CELEX: 62016TJ0587
Viešoji tarnyba
Pareigūnai
Įdarbinimas
Pranešimas apie konkursą EPSO / AST-SC/03/15
Neleidimas dalyvauti vertinimo egzaminuose
Prašymas dėl patikrinimo
Atsisakymas perduoti šį prašymą atviro konkurso atrankos komisijai dėl pateikimo pavėluotai
EPSO ir atrankos komisijos kompetencijos atskyrimas

Ginčo aplinkybės
2015 m. sausio 8 d. Europos Sąjungos personalo atrankos tarnyba (EPSO)
Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje
paskelbė pranešimą apie atvirą konkursą, vykdomą rengiant egzaminus EPSO/AST‑SC/03/15-3, siekiant sudaryti įvairių sričių sekretorių ir raštinės darbuotojų (SC 1 ir SC 2 lygiai) rezervo sąrašą (toliau – atviras konkursas) (
OL C 3A, 2015, p. 1
).
2015 m. vasario 12 d. ieškovas, norėdamas dalyvauti šiame atvirame konkurse, pateikė savo kandidatūrą. Jis pasirinko sritį „sekretoriatas“ ir SC 2 lygį, tačiau sutiko, kad jo kandidatūra būtų laikoma paduota ir dėl SC 1 lygio.
Pranešimo apie atvirą konkursą III priedo 2 punkte, skirtame konkrečioms dalyvavimo konkurse sąlygoms, susijusioms su diplomais, nurodytos trys skirtingos sąlygos, iš kurių nagrinėjamu atveju svarbi tik paskutinė. Šį sąlyga suformuluota taip:
„[P]rofesinio mokymo kursai (atitinkantys Europos kvalifikacijų sandaros 4 lygį), trukę bent vienus metus, ir bent trejų metų profesinė patirtis. Mokymo kursai ir profesinė patirtis iš esmės turi būti susiję su funkcijų pobūdžiu.“
2015 m. kovo 25 d. ieškovas laikė atrankos testus. 2015 m. birželio 11 d. laišku EPSO ieškovui pranešė, kad jis išlaikė šiuos testus ir už kiekvieną iš jų gavo reikalaujamą minimalų balą. Tame pačiame laiške EPSO nurodė, kad tolesniame etape atviro konkurso atrankos komisija (toliau – atrankos komisija) analizuos elektronines paraiškas, kad patikrintų kandidatų tinkamumą.
Bylos šalys nesutaria dėl datos, kada ieškovas, atrankos komisijai išanalizavus jo kandidatūrą, elektroniniu pranešimu, atsiųstu į jo EPSO paskyrą, šios komisijos buvo informuotas apie sprendimą neleisti jam dalyvauti tolesniame atviro konkurso etape, t. y. nesutariama, ar tai padaryta 2015 m. liepos 30 d., ar vėliau. Savo sprendime (toliau – sprendimas atmesti kandidatūrą) atrankos komisija rėmėsi aplinkybe, kad ieškovas neturėjo reikalaujamos kvalifikacijos, t. y. nors turėjo vienų metų profesinį išsilavinimą, jis iš esmės nebuvo susijęs su funkcijų, dėl kurių buvo surengtas atviras konkursas, pobūdžiu.
Šalys nesutaria ir dėl to, kada ieškovas patikrino savo EPSO paskyrą. Pastarasis teigia, kad savo paskyrą tikrino nuolat, o paskutinį kartą tai darė 2015 m. liepos 29 d. ir rugpjūčio 4 d., tačiau joje nebuvo naujų žinučių ar pranešimų, o Europos Komisija nurodo, kad iš su EPSO paskyromis susijusio informacinės sistemos elektroninio žurnalo matyti, kad savo paskyrą ieškovas tikrino tik 2015 m. rugpjūčio 8 d. 20 val. 41 min.; šioje paskyroje atrankos komisijos sprendimas buvo prieinamas jau 9 dienos prieš šią datą.
2015 m. rugpjūčio 7 d. ieškovas gavo tokią EPSO automatinę elektroninę žinutę:
„Siuntimo data: penktadienis, 2015 m. rugpjūčio 7 d., 15 val. 26 min. <…>
Dalykas: Jūsų EPSO paskyroje paskelbta nauja žinutė. <…>
Tai yra automatiniu būdu išsiųsta elektroninė žinutė. Prašom į ją neatsakyti.
Gerb. kandidate,
Šis pranešimas susijęs su Jūsų pateikta kandidato paraiška arba [EPSO] organizuota atrankos procedūra „Karjera ES“.
Jūsų EPSO paskyroje paskelbta nauja žinutė.
Prie savo paskyros galite prisijungti aktyvavę nuorodą: <…>
Pagarbiai
NB. Primename, kad turite tikrinti savo EPSO paskyrą bent du kartus per savaitę, kaip nurodyta Atvirų konkursų vadove arba kvietime pareikšti susidomėjimą. Visi oficialūs pranešimai siunčiami per EPSO paskyrą ir teisiškai pripažįstamos tik šiuose paskelbtuose laiškuose nurodytos datos.
Šis pranešimas el. paštu yra papildoma EPSO teikiama paslauga. Jis neturi teisinės galios.
Pranešimas el. paštu išsiunčiamas tuo pačiu metu, kai Jūsų EPSO paskyroje paskelbiama nauja žinutė. Dėl nuo mūsų nepriklausančių priežasčių pranešimai el. paštu tam tikrais atvejais gali vėluoti. Skundai dėl tokio vėlavimo nebus nagrinėjami.
EPSO komanda.“
2015 m. rugpjūčio 13 d., remdamasis Viešiesiems konkursams taikytinų bendrųjų taisyklių (
OL C 60 A, 2014, p. 1
, toliau – Bendrosios taisyklės) 3.4.3 punktu, ieškovas pateikė prašymą patikrinti atrankos komisijos sprendimą atmesti jo kandidatūrą (toliau – prašymas patikrinti sprendimą). Iš esmės jis tvirtino, kad jo EPSO paskyroje esantis elektroninis pranešimas apie sprendimą atmesti kandidatūrą nebuvo pakankamai motyvuotas, nes jame tik pakartota pranešimo apie atvirą konkursą formuluotė. Be to, viena vertus, jis nurodė, kad ankstesnio konkurso atrankos komisija leido jam dalyvauti šio konkurso, kuris taip pat buvo susijęs su sekretoriato veikla ir kuriame reikalauta aukštesnės kvalifikacijos, palyginti su reikalaujama atvirame konkurse, vertinimo egzaminuose. Kita vertus, ieškovas tvirtino, kad tokiu atveju turi būti pateikti specialūs motyvai dėl to, kad atrankos komisija nesivadovavo vertinimu, kuris buvo pateiktas ankstesniame konkurse.
2015 m. rugpjūčio 17 d. el. laišku EPSO, kuriai atstovavo N. H., kaip už ryšius su kandidatais atsakingos grupės vadovė, ieškovui pranešė, kad EPSO negali nagrinėti jo prašymo patikrinti sprendimą, nes toks prašymas nebuvo pateiktas per Bendrosiose taisyklėse nustatytą dešimties kalendorinių dienų terminą (toliau –2015 m. rugpjūčio 17 d. EPSO sprendimas). EPSO ieškovui nurodė, kad šis terminas skaičiuotinas nuo 2015 m. liepos 30 d., t. y. kai EPSO paskyroje atsirado elektroninis pranešimas.
2015 m. rugsėjo 1 d. ieškovas el. laiške EPSO paprašė nedelsiant perduoti jo prašymą patikrinti sprendimą atrankos komisijai. Šiuo atžvilgiu jis rėmėsi Bendrųjų taisyklių 3.4.3 punktu, kuriame numatyta, kad prašymai patikrinti sprendimą „perduo[dami] svarstyti tiems, kas jį priėmė (t. y. atrankos komisijai arba EPSO)“. Jis teigė, kad atsižvelgiant į tai, jog prašymas patikrinti sprendimą pateiktas dėl atrankos komisijos priimto sprendimo atmesti kandidatūrą, bet kuriuo atveju toks prašymas turėjo būti perduotas šiai atrankos komisijai.
2015 m. rugsėjo 16 d. EPSO ieškovą informavo, kad šio sprendimo 10 punkte minėtas jo prašymas patikrinti sprendimą nebus nagrinėjamas, nes pateiktas pavėluotai. 2015 m. rugsėjo 20 d. el. laiške ieškovas dar kartą pasiteiravo, ar jo prašymas patikrinti sprendimą buvo perduotas atrankos komisijai.
2015 m. rugsėjo 25 d. ieškovas gavo tokį EPSO atsakymą:
„kaip jau paaiškinta ankstesniuose mūsų laiškuose, mes (EPSO), laikydamiesi savo kompetencijos ribų, atrankos komisijai perduodame tik skundus [
Beschwerden
], kurie pateikti per nustatytus terminus. Kadangi Jūsų skundo [
Beschwerde
] atveju taip nėra, šis skundas nebuvo perduotas.“
2015 m. lapkričio 4 d. ieškovas raštu pateikė skundą dėl 2015 m. rugpjūčio 17 d., rugsėjo 16 d. ir 25 d. sprendimų, kuriais EPSO jam pranešė, kad jo prašymas patikrinti sprendimą nebus nagrinėjamas.
2016 m. kovo 17 d. sprendimu ieškovo skundas buvo atmestas. Šio sprendimo vertimas į vokiečių k. jam perduotas 2016 m. balandžio 18 d.
Procesas ir šalių reikalavimai
2016 m. kovo 23 d. Europos Sąjungos tarnautojų teismo kanceliarija gavo šį ieškovo ieškinį. Byla įregistruota numeriu F‑17/16.
2016 m. balandžio 6 d. laiške ieškovas paprašė užtikrinti jo anonimiškumą pagal Tarnautojų teismo procedūros reglamento 48 straipsnio 1 dalį. 2016 m. balandžio 28 d. Tarnautojų teismo kanceliarija ieškovui pranešė, kad šis jo prašymas buvo patenkintas.
Pagal 2016 m. liepos 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES, Euratomas) 2016/1192 dėl jurisdikcijos perdavimo Bendrajam Teismui kaip pirmajai instancijai spręsti Europos Sąjungos ir jos tarnautojų ginčus (
OL L 200, 2016, p. 137
) 3 straipsnį ši byla buvo perduota Bendrajam Teismui tos stadijos, kurios ji buvo 2016 m. rugpjūčio 31 d. Taip ši byla buvo užregistruota numeriu T‑587/16 ir paskirta ketvirtajai kolegijai.
Kadangi bylos šalys nepateikė prašymo surengti teismo posėdį pagal Procedūros reglamento 106 straipsnio 1 dalį, Bendrasis Teismas (ketvirtoji kolegija), manydamas, kad bylos medžiagoje yra pakankamai informacijos, pagal Procedūros reglamento 106 straipsnio 3 dalį nusprendė nagrinėti ieškinį be žodinės proceso dalies.
2018 m. vasario 5 d. Bendrasis Teismas pateikė Komisijai klausimus raštu. Ji pateikė Bendrojo Teismo kanceliarijai atsakymus per nustatytą terminą. 2018 m. kovo 13 d. ieškovas dėl jų pateikė savo pastabas.
Ieškovas Bendrojo Teismo prašo:
–
panaikinti 2015 m. rugpjūčio 17 d. EPSO sprendimą,
–
panaikinti atrankos komisijos „implicitinį sprendimą“ nepatenkinti prašymo patikrinti sprendimą,
–
priteisti iš Komisijos bylinėjimosi išlaidas.
Komisija Bendrojo Teismo prašo:
–
atmesti ieškinį,
–
priteisti iš ieškovo bylinėjimosi išlaidas.
Dėl teisės
Dėl ieškinio priimtinumo
Komisija iš esmės nurodo, kad dėl 2015 m. rugpjūčio 17 d. EPSO sprendimo pateiktas ieškinys nepriimtinas, nes tai nėra sprendimas atmesti kandidatūrą ar atrankos komisijos atsakymas į prašymą patikrinti sprendimą. Jos teigimu, tik sprendimas atmesti kandidatūrą yra ieškovo nenaudai priimtas sprendimas, nes jis pakeičia jo teisinę padėtį ir nedelsiant turi tiesioginį neigiamą poveikį jo interesams. 2015 m. rugpjūčio 17 d. EPSO sprendimas visiškai nepaneigia šios išvados, nes kalbama tik apie atsisakymą nagrinėti prašymą patikrinti sprendimą remiantis formalia priežastimi: prašymas pateiktas pavėluotai. Komisija teigia, kad šis EPSO sprendimas yra „tik patvirtinamasis“, jo turinys nėra savarankiškas ir jis nepakeičia sprendimo atmesti kandidatūrą. Taigi, Komisijos teigimu, dėl jo negali būti pateiktas skundas ar ieškinys Bendrajam Teismui.
Komisija tvirtina, kad akivaizdu, jog ieškovas turėjo galimybę pasinaudoti teismine gynyba. Komisija mano, kad ieškovas turėjo galimybę ginčyti sprendimą atmesti kandidatūrą tiesiogiai kreipdamasis į Europos Sąjungos teismą pagal SESV 270 straipsnį ir neturėjo pateikti prieš tai skundo arba galėjo pateikti dėl jo skundą. Jos teigimu, vis dėlto ieškovas negalėjo pasirinkti „trečiosios priemonės“ ir pateikti ieškinį dėl akto, kuris nebuvo priimtas jo nenaudai. Komisija mano, kad ieškovas taip pat turėjo teisinę galimybę išsireikalauti, kad atrankos komisija patikrintų sprendimą atmesti kandidatūrą.
Komisija tvirtina, kad net jeigu 2015 m. rugpjūčio 17 d. sprendimas yra ieškovo nenaudai priimtas aktas, bet kuriuo atveju ieškovas neturėjo jokio atsiradusio ir esamo suinteresuotumo nagrinėjamu atveju imtis veiksmų. Akivaizdu, kad panaikinus 2015 m. rugpjūčio 17 d. EPSO sprendimą ieškovas nepatirtų jokios naudos, nes jis neginčijo sprendimo atmesti kandidatūrą. Todėl, net jeigu 2015 m. rugpjūčio 17 d. EPSO atrankos komisijos sprendimas būtų panaikintas, atrankos komisija, kaip teigia Komisija, negalėtų pareikšti pozicijos dėl sprendimo atmesti kandidatūrą turinio. Be to, nėra pagrindo remtis 2001 m. balandžio 3 d. Nutartimi Zaur-Gora ir Dubigh / Komisija (
T‑95/00 ir T‑96/00
,
EU:T:2001:114
), nes šioje byloje atrankos komisija nebuvo priėmusi naujo sprendimo, kuris būtų paremtas prašymu patikrinti sprendimą, taigi, negalėjo būti skaičiuojamas joks naujas terminas.
Galiausiai Komisija teigia, kad ieškovo prašymas, kuriuo siekiama, kad būtų panaikintas atrankos komisijos „implicitinis sprendimas“, yra nepriimtinas, nes nepaisoma skundo ir ieškinio atitikties principo. Bet kuriuo atveju tokį ieškovo prašymą reikėtų atmesti, nes Europos Sąjungos pareigūnų tarnybos nuostatų (toliau – Pareigūnų tarnybos nuostatai) 90 straipsnio 1 dalyje nenumatyta, kad prašymą patikrinti atrankos komisijos sprendimą galima būtų imlicitiškai atmesti. Kadangi atrankos komisija nėra administracijos dalis ir nuo šios nepriklauso, to, kad ji nepateikia atsakymo, negalima laikyti „neigiamu implicitiniu sprendimu“. Komisijos teigimu, klausimas dėl pasekmių, kilusių atrankos komisijai nepateikus atsakymo į prašymą patikrinti sprendimą, tėra hipotetinis.
Ieškovas nesutinka su Komisijos argumentais.
Bendrasis Teismas mano, kad visų pirma reikia išnagrinėti klausimą, ar priimtinas antrasis reikalavimas, o vėliau – ar priimtinas pirmasis reikalavimas.
Dėl antrojo reikalavimo priimtinumo
Pirmiausia reikia pažymėti, kad ieškovo ieškinys nukreiptas, pirma, prieš 2015 m. rugpjūčio 17 d. EPSO sprendimą ir, antra, prieš tariamą atrankos komisijos „implicitinį sprendimą“ nepatenkinti prašymo patikrinti sprendimą.
Šiuo klausimu reikia priminti, kad pagal suformuotą jurisprudenciją tuo atveju, kai konkurso dalyvis pageidauja, kad būtų patikrintas atrankos komisijos priimtas sprendimas, būtent šios komisijos sprendimas, kurį ji priima išnagrinėjusi prašymą peržiūrėti konkurso dalyvio situaciją, laikomas jo nenaudai priimtu sprendimu, kaip tai suprantama pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų 90 straipsnio 2 dalį arba atitinkamai pagal 91 straipsnio 1 dalį (šiuo klausimu žr. 2001 m. balandžio 3 d. Nutarties Zaur-Gora ir Dubigh / Komisija,
T‑95/00 ir T‑96/00
,
EU:T:2001:114
,
punktą ir 2006 m. gruodžio 13 d. Sprendimo Heus / Komisija,
T‑173/05
,
EU:T:2006:392
,
punktą).
Nagrinėjamu atveju neginčijama, kad 2015 m. rugpjūčio 17 d. sprendimą priėmė EPSO. Iš Komisijos pateiktų procesinių dokumentų ir atsakymų į Bendrojo Teismo klausimus matyti, kad atrankos komisija nežinojo, jog ieškovas pateikė prašymą patikrinti sprendimą. Šiuo klausimu Komisija aiškiai pripažino, kad ieškovo prašymo patikrinti sprendimą nėra tarp atrankos komisijai perduotų prašymų patikrinti sprendimą. Neginčijama ir tai, kad atrankos komisija nebuvo
a posteriori
konkrečiai informuota apie 2015 m. rugpjūčio 17 d. EPSO sprendimą tokio prašymo nenagrinėti. Ji buvo tik „bendrai“ informuota apie ESPO atsisakymą priimti nagrinėti pavėluotai pateiktus prašymus patikrinti sprendimą.
Šiomis aplinkybėmis reikia daryti išvadą, kad, atsižvelgiant į tai, jog atrankos komisijai nebuvo žinoma, jog ieškovas pateikė prašymą patikrinti sprendimą, negalima teigti, kad ji priėmė „implicitinį sprendimą“ tokį prašymą atmesti.
Taigi antrasis reikalavimas neturi dalyko, todėl jį reikia atmesti kaip nepriimtiną.
Dėl pirmojo reikalavimo priimtinumo
Kiek tai susiję su Komisijos teigimu, kad 2015 m. rugpjūčio 17 d. EPSO sprendimas nėra ieškovo nenaudai priimtas sprendimas, nes jis buvo tik patvirtinamasis, neturėjo jokio savarankiško turinio ir nepakeitė sprendimo atmesti kandidatūrą, reikia konstatuoti, kad 2015 m. rugpjūčio 17 d. sprendimu EPSO atmetė ieškovo prašymą patikrinti sprendimą. Tačiau iš šio sprendimo 29 punkte nurodytos jurisprudencijos matyti, kad sprendimas atmesti prašymą patikrinti sprendimą laikomas ieškovo nenaudai priimtu sprendimu ir jį galima ginčyti, jeigu jį priima atrankos komisija.
Jeigu, kaip nagrinėjamu atveju, kandidato pateiktą prašymą patikrinti sprendimą ESPO atmeta dėl to, kad jis pateikiamas pavėluotai, šis kandidatas turi suinteresuotumą prašyti, kad Sąjungos teismas atliktų tokio atmetimo teisėtumo kontrolę. Tokiu atmetimo atveju atrankos komisija negali pati nagrinėti pateikto prašymo patikrinti sprendimą, ir Bendrajam Teismui jį panaikinus dėl tokio prašymo turėtų būti priimtas naujas sprendimas.
Reikia priminti, kad Bendrųjų taisyklių 3.4.3 punkte aiškiai numatyta, kad jeigu prašymas patikrinti sprendimą patenkinamas, atitinkamas asmuo grąžinamas į tą konkurso etapą, iš kurio buvo pašalintas, nepaisant etapo, kuris pasiektas vykdant konkursą. Tai, kad per tą laiką atviro konkurso procedūra buvo baigta, nepaneigia šios išvados, nes ieškovas išlaiko bent jau suinteresuotumą, kad būtų priimtas sprendimas dėl nagrinėjamos atrankos procedūros teisėtumo, kad ateityje analogiška atrankos procedūra nebūtų vykdoma neteisėtai (šiuo klausimu žr. 2007 m. birželio 7 d. Sprendimo Wunenburger / Komisija,
C‑362/05 P
,
EU:C:2007:322
,
punktą). Neatmestina, kad vykstant vėlesnei analogiškai atrankos procedūrai EPSO gali tekti atlikti panašų vaidmenį. Tokiomis aplinkybėmis Komisija negali teigti, kad ieškinys nepriimtinas remdamasi tuo, kad per tą laiką atviro konkurso procedūra buvo baigta.
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, darytina išvada, kad 2015 m. rugpjūčio 17 d. EPSO sprendimas yra ieškovo nenaudai priimtas aktas, ir šis turi atsiradusį, esamą ir pakankamai aiškų suinteresuotumą, kad šis sprendimas būtų panaikintas (šiuo klausimu žr. 2008 m. rugsėjo 18 d. Sprendimo Angé Serrano ir kt./Parlamentas,
T‑47/05
,
EU:T:2008:384
,
punktą).
Dėl esmės
Ieškinį ieškovas grindžia keturiais pagrindais: pirma, EPSO kompetencijos priimti 2015 m. rugpjūčio 17 d. sprendimą neturėjimu, antra, teisinio saugumo principo pažeidimu, trečia, prašymo patikrinti sprendimą klaidingu kvalifikavimu ir, ketvirta, klaida, padaryta vertinant, ar laikytasi termino, per kurį galima pateikti prašymą patikrinti sprendimą.
Pirmajame ieškinio pagrinde ieškovas iš esmės tvirtina, kad jo prašymas pateiktas dėl sprendimo atmesti kandidatūrą patikrinimo, todėl jis turėjo būti perduotas šį sprendimą priėmusiai atrankos komisijai, kaip tai matyti iš aiškios Bendrųjų taisyklių formuluotės. Konkrečiai kalbant, jis mano, kad EPSO neturi kompetencijos vertinti, ar prašymas patikrinti sprendimą pateiktas pavėluotai, nes jos vienintelė funkcija – teikti „administracinę pagalbą“ atvirų konkursų atrankos komisijoms. Jai tik suteikta teisė pranešti atrankos komisijai, kad buvo praleistas terminas. Ieškovo teigimu, joks teisės aktas nesuteikia EPSO galimybės priimti tokio sprendimo vietoj atrankos komisijos. Tai neišplaukia ir iš ankstesnės administracijos praktikos. Kitoks aiškinimas neatitiktų EPSO funkcijos, kurią ji vykdo, kai rengiami atviri konkursai. Ieškovas nurodo, kad iš bendrojo administracinės teisės principo matyti, kad pati tarnyba arba aukštesnės instancijos institucija turi priimti sprendimą dėl skundų, kuriais ginčijami šios tarnybos sprendimai. Galiausiai ieškovas tvirtina, kad EPSO negalėjo motyvuoti 2015 m. rugpjūčio 17 d. sprendimo. Iš to matyti, kad šiuo klausimu ji negalėjo vykdyti atrankos komisijos funkcijos.
Komisija iš esmės tvirtina, kad EPSO ir atrankos komisiją saisto atitinkamo pranešimo apie atvirą konkursą tekstas ir Bendrosios taisyklės. Ji taip pat pabrėžia, kad jos negali nukrypti nuo šių taisyklių nepažeisdamos konkurso teisėtumo ir visų pirma vienodo požiūrio į kandidatus principo. Komisijos teigimu, Bendrosiose taisyklėse aiškiai numatyta, kad, atsižvelgiant į pasiskirstytą kompetenciją, EPSO arba atrankos komisija turi nuspręsti dėl prašymo atlikti vidaus patikrinimą. Iš to matyti, kad EPSO taip pat turi kompetenciją priimti sprendimą dėl prašymo patikrinti sprendimą.
Komisija tvirtina, kad pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų III priedo 7 straipsnio 1 dalį, 2002 m. liepos 25 d. Europos Parlamento, Tarybos, Komisijos, Teisingumo Teismo, Audito Rūmų, Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto, Regionų komiteto ir Europos ombudsmeno sprendimą 2002/620/EB, įsteigiantį [EPSO] (
OL L 197, 2002, p. 53
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 4 t., p. 46), ir 2002 m. liepos 25 d. Europos Parlamento, Tarybos ir Komisijos Generalinių sekretorių, Teisingumo Teismo sekretoriaus [kanclerio], Audito Rūmų, Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto bei Regionų komiteto Generalinių sekretorių ir Europos ombudsmeno atstovo sprendimą dėl [EPSO] organizavimo ir veiklos (
OL L 197, 2002, p. 56
; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 1 sk., 4 t., p. 48) EPSO tenka pareiga organizuoti konkursus, kad būtų tenkinami Sąjungos institucijų turimi personalo poreikiai, ir užtikrinti, kad vykdant šiuos konkursus būtų taikomos vienodos taisyklės.
Šiuo klausimu Komisija pabrėžia, kad EPSO pavesta teikti administracinę pagalbą atrankos komisijai, o tai apima pareigą per patikrinimo procedūrą tikrinti, ar kandidatai laikėsi nustatytų terminų. 2011 m. gruodžio 14 d. Sprendimu Komisija / Pachtitis (
T‑361/10 P
,
EU:T:2011:742
) patvirtinamas toks kompetencijos pasiskirstymas. Taigi EPSO turi teisę atmesti prašymus atlikti vidaus patikrinimą, jei nesilaikoma nustatytų terminų. Ši užduotis atitinka ir nurodytų taisyklių esmę, ir tikslą, nes ji leidžia sumažinti atrankos komisijai tenkantį darbo krūvį. Komisijos teigimu, Bendrųjų taisyklių 3.4.3 punktą reikia aiškinti taip, kad „tas pats organas turi spręsti dėl sprendimo patikrinti turinio (t. y. ir dėl prašymų patikrinti sprendimą priimtinumo, ir dėl jų esmės)“. Nagrinėjamu atveju tikrai kalbama ne apie sprendimo atmesti kandidatūrą turinio „patikrinimą“, bet tik apie formalius aspektus. Nėra jokio pagrindo manyti, kad šis principas taikomas ir formaliems aspektams, kaip antai terminų laikymuisi. Galiausiai, Komisijos teigimu, EPSO kompetencija negali priklausyti nuo to, kaip motyvuojami jos sprendimai.
Atsakymuose į Bendrojo Teismo raštu pateiktus klausimus, minimus šio sprendimo 19 punkte, Komisija iš esmės dar priduria, kad atrankos komisija buvo „bendrai“ informuota apie EPSO atsisakymą nagrinėti pavėluotai pateiktus prašymus patikrinti sprendimą. Komisijos teigimu, EPSO laikantis įprastos tvarkos atrankos komisija atskirai neinformuojama apie praleidus terminą pateiktus prašymus. Visų pirma tai paaiškinama aplinkybe, kad kartais tokie prašymai gaunami gerokai vėliau, nei įvyksta susirinkimas, per kurį atrankos komisija sprendžia dėl laiku pateiktų prašymų. Be to, Komisija pateikė nuorodą į teisinį pagrindą ir išvadas, minėtus šio sprendimo 40 punkte ir susijusius su EPSO ir atrankos komisijos kompetencijos pasiskirstymu. Šis pasiskirstymas įtvirtintas Bendrųjų taisyklių 3.4.3 punkte, taigi, EPSO turi teisę pripažinti, kad pavėluotai pateikti prašymai yra nepriimtini, ir neperduoti jų atrankos komisijai. Galiausiai Komisija remiasi gero administravimo principu, tarnybos interesu ir pareiga laikytis protingo termino.
Savo pastabose ieškovas ginčija Komisijos išvadas.
Bendrasis Teismas pabrėžia, kad Bendrųjų taisyklių 3.4.3 punktas „Vidaus patikrinimo procedūra“ suformuluotas taip:
„Galite teikti prašymą patikrinti visus atrankos komisijos arba EPSO sprendimus, kuriais tiesiogiai ir nedelsiant daromas poveikis jūsų teisiniam statusui konkurse (kitaip tariant, kuriais nustatomi jūsų rezultatai ir (arba) tai, ar galite dalyvauti tolesniame konkurso etape arba esate iš konkurso pašalinamas).
Prašymai dėl patikrinimo gali būti motyvuojami vienu ar daugiau šių argumentų:
–
esminiu konkurso tvarkos nesilaikymu,
–
[Pareigūnų t]arnybos nuostatais, pranešimu apie konkursą, šiomis bendrosiomis taisyklėmis ir teisės praktika [teismų praktikoje] nustatytų konkurso taisyklių nesilaikymu, kai jų nesilaiko atrankos komisija arba EPSO.
Atkreipkite dėmesį, kad nuginčyti [ginčyti] atrankos komisijos vertinimo, susijusio su jūsų testo rezultatais, teisėtumo jūs neturite teisės. <…>
Procedūra
Pateikite savo prašymą [dėl patikrinimo] per 10 kalendorinių dienų nuo sprendimo, kurį pageidaujate nuginčyti, įkėlimo į jūsų EPSO aplanką datos
–
užpildydamas EPSO interneto svetainės paklausimo formą,
–
arba paštu [adresuojant laišką EPSO].
<…>
Turite aiškiai nurodyti sprendimą, kurį pageidaujate nuginčyti, ir savo prašymo motyvus.
Vidaus patikrinimo procedūrą vykdo EPSO teisininkai.
Gavę jūsų prašymą per 15 darbo dienų atsiųsime jums gavimo patvirtinimą.
Tada jūsų prašymas bus nagrinėjamas ir perduotas svarstyti tiems, kas jį priėmė (t. y. atrankos komisijai arba EPSO). Atrankos komisija arba EPSO priims sprendimą dėl jūsų prašymo. Priėmus sprendimą motyvuotą atsakymą į jūsų argumentus parengs teisininkai.
Mes nagrinėsime jūsų prašymą nuodugniai, sąžiningai ir objektyviai. Procedūra gali trukti keletą savaičių. Pagrįstą atsakymą į jūsų EPSO paskyrą atsiųsime kuo skubiau.
Jei jūsų prašymas dėl patikrinimo tenkinamas, nepažeidžiant jūsų teisių būsite grąžintas į tą konkurso etapą, iš kurio buvote pašalintas, nepaisant konkurso eigos tuo metu.“
Prie informacijos „[t]ada jūsų prašymas bus nagrinėjamas ir perduotas svarstyti tiems, kas jį priėmė (t. y. atrankos komisijai arba EPSO)“, pateikta išnaša, suformuluota taip: „Toks kompetencijos atskyrimas nustatytas pagal [Pareigūnų t]arnybos nuostatus.“
Šiuo klausimu reikia pažymėti, kad, pirma, neginčijama, jog „ginčijamą sprendimą“, t. y. sprendimą atmesti kandidatūrą priėmęs organas, kaip tai suprantama pagal minėtas nuostatas, buvo atrankos komisija, o ne EPSO. Pagal Bendrųjų taisyklių 3.4.3 punktą būtent atrankos komisija, o ne EPSO turėjo nuspręsti dėl ieškovo pateikto prašymo patikrinti sprendimą.
Šiuo klausimu neturi reikšmės aplinkybė, kad ieškovo prašymas patikrinti sprendimą buvo atmestas tik dėl formalių priežasčių. Bendrosiose taisyklėse nenumatytas joks skirstymas pagal tai, ar atmetimas grindžiamas su esme susijusiais, ar formaliais pagrindais. Atvirkščiai, iš Bendrųjų taisyklių 3.4.3 punkto matyti, kad EPSO teisininkų kompetencija apima tik vidaus patikrinimo procedūros valdymą. Šiame kontekste tik minėta teisininkų komanda gali „per 15 darbo dienų“ atsiųsti ieškovui prašymo patikrinti sprendimą „gavimo patvirtinimą“.
Taigi, reikia daryti išvadą, kad EPSO neturėjo jokio teisinio pagrindo per H., kaip savo atstovę, atmesti ieškovo pateikto prašymo patikrinti sprendimą.
Šios išvados nepaneigia kiti Komisijos argumentai.
Pirma, pati Komisija tvirtina, kad EPSO ir atrankos komisiją saisto nurodyto pranešimo apie atvirą konkursą tekstas ir Bendrosios taisyklės. Kaip nurodyta šio sprendimo 44–48 punktuose, iš Bendrųjų taisyklių matyti, kad atrankos komisija buvo vienintelis organas, kompetentingas priimti sprendimą dėl ieškovo prašymo dėl patikrinimo. Taigi, priešingai, nei tvirtina Komisija (žr. šio sprendimo 39 punktą), nagrinėjamu atveju visiškai nenukrypstama nuo Bendrųjų taisyklių ir atitinkamai nepažeidžiamas konkurso teisėtumas, o visų pirma – vienodas požiūrio į kandidatus principas.
Antra, dėl šio sprendimo 40–42 punktuose nurodyto Komisijos tvirtinimo, kad EPSO tenka pareiga organizuoti konkursus, kad būtų tenkinami Sąjungos institucijų turimi personalo poreikiai, ir užtikrinti, kad vykdant šiuos konkursus būtų taikomos vienodos taisyklės, ir šiame kontekste teikti administracinę pagalbą atrankos komisijai, reikia konstatuoti, kad tuo remiantis negalima daryti išvados, jog EPSO galėjo pati nuspręsti nenagrinėti ieškovo prašymo patikrinti sprendimą, nepaisydama aiškios Bendrųjų taisyklių, pagal kurias tokia kompetencija priskirta atrankos komisijai, formuluotės.
Iš tiesų pirmiausia reikia pažymėti, kad Pareigūnų tarnybos nuostatų III priedo 7 straipsnio, kuriuo reglamentuojama konkurso procedūra, 1 dalyje nėra jokios užuominos apie tai, kad EPSO turi tokią kompetenciją, kai sprendimą, dėl kurio pateiktas prašymas patikrinti, priima atrankos komisija. Iš tikrųjų iš šios dalies matyti, kad Sąjungos institucijos paveda EPSO imtis priemonių, kurios būtinos siekiant užtikrinti, kad vykdant Sąjungos pareigūnų atrankos procedūras ir atliekant tam tikras vertinimo ir egzaminavimo procedūras būtų taikomos vienodos taisyklės, vis dėlto tuo remiantis negalima daryti išvados, kad šiomis aplinkybėmis EPSO galėjo prisiskirti kompetenciją nuspręsti dėl prašymo patikrinti atrankos komisijos sprendimą.
Taip pat reikia pažymėti, kad pagal Pareigūnų tarnybos nuostatų III priedo 7 straipsnio 2 dalį, siejamą su Komisijos minėtais sprendimais (žr. šio sprendimo 40 punktą), EPSO pavestos funkcijos susijusios su atvirų konkursų organizavimu, techninės pagalbos teikimu vidaus konkursą organizuojančiai institucijai, egzaminų, kuriuos rengia institucijos, turinio nustatymu ir kalbinių gebėjimų vertinimo apibrėžimu ir organizavimu. Taigi, priešingai, nei teigia Komisija, EPSO priimtas sprendimas dėl atsisakymo nagrinėti prašymą patikrinti atrankos komisijos sprendimą negali būti laikomas paprasta technine pagalba ar parama atrankos komisijai, taip pat negali būti laikomas kitų minėtų EPSO pavestų funkcijų vykdymu.
Šiuo klausimu taip pat reikia pabrėžti, kad, kaip teisingai teigia ieškovas, šis atvejis iš esmės skiriasi nuo situacijos, kai, pvz., EPSO tik informuoja atrankos komisija apie tai, kad praleistas terminas, per kurį galima pateikti prašymą patikrinti sprendimą, ir atrankos komisijai paliekama absoliuti laisvė priimti sprendimą kiekvienu jai perduotu nagrinėti atveju. Be to, reikia konstatuoti, kad klausimas, ar tokiu atveju, kaip nagrinėjamas, prašymas patikrinti sprendimą buvo pateiktas pavėluotai, nebūtinai yra paprastas procesinis sprendimas, kaip, atrodo, bando įteigti Komisija; toks klausimas gali būti sudėtingas, nes norint į jį atsakyti gali tekti įvertinti techninius aspektus, kurie, pvz., leistų nustatyti tikslią pranešimo apie atrankos komisijos sprendimo pateikimo konkrečiam kandidatui datą.
Be to, dėl 2011 m. gruodžio 14 d. Sprendimo Komisija / Pachtitis (
T‑361/10 P
,
EU:T:2011:742
, 52 ir paskesni punktai), kuriuo remiasi Komisija, reikia konstatuoti, kad jis taip pat nepatvirtina teiginio, kad EPSO pati galėjo atsisakyti nagrinėti ieškovo prašymą patikrinti sprendimą. Šiuo klausimu reikia, pirma, pažymėti, kad byloje, kurioje buvo priimtas minėtas sprendimas, nagrinėtos faktinės aplinkybės skyrėsi nuo nagrinėjamųjų šioje byloje, nes minėtame sprendime nagrinėtas ne klausimas dėl prašymo patikrinti sprendimą, pateiktą laikantis Bendrųjų taisyklių, bet tai, kas turi kompetenciją nustatyti pirminės atrankos testų vykdant atvirą konkursą turinį.
Antra, iš 2011 m. gruodžio 14 d. Sprendimo Komisija / Pachtitis (
T‑361/10 P
,
EU:T:2011:742
) matyti, kad EPSO neturi nurodytos kompetencijos. To sprendimo 52 punkte kaip tik iš esmės konstatuota, kad per konkursus pateikiamų klausimų parinkimas ir vertinimas nepriklauso EPSO kompetencijai, o to sprendimo 54 punkte – kad atitinkamomis nuostatomis EPSO labiau priskiriamas vaidmuo padėti atrankos komisijai rengiant konkursus, nes ji turi parengti atrankos metodus ir techniką.
Galiausiai papildomai reikia nurodyti, kad nagrinėjamu atveju Komisija nenurodė konkrečių citatų iš sprendimų, į kuriuos daro nuorodą norėdama pagrįsti savo teiginius dėl EPSO kompetencijos atsisakyti nagrinėti ieškovo prašymą patikrinti sprendimą (žr. šio sprendimo 40 punktą). Bet kuriuo atveju reikia konstatuoti, kad šie sprendimai pagal hierarchiją yra žemesnio rango nei Pareigūnų tarnybos nuostatų nuostatos (šiuo klausimu žr. 2011 m. gruodžio 14 d. Sprendimo Komisija / Pachtitis,
T‑361/10 P
,
EU:T:2011:742
,
punktą). Taigi, šios Komisijos pateiktos bendro pobūdžio nuorodos taip pat nepakeičia išvados, kad EPSO neturi minėtos kompetencijos.
Šiomis aplinkybėmis reikia konstatuoti, kad Komisija neįrodė, jog EPSO turi teisę pati atmesti ieškovo prašymą patikrinti sprendimą remdamasi tuo, kad ji mano, jog toks prašymas pateiktas pavėluotai. Negalima teigti, kad EPSO sprendimas atitinka Komisijos nurodytų taisyklių esmę ir tikslą, nes, kaip tvirtina Komisija, „jis leidžia sumažinti atrankos komisijai tenkantį darbo krūvį“. Šiuo klausimu užtenka konstatuoti, kad tokiems teiginiams negalima teikti pirmenybės prieš nuostatos, kuria suteikiama kompetencija, šiuo atveju būtent Bendrųjų taisyklių 3.4.3 punkto, aiškią formuluotę.
Be to, nagrinėjamu atveju kaip nereikšmingus reikia atmesti įvairius kitus ieškovo teiginius, t. y. būtent nuorodas į tokius veiksnius, kaip būtinybė laikytis protingo termino ir veikti remiantis tarnybos tikslais ar, dar plačiau, laikantis bendro administravimo principo, įtvirtinto Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 1 dalyje.
Iš tiesų, visų pirma, kaip tvirtina ieškovas savo pastabose dėl Komisijos pateiktų atsakymų į Bendrojo Teismo užduotus klausimus, Komisija neteigė ir juo labiau neįrodė, kad nagrinėjamu atveju ieškovo prašymas patikrinti sprendimą buvo perduotas EPSO jau įvykus atrankos komisijos susirinkimui, per kurį ji vertino laiku pateiktus prašymus dėl patikrinimo. Dėl Komisijos teiginio, susijusio su atrankos komisijai tenkančiu darbo krūviu, darant prielaidą, kad ji turėtų surengti papildomus susirinkimus tam, kad patikrintų akivaizdžiai per vėlai pateiktus prašymus, viena vertus, reikia konstatuoti, kad toks kai kurių iš šių prašymų vertinimas nebūtų itin ilgas. Kita vertus, bet kuriuo atveju atrankos komisija turi pareikšti šiuo klausimu poziciją tam, kad užtikrintų gerą administravimą.
Be to, iš Bendrųjų taisyklių 3.4.3 punkto aiškiai matyti, kad numatyta, jog prašymai dėl patikrinimo turi būti nagrinėjami nuodugniai, sąžiningai ir objektyviai, o procedūra „gali trukti keletą savaičių“. Taip pat aiškiai nurodyta, kad jeigu prašymas dėl patikrinimo būtų patenkintas, atitinkamas asmuo būtų grąžintas į tą konkurso etapą, iš kurio buvo pašalintas, „nepaisant konkurso eigos tuo metu“. Tai siejama su būtinybe nepažeisti atitinkamų asmenų teisių. Iš visos šios informacijos matyti, kad nagrinėjamu atveju Pagrindinių teisių chartijos 41 straipsnio 1 dalies negalima aiškinti kaip įpareigojančios, siekiant užtikrinti gerą administravimą, nukrypti nuo Bendrųjų taisyklių, kiek tai susiję su atrankos komisijos kompetencija spręsti dėl prašymo patikrinti sprendimą.
Galiausiai, kiek tai susiję su Komisijos teiginiu, kad atrankos komisija buvo „bendrai“ informuota apie EPSO atsisakymą nagrinėti pavėluotai pateiktus prašymus patikrinti sprendimą, reikia konstatuoti, kad, kaip ieškovas nurodo savo pastabose dėl Komisijos atsakymų į Bendrojo Teismo užduotus klausimus, šis teiginys nėra paremtas jokiu tiesioginiu ar netiesioginiu įrodymu. Bet kuriuo atveju, net darant prielaidą, kad atrankos komisija iš tikrųjų buvo bendrai informuota apie tai, kad EPSO taip pasielgs, reikia konstatuoti, kad bendro pobūdžio informacija negali leisti atrankos komisijai vykdyti kompetencijos, kuri jai šiuo atveju suteikta pagal Bendrųjų taisyklių 3.4.3 punktą.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, reikia pripažinti, kad ieškovo pirmasis ieškinio pagrindas yra pagrįstas. Taigi, nereikia nagrinėti kitų ieškovo pagrindų ir dokumentų, kurie nėra susiję su EPSO kompetencija ir kuriuos Komisija pirmą kartą pateikė prie tripliko pridėtame priede ar atsakydama į Bendrojo Teismo užduotus klausimus, priimtinumo klausimo ir reikia panaikinti 2015 m. rugpjūčio 17 d. EPSO sprendimą, nes jis priimtas neturint tam kompetencijos.
Dėl bylinėjimosi išlaidų
Pagal Procedūros reglamento 134 straipsnio 1 dalį iš pralaimėjusios šalies priteisiamos bylinėjimosi išlaidos, jei laimėjusi šalis to reikalavo. Kadangi Komisija iš esmės pralaimėjo bylą, iš jos priteistinos bylinėjimosi išlaidos pagal ieškovo pateiktus reikalavimus.

Remdamasis šiais motyvais,
BENDRASIS TEISMAS (ketvirtoji kolegija)
nusprendžia:

1.
Panaikinti 2015 m. rugpjūčio 17 d. Europos personalo atrankos tarnybos (EPSO) sprendimą nenagrinėti prašymo patikrinti atrankos komisijos sprendimą neleisti HM dalyvauti kitame konkurso EPSO/AST-SC/03/15-3 etape.

2.
Atmesti likusią ieškinio dalį.

3.
Priteisti iš Europos Komisijos bylinėjimosi išlaidas.

Kanninen
Schwarcz
Iliopoulos
Paskelbta 2018 m. lapkričio 21 d. viešame teismo posėdyje Liuksemburge.
Parašai.
(
*1
)	Proceso kalba: vokiečių.