CELEX: 62021CJ0409
Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu
Kopējā lauksaimniecības politika (KLP)
Finansējums no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA)
Regula (ES) Nr. 1305/2013
Atbalsts ieguldījumiem
Valsts tiesiskais regulējums, saskaņā ar kuru atbalsta piešķiršana ir atkarīga no tā, vai pieteikuma iesniedzējs uzrāda apliecību par audzēšanas vietas reģistrāciju uz sava vārda un pierāda, ka pieteikuma iesniegšanas dienā viņa saimniecības ražošanas apjoms ir līdzvērtīgs vismaz 8000 EUR

Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir par to, kā interpretēt 17. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1305/2013 (2013. gada 17. decembris) par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1698/2005 (
OV 2013, L 347, 487. lpp.
; labojums –
OV 2016, L 130, 1. lpp.
), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2017. gada 13. decembra Regulu (ES) 2017/2393 (
OV 2017, L 350, 15. lpp.
) (turpmāk tekstā – “Regula Nr. 1305/2013”).
Šis lūgums ir iesniegts saistībā ar strīdu starp
DELID EOOD
, saskaņā ar Bulgārijas tiesībām dibinātu viena dalībnieka sabiedrību ar ierobežotu atbildību (turpmāk tekstā – “
Delid
”), un
Izpalnitelen direktor na Darzhaven fond “Zemedelie”
(Valsts lauksaimniecības fonda izpilddirektors, Bulgārija; turpmāk tekstā – “VLF izpilddirektors”) par tā atteikumu piešķirt
Delid
finansējumu ieguldījumam, lai iegādātos aprīkojumu mājputnu fermai.
Atbilstošās tiesību normas
Savienības tiesības
Regula (ES) Nr. 1303/2013
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (
OV 2013, L 347, 320. lpp.
), 65. panta “Atbilstība” 1. punktā ir paredzēts:
“Izdevumu atbilstību nosaka, pamatojoties uz valsts noteikumiem, izņemot, ja ir paredzēti īpaši noteikumi šajā regulā vai balstoties uz šo regulu, vai pamatojoties uz konkrētu fondu noteikumiem.”
Regula Nr. 1305/2013
Regulas Nr. 1305/2013 5. pantā “Savienības lauku attīstības prioritātes” ir noteikts:
“Lai sasniegtu lauku attīstības mērķus, kuri palīdz īstenot stratēģiju “Eiropa 2020” gudrai, ilgtspējīgai un iekļaujošai izaugsmei, izmanto šādas sešas Savienības lauku attīstības prioritātes, kuras atspoguļo [vienotā stratēģiskā satvara] attiecīgos tematiskos mērķus:
[..].
Visas minētās prioritātes palīdz sasniegt transversālos mērķus inovācijas, vides, klimata pārmaiņu mazināšanas un pielāgošanās jomā. Programmās uzmanību var veltīt arī mazāk nekā sešām prioritātēm, ja tas ir pamatots ar situācijas analīzi attiecībā uz stiprām un vājām pusēm, iespējām un draudiem (“SVID”) un
ex ante
novērtējumu. Katrā programmā pievēršas vismaz četrām prioritātēm. Ja dalībvalsts iesniedz valsts programmu un reģionālo programmu kopumu, valsts programmā var pievērsties mazāk nekā četrām prioritātēm.
[..]”
Šīs regulas 17. pantā “Ieguldījumi materiālajos aktīvos” ir paredzēts:
“1.   Atbalsts saskaņā ar šo pasākumu attiecas uz materiālajiem un/vai nemateriālajiem ieguldījumiem, kas:
a)
uzlabo lauku uzņēmuma vispārējos darbības rādītājus un ilgtspēju;
b)
attiecas uz LESD I pielikumā minēto lauksaimniecības produktu, izņemot zivsaimniecības produktu, vai kokvilnas pārstrādi, tirdzniecību un/vai pilnveidi; ražošanas procesa rezultāts var būt arī produkts, uz kuru minētais pielikums neattiecas; ja atbalstu sniedz finanšu instrumentu veidā, resursi var būt arī produkts, uz kuru neattiecas minētais pielikums, ar nosacījumu, ka ieguldījums veicina vienu vai vairākas Savienības prioritātes lauku attīstības jomā;
c)
attiecas uz infrastruktūru, kas saistīta ar lauksaimniecības un mežsaimniecības attīstību, modernizāciju vai pielāgošanu, tostarp lauku saimniecības un meža zemes pieejamību, zemes konsolidāciju un uzlabošanu, energoapgādi un energotaupību un ūdensapgādi un ūdens resursu taupību; vai
d)
ir neienesīgi ieguldījumi, kas saistīti ar agrovides un klimata jomā noteikto mērķu sasniegšanu saskaņā ar šo regulu, tostarp ar bioloģisko daudzveidību, sugu un biotopu saglabāšanās stāvokli, kā arī estētiskās vērtības paaugstināšanu
Natura 2000
teritorijā vai citās augstas dabas vērtības sistēmās, kuras jānosaka programmā.
2.   Atbalstu saskaņā ar 1. punkta a) apakšpunktu piešķir lauksaimniekiem vai lauksaimnieku grupām.
Ja veic ieguldījumus, lai atbalstītu lauku saimniecības pārstrukturēšanu, dalībvalstis novirza atbalstu lauku saimniecībām saskaņā ar SVID analīzi, kura veikta saistībā ar Savienības lauku attīstības prioritāti “visu veidu lauksaimniecības lauku saimniecību dzīvotspējas un konkurētspējas veicināšana visos reģionos un novatorisku lauksaimniecības tehnoloģiju un mežu ilgtspējīgas pārvaldības veicināšana”.
3.   Atbalsts saskaņā ar 1. punkta a) un b) apakšpunktu nepārsniedz maksimālās atbalsta likmes, kas noteiktas II pielikumā. Minētās maksimālās likmes var palielināt gados jauniem lauksaimniekiem, kolektīviem ieguldījumiem, tostarp tādiem, kas saistīti ar ražotāju organizāciju apvienošanos, un integrētiem projektiem, kas ietver atbalstu saskaņā ar vairākiem pasākumiem, ieguldījumiem 32. pantā minētajos apgabalos, kuros ir dabas un citi specifiski ierobežojumi, ieguldījumiem, kas saistīti ar darbībām saskaņā ar 28. un 29. pantu, un darbībām, kuras atbalsta no [Eiropas inovāciju partnerības (EIP)] lauksaimniecības ražīgumam un ilgtspējai saskaņā ar atbalsta likmēm, kas noteiktas [II] pielikumā. Tomēr maksimālā kombinētā atbalsta likme nedrīkst pārsniegt 90 %.
4.   Atbalstam, ko sniedz saskaņā ar 1. punkta c) un d) apakšpunktu, piemēro II pielikumā noteiktās atbalsta likmes.
5.   Atbalstu var sniegt gados jauniem lauksaimniekiem, kas pirmo reizi dibina lauku saimniecību kā saimniecības vadītāji, saistībā ar ieguldījumiem, lai panāktu atbilstību lauksaimniecības ražošanai piemērojamiem Savienības standartiem, tostarp darba drošības jomā. Šādu atbalstu var sniegt ilgākais divdesmit četrus mēnešus no dibināšanas dienas, kā paredzēts lauku attīstības programmā, vai līdz tiek pabeigtas darbības, kuras definētas 19. panta 4. punktā minētajā darījumdarbības plānā.
6.   Ja Savienības tiesību aktos tiek noteiktas jaunas prasības attiecībā uz lauksaimniekiem, atbalstu var piešķirt saistībā ar ieguldījumiem, lai panāktu atbilstību minētajām prasībām, ilgākais, divpadsmit mēnešus no dienas, kad tās kļuva obligātas lauku saimniecībai.”
Minētās regulas 19. pants “Lauku saimniecību un darījumdarbības attīstība” ir formulēts šādi:
“[..]
2.   Atbalstu saskaņā ar 1. punkta a) apakšpunkta i) punktu piešķir gados jauniem lauksaimniekiem.
Atbalstu saskaņā ar 1. punkta a) apakšpunkta ii) punktu piešķir lauksaimniekiem vai lauku saimniecības locekļiem, kas uzsāk ar lauksaimniecību nesaistītas darbības, lauku apvidu mikrouzņēmumiem un mazajiem uzņēmumiem un fiziskām personām lauku reģionos.
Atbalstu saskaņā ar 1. punkta a) apakšpunkta iii) punktu piešķir mazām lauku saimniecībām, kā definējušas dalībvalstis.
Atbalstu saskaņā ar 1. punkta b) apakšpunktu piešķir lauku apvidu mikrouzņēmumiem un mazajiem uzņēmumiem, fiziskām personām lauku reģionos, kā arī lauksaimniekiem vai lauku mājsaimniecības locekļiem.
Atbalstu saskaņā ar 1. punkta c) apakšpunktu piešķir lauksaimniekiem, kuri laikā, kad tie iesniedz atbalsta pieteikumu, vismaz vienu gadu ir tiesīgi piedalīties mazo lauksaimnieku atbalsta shēmā un kuri apņemas visu savu saimniecību un atbilstīgās tiesības uz maksājumu galīgi nodot citam lauksaimniekam. Atbalstu maksā no nodošanas dienas līdz 2020. gada 31. decembrim vai aprēķina atbilstīgi minētajam laikposmam un izmaksā kā vienreizēju maksājumu.
[..]
6.   Šā panta 1. punkta a) apakšpunktā minētā atbalsta maksimālā summa ir noteikta II pielikumā. Tā atbalsta summu, ko sniedz saskaņā ar 1. punkta a) apakšpunkta i) punktu un 1. punkta a) apakšpunkta ii) punktu, dalībvalstis nosaka, ņemot vērā arī sociāli ekonomisko stāvokli programmas īstenošanas apgabalā.
[..]”
Regula (ES) Nr. 1307/2013
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1307/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko izveido noteikumus par lauksaimniekiem paredzētiem tiešajiem maksājumiem, kurus veic saskaņā ar kopējās lauksaimniecības politikas atbalsta shēmām, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 637/2008 un Regulu (EK) Nr. 73/2009 (
OV 2013, L 347, 608. lpp.
), 4. panta “Definīcijas un ar tām saistīti noteikumi” 1. punktā ir noteikts:
“Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:
[..]
b)
“saimniecība” ir visas lauksaimnieciskām darbībām izmantotās un lauksaimnieka apsaimniekotās vienības, kuras atrodas tās pašas dalībvalsts teritorijā;
[..].”
Īstenošanas regula (ES) Nr. 809/2014
Komisijas Īstenošanas regulas (ES) Nr. 809/2014 (2014. gada 17. jūlijs), ar ko paredz noteikumus par to, kā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1306/2013 piemēro attiecībā uz integrēto administrācijas un kontroles sistēmu, lauku attīstības pasākumiem un savstarpējo atbilstību (
OV 2014, L 227, 69. lpp.
), 48. panta “Administratīvās pārbaudes” 1. un 2. punktā ir noteikts:
“1.   Administratīvās pārbaudes veic par visiem lauku attīstības atbalsta pieteikumiem, maksājuma pieprasījumiem vai citām deklarācijām, kas saņēmējam vai trešai personai ir jāiesniedz, un tās aptver visus elementus, kurus var un ir lietderīgi pārbaudīt administratīvajās pārbaudēs. Saskaņā ar procedūras prasībām tiek izdarīti pieraksti par veikto kontroles darbu, verifikācijas rezultātiem un pasākumiem, kas veikti neatbilstību gadījumā.
2.   Lauku attīstības atbalsta pieteikumu administratīvajās pārbaudēs pārliecinās par darbības atbilstību piemērojamajiem pienākumiem, kas noteikti Savienības vai valsts tiesību aktos vai lauku attīstības programmā, tostarp saistībā ar publisko iepirkumu, valsts atbalstu un citiem obligātajiem standartiem un prasībām. [..]”
Regula (ES, Euratom) 2018/1046
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES, Euratom) 2018/1046 (2018. gada 18. jūlijs) par finanšu noteikumiem, ko piemēro Savienības vispārējam budžetam, ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1296/2013, (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013, (ES) Nr. 1304/2013, (ES) Nr. 1309/2013, (ES) Nr. 1316/2013, (ES) Nr. 223/2014, (ES) Nr. 283/2014 un Lēmumu Nr. 541/2014/ES un atceļ Regulu (ES, Euratom) Nr. 966/2012 (
OV 2018, L 193, 1. lpp.
), 63. panta “Dalīta pārvaldība ar dalībvalstīm” 2. punktā ir noteikts:
“Pildot ar budžeta izpildi saistītus uzdevumus, dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, tostarp likumdošanas, regulatīvos un administratīvos pasākumus, lai aizsargātu Savienības finanšu intereses, proti:
a)
nodrošinot, ka no budžeta finansētie pasākumi tiek īstenoti pareizi un efektīvi un saskaņā ar piemērojamiem speciālajiem nozares noteikumiem;
[..].”
Bulgārijas tiesības
2015. gada 21. marta
naredba n
o
9 za prilagane na podmiarka 4.1 “Investitsii v zemedelski stopanstva” ot miarka 4 “Investitsii v materialni aktivi” ot Programma za razvitie na selskite rayoni za perioda 2014–2020
(Rīkojums Nr. 9 par lauku attīstības programmas 2014.–2020. gadam 4. pasākuma “Ieguldījumi materiālajos aktīvos” 4.1. apakšpasākuma “Ieguldījumi lauku saimniecībās” piemērošanu; 2015. gada 24. marta
DV
Nr. 22) pamatlietai piemērojamās redakcijas (turpmāk tekstā – “Rīkojums Nr. 9/2015”) 8. pantā ir noteikts:
“(1)   Atbalsta pieteikuma iesniegšanas dienā lauksaimniekiem [Rīkojuma Nr. 9/2015] 7. panta 1. punkta 1. apakšpunkta izpratnē ir jāatbilst šādiem nosacījumiem:
1.
tie ir reģistrēti kā lauksaimnieki [..];
2.
viņu lauku saimniecības minimālais standarta ražošanas apjoms nav mazāks par 8000 EUR ekvivalentu [Bulgārijas levās (BGN)];
[..].
(2)   Lauku saimniecības minimālo standarta ražošanas apjomu 1. panta 2. punkta nozīmē pierāda ar:
1.
kandidāta izmantotās zemes un audzēto dzīvnieku reģistrāciju integrētajā administrācijas un kontroles sistēmā un deklarāciju (veidlapu), kuru izmantojot aprēķina minimālo standarta ražošanas apjomu saimniecībā attiecīgajā finanšu gadā pieteikuma iesniegšanas brīdī; vai
2.
zemes īpašuma vai izmantošanas dokumentu vai rīkojumiem [..], kuros ietverti aprēķina elementi, un deklarāciju (veidlapu), kuru izmantojot aprēķina minimālo standarta ražošanas apjomu saimniecībā attiecīgajā finanšu gadā pieteikuma iesniegšanas brīdī [..];
[..].”
Saskaņā ar šā rīkojuma 26. pantu:
“Darbības un ieguldījumus, kas saistīti ar projektu, kura īstenošanai saskaņā ar Bulgārijas tiesību aktiem ir nepieciešama licence, atļauja un/vai reģistrācija, atbalsta tikai pēc attiecīgo licenču, atļauju un/vai reģistrācijas dokumentu uzrādīšanas.”
Pamatlieta un prejudiciālie jautājumi
Delid
2015. gada 17. aprīlī tika reģistrēta kā lauksaimnieks
Oblastna direktsia “Zemedelie”
(Lauksaimniecības reģionālā direkcija, Bulgārija) Plovdivā [
Plovdiv
] (Bulgārija); 2015. gada 28. maijā tā iesniedza atbalsta pieteikumu saistībā ar ieguldījumiem “mājputnu fermas aprīkojuma iegādei”2933745 BGN (aptuveni 1500000 EUR) apmērā saskaņā ar Lauku attīstības programmas 2014.–2020. gadam 4. pasākuma “Materiālie ieguldījumi” 4.1. apakšpasākumu “Ieguldījumi lauku saimniecībās”.
Pieteikuma pamatojumam
Delid
norādīja, ka tā audzē pīles Manolē [
Manole
] (Bulgārija) esošā audzēšanas vietā, kura 2014. gada 15. maijā tika iznomāta no
Business park Manole OOD
, un ka tās mērķis ir sasniegt standarta ražošanas apjomu 20451,68 EUR apmērā.
2016. gada aprīlī un maijā
DFZ‑Razplashtatelna agentsia
(Bulgārijas Valsts lauksaimniecības fonda maksājumu aģentūra)
direktsia
“
Protivodeystvie na izmamite
” (direkcija “Krāpšanas apkarošana”) audzēšanas vietā veica pārbaudi; tās noslēgumā tika konstatēts, ka pārbaudes dienā šī audzēšanas vieta netiek nedz apsaimniekota, nedz ir reģistrēta uz
Delid
vārda un ka tajā nav nekādu putnu – pēdējie tika pārdoti 2016. gada 7. martā. Konkrēti, pārbaudē tika atklāts, ka papildus
Delid
arī divas citas atbalsta pieteikumus iesniegušas sabiedrības ir norādījušas, ka tās, pamatojoties uz nomas līgumiem, audzē pīles šajā pašā audzēšanas vietā.
Šādos apstākļos VLF izpilddirektors ar 2018. gada 10. jūlija lēmumu noraidīja
Delid
iesniegto atbalsta pieteikumu, pamatojoties uz to, ka tas neatbilst Rīkojuma Nr. 9/2015 8. pantā paredzētajiem atbilstības kritērijiem.
Delid
par šo lēmumu cēla prasību
Administrativen sad Plovdiv
(Plovdivas Administratīvā tiesa, Bulgārija).
Ar 2020. gada 10. marta spriedumu minētā tiesa prasību noraidīja.
Delid
par šo spriedumu iesniedza kasācijas sūdzību
Varhoven administrativen sad
(Augstākā administratīvā tiesa, Bulgārija), proti, iesniedzējtiesā.
Uzskatot, ka tajā izskatāmās lietas izspriešanai ir nepieciešama Regulas Nr. 1305/2013 tiesību normu interpretācija,
Varhoven administrativen sad
(Augstākā administratīvā tiesa), nolēma apturēt tiesvedību un uzdot Tiesai šādus prejudiciālus jautājumus:
“1)
Vai ar Regulas Nr. 1305/2013 17. pantu ir saderīgs tāds valsts tiesiskais regulējums, kāds paredzēts Rīkojuma Nr. 9/2015 26. pantā, kas kā prasību atbalsta piešķiršanai pretendentiem, kuri Lauku attīstības programmas 2014.–2020. gadam 4. pasākuma “Ieguldījumi materiālajos aktīvos” 4.1. apakšpasākumā “Ieguldījumi lauku saimniecībās” pretendē uz atbalstu, izvirza to, ka pirms pieteikšanās atbalstam to ierīkotajai saimniecībai ir jāuzrāda apliecība par audzēšanas vietas reģistrāciju uz pieteikuma iesniedzēja vārda kā pierādījumu par audzēšanas darbības veikšanu Regulas Nr. 1307/2013 4. panta izpratnē, vai arī attiecīgās regulas mērķu sasniegšanai pietiek ar to, ka lauku saimniecības īpašnieks var pierādīt, ka norisinās procedūra audzēšanas vietas reģistrācijai uz viņa vārda?
2)
Vai tāds valsts tiesiskais regulējums – kāds paredzēts Rīkojuma [Nr. 9/2015] 8. panta 1. punkta 2. apakšpunktā un saskaņā ar kuru atbalsta pieprasītājam atbalsta pieprasījuma brīdī ir jāpierāda lauksaimniecības darbības minimālais standarta ražošanas apjoms, kas nedrīkst būt mazāks par 8000 EUR ekvivalentu Bulgārijas levās (BGN), – ir uzskatāms par saderīgu ar atbalsta pasākuma “Ieguldījumi materiālos aktīvos” mērķi (Regulas Nr. 1305/2013 17. pants), ir atbilstošs Savienības lauku attīstības prioritātēm, kuras minētas Regulas Nr. 1305/2013 5. pantā, kā arī atbilst saimniecības standarta produkcijas jēdzienam atceltās Komisijas Regulas (EK) Nr. 1242/2008 (2008. gada 8. decembris) par Kopienas klasifikācijas izveidi lauku saimniecībām [(
OV 2008, L 335, 3. lpp.
)] izpratnē?
3)
Ja atbilde uz otro jautājumu ir apstiprinoša, vai var pieņemt, ka tikko reģistrēti lauksaimnieki laikā, kad viņi pieprasa atbalstu pasākumā “Ieguldījumi materiālajos aktīvos”, ir jāizslēdz no finansiālā atbalsta saņemšanas saskaņā ar Regulu Nr. 1305/2013?”
Par lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu pieņemamību
VLF izpilddirektors un Bulgārijas valdība apstrīd šā lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu pieņemamību tāpēc, ka, pirmkārt, tajā nav norādīti nedz iemesli, kuru dēļ iesniedzējtiesa ir apšaubījusi Savienības tiesību normu interpretāciju vai spēkā esamību, nedz arī saikne starp šīm normām un pamatlietā aplūkotajiem valsts tiesību aktiem, ko tā konstatējusi, otrkārt, lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir balstīts uz jauniem faktiem, kurus nevarēja pārbaudīt kompetentā administratīvā iestāde, un, treškārt, iesniedzējtiesai būtu jārīkojas atbilstoši tās pieejai citās līdzīgās lietās un jāizlemj strīds pēc būtības, nevis jāuzdod prejudiciāli jautājumi Tiesai.
Šajā ziņā jāatgādina, ka saskaņā ar Tiesas judikatūru vienīgi valsts tiesa, kura izskata lietu un kurai ir jāuzņemas atbildība par pieņemamo tiesas nolēmumu, ņemot vērā lietas īpatnības, var noteikt gan to, cik nepieciešams ir prejudiciālais nolēmums šīs tiesas sprieduma taisīšanai, gan to, cik nozīmīgi ir Tiesai uzdotie jautājumi, uz kuriem attiecas nozīmīguma prezumpcija. Tādējādi, ja uzdotais jautājums attiecas uz Savienības tiesību normas interpretāciju vai spēkā esamību, Tiesai principā ir jāpieņem nolēmums, izņemot, ja ir acīmredzams, ka lūgtajai interpretācijai nav nekādas saistības ar pamatlietas faktiskajiem apstākļiem vai tās priekšmetu, ja problēmai ir hipotētisks raksturs vai arī ja Tiesai nav zināmi faktiskie vai juridiskie apstākļi, kas nepieciešami, lai sniegtu lietderīgu atbildi uz minēto jautājumu (spriedums, 2022. gada 5. maijs, Zagrebačka banka,
C‑567/20
,
EU:C:2022:352
,
43.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Šajā gadījumā ir jākonstatē, ka, tā kā prejudiciālie jautājumi attiecas uz Savienības tiesību normu, it īpaši Regulas Nr. 1305/2013, interpretāciju, nešķiet acīmredzami, ka lūgtajai interpretācijai, ciktāl runa ir par jautājumiem, skatītiem kopumā, nebūtu nekāda sakara ar pamatlietu vai ka izvirzītā problēma būtu hipotētiska.
Tāpēc šis lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir pieņemams.
Par prejudiciālajiem jautājumiem
Par pirmo jautājumu
Ar pirmo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai Regulas Nr. 1305/2013 17. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru šajā tiesību normā minētā atbalsta piešķiršana ir pakārtota nosacījumam, ka pieteikuma iesniedzējs uzrāda apliecību par audzēšanas vietas reģistrāciju uz sava vārda.
Šajā ziņā jāatgādina, ka dalībvalstis Regulu Nr. 1305/2013 īsteno, izmantojot savas lauku attīstības programmas (spriedums, 2021. gada 6. oktobris, Lauku atbalsta dienests (Darbības sākšanas atbalsts lauksaimniecībā),
C‑119/20
,
EU:C:2021:817
,
54.
punkts), un ka šī regula tām sniedz iespēju veikt pasākumu kopumu, lai īstenotu Savienības lauku attīstības prioritātes (šajā nozīmē skat. spriedumu, 2022. gada 28. aprīlis, Piltenes meži,
C‑251/21
,
EU:C:2022:311
,
63.
punkts).
Katrai dalībvalstij tātad būtu jāsagatavo vai nu valsts lauku attīstības programma visai tās teritorijai, vai reģionālu programmu kopums, vai arī gan valsts programma, gan reģionālo programmu kopums, un šajās programmās ir jāīsteno ar Savienības lauku attīstības prioritātēm saistītu mērķu sasniegšanas stratēģija (spriedums, 2021. gada 6. oktobris, Lauku atbalsta dienests (Darbības sākšanas atbalsts lauksaimniecībā),
C‑119/20
,
EU:C:2021:817
,
55.
punkts).
No tā izriet, ka Regulā Nr. 1305/2013 dalībvalstīm ir atstāta rīcības brīvība attiecībā uz tajā paredzētā atbalsta īstenošanas kārtību (spriedums, 2021. gada 6. oktobris, Lauku atbalsta dienests (Darbības sākšanas atbalsts lauksaimniecībā),
C‑119/20
,
EU:C:2021:817
,
56.
punkts).
Šī rīcības brīvība var it īpaši attiekties uz projektu atlases kritērijiem, lai nodrošinātu, ka lauku attīstībai paredzētie finanšu resursi tiek izmantoti iespējami labākā veidā, un lai pasākumus saskaņā ar lauku attīstības programmām noteiktu atbilstoši Savienības prioritātēm lauku attīstības jomā, un lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret pieteikumu iesniedzējiem (spriedums, 2021. gada 6. oktobris, Lauku atbalsta dienests (Darbības sākšanas atbalsts lauksaimniecībā),
C‑119/20
,
EU:C:2021:817
,
58.
punkts).
Minētā rīcības brīvība var attiekties arī uz valsts lauku attīstības programmu izstrādi, kā arī Regulas Nr. 1305/2013 prasību īstenošanu, it īpaši attiecībā uz šīs regulas 19. panta 2. punkta trešajā daļā paredzēto atbalsttiesīgo lauku saimniecību lielumu vai atbalsta summu, kā tas izriet no šā panta 6. punkta (spriedums, 2021. gada 6. oktobris, Lauku atbalsta dienests (Darbības sākšanas atbalsts lauksaimniecībā),
C‑119/20
,
EU:C:2021:817
,
59.
punkts).
Šajā gadījumā ir jāuzskata, ka valsts tiesiskajā regulējumā paredzētā prasība, saskaņā ar kuru šajā tiesību normā paredzētā atbalsta piešķiršana ir pakļauta nosacījumam, ka pieteikuma iesniedzējs uzrāda viņa vārdā reģistrētas audzēšanas vietas reģistrācijas apliecību, ietilpst rīcības brīvībā, kas dalībvalstīm ir saskaņā ar šā sprieduma 27.–29. punktā minēto judikatūru. Turklāt minētā prasība veicina administratīvo pārbaužu īstenošanu saskaņā ar Īstenošanas regulas Nr. 809/2014 48. pantu un sniedz iespēju atbilstoši Regulas 2018/1046 63. panta 2. punkta a) apakšpunktam nodrošināt, ka no Savienības budžeta finansētās darbības tiek pareizi un efektīvi īstenotas.
Ņemot vērā visus iepriekš izklāstītos apsvērumus, Regulas Nr. 1305/2013 17. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru šajā tiesību normā minētā atbalsta piešķiršana ir pakārtota nosacījumam, ka pieteikuma iesniedzējs uzrāda apliecību par audzēšanas vietas reģistrāciju uz sava vārda.
Par otro jautājumu
Ar otro jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai Regulas Nr. 1305/2013 17. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru šajā tiesību normā minētā atbalsta piešķiršana ir pakārtota nosacījumam, ka pieteikuma iesniedzējs pierāda, ka pieteikuma iesniegšanas dienā viņa lauku saimniecības ražošanas apjoms ir līdzvērtīgs vismaz 8000 EUR.
Lai atbildētu uz šo jautājumu, iesākumā jāatgādina – kā izriet no šā sprieduma 27. un 28. punktā minētās judikatūras –, ka Regulā Nr. 1305/2013 dalībvalstīm ir atstāta rīcības brīvība attiecībā uz tajā paredzētā atbalsta īstenošanas detalizētiem noteikumiem un ka šī rīcības brīvība it īpaši var attiekties uz projektu atlases kritērijiem, lai nodrošinātu, ka lauku attīstībai paredzētie finanšu resursi tiek izmantoti iespējami labākā veidā.
Tāds nosacījums kā pamatlietā aplūkotais, saskaņā ar kuru pieteikuma iesniedzējam ir jāpierāda, ka pieteikuma iesniegšanas brīdī viņa lauku saimniecības ražošanas apjoms ir līdzvērtīgs vismaz 8000 EUR – ņemot vērā Tiesas rīcībā esošos lietas materiālus šajā lietā –, ietilpst rīcības brīvībā, kāda ir dalībvalstīm, īstenojot Regulas Nr. 1305/2013 17. pantu.
Tātad uz otro jautājumu ir jāatbild, ka Regulas Nr. 1305/2013 17. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru šajā tiesību normā minētā atbalsta piešķiršana ir pakārtota nosacījumam, ka pieteikuma iesniedzējs pierāda, ka pieteikuma iesniegšanas dienā viņa lauku saimniecības ražošanas apjoms ir līdzvērtīgs vismaz 8000 EUR.
Par trešo jautājumu
Ar trešo jautājumu iesniedzējtiesa būtībā vēlas noskaidrot, vai Regulas Nr. 1305/2013 17. pants ir jāinterpretē tādējādi, ka tas pieļauj, ka lauksaimniekiem, kuri pieteikuma iesniegšanas dienā ir tikko reģistrēti, tiek liegta iespēja saņemt šajā tiesību normā paredzēto atbalstu.
Šajā ziņā jāatgādina, ka lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu pamats ir nevis konsultatīvu viedokļu izteikšana par vispārīgiem vai hipotētiskiem jautājumiem, bet gan vajadzība faktiski iztiesāt lietu, kas saistīta ar Savienības tiesībām (spriedums, 2022. gada 7. aprīlis, Autonome Provinz Bozen,
C‑102/21 un C‑103/21
,
EU:C:2022:272
,
57.
punkts un tajā minētā judikatūra).
Šajā gadījumā no lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu neizriet, ka pamatlietā aplūkotais atbalsts
Delid
būtu liegts tāpēc, ka pieteikuma iesniegšanas dienā šī sabiedrība bija tikko reģistrēts lauksaimnieks.
Šādos apstākļos ir jākonstatē, ka trešajam jautājumam ir hipotētisks raksturs un līdz ar to tas ir nepieņemams.
Par tiesāšanās izdevumiem
Attiecībā uz pamatlietas pusēm šī tiesvedība izriet no tiesvedības, kas notiek iesniedzējtiesā, tāpēc tā lemj par tiesāšanās izdevumiem. Izdevumi, kas radušies, iesniedzot apsvērumus Tiesai, un kas nav minēto pušu izdevumi, nav atlīdzināmi.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (septītā palāta) nospriež:

1)
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1305/2013 (2013. gada 17. decembris) par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1698/2005, kura grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2017. gada 13. decembra Regulu (ES) 2017/2393, 17. pants
ir jāinterpretē tādējādi, ka
tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru šajā tiesību normā minētā atbalsta piešķiršana ir pakārtota nosacījumam, ka pieteikuma iesniedzējs uzrāda apliecību par audzēšanas vietas reģistrāciju uz sava vārda.

2)
Regulas Nr. 1305/2013, kura grozīta ar Regulu 2017/2393, 17. pants
ir jāinterpretē tādējādi, ka
tam nav pretrunā tāds valsts tiesiskais regulējums, ar kuru šajā tiesību normā minētā atbalsta piešķiršana ir pakārtota nosacījumam, ka pieteikuma iesniedzējs pierāda, ka pieteikuma iesniegšanas dienā viņa lauku saimniecības ražošanas apjoms ir līdzvērtīgs vismaz 8000 EUR.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – bulgāru.