CELEX: 62018CJ0631
Valsts pienākumu neizpilde
LESD 258. pants
Finanšu instrumentu tirgi
Deleģētā direktīva (ES) 2017/593
Netransponēšana un/vai transponēšanas pasākumu nepaziņošana

Ar savu prasības pieteikumu Eiropas Komisija lūdz Tiesu konstatēt, ka, nepieņemot visus normatīvos un administratīvos aktus, kas ir vajadzīgi, lai izpildītu Komisijas Deleģēto direktīvu (ES) 2017/593 (2016. gada 7. aprīlis), ar ko attiecībā uz finanšu instrumentu un klientiem piederošu līdzekļu aizsardzību, produktu pārvaldības prasībām un noteikumiem, kurus piemēro maksu, komisijas naudas vai jebkādus finansiālu vai nefinansiālu labumu sniegšanai vai saņemšanai, papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/65/ES (
OV 2017, L 87, 500. lpp.
; turpmāk tekstā – “Deleģētā FITD II”), vai katrā ziņā nepaziņojot par minētajiem tiesību aktiem Komisijai, Slovēnijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir uzlikti saskaņā ar Deleģētās direktīvas 2017/593 14. pantu.
Atbilstošās tiesību normas
Atbilstoši Deleģētās FITD II 1.–3. apsvērumam:
“(1)
[Eiropas Parlamenta un Padomes] Direktīvā 2014/65/ES [(2014. gada 15. maijs) par finanšu instrumentu tirgiem un ar ko groza Direktīvu 2002/92/ES un Direktīvu 2011/61/ES (
OV 2014, L 173, 349. lpp.
), kas grozīta ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2016/1034 (2016. gada 23. jūnijs) (
OV 2016, L 175, 8. lpp.
); turpmāk tekstā – “FITD II”] ir izklāstīts visaptverošs regulējums, ar kuru paredzēts nodrošināt ieguldītāju aizsardzību.
(2)
Klientu finanšu instrumentu un naudas līdzekļu aizsardzība ir svarīga minētā režīma sastāvdaļa, jo ieguldījumu brokeru sabiedrībām ir pienākums veikt atbilstošus pasākumus, lai aizsargātu ieguldītāja īpašumtiesības un citas tiesības attiecībā uz vērtspapīriem un naudas līdzekļiem, kas uzticēti ieguldījumu brokeru sabiedrībai. Ieguldījumu brokeru sabiedrībām būtu jāievieš atbilstoša un konkrēta kārtība, lai nodrošinātu klienta finanšu instrumentu un naudas līdzekļu aizsardzību.
(3)
Lai sīkāk precizētu ieguldītāju aizsardzības tiesisko regulējumu un viestu lielāku skaidrību, kas nepieciešama klientiem, un lai atbilstīgi vispārējai stratēģijai veicinātu nodarbinātību un izaugsmi Eiropas Savienībā, izmantojot integrētu juridisko un ekonomisko ietvaru, kas ir efektīvs un nodrošina taisnīgu attieksmi pret visiem dalībniekiem, Komisija ir pilnvarota pieņemt sīki izstrādātus noteikumus, kas mazinātu konkrētos riskus, kuriem pakļauta ieguldītāju aizsardzība un tirgus integritāte.”
Šīs deleģētās direktīvas 1. panta “Piemērošanas joma un definīcijas” 1. punktā ir paredzēts:
“Šo direktīvu piemēro ieguldījumu brokeru sabiedrībām, pārvaldības sabiedrībām saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/65/EK [(2009. gada 13. jūlijs) par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem (PVKIU) (
OV 2009, L 302, 32. lpp.
)] 6. panta 4. punktu un alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldniekiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2011/61/ES [(2011. gada 8. jūnijs) par alternatīvo ieguldījumu fondu pārvaldniekiem un par grozījumiem Direktīvā 2003/41/EK, Direktīvā 2009/65/EK, Regulā (EK) Nr. 1060/2009 un Regulā (ES) Nr. 1095/2010 (
OV 2011, L 174, 1. lpp.
)] 6. panta 6. punktu.”
Minētās deleģētās regulas 14. pantā “Stāšanās spēkā un piemērošana” ir noteikts:
“1.   Dalībvalstis vēlākais līdz 2017. gada 3. jūlijam pieņem un publicē normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu šīs direktīvas prasības. Dalībvalstis nekavējoties nosūta Komisijai minēto aktu tekstus.
Tās minētos aktus piemēro no 2018. gada 3. janvāra.
Kad dalībvalstis pieņem minētos aktus, tajos iekļauj atsauci uz šo direktīvu vai arī šādu atsauci pievieno to oficiālajai publikācijai. Dalībvalstis nosaka, kā izdarāma šāda atsauce.
2.   Dalībvalstis dara Komisijai zināmas to valsts tiesību aktu galvenās normas, kurus tās pieņem jomā, uz ko attiecas šī direktīva.”
Pirmstiesas procedūra un tiesvedība Tiesā
Tā kā Komisija no Slovēnijas Republikas nebija saņēmusi nekādu informāciju par normatīvo un administratīvo aktu, kas vajadzīgi, lai izpildītu Deleģētās FITD II prasības, pieņemšanu un publicēšanu pēc tās 14. pantā paredzētā transponēšanas termiņa beigām, proti, 2017. gada 3. jūlija, Komisija šai dalībvalstij 2017. gada 26. septembrī nosūtīja brīdinājuma vēstuli.
No Slovēnijas Republikas atbildes, kas datēta ar 2017. gada 23. novembri, izriet, ka šajā datumā transponēšanas pasākumi bija vienīgi sagatavošanas stadijā un tiem vajadzēja tikt pieņemtiem 2018. gada aprīlī. Tādēļ Komisija 2018. gada 26. janvārī nosūtīja minētajai dalībvalstij argumentētu atzinumu, aicinot to veikt pasākumus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Deleģētās FITD II prasības divu mēnešu laikā no šī atzinuma saņemšanas brīža.
Tā kā Komisija noraidīja lūgumu pagarināt termiņu atbildes uz šo argumentēto atzinumu sniegšanai, Slovēnijas Republika ar 2018. gada 21. marta vēstuli uz minēto atzinumu atbildēja, ka likumprojekts, kurā ir ietverti Deleģētās FITD II transponēšanas pasākumi, ir pieņemšanas stadijā un tam vajadzētu tikt pieņemtam 2018. gada aprīlī. Minētajai atbildei tika pievienots likumprojekts.
2018. gada 1. augustā Slovēnijas Republika informēja Komisiju par pirmstermiņa vēlēšanām un jaunas Nacionālās asamblejas sanākšanu un lūdza Komisiju izrādīt saprotošu attieksmi attiecībā uz Deleģētās FITD II transponēšanas pasākumu veikšanu. Šajā pašā vēstulē šī dalībvalsts turklāt norādīja, ka tā veiks visas procedūras saistībā ar jaunā likuma par finanšu instrumentu tirgiem pieņemšanu, ar kuru tikšot nodrošināta Deleģētās FITD II transponēšana, līdz 2018. gada septembra beigām.
Uzskatīdama, ka Slovēnijas Republika nav paziņojusi par valsts pasākumiem Deleģētās FITD II transponēšanai, Komisija cēla šo prasību.
2018. gada 3. decembrī, proti, pirms iebildumu raksta iesniegšanas 2018. gada 19. decembrī, Slovēnijas Republika paziņoja Komisijai par valsts pasākumiem, proti,
Zakon o trgu finančnih instrumentov
(Likums par finanšu instrumentu tirgu,
Uradni list RS
, Nr. 67/2007; turpmāk tekstā – “
ZTFI
”),
Sklep o pogojih za opravljanje investicijskih storitev za borznoposredniške družbe
(Rīkojums par nosacījumiem ieguldījumu pakalpojumu un citu pakalpojumu sniegšanai biržas brokeru sabiedrībām,
Uradni list RS
, Nr. 85/2016; turpmāk tekstā – “
ATVP
rīkojums”) un
Sklep o spremembah in dopolnitvah Sklepa o pogojih za opravljanje investicijskih in drugih storitev za borznoposredniške družbe
(Rīkojums par grozījumiem Rīkojumā par nosacījumiem ieguldījumu pakalpojumu un citu pakalpojumu sniegšanai biržas brokeru sabiedrībām,
Uradni list RS
, Nr. 62/2017; turpmāk tekstā – “Rīkojums par grozījumiem
ATVP
rīkojumā”), kurus tā uzskatīja par Deleģētās FITD II daļējas transponēšanas pasākumiem. Šie pasākumi esot pieņemti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/39/EK (2004. gada 21. aprīlis), kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem un ar ko groza Padomes Direktīvas 85/611/EEK un 93/6/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/12/EK un atceļ Padomes Direktīvu 93/22/EEK (
OV 2004, L 145, 1. lpp.
; turpmāk tekstā – “FITD I”) transponēšanas ietvaros.
2018. gada 6. decembrī Slovēnijas Republika paziņoja Komisijai par
Zakon o trgu finančnih instrumentov
(Likums par finanšu instrumentu tirgu,
Uradni list RS
, Nr. 77/2018; turpmāk tekstā – “
ZTFI‑1
”), ar kuru tās ieskatā Slovēnijas tiesībās ir pilnībā transponēta Deleģētā FITD II.
Par prasību
Lietas dalībnieku argumenti
Komisija uzskata, ka, vēlākais līdz 2017. gada 3. jūlijam nepieņemdama visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Deleģētās FITD II prasības, vai katrā ziņā nepaziņodama Komisijai par šīm tiesību normām, Slovēnijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir uzlikti saskaņā ar šīs deleģētās direktīvas 14. pantu.
Komisija apgalvo, ka šajā lietā nav strīda par to, ka Slovēnijas Republika nav transponējusi Deleģēto FITD II ne līdz tās 14. pantā noteiktā termiņa beigām, proti, 2017. gada 3. jūlijam, ne argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa beigām, proti, 2018. gada 26. martam. Komisija norāda, ka, lai arī šī dalībvalsts apgalvo, ka pēdējā minētajā datumā šī deleģētā direktīva bija daļēji transponēta Slovēnijas tiesību aktos, tā par šo iespējamo daļējo transponēšanu tika informēta tikai 2018. gada decembra sākumā. Tomēr saskaņā ar pastāvīgo judikatūru valsts pienākumu neizpildes jautājums būtu jāizskata, ņemot vērā situāciju, kāda pastāvēja argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa beigās, un nekādas turpmākas izmaiņas Tiesa nevarot ņemt vērā. Katrā ziņā pasākumi, par kuriem Slovēnijas Republika paziņoja 2018. gada 3. decembrī un kuri bija spēkā 2018. gada 26. martā, neesot nodrošinājuši Deleģētās FITD II 7. līdz 10. un 12. līdz 14. panta transponēšanu. Turklāt šie pasākumi šīs deleģētās direktīvas 1. līdz 6. pantu un 11. pantu transponē tikai daļēji.
Attiecībā uz valsts pasākumiem, kas pieņemti 2018. gada novembra beigās un kas Komisijai paziņoti 2018. gada 6. decembrī, Komisija apgalvo, ka tie joprojām nenodrošina Deleģētās FITD II pilnīgu transponēšanu. Vispirms – tā apgalvo, ka
ZTFI‑1
esot iespējama kļūda, kā rezultātā visi transponējošie tiesību akti, kas pieņemti, pamatojoties uz
ZTFI
, tiek padarīti par spēkā neesošiem.
Turklāt no
ZTFI‑1
261. panta, kura mērķis bija nodrošināt šīs deleģētās direktīvas 1. un 7. līdz 13. panta transponēšanu, lasot kopsakarā ar
ZTFI‑1
556. pantu, izrietot, ka šī tiesību norma vienīgi uzdod Vērtspapīru tirgus birojam sešu mēnešu laikā pēc
ZTFI‑1
stāšanās spēkā pieņemt sīkākus noteikumus par ieguldījumu pakalpojumu sniegšanu un par ieguldījumu darbību veikšanu, turklāt dažos gadījumos pēc iepriekšējas Finanšu ministrijas konsultācijas. Tomēr, nepieņemot detalizētākus noteikumus, minētie Deleģētās FITD II panti nevar tikt uzskatīti par transponētiem.
Visbeidzot, no Slovēnijas Republikas 2018. gada 10. decembrī iesniegtās korespondences tabulas izriet, ka Deleģētās FITD II 2. līdz 6. pants arī bija jātransponē
ZTFI‑1
261. pantā. Tāpēc, ja Vērtspapīru tirgus birojs nav pieņēmis transponējošos tiesību aktus, nevar uzskatīt, ka Slovēnijas Republika ir pilnībā transponējusi šo deleģēto direktīvu valsts tiesību aktos.
Turklāt, pēc Komisijas domām, Deleģētās FITD II transponēšana ir būtiska, lai pilnībā īstenotu FITD II garantētās ieguldītāju tiesības. Šīs deleģētās direktīvas netransponēšana radītu nelabvēlīgas sekas šiem ieguldītājiem, uz kuriem tad neattiektos FITD II noteiktais aizsardzības režīms, kas ir visaptverošāks nekā no FITD I izrietošais režīms. Tāpat, ja minētā deleģētā direktīva kādā dalībvalstī netiktu transponēta, tas ietekmētu Eiropas finanšu tirgu, ieguldītājus, kā arī visus iedzīvotājus kā šī finanšu tirgus dalībniekus. Līdz ar to būtu jānoraida Slovēnijas Republikas argumenti, kuru mērķis bija pierādīt, ka šajā gadījumā šīs pašas deleģētās direktīvas nepilnīgai transponēšanai Slovēnijas tiesību aktos neesot bijušas nelabvēlīgas sekas finanšu tirgū.
Slovēnijas Republika, atzīstot Deleģētās FITD II nolūka, mērķu un sistēmas nozīmi, apgalvo, ka argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa beigās, proti, 2018. gada 26. martā, FITD I bija pilnībā transponēta un piemērota Slovēnijas tiesību aktos, tāpat arī daļa no Deleģētās FITD II.
Slovēnijas Republika šajā ziņā balstās uz 2018. gada 27. novembra korespondences tabulu un paziņojumiem par šīs deleģētās direktīvas transponēšanu Slovēnijas tiesību sistēmā. Šajā ziņā tā kā pasākumus, kas nodrošina minētās deleģētās direktīvas 2. līdz 6. un 11. panta pilnīgu vai daļēju transponēšanu, min
ZTFI
,
ATVP
rīkojumu un Rīkojumu par grozījumiem
ATVP
rīkojumā. Par šiem pasākumiem Komisija tika informēta 2018. gada 3. decembrī, un tie tika reģistrēti nākamajā dienā.
Slovēnijas Republika uzskata, ka, 2018. gada 20. novembrī pieņemot tiesību aktu paketi, tostarp
ZTFI‑1
, kuras mērķis ir efektīvi un pilnībā transponēt Savienības tiesisko regulējumu attiecībā uz finanšu tirgiem un finanšu instrumentiem, proti, FITD II un Deleģēto FITD II, un paziņojot par šiem pasākumiem Komisijai, tā ir pilnībā izpildījusi savu transponēšanas un paziņošanas pienākumu, kas paredzēts šīs deleģētās direktīvas 14. pantā.
Šī dalībvalsts piebilst, ka katrā ziņā tas, ka Deleģētā FITD II nav pilnībā transponēta Slovēnijas tiesību aktos noteiktajā termiņā, pretēji tam, ko apgalvo Komisija, nav nelabvēlīgi ietekmējis dažādus ieguldītājus, iedzīvotājus un finanšu tirgus dalībniekus.
Savā atbildes rakstā Slovēnijas Republika atzīst, ka
ZTFI‑1
557. panta 5. punkts patiešām ietver drukas kļūdu un ka atsauce uz tajā ietilpstošo šī paša panta 1. punktu ir jāinterpretē kā atsauce uz
ZTFI‑1
556. panta 1. punktu. Tā precizē, ka šī kļūda ir izlabota ar
ZTFI‑1
labojumu, kas publicēts 2019. gada 22. martā (
Uradni list RS
, Nr. 17/2019)
Ņemot vērā iepriekš minēto, Slovēnijas Republika lūdz Tiesu noraidīt šo prasību.
Tiesas vērtējums
Saskaņā ar Tiesas pastāvīgo judikatūru pienākumu neizpildes fakts ir novērtējams atkarībā no stāvokļa, kāds dalībvalstī bija, beidzoties argumentētajā atzinumā noteiktajam termiņam, un vēlāk notikušās izmaiņas Tiesa nevar ņemt vērā (spriedumi, 2019. gada 8. jūlijs, Komisija/Beļģija (LESD 260. panta 3. punkts – Ātrdarbīgi tīkli),
C‑543/17
,
EU:C:2019:573
,
23.
punkts; 2020. gada 16. jūlijs, Komisija/Rumānija (Nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas novēršana),
C‑549/18
,
EU:C:2020:563
,
19.
punkts, un 2020. gada 16. jūlijs, Komisija/Īrija (Nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas novēršana),
C‑550/18
,
EU:C:2020:564
,
30.
punkts).
Turklāt Tiesas vairākkārt ir nospriedusi, ka tad, ja direktīvā ir tieši paredzēts dalībvalstu pienākums īstenošanas pasākumos ietvert atsauci uz šo direktīvu vai šādu atsauci pievienot šo pasākumu oficiālajai publikācijai, dalībvalstij katrā ziņā ir jāpieņem pozitīvs tiesību akts, ar kuru attiecīgā direktīva tiek transponēta un kas ietver šādu atsauci (šajā nozīmē skat. spriedumus, 1997. gada 27. novembris, Komisija/Vācija,
C‑137/96
,
EU:C:1997:566
,
8.
punkts; 2020. gada 16. jūlijs, Komisija/Rumānija (Nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas novēršana),
C‑549/18
,
EU:C:2020:563
,
20.
punkts, un 2020. gada 16. jūlijs, Komisija/Īrija (Nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas novēršana),
C‑550/18
,
EU:C:2020:564
,
31.
punkts).
Izskatāmajā lietā, tā kā Komisija Slovēnijas Republikai argumentēto atzinumu nosūtīja 2018. gada 26. janvārī, tai noteiktais divu mēnešu termiņš savu pienākumu izpildei beidzās 2018. gada 26. martā. Līdz ar to apgalvotās pienākumu neizpildes esamība vai tās neesamība ir jānovērtē, raugoties uz šajā datumā spēkā esošo valsts tiesisko regulējumu (spriedumi, 2020. gada 16. jūlijs, Komisija/Rumānija (Nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas novēršana),
C‑549/18
,
EU:C:2020:563
,
21.
punkts, un 2020. gada 16. jūlijs, Komisija/Īrija (Nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas novēršana),
C‑550/18
,
EU:C:2020:564
,
32.
punkts).
Šajā ziņā, pirmkārt, netiek apstrīdēts, ka par valsts pasākumiem, par kuriem Slovēnijas Republika apgalvo, ka tie nodrošina Deleģētās FITD II daļēju transponēšanu, tika paziņots kā par šīs deleģētās direktīvas transponēšanas pasākumiem 2018. gada 3. decembrī, proti, pēc argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa beigām.
Otrkārt un katrā ziņā, no dokumentiem, ko Slovēnijas Republika ir iesniegusi saistībā ar šo tiesvedību, izriet, ka pasākumi, ar kuriem daļēji ir transponēta Deleģētā FITD II pēc argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa beigām, proti,
ZTFI
,
ATVP
rīkojums un Rīkojums par grozījumiem
ATVP
rīkojumā, pretēji tam, kas paredzēts šīs deleģētās direktīvas 14. pantā, neietver atsauces uz šo direktīvu.
No tā izriet, ka attiecīgie pasākumi neatbilst nepieciešamajiem nosacījumiem, lai tos varētu uzskatīt par pozitīvu transponēšanas tiesību aktu šī sprieduma 25. punktā minētās judikatūras izpratnē.
Tādēļ jāsecina, ka līdz argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa beigām, proti, 2018. gada 26. martam, Slovēnijas Republika nebija nedz pieņēmusi visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu Deleģētās FITD II transponēšanu, nedz līdz ar to paziņojusi par šiem pasākumiem Komisijai.
Visbeidzot, nav jāpieņem lēmums par Komisijas argumentu, kas apkopots šī sprieduma 14.–17. punktā un attiecas uz dažiem valsts pasākumiem, kas pieņemti 2018. gada novembra beigās un par ko paziņots Komisijai 2018. gada 6. decembrī. Proti, tā kā šie valsts pasākumi tika pieņemti pēc 2018. gada 26. marta, pietiek norādīt, ka uz tiem šī pienākumu neizpildes tiesvedība neattiecas.
Līdz ar to ir jākonstatē, ka, līdz argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa beigām nepieņemdama visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu Deleģētās FITD II prasības, un līdz ar to nepaziņodama par šiem tiesību aktiem Komisijai, Slovēnijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir uzlikti saskaņā ar šīs deleģētās direktīvas 14. pantu.
Par tiesāšanās izdevumiem
Atbilstoši Tiesas Reglamenta 138. panta 1. punktam lietas dalībniekam, kuram spriedums nav labvēlīgs, piespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus, ja to ir prasījis lietas dalībnieks, kuram spriedums ir labvēlīgs. Tā kā Komisija ir prasījusi piespriest Slovēnijas Republikai atlīdzināt tiesāšanās izdevumus un tā kā spriedums Slovēnijas Republikai nav labvēlīgs, tad tai ir jāpiespriež atlīdzināt tiesāšanās izdevumus.

Ar šādu pamatojumu Tiesa (trešā palāta) nospriež:

1)
Līdz argumentētajā atzinumā noteiktā termiņa beigām nepieņemdama visus normatīvos un administratīvos aktus, kas vajadzīgi, lai izpildītu prasības Komisijas Deleģētajā direktīvā (ES) 2017/593 (2016. gada 7. aprīlis), ar ko attiecībā uz finanšu instrumentu un klientiem piederošu līdzekļu aizsardzību, produktu pārvaldības prasībām un noteikumiem, kurus piemēro maksu, komisijas naudas vai jebkādus finansiālu vai nefinansiālu labumu sniegšanai vai saņemšanai, papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2014/65/ES, un līdz ar to nepaziņojot par šiem tiesību aktiem Eiropas Komisijai, Slovēnijas Republika nav izpildījusi pienākumus, kas tai ir uzlikti saskaņā ar Deleģētās direktīvas 2017/593 14. pantu.

2)
Slovēnijas Republika atlīdzina tiesāšanās izdevumus.

[Paraksti]
(
*1
)	Tiesvedības valoda – slovēņu.