑423/04
,
EU:C:2006:256
, т.
), държавите членки са компетентни да определят условията за правно признаване на промяната на пола на съответното лице. Той поддържа, че тези условия не се изчерпват със социалните, физическите и психологическите критерии, а могат да включват и критерии относно семейното положение.
В тази връзка държавният секретар по труда и пенсиите отбелязва, че Европейският съд по правата на човека е приел, че за признаване на промяна на пола държавите членки могат да поставят условие за унищожаването на сключения от лицето брак (ЕСПЧ, 16 юли 2014 г., Hämäläinen с/у Финландия, CE:ECHR:2014:0716JUD003735909). Той сочи, че макар Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, подписана в Рим на 4 ноември 1950 г., да задължава държавите — страни по нея, да признаят придобития пол от лице, което е променило пола си, Конвенцията все пак не изисква те да разрешават брака между лица от един и същ пол. Всъщност целта да се запази традиционното разбиране за брака като съюз между мъж и жена, можела да оправдае налагането на такова условие за признаване на промяната на пола.
При тези обстоятелства Supreme Court of the United Kingdom (Върховен съд на Обединеното кралство) решава да спре производството и да постави на Съда следния преюдициален въпрос:
„Допуска ли Директива 79/7, в допълнение към изпълнението на физическите, социалните и психологическите критерии за признаване на промяна на пола, националното право да налага и изискване лице, променило пола си, да бъде несемейно, за да може да придобие право на държавна пенсия за осигурителен стаж и възраст?“.
По преюдициалния въпрос
С въпроса си запитващата юрисдикция иска по същество да установи дали Директива 79/7, и по-специално член 4, параграф 1, първо тире във връзка с член 3, параграф 1, буква а), трето тире и член 7, параграф 1, буква а) от същата, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която изисква от лице, което е променило пола си, да отговаря не само на физически, социални и психологически критерии, а и на условието да няма сключен брак с лице от придобития от него пол в резултат от тази промяна, за да може да получи право на държавна пенсия за осигурителен стаж и възраст при навършване на пенсионната възраст, установена по закон за лица от придобития пол.
Най-напред следва да се отбележи, че делото по главното производство и поставеният пред Съда въпрос се отнасят единствено до условията за предоставяне на разглежданата в главното производство държавна пенсия за осигурителен стаж и възраст. Съдът следователно не е сезиран по въпроса дали поначало за правното признаване на промяната на пола може да се изисква унищожаването на брак, сключен преди настъпването ѝ.
Правителството на Обединеното кралство поддържа, че правното признаване на промяната на пола и бракът са въпроси от компетентността на държавите членки в областта на гражданското състояние. При упражняването на тази компетентност държавите членки, които не разрешават брака между лица от един и същ пол, следователно можели да поставят в зависимост предоставянето на държавна пенсия за осигурителен стаж и възраст от унищожаването на предходен брак между такива лица.
В тази връзка трябва да се напомни, че макар правото на Съюза да не засяга компетентността на държавите членки в областта на гражданското състояние и на правното признаване на промяната на пола на лицата, при упражняване на посочената компетентност държавите членки трябва все пак да спазват правото на Съюза, и по-конкретно разпоредбите относно принципа на недопускане на дискриминация (в този смисъл вж. по-специално решения от 27 април 2006 г., Richards,
C‑423/04
,
EU:C:2006:256
, т.
—
, от 1 април 2008 г., Maruko,
C‑267/06
,
EU:C:2008:179
, т.
и от 5 юни 2018 г., Coman и др.,
C‑673/16
,
EU:C:2018:0000
, т.
и
, и цитираната съдебна практика).
В този смисъл от практиката на Съда по-специално следва, че национална правна уредба, която за получаване на пенсионно обезщетение поставя условие, свързано с гражданското състояние, не попада извън действието на принципа на недопускане на основана на пола дискриминация в областта на заплащането на работниците, закрепен в член 157 ДФЕС (вж. в този смисъл, що се отнася до член 141 ЕО, решение от 7 януари 2004 г., K. B.,
C‑117/01
,
EU:C:2004:7
, т.
—
).
Оттук следва, че член 4, параграф 1 от Директива 79/7, който въвежда принципа на недопускане на дискриминацията, основана на пола, в областта социалната сигурност, трябва да се спазва от държавите членки, когато упражняват компетентността си във връзка с гражданското състояние.
По-специално член 4, параграф 1, първо тире във връзка с член 3, параграф 1, буква а), трето тире от тази директива забранява каквато и да е дискриминация, основана на пола, що се отнася по-специално до условията за достъп до законоустановените схеми, които осигуряват закрила срещу рисковете на старостта.
Страните в главното производство не оспорват, че разглежданата държавна пенсионна схема за осигурителен стаж и възраст е част от посочените схеми.
Видно от член 2, параграф 1, буква а) от Директива 2006/54, пряко основана на пола дискриминация е налице, когато едно лице се третира по-неблагоприятно въз основа на пола, отколкото друго лице е, било е или би било третирано в сравнима ситуация. Понятието следва да се разбира по същия начин в контекста на Директива 79/7.
В съответствие с постоянната практика на Съда последната директива, предвид нейния предмет и естеството на правата, които цели да защити, следва също да се прилага за дискриминацията в резултат от промяната на пола на заинтересованото лице (вж. в този смисъл решение от 27 април 2006 г., Richards,
C‑423/04
,
EU:C:2006:256
, т.
и
и цитираната съдебна практика). В това отношение, както бе припомнено в точка 29 от настоящото решение, макар държавите членки да са компетентни да определят условията за правно признаване на промяната на пола на съответното лице, следва да се констатира, че за целите на прилагането на Директива 79/7 трябва да се счита, че са променили пола си лицата, които са живели през значителен период от време като лица от пол, различен от този по рождение, и които са се подложили на операция за промяна на пола.
В случая за достъпа на лице, което е променило пола си, до държавна пенсия за осигурителен стаж и възраст при навършване на пенсионната възраст, установена по закон за лица от пола, който това лице е придобило, разглежданата в главното производство национална правна уредба изисква по-специално унищожаването на евентуално сключения преди тази промяна брак. Обратно, съгласно информацията, съдържаща се в преписката по делото на разположение на Съда, такова условие за унищожаване на брака не се прилага за лице със запазен пол по рождение и сключен брак, което поради това може да получи въпросната пенсия за осигурителен стаж и възраст при навършване на пенсионната възраст, установена по закон за лицата от този пол, независимо от семейното си положение.
Оказва се, че по този начин разглежданата национална правна уредба третира по-неблагоприятно лице, което е променило пола си, след като е сключило брак, отколкото лице, запазило пола си по рождение и сключило брак.
Такова по-неблагоприятно третиране е основано на пола и може да представлява пряка дискриминация по смисъла на член 4, параграф 1 от Директива 79/7.
Трябва обаче да се провери дали ситуацията на лице, което е променило пола си, след като е сключило брак, и тази на лице, запазило пола си по рождение и сключило брак, са сравними.
Правителството на Обединеното кралство счита, че тези ситуации не са сравними, тъй като между съответните лица има разлика в семейното положение. Всъщност лицето, което е променило пола си, след като е сключило брак, се оказвало в брак с лице от пола, който то е придобило, което пък не било така при лице, запазило пола си по рождение, което е сключило брак с лице от друг пол. Предвид целта на условието за унищожаване на брака, разглеждано в главното производство, насочено към избягване на браковете между лица от един и същ пол, според посоченото правителство тази разлика показвала, че ситуациите на тези лица не са сравними.
В това отношение следва да се напомни, че изискването ситуациите да са сравними, не налага същите да са идентични, а само сходни (вж. в този смисъл решения от 10 май 2011 г., Römer,
C‑147/08
,
EU:C:2011:286
, т.
и от 19 юли 2017 г., Abercrombie & Fitch Italia,
C‑143/16
,
EU:C:2017:566
, т.
и цитираната съдебна практика).
Сравнимостта на ситуациите трябва да се анализира не общо и абстрактно, а специфично и конкретно по отношение на всички характеризиращи ги елементи, с оглед по-специално на предмета и целта на националната правна уредба, която установява разглежданото различие, както евентуално и на принципите и целите в областта, към която се отнася тази национална правна уредба (вж. в този смисъл решения от 16 декември 2008 г., Arcelor Atlantique et Lorraine и др.,
C‑127/07
,
EU:C:2008:728
, т.
и
, от 16 юли 2015 г., ЧЕЗ Разпределение България,
C‑83/14
,
EU:C:2015:480
, т.
и
, както и от 9 март 2017 г., Милкова,
C‑406/15
,
EU:C:2017:198
, т.
и
и цитираната съдебна практика).
В случая от информацията, съдържаща се в акта за преюдициално запитване, е видно, че предмет на разглежданата в главното производство национална правна уредба е предоставянето на държавна пенсия за осигурителен стаж и възраст „от категория А“, която могат да получават лица, навършили законоустановената пенсионна възраст. В заседанието пред Съда страните в главното производство уточняват, че националната правна уредба предвижда такава пенсия за осигурителен стаж и възраст за всеки, навършил тази възраст, който е правил достатъчно вноски по държавната пенсионна схема в Обединеното кралство. В този смисъл се установява, че законоустановената държавна пенсионна схема за осигурителен стаж и възраст, разглеждана в главното производство, закриля срещу риска старост, предоставяйки на съответното лице лично право на пенсия за осигурителен стаж и възраст, придобито в зависимост от вноските, които е правило по време на професионалния си път, независимо от семейното му положение.
С оглед на очертаните в предходната точка предмет и условия за предоставяне на тази пенсия за осигурителен стаж и възраст, ситуацията на лице, което е променило пола си, след като е сключило брак, и тази на лице, запазило пола си по рождение и сключило брак, са сравними.
Както отбелязва генералният адвокат в точка 43 от своето заключение, аргументацията на правителството на Обединеното кралство, извеждаща на преден план разликата в семейното положение на тези лица, го превръща в елемент, определящ сравнимостта в разглежданите ситуации, докато само по себе си семейното положение, както бе подчертано в точка 43 от настоящото решение, е неотносимо за целите на предоставяне на разглежданата в главното производство държавна пенсия за осигурителен стаж и възраст.
Освен това целта на условието за унищожаване на брака, посочена от това правителство, а именно да се избегне бракът между лица от един и същ пол, е без връзка със схемата за тази пенсия за осигурителен стаж и възраст. В резултат от това посочената цел не засяга сравнимостта на ситуацията на лице, което е променило пола си, след като е сключило брак, с тази на лице, запазило пола си по рождение и сключило брак, с оглед на очертаните в точка 43 от настоящото решение предмет и условия за предоставяне на такава пенсия за осигурителен стаж и възраст.
Това тълкуване не се опровергава от практиката на ЕСПЧ, на която също се позовава правителството на Обединеното кралство, за да оспори сравнимостта на ситуацията на тези лица. Действително, както отбелязва генералният адвокат в точка 44 от своето заключение, в решението си от 16 юли 2014 г., Hämäläinen с/у Финландия (CE:ECHR:2014:0716JUD003735909, §§ 111 и 112), Европейският съд по правата на човека е преценил наличието на сравнимост на ситуацията на лице, което се е подложило на операция за промяна на пола след сключване на брак, със ситуацията на лице, сключило брак, което не е променило пола си, от гледна точка на предмета на разглежданото национално законодателство, уреждащо правното признаване на промяната на пола за целите на гражданското състояние. За разлика от това, както бе подчертано в точка 27 от настоящото решение, предмет на разглеждане по настоящото дело е сравнимостта на ситуацията на съответните лица от гледна точка на правна уредба, чийто предмет засяга конкретно достъпа до държавна пенсия за осигурителен стаж и възраст.
Поради това следва да се констатира, че разглежданата в главното производство национална правна уредба предвижда по-неблагоприятно третиране, пряко основано на пола, на лице, което е променило пола си, след като е сключило брак, отколкото на лице, запазило пола си по рождение и сключило брак, въпреки че тези лица се намират в сравнима ситуация.
Правителството на Обединеното кралство поддържа обаче, че целта да се избегне бракът между лица от един и същ пол може да оправдава само за лица, които са променили пола си, прилагането на условие за унищожаване на брака, сключен по-рано от такова лице, когато към момента на настъпване на обстоятелствата в основата на спора по главното производство националното право не е разрешавало брака между лица от един и същ пол.
В съответствие с практиката на Съда обаче дерогирането на забраната по член 4, параграф 1 от Директива 79/7 за каквато и да е пряка дискриминация, основана на пола, е възможно единствено в изчерпателно изброените от разпоредбите на тази директива случаи (вж. в този смисъл решения от 21 юли 2005 г., Vergani,
C‑207/04
,
EU:C:2005:495
, т.
и
, както и от 3 септември 2014 г., X,
C‑318/13
,
EU:C:2014:2133
, т.
и
). Посочената от правителството на Обединеното кралство цел обаче не съответства на нито една от допустимите съгласно директивата дерогации.
Що се отнася по-специално до дерогацията, предвидена в член 7, параграф 1, буква а) от тази директива, Съдът вече е постановил, че той не позволява на държавите членки да третират по различен начин лице, променило пола си, след като е сключило брак, от лице, запазило пола си по рождение и сключило брак, по отношение на възрастта, обуславяща достъпа до държавна пенсия за осигурителен стаж и възраст (вж. в този смисъл решение от 27 април 2006 г., Richards,
C‑423/04
,
EU:C:2006:256
, т.
и
).
Следователно разглежданата в главното производство национална правна уредба води до пряка дискриминация, основана на пола, и при това положение е забранена от Директива 79/7.
С оглед на всички изложени съображения на поставения въпрос следва да се отговори, че Директива 79/7, и по-специално член 4, параграф 1, първо тире във връзка с член 3, параграф 1, буква а), трето тире и член 7, параграф 1, буква а) от същата, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която изисква от лице, което е променило пола си, да отговаря не само на физически, социални и психологически критерии, а и на условието да няма сключен брак с лице от придобития от него пол в резултат от тази промяна, за да може да получи право на държавна пенсия за осигурителен стаж и възраст при навършване на пенсионната възраст, установена по закон за лица от придобития пол.
По съдебните разноски
С оглед на обстоятелството, че за страните по главното производство настоящото дело представлява отклонение от обичайния ход на производството пред запитващата юрисдикция, последната следва да се произнесе по съдебните разноски. Разходите, направени за представяне на становища пред Съда, различни от тези на посочените страни, не подлежат на възстановяване.

По изложените съображения Съдът (голям състав) реши:

Директива 79/7/ЕИО на Съвета от 19 декември 1978 година относно постепенното прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване, и по-специално член 4, параграф 1, първо тире във връзка с член 3, параграф 1, буква а), трето тире и член 7, параграф 1, буква а) от същата, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която изисква от лице, което е променило пола си, да отговаря не само на физически, социални и психологически критерии, а и на условието да няма сключен брак с лице от придобития от него пол в резултат от тази промяна, за да може да получи право на държавна пенсия за осигурителен стаж и възраст при навършване на пенсионната възраст, установена по закон за лица от придобития пол.

Подписи
(
*1
)	Език на производството: английски.