CELEX: 62016CJ0325
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu
Lauksaimniecība
Direktīva 91/414/EEK
Direktīva 2010/28/ES
3. panta 1. punkts
Atļauto augu aizsardzības līdzekļu pārskatīšanas procedūra, ko veic dalībvalstis
Termiņš
Pagarinājums

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt Komisijas Direktīvas 2010/28/ES (2010. gada 23. aprīlis), ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, lai tajā iekļautu metalaksilu kā darbīgo vielu (
OV 2010, L 104, 57. lpp.
), 3. panta 1. punktu.
Šis lūgums ir iesniegts saistībā ar tiesvedību starp
Industrias Químicas del Vallés SA
(turpmāk tekstā – “
IQV
”), no vienas puses, un
Administración General del Estado
(Valsts centrālā pārvalde, Spānija) un
Sapec Agro SA
, no otras puses, par tirgū laišanas atļauju (TLA) augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur metalaksilu, pārskatīšanas procedūru.
Atbilstošās tiesību normas
Direktīva 91/414
Padomes Direktīva 91/414/EEK (1991. gada 15. jūlijs) par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū (
OV 1991, L 230, 1. lpp.
) tika atcelta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1107/2009 (2009. gada 21. oktobris) par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, ar ko atceļ Padomes Direktīvas 79/117/EEK un 91/414/EEK (
OV 2009, L 309, 1. lpp.
). Tomēr, ņemot vērā, ka tā tika atcelta no 2011. gada 14. jūnija un ka pamatlietā aplūkotie notikumi ir bijuši pirms šā datuma, ir jāņem vērā Direktīva 91/414 ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2010/28. Direktīvas 91/414 preambulas piektajā līdz septītajā un devītajā apsvērumā bija noteikts:
“tā kā, paturot prātā apdraudējumus, lielākajā daļā dalībvalstu ir normas, kas regulē augu aizsardzības līdzekļu atļaušanu; tā kā šajās normās ir atšķirības, kas rada šķēršļus ne tikai augu aizsardzības līdzekļu tirdzniecībā, bet arī tirdzniecībā ar augu produktiem, un tādējādi tieši ietekmē iekšējā tirgus izveidi un darbību;
tā kā šā iemesla dēļ šādus šķēršļus ir vēlams likvidēt, saskaņojot dalībvalstu pieņemtos noteikumus;
tā kā dalībvalstīm ir jāpiemēro vienādas normas attiecībā uz augu aizsardzības līdzekļu atļaušanas nosacījumiem un procedūrām;
[..]
tā kā noteikumiem, kas regulē atļauju piešķiršanu, jānodrošina augsti aizsardzības standarti, ar kuru palīdzību jo īpaši jāaizliedz tādu augu aizsardzības līdzekļu atļaušana, kuru radītie draudi veselībai, gruntsūdeņiem un videi, kā arī cilvēku un dzīvnieku veselībai ir lielāki, salīdzinot ar augkopības uzlabošanas mērķi.”
Šīs direktīvas 8. panta 2. punkta pirmajā un ceturtajā daļā bija paredzēts:
“Atkāpjoties no 4. panta un neierobežojot 3. punktu vai [Padomes Direktīvu 79/117/EEK (1978. gada 21. decembris), ar ko aizliedz laist tirgū un izmantot augu aizsardzības līdzekļus, kuru sastāvā ir konkrētas aktīvās vielas (
OV 1979, L 33, 36. lpp.
)], 12 gadu laikā pēc šīs direktīvas izziņošanas dalībvalsts var atļaut tādu augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū savā teritorijā, kuri satur I pielikumā neiekļautas aktīvās vielas, kas jau ir pieejamas tirgū divus gadus pēc šīs direktīvas izziņošanas datuma.
[..]
Šā punkta pirmajā daļā minētā 12 gadu perioda laikā pēc tam, kad 19. pantā minētā komiteja ir pabeigusi šādas aktīvās vielas pārbaudi, saskaņā ar minētajā pantā izklāstīto procedūru var nolemt, ka šo vielu var iekļaut I pielikumā un ar kādiem nosacījumiem to var iekļaut vai arī, ja netiek ievērotas 5. panta prasības vai noteiktajā laikā netiek iesniegta pieprasītā informācija un dati, – ka šādu aktīvo vielu neiekļaus I pielikumā. Dalībvalstis nodrošina to, ka, ja tas ir būtiski, attiecīgās atļaujas tiek piešķirtas, atsauktas vai mainītas noteiktajā laikā.”
Minētās direktīvas 13. panta 1. punktā bija noteikts:
“Neierobežojot 10. pantu, dalībvalstis pieprasa augu aizsardzības līdzekļa atļaujas pieteikuma iesniedzējiem kopā ar pieteikumu iesniegt arī:
a)
dokumentāciju, kura, ņemot vērā pašreizējās zinātnes un tehnikas atziņas, atbilst III pielikumā noteiktajām prasībām, un
un
b)
dokumentāciju par katru augu aizsardzības līdzekļa sastāvā esošo aktīvo vielu, kas, ņemot vērā pašreizējās zinātnes un tehnikas atziņas, atbilst II pielikumā noteiktajām prasībām.”
Šīs pašas direktīvas I pielikumā bija to aktīvo vielu uzskaitījums, kas varēja tikt iekļautas tirdzniecībai paredzēto augu aizsardzības līdzekļu sastāvā. Šis pielikums vairākkārt tika grozīts, tostarp ar Direktīvu 2010/28, ar kuru tajā tika iekļauts metalaksils. Direktīvas 91/414 II un III pielikumā bija paredzēti nosacījumi, kuriem bija jāatbilst attiecīgi dokumentācijai, kas jāiesniedz, lai iekļautu aktīvo vielu I pielikumā, un dokumentācijai, kas jāiesniedz augu aizsardzības līdzekļa atļaujas saņemšanai.
Direktīva 2010/28
Direktīvas 2010/28 preambulas 8. apsvērumā ir noteikts:
“(8)
Neierobežojot Direktīvā [91/414] noteiktos pienākumus, kas izriet no aktīvās vielas iekļaušanas I pielikumā, pēc iekļaušanas dalībvalstīm jāatvēl sešu mēnešu laikposms pašreizējo atļauju pārskatīšanai augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur oksamilu, lai nodrošinātu atbilstību prasībām, kas paredzētas Direktīvā [91/414], jo īpaši tās 13. pantā, un atbilstību I pielikumā izvirzītajiem nosacījumiem. Dalībvalstīm attiecīgi jāmaina, jāaizstāj vai jāatsauc pašreizējās atļaujas saskaņā ar Direktīvas [91/414] noteikumiem. Atkāpjoties no iepriekš noteiktā termiņa, jāparedz ilgāks laikposms, lai saskaņā ar vienotajiem principiem, kas izklāstīti Direktīvā [91/414], iesniegtu un novērtētu visu III pielikumā norādīto dokumentāciju par katra augu aizsardzības līdzekļa katru paredzēto izmantošanas veidu.”
Saskaņā ar šīs direktīvas 1. pantu:
“Direktīvas [91/414] I pielikumu groza atbilstīgi šīs direktīvas pielikumam.”
Minētās direktīvas 3. pantā ir paredzēts:
“1.   Vajadzības gadījumā dalībvalstis līdz 2010. gada 31. decembrim saskaņā ar Direktīvu [91/414] groza vai atsauc pašreizējās atļaujas augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur metalaksilu kā darbīgo vielu.
Līdz šim termiņam tās jo īpaši pārliecinās, ka ir izpildīti minētās direktīvas I pielikuma nosacījumi attiecībā uz metalaksilu, izņemot tos nosacījumus, kas noteikti attiecīgās darbīgās vielas ieraksta B daļā, un ka atļaujas turētājam ir dokumentācija vai piekļuve dokumentācijai atbilstīgi minētās direktīvas II pielikuma prasībām saskaņā ar tās 13. panta nosacījumiem.
2.   Atkāpjoties no 1. punkta, katru atļauto augu aizsardzības līdzekli, kas satur metalaksilu kā vienīgo vai vienu no vairākām darbīgajām vielām, kuras visas ir iekļautas Direktīvas [91/414] I pielikumā vēlākais līdz 2010. gada 30. jūnijam, dalībvalstis atkārtoti novērtē līdzekli saskaņā ar vienotajiem principiem, kuri noteikti Direktīvas [91/414] VI pielikumā, pamatojoties uz dokumentāciju, kas atbilst minētās direktīvas III pielikuma prasībām, un ņemot vērā minētās direktīvas I pielikuma metalaksila ieraksta B daļu. Pamatojoties uz minēto vērtējumu, dalībvalstis nosaka, vai līdzeklis atbilst Direktīvas [91/414] 4. panta 1. punkta b), c), d) un e) apakšpunktā paredzētajiem nosacījumiem.
Pēc tam, kad tas konstatēts, dalībvalstis rīkojas šādi:
a)
ja līdzeklī metalaksils ir vienīgā darbīgā viela – vajadzības gadījumā groza vai atsauc atļauju vēlākais līdz 2014. gada 30. jūnijam; vai
b)
ja līdzeklī metalaksils ir viena no vairākām darbīgajām vielām – vajadzības gadījumā groza vai atsauc atļauju vēlākais līdz 2014. gada 30. jūnijam vai termiņā, kas šādai grozīšanai vai atsaukšanai paredzēts attiecīgajā direktīvā vai direktīvās, ar kurām attiecīgo vielu vai vielas iekļauj Direktīvas [91/414] I pielikumā, izvēloties vēlāko no šiem datumiem.”
Šīs pašas direktīvas 4. pantā ir noteikts:
“Šī direktīva stājas spēkā 2010. gada 1. jūlijā.”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
IQV
ir atbilstoši Spānijas tiesībām dibināta sabiedrība, kas nodarbojas ar ķīmisko un augu aizsardzības līdzekļu ražošanu un tirgošanu. Tā tostarp Spānijā ieved metalaksilu un vairākās dalībvalstīs tirgo līdzekļus, kuru sastāvā ir šī aktīvā viela.
Sapec Agro
ir saskaņā ar Portugāles tiesībām dibināta sabiedrība, kuras mērķis ir augu aizsardzības līdzekļu un risinājumu, kā arī augu ķīmisko vielu izstrāde. Šī pēdējā minētā sabiedrība ir augu aizsardzības līdzekļu, kuru sastāvā ir metalaksils, atļauju turētāja.
2003. gada 2. maijā Eiropas Komisija pieņēma Lēmumu 2003/308/EK par metalaksila neiekļaušanu Padomes Direktīvas 91/414/EEK I pielikumā un par atļauju atsaukšanu augu aizsardzības līdzekļiem, kuros ir minētā aktīvā viela (
OV 2003, L 113, 8. lpp.
). Tiesa šo lēmumu atcēla ar 2007. gada 18. jūlija spriedumu Industrias Químicas del Vallés/Komisija (
C‑326/05 P
,
EU:C:2007:443
). Pēc šīs atcelšanas tika pieņemta Direktīva 2010/28. Tā stājās spēkā 2010. gada 1. jūlijā, un tādēļ ar šo datumu metalaksils tika iekļauts Direktīvas 91/414 I pielikumā.
2010. gada 30. aprīlī Spānijā
ex officio
tika uzsākta augu aizsardzības līdzekļu, kas kā aktīvo vielu ietver metalaksilu, TLA pārskatīšanas procedūra atbilstoši Direktīvas 2010/28 3. panta 1. punktam.
Šajā ziņā
IQV
kompetentajai Spānijas administrācijai iesniedza savu augu aizsardzības līdzekļu, kas satur metalaksilu, pārskatīšanas lūgumu, kam tika pievienota dokumentācija, kuru šī administrācija atzina par pilnīgu atbilstoši Direktīvas 91/414 II pielikuma prasībām.
2010. gada 29. jūnijā
Sapec Agro
arī iesniedza savu augu aizsardzības līdzekļu, kas satur metalaksilu, pārskatīšanas lūgumu.
2010. gada 30. decembrī, proti, vienu dienu pirms Direktīvas 2010/28 3. panta 1. punktā paredzētā termiņa beigām 2010. gada 31. decembrī,
Sapec Agro
lūdza kompetento Spānijas administrāciju tai piešķirt papildu termiņu, lai papildinātu tās iesniegto dokumentāciju atbilstoši Direktīvas 91/414 II pielikuma prasībām.
2011. gada 3. martā
Dirección General de Recursos Agrícolas y Ganaderos
(Zemkopības un lopkopības resursu ģenerāldirekcija, Spānija)
Sapec Agro
pagarināja termiņu.
Ar 2011. gada 5. aprīļa lēmumu Zemkopības un lopkopības resursu ģenerāldirekcija atzina, ka
Sapec Agro
iesniegtā dokumentācija par aktīvo vielu metalaksilu ir pilnīga atbilstoši Direktīvas 91/414 II pielikuma prasībām.
IQV
šo lēmumu pārsūdzēja
Secretaría General de Medio Rural del Ministerio de Medio Ambiente, y Medio Rural y Marino
(Apkārtējās, lauku un jūras vides ministrijas Lauku vides lietu ģenerālsekretariāts, Spānija). Šī pārsūdzība tika noraidīta ar 2011. gada 7. novembra lēmumu
locus standi
neesamības dēļ.
IQV
pret šo noraidošo lēmumu cēla administratīvu prasību, kuru
Tribunal Superior de Justicia de Madrid
(Madrides Augstā tiesa, Spānija) arī noraidīja
locus standi
neesamības dēļ.
IQV
iesniedza kasācijas sūdzību
Tribunal Supremo
(Augstākā tiesa, Spānija), iesniedzējtiesā, tostarp apgalvojot, ka lēmums par termiņa, kurš beidzās 2010. gada 31. decembrī, pagarināšanu
Sapec Agro
, lai tā varētu papildināt savu dokumentāciju, bija prettiesisks, ne tikai ņemot vērā Direktīvas 2010/28 tekstu, bet arī nepieciešamību aizsargāt ieguldījumus, kas izdarīti, lai iesniegtu datus, kuri ir jāpaziņo, lai Komisija varētu novērtēt aktīvo vielu vai lai attiecīgā dalībvalsts varētu novērtēt augu aizsardzības līdzekli.
Iesniedzējtiesa uzskata, ka, lai atrisinātu tai iesniegto strīdu, Direktīvas 2010/28 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē, ņemot vērā šīs direktīvas preambulas 8. apsvērumu. Iesniedzējtiesa norāda, ka 2007. gada 18. jūlija spriedums Industrias Químicas del Vallés/Komisija (
C‑326/05 P
,
EU:C:2007:443
) ir piemērojams šajā jomā un šķiet norādām uz Zemkopības un lopkopības resursu ģenerāldirekcijas piešķirtā termiņa pagarinājuma tiesiskumu.
Tomēr iesniedzējtiesa uzskata, ka atšķirībā no faktiem, kas bija tās lietas pamatā, kurā ticis pasludināts minētais spriedums, lieta, kuras tai jāizskata, neattiecas uz iestāžu pretrunīgo rīcību, kas būtu radījusi sajaukumu attiecīgajai personai, un ka attiecīgais termiņš, kā tas atkārtoti precizēts Direktīvā 2010/28, beidzās 2010. gada 31. decembrī.
Šādos apstākļos
Tribunal Supremo
(Augstākā tiesa) nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai termiņš, kas Direktīvā [2010/28] paredzēts tās 3. panta 1. punktā rodamajā vārdkopā “līdz 2010. gada 31. decembrim” un 3. panta 1. punkta otrajā daļā rodamajā vārdkopā “līdz šim termiņam”, kurā arī domāts 2010. gada 31. decembris, saistībā ar Direktīvas [2010/28] preambulas 8. apsvērumā minēto sešu mēnešu termiņu, ir obligāts termiņš, ņemot vērā Direktīvā [91/414] noteiktajā sistēmā paredzētās aizsardzības mērķi, kura dēļ dalībvalstis to nevar pagarināt, un tādējādi tas tiek aprēķināts tikai šajā direktīvā?
2)
Gadījumā, ja tiktu nospriests, ka minēto termiņu var pagarināt, vai lēmums par šādu pagarināšanu ir jāpieņem, neievērojot kādu konkrētu kārtību, kādā tas jālūdz vai jāpieņem, vai arī dalībvalstīm – ņemot vērā, ka šis jautājums ietilpst to kompetencē, – par to jālemj saskaņā ar saviem tiesību aktiem tāpēc, ka tās ir Direktīvas [2010/28] 3. panta 1. punktā paredzētās procesuālās kārtības adresātes?”
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo jautājumu
Ar pirmo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vaicā, vai Direktīvas 2010/28 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā paredzētais termiņš, kas beidzās 2010. gada 31. decembrī, lai ļautu dalībvalstīm atbilstoši Direktīvai 91/414 grozīt vai atsaukt pastāvošas tādu augu aizsardzības līdzekļu atļaujas, kuru aktīvā viela ir metalaksils, ir obligāts termiņš, vai arī šīs valstis to var pagarināt.
Šajā ziņā ir jāatgādina, ka saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru, interpretējot kādu Savienības tiesību normu, ir jāņem vērā ne tikai tās formulējums, bet arī tās konteksts un tās tiesiskā regulējuma mērķi, kurā tā iekļaujas (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2016. gada 22. jūnijs, Thomas Philipps,
C‑419/15
,
EU:C:2016:468
,
18.
punkts, kā arī 2017. gada 26. jūlijs, Jafari,
C‑646/16
,
EU:C:2017:586
,
73.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Runājot, pirmkārt, par Direktīvas 2010/28 3. panta 1. punkta formulējumu, tā pirmajā daļā ir noteikts, ka “dalībvalstis līdz 2010. gada 31. decembrim saskaņā ar Direktīvu [91/414] groza vai atsauc pašreizējās atļaujas augu aizsardzības līdzekļiem, kas satur metalaksilu kā darbīgo vielu”. Šīs tiesību normas otrajā daļā ir paredzēts, ka “līdz šim termiņam [dalībvalstis] jo īpaši pārliecinās, ka ir izpildīti minētās direktīvas I pielikuma nosacījumi attiecībā uz metalaksilu, izņemot tos nosacījumus, kas noteikti attiecīgās darbīgās vielas ieraksta B daļā, un ka atļaujas turētājam ir dokumentācija vai piekļuve dokumentācijai atbilstīgi minētās direktīvas II pielikuma prasībām.”
No šī formulējuma izriet, ka tajā minētais 2010. gada 31. decembris ir galīgais termiņš, kura pagarināšana nav paredzēta.
Otrkārt, runājot par tā tiesiskā regulējuma kontekstu, kurā attiecīgā tiesību norma iekļaujas, to izvērtējot, ir jāatzīst, ka tajā paredzētais termiņš ir obligāts un tātad nav pagarināms.
Proti, pirmām kārtām, 3. panta 1. punkta pirmajā daļā ir skaidri uzskaitītas sekas tam, ja līdz 2010. gada 31. decembrim netiks ievēroti minētā panta otrajā daļā paredzētie nosacījumi, tostarp pastāvošo augu aizsardzības līdzekļu, kas satur metalaksilu, atļauju turētāju pienākums nodrošināt, lai līdz šim datumam tiem būtu dokumentācija vai piekļuve dokumentācijai atbilstīgi Direktīvas 91/414 II pielikuma prasībām. Šīs sekas ir tādas, ka attiecīgā dalībvalsts groza vai atsauc šādu atļauju.
Direktīvas 2010/28 3. panta 1. punktā atbilstoši Direktīvas 91/414 preambulas septītajā apsvērumā minētajam mērķim ir noteikta vienota Savienības sistēma, kas iekļauj nosacījumus, ar kādiem dalībvalstis veic grozījumus vai atsauc esošās metalaksilu saturošo augu aizsardzības līdzekļu atļaujas, kā arī pienākumus, kas šo atļauju turētājiem ir noteikti saistībā ar dokumentācijas par minētajiem līdzekļiem iesniegšanu. Ļaujot dalībvalstīm atkāpties no termiņa, kurš beidzās 2010. gada 31. decembrī, tiktu apdraudēta sistēmas vienotība un attiecīgi vienlīdzīgas attieksmes ievērošana attiecībā pret pastāvošo atļauju turētājiem.
Otrām kārtām, Direktīvas 2010/28 3. panta 2. punktā, atkāpjoties no šā paša panta 1. punkta, ir paredzēts garāks termiņš nekā pēdējā minētajā punktā paredzētais, lai dalībvalstīm ļautu atkārtoti novērtēt atļautos augu aizsardzības līdzekļus, kuri satur metalaksilu kā vienīgo vai vienu no vairākām aktīvajām vielām. Ja dalībvalstīm, kā apgalvo Spānijas valdība, būtu tiesības pienācīgi pamatotu iemeslu dēļ pagarināt Direktīvas 2010/28 3. panta 1. punktā paredzēto termiņu, nebūtu lietderīgi šā panta 2. punktā iekļaut šādu skaidru atkāpi no 1. punktā paredzētā termiņa.
Trešām kārtām, tas, ka Direktīvas 2010/28 3. panta 1. punktā paredzētais termiņš nav pagarināms, ir apstiprināts arī Direktīvas 91/414 8. panta 2. punkta ceturtās daļas formulējumā. Proti, kā secinājumu 65. punktā norādījis ģenerāladvokāts, šajā tiesību normā ir paredzēts, ka pēc tam, kad Komisija ir pieņēmusi lēmumu iekļaut vai neiekļaut aktīvo vielu I pielikumā, dalībvalstis nodrošina, ka attiecīgajā gadījumā “noteiktajā laikā” tiek piešķirts, atsauktas vai grozītas attiecīgās atļaujas. Šis periods ir jāsaprot kā tāds, kas sakrīt ar Direktīvas 2010/28 3. panta 1. punktā paredzēto datumu, proti, ar 2010. gada 31. decembri.
Treškārt un visbeidzot, runājot par Direktīvas 2010/28 mērķi, ir jānorāda, ka tā ir Direktīvas 91/414 īstenošanas direktīva. Tātad saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru tā ir jāinterpretē pēc iespējas atbilstoši pamataktam, proti, Direktīvai 91/414 (šajā nozīmē skat. spriedumus, 2008. gada 22. maijs, Feinchemie Schwebda un Bayer CropScience,
C‑361/06
,
EU:C:2008:296
,
49.
punkts, un 2017. gada 26. jūlijs, Čehijas Republika/Komisija,
C‑696/15 P
,
EU:C:2017:595
,
33.
punkts).
Saskaņā ar Direktīvas 91/414 preambulas piekto, sesto un devīto apsvērumu tās mērķis ir novērst šķēršļus augu aizsardzības līdzekļu tirdzniecībai Kopienā, saglabājot augstu vides un cilvēku un dzīvnieku veselības aizsardzības līmeni (spriedums, 2007. gada 18. jūlijs, Industrias Químicas del Vallés/Komisija,
C‑326/05 P
,
EU:C:2007:443
,
74.
punkts).
Šajā kontekstā, atļaujot pagarināt termiņu, kas paredzēts Direktīvas 2010/28 3. panta 1. punktā, rastos risks, ka tirgū pēc 2010. gada 31. decembra paliks tādi metalaksilu kā aktīvo vielu saturoši augu aizsardzības līdzekļi, kuri neatbilst no Direktīvas 91/414 – ar grozījumiem, kas izdarīti ar Direktīvu 2010/28, – I pielikuma izrietošajām prasībām, tostarp noteiktajai tīrības pakāpei. Šādas sekas būtu pretrunā noteiktajam mērķim – nodrošināt augstu vides un cilvēku un dzīvnieku veselības aizsardzības līmeni.
No šā sprieduma 29.–37. punktā izklāstītajiem apsvērumiem izriet, ka Direktīvas 2010/28 3. panta 1. punktā paredzētais termiņš ir obligāts termiņš, ko dalībvalstis nedrīkst pagarināt.
2007. gada 18. jūlija spriedums Industrias Químicas del Vallés/Komisija (
C‑326/05 P
,
EU:C:2007:443
) neliek apstrīdēt šo secinājumu. Šajā ziņā ir jāatgādina, pirmkārt, kā secinājumu 80. punktā ir norādījis ģenerāladvokāts, ka lieta, kurā ticis pasludināts minētais spriedums, attiecās uz Komisijas noteiktu termiņu saistībā ar metalaksila iekļaušanas Direktīvas 91/414 I pielikumā procedūru un šīs iestādes, nevis dalībvalstu, iespēju grozīt šo termiņu. Savukārt pamatlietā, kas attiecas uz pārskatīšanas procedūru, kuru attiecībā uz pastāvošām metalaksilu saturošu augu aizsardzības līdzekļu TLA veic dalībvalstis, runa ir par to, vai dalībvalstis var vienpusēji pagarināt Komisijas noteikto un direktīvas noteikumos ierakstīto termiņu.
Otrkārt, 2007. gada 18. jūlija spriedumā Industrias Químicas del Vallés/Komisija (
C‑326/05 P
,
EU:C:2007:443
) Tiesa pamatojās uz to, ka attiecīgajai personai nebija iespējams iegūt pilnīgu dokumentāciju noteiktajā termiņā daļēji tādēļ, ka kompetentās iestādes, tostarp Komisija, rīkojās pretrunīgi. No rīkojuma par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu izriet, ka – pretēji gadījumam, kāds bija lietā, kurā ticis pasludināts minētais spriedums, –
Sapec Agro
šajā lietā nebija jāsaskaras ar šādiem no tās gribas neatkarīgiem apstākļiem. Tieši pretēji, pienākums noteiktajā laikā nodrošināt dokumentāciju vai piekļuvi dokumentācijai atbilstīgi Direktīvas 91/414 II pielikuma prasībām tika skaidri noteikts līdz ar procedūras sākumu, jo tā tika paredzēta Direktīvas 2010/28 3. panta 1. punktā.
Ņemot vērā visus šos apstākļus, uz pirmo jautājumu ir jāatbild, ka Direktīvas 2010/28 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā paredzētais termiņš, kurš beidzās 2010. gada 31. decembrī un bija paredzēts, lai ļautu dalībvalstīm atbilstoši Direktīvai 91/414 grozīt vai atsaukt pastāvošas tādu augu aizsardzības līdzekļu atļaujas, kuru aktīvā viela ir metalaksils, ir obligāts termiņš, kuru šīs valstis nevar pagarināt.
Par otro jautājumu
Otrais jautājums ir balstīts uz pieņēmumu, ka Direktīvas 2010/28 3. panta 1. punktā paredzētais termiņš – 2010. gada 31. decembris – ir tāds, ko dalībvalstis drīkst pagarināt. No atbildes uz pirmo jautājumu izriet, ka šīs valstis nedrīkst pagarināt attiecīgo datumu.
No tā izriet, ka uz otro jautājumu nav jāatbild.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība ir stadija procesā, kuru izskata iesniedzējtiesa, un tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (devītā palāta) nospriež:

Komisijas Direktīvas 2010/28/ES (2010. gada 23. aprīlis), ar ko groza Padomes Direktīvu 91/414/EEK, lai tajā iekļautu metalaksilu kā darbīgo vielu, 3. panta 1. punkts ir jāinterpretē tādējādi, ka tajā paredzētais termiņš, kurš beidzās 2010. gada 31. decembrī un bija paredzēts, lai ļautu dalībvalstīm atbilstoši Padomes Direktīvai 91/414/EEK (1991. gada 15. jūlijs) par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū grozīt vai atsaukt pastāvošas tādu augu aizsardzības līdzekļu atļaujas, kuru aktīvā viela ir metalaksils, ir obligāts termiņš, kuru šīs valstis nevar pagarināt.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – spāņu