CELEX: 62016CJ0669
Neizpolnitev obveznosti države
Okolje
Direktiva 92/43/EGS
Ohranjanje naravnih habitatov ter prostoživečih živalskih in rastlinskih vrst
Člen 4(1)
Prilogi II in III
Določitev posebnih ohranitvenih območij (POO)
Pristaniška rjava pliskavka

Evropska komisija s tožbo predlaga Sodišču, naj ugotovi, da Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska s tem, da ni določilo območij za varstvo pristaniške rjave pliskavke (
Phocoena phocoena
), ni izpolnilo obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 4(1) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 2, str. 102, v nadaljevanju: Direktiva o habitatih) ter prilog II in III k tej direktivi, in da Združeno kraljestvo hkrati s tem, da ni prispevalo k vzpostavitvi omrežja Natura 2000 sorazmerno glede na zastopanost habitatov te vrste na svojem ozemlju, prav tako ni izpolnilo obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 3(2) te direktive.
Pravni okvir
V skladu s členom 2(1) Direktive o habitatih je cilj te direktive prispevati k zagotavljanju biotske raznovrstnosti z ohranjanjem naravnih habitatov in prostoživečih živalskih in rastlinskih vrst na evropskem ozemlju držav članic, za katerega se uporablja Pogodba.
Člen 1 te direktive, v katerih so opredeljeni glavni pojmi, ki so uporabljeni v njej, določa:
„V tej direktivi:
[…]
(g)
vrste v interesu [Unije] pomenijo vrste, ki so na ozemlju iz člena 2:
(i)
prizadete, razen vrst, katerih naravno območje razširjenosti je na tem ozemlju marginalno in ki v zahodni palearktični regiji niso prizadete ali ranljive;
ali
(ii)
ranljive, kar pomeni, da bodo verjetno v bližnji prihodnosti prešle v skupino prizadetih vrst, če bodo še naprej delovali vzročni dejavniki;
ali
(iii)
redke, kar pomeni, da so njihove populacije majhne in sedaj niso prizadete ali ranljive, se jim pa to lahko zgodi. Vrste živijo na omejenih geografskih območjih ali so redko raztresene na širšem območju;
ali
(iv)
endemične in zahtevajo posebno pozornost zaradi posebnosti njihovega habitata in/ali možnega vpliva njihovega izkoriščanja na njihov habitat in/ali možnega vpliva njihovega izkoriščanja na njihovo stanje ohranjenosti.
Take vrste so navedene ali se lahko navedejo v Prilogi II in/ali Prilogi IV ali V;
[…]
(j)
območje pomeni geografsko opredeljeno površino z jasno določeno mejo;
(k)
območje, pomembno za [Unijo], pomeni območje, ki v biogeografski regiji ali regijah pomembno prispeva k ohranitvi ali obnovitvi ugodnega stanja ohranjenosti naravnega habitatnega tipa iz Priloge I ali vrste iz Priloge II in lahko tudi pomembno prispeva k usklajenosti Nature 2000 iz člena 3 in/ali pomembno prispeva k ohranjanju biološke raznovrstnosti v tej biogeografski regiji ali regijah.
Pri živalskih vrstah z velikim območjem razširjenosti ustrezajo območjem, pomembnim za Skupnost, tisti prostori na naravnem območju razširjenosti te vrste, ki imajo fizične ali biološke dejavnike, bistvene za njihovo življenje in razmnoževanje;
(l)
posebno ohranitveno območje pomeni območje, pomembno za [Unijo], ki ga države članice določijo z zakonskim, upravnim in/ali pogodbenim aktom in kjer se uporabljajo potrebni ohranitveni ukrepi za vzdrževanje ali obnovitev ugodnega stanja ohranjenosti naravnih habitatov in/ali populacij vrst, za katere je bilo območje določeno;
[…]“.
Člen 3(1) in (2) navedene direktive določa:
„1.   Vzpostavi se usklajeno evropsko ekološko omrežje posebnih ohranitvenih območij, imenovano Natura 2000. To omrežje, ki ga sestavljajo območja z naravnimi habitatnimi tipi iz Priloge I in habitati vrst iz Priloge II, omogoča, da se vzdržuje ali, če je to primerno, obnovi ugodno stanje ohranjenosti zadevnih naravnih habitatnih tipov in habitatov teh vrst na njihovem naravnem območju razširjenosti.
Omrežje Natura 2000 vključuje posebna območja varstva, ki so jih države članice določile na podlagi Direktive 79/409/EGS [Sveta z dne 2. aprila 1979 o ohranjanju prosto živečih ptic (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 15, zvezek 1, str. 98)].
2.   Vsaka država članica prispeva k vzpostavitvi Nature 2000 sorazmerno glede na zastopanost naravnih habitatnih tipov in habitatov vrst iz odstavka 1 na njenem ozemlju. Zato vsaka država članica skladno s členom 4 določi posebna ohranitvena območja, pri čemer upošteva cilje iz odstavka 1.“
Postopek določitve posebnih ohranitvenih območij (v nadaljevanju: POO) je določen v členu 4 Direktive o habitatih in ima štiri faze.
Na prvem mestu, člen 4(1) te direktive glede opredelitve območij in njihove priglasitve Komisiji določa:
„Na podlagi meril iz Priloge III (faza 1) in ustreznih znanstvenih informacij vsaka država članica predlaga seznam območij in označi, kateri naravni habitatni tipi iz Priloge I in domorodne vrste iz Priloge II so prisotni na teh območjih. Pri živalskih vrstah z velikim območjem razširjenosti ta območja ustrezajo tistim prostorom naravnega območja razširjenosti te vrste, ki imajo fizične ali biološke dejavnike, bistvene za njihovo življenje in razmnoževanje. Pri vodnih vrstah z velikim območjem razširjenosti se taka območja predlagajo le, če je možno [jasno] opredeliti območje, ki ima fizične in biološke dejavnike, bistvene za njihovo življenje in razmnoževanje. Če je to primerno, države članice predlagajo, glede na izide spremljanja iz člena 11, prilagoditev seznama.
Seznam se pošlje Komisiji v treh letih od notifikacije te direktive skupaj z informacijami o vsakem območju. Te informacije vključujejo karto območja, njegovo ime, lokacijo, obseg in podatke, zbrane pri uporabi meril iz Priloge III (faza 1) in se predložijo v obliki, ki jo določi Komisija, skladno s postopkom iz člena 21.“
Na drugem mestu, iz člena 4(2), prvi in drugi pododstavek, navedene direktive je razvidno, da ko zadevna država članica posreduje seznam območij, na katerem je označeno, kateri naravni habitatni tipi iz Priloge I in domorodne vrste iz Priloge II so na njih prisotni, Komisija na podlagi tega seznama v soglasju z zadevno državo članico izdela osnutek seznama območij, pomembnih za Unijo (v nadaljevanju: OPU). Na tretjem mestu, v skladu s členom 4(2), tretji pododstavek, in (3) te direktive Komisija v skladu s postopkom iz člena 21 navedene direktive sprejme seznam območij, ki so bila izbrana za OPU. Na četrtem mestu, iz člena 4(4) Direktive o habitatih izhaja, da ko je OPU v skladu s tem postopkom sprejeto, zadevna država članica to območje določi za POO.
V Prilogi II k Direktivi o habitatih, v kateri so naštete živalske in rastlinske vrste v interesu Unije, za ohranjanje katerih je treba določiti POO, so pod točko (a) z naslovom „Živali“ med drugim navedeni „Vretenčarji“, med katerimi je na seznamu vrst „Cetacea [Kiti in delfini]“ pristaniška rjava pliskavka.
Priloga III k tej direktivi ima naslov „Merila za izbiranje območij, ki se upravičeno lahko opredelijo kot [OPU] in določijo za [POO]“. Pod naslovom „Faza 1: Ocena relativne pomembnosti območij za vsak naravni habitatni tip iz Priloge I in vsako vrsto iz Priloge II (vključno s prednostnimi naravnimi habitatnimi tipi in prednostnimi vrstami) na ravni države“ je točka B, v kateri so tako našteta „Merila za ocenjevanje območij za posamezno vrsto iz Priloge II“:
„(a)
Velikost in gostota populacije vrste na območju v razmerju do populacij na ozemlju države.
(b)
Stopnja ohranjenosti značilnosti habitata, ki so pomembne za zadevno vrsto in možnosti za obnovitev.
(c)
Stopnja [i]zoliranosti populacije vrste na območju v razmerju do naravnega območja razširjenosti vrste.
(d)
Globalna ocena vrednosti območja za ohranitev zadevne vrste.“
Ta del Priloge III k navedeni direktivi vsebuje tudi točko C, v kateri je natančneje navedeno, da na podlagi meril, naštetih v točki B, „države članice razvrstijo območja, ki jih na nacionalnih seznamih predlagajo kot območja, ki se upravičeno lahko opredelijo kot območja, pomembna za Unijo, v skladu z njihovo sorazmerno vrednostjo za ohranjanje vsakega naravnega habitatnega tipa iz Priloge I ali vsake vrste iz Priloge II“.
Predhodni postopek
Nevladna organizacija World Wildlife Fund UK je leta 2012 pri Komisiji vložila pritožbo, ki se je nanašala zlasti na to, da Združeno kraljestvo za pristaniško rjavo pliskavko ni določilo POO.
Organizacija World Wildlife Fund UK je v utemeljitev te pritožbe predložila poročilo z naslovom „Varstvo pristaniške rjave pliskavke v britanskih morjih“, ki sta ga pripravila strokovnjaka za zadevno vrsto, Peter Evans in Sian Prior (v nadaljevanju: Poročilo Evans in Prior). V tem poročilu je bilo opredeljenih šest območij, za katera bi bilo na podlagi razpoložljivih znanstvenih podatkov potrebno, da se jih določi kot POO za to vrsto. To so bila območja „Western Scotland and Inner Hebrides“, „North & West Anglesey“, „South-west Llyn“, „South Cardigan Bay“, „Pembrokeshire Marine/Sir Benfro Forol“ in „Outer Bristol Channel“. V skladu z navedenim poročilom bi bilo lahko še pet drugih območij del omrežja POO, in sicer območja „Northern Isles“, „Moray Firfth, ki sega do East Grampiana“, „Eastern England“, „Dogger Bank“ in „Skerries and Causeway“, ki je na Severnem Irskem. Poročilo Evans in Prior je vsebovalo osnutke standardnih obrazcev za vsako od tako opredeljenih območij.
Združeno kraljestvo je septembra 2012 ugotovilo, da je bila pristaniška rjava pliskavka prisotna na 34 območjih omrežja Natura 2000, ki jih je predlagalo na podlagi člena 4(1) Direktive o habitatih, vendar je tej vrsti dodelilo zgolj oznako „D“ za merilo populacije, kar pomeni, da od 34 predlaganih območij 33 teh ni bilo mogoče upoštevati za navedeno vrsto na podlagi člena 4(2) te direktive, da bi tvorila OPS in nato POO. Samo eno območje v Združenem kraljestvu je bilo opredeljeno kot tako, ki izpolnjuje merilo glede populacije „C“, in sicer območje UK0030383 „Skerries and Causeway“.
Komisija je 25. oktobra 2012 na vlado Združenega kraljestva prek mehanizma EU Pilot formalno naslovila vprašanja.
Združeno kraljestvo je 17. decembra 2012 prek tega mehanizma uradno odgovorilo na ta vprašanja.
Komisija je menila, da je predlaganje zgolj enega območja za zadevno vrsto zlasti ob upoštevanju Poročila Evans in Prior nezadostno, zato je 21. junija 2013 na Združeno kraljestvo naslovila uradni opomin, v katerem mu je očitala, da ni izpolnilo obveznosti predlaganja območij za pristaniško rjavo pliskavko v skladu s členom 3(2) in členom 4(1) Direktive o habitatih.
Združeno kraljestvo je z dopisom z dne 19. avgusta 2013 odgovorilo na uradni opomin, tako da je v bistvu izpodbijalo to, da so bili v Poročilu Evans in Prior podani zadostni dokazi o obstoju drugih območij, ki bi morala biti predlagana na podlagi obstoječih upoštevnih znanstvenih podatkov. Vendar je Združeno kraljestvo navedlo, da to vprašanje še vedno preiskuje z namenom predlaganja drugih območij za pristaniško rjavo pliskavko na podlagi člena 4(1) Direktive o habitatih.
Ker ni bilo predlagano nobeno drugo območje iz tega naslova, je Komisija 17. oktobra 2014 na Združeno kraljestvo naslovila obrazloženo mnenje na podlagi člena 258, prvi odstavek, PDEU, v katerem mu je očitala neizpolnitev obveznosti, da v skladu z zahtevami iz člena 3(2) in člena 4(1) te direktive za pristaniško rjavo pliskavko predlaga zadostno število območij.
Komisija je v tem obrazloženem mnenju opozorila, da, prvič, je bilo do datuma, ko je bilo to poslano, na podlagi člena 4(1) Direktive o habitatih predlagano zgolj območje „Skerries and Causeway“, in drugič, dokazi v osnutkih standardnih obrazcev, kot so vključeni v Poročilo Evans in Prior, pomenijo „najboljše razpoložljive dokaze“ za namene opredelitve območij, ki jih je treba predlagati na podlagi te določbe. Komisija je poleg tega navedla, da se boji, da bosta imela neizpolnitev te obveznosti in torej dejstvo, da tem območjem ne bo priznano varstvo na podlagi člena 6 te direktive, za konkretno posledico med drugim to, da bodo lahko predlogi v zvezi s polji vetrnic na morju obravnavani brez upoštevanja vpliva teh predlogov na populacije pristaniških rjavih pliskavk.
Kot rok za uskladitev z obrazloženim mnenjem je bil določen 16. december 2014.
Združeno kraljestvo je v odgovoru z dne 16. decembra 2014 predstavilo ukrepe, ki so bili sprejeti za opredelitev in predlaganje območij za pristaniško rjavo pliskavko, in okvirno časovnico za izvedbo potrebnih ukrepov, med katerimi je bila tudi organizacija javnega posvetovanja.
29. januarja 2015 je v Bruslju (Belgija) potekal sestanek med uradniki Komisije in Združenega kraljestva z namenom bolj poglobljene preučitve ukrepov, ki jih je Združeno kraljestvo sprejelo v zvezi z obrazloženim mnenjem. Ta država članica je ob tej priložnosti predstavila zemljevid izbranih območij, ki bodo predmet javnega posvetovanja.
Združeno kraljestvo je z elektronskim sporočilom z dne 28. maja 2015 Komisiji posredovalo prepis prvotnega mnenja svojega javnopravnega posvetovalnega organa in obrazložitveni dokument, v katerem je bil opisan način, na katerega so bila v prvotni analizi uporabljena merila iz Direktive o habitatih. V teh dokumentih je bilo določeno osem območij, izbranih za morebitno javno posvetovanje, ki so bila porazdeljena v tri „enote upravljanja“, da bi se vzpostavilo „reprezentativno omrežje območij“.
Združeno kraljestvo je potem, ko je 3. decembra 2015 Komisiji predložilo posodobljeno časovnico, v kateri je bila predvidena dodatna vsaj osemmesečna zamuda, 19. januarja 2016 Komisijo obvestilo, da se je za pet predlaganih območij v Angliji, Walesu in na Severnem Irskem začelo javno posvetovanje v zvezi z določitvijo območij, ki bi jih bilo mogoče predlagati za pristaniško rjavo pliskavko.
V zvezi z območjem na Škotskem se je 23. marca 2016 začelo ločeno javno posvetovanje.
Združeno kraljestvo je 22. septembra 2016 uradno predlagalo, naj se območje „Inner Hebrides and Minches“ v škotskih vodah obravnava kot POO za pristaniško rjavo pliskavko na zahodnem Škotskem.
Komisija je menila, da Združeno kraljestvo s tem ni sprejelo potrebnih ukrepov za uskladitev z obveznostmi, ki jih ima na podlagi člena 3(2) in člena 4(1) Direktive o habitatih, zato je 23. decembra 2016 vložila to tožbo.
Tožba
Dopustnost tožbe
Združeno kraljestvo je z ločenim dopisom z dne 14. marca 2017 podalo ugovor nedopustnosti tožbe na podlagi člena 151 Poslovnika Sodišča.
Odločanje o ugovoru nedopustnosti je bilo s sklepom z dne 26. septembra 2017 pridržano za končno odločbo, Združeno kraljestvo pa je bilo pozvano, naj vloži odgovor na tožbo.
Trditve strank
Združeno kraljestvo v bistvu trdi, da tožba ni dopustna, ker se očitki, kot so navedeni v tožbi, nanašajo zlasti na ukrepe, ki jih je sprejelo šele po izteku roka za uskladitev z obrazloženim mnenjem, in sicer zlasti na predlog te države članice z dne 22. septembra 2016 za vzpostavitev dodatnega POO, imenovanega „Inner Hebrides and Minches“, v škotskih vodah.
Poleg tega naj bi bila v točki 33 tožbe izrecno navedena nezadostnost „območij“, ki so bila predlagana za pristaniško rjavo pliskavko, obrazloženo mnenje pa naj bi bilo utemeljeno na tem, da je Združeno kraljestvo predlagalo zgolj eno območje, ki naj bi postalo POO. Komisija naj bi Združenemu kraljestvu v točkah 57 in 58 tožbe namreč očitala, da z določitvijo območja „Inner Hebrides and Minches“ ni moglo izpolniti obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 4(1) Direktive o habitatih.
Združeno kraljestvo meni, da bi morala Komisija, če bi mu želela očitati, da s tem, da je območje „Inner Hebrides and Minches“ predlagalo kot potencialno POO, ni izpolnilo obveznosti na podlagi te direktive, glede tega začeti predhodni postopek.
Zato naj bi bili v tožbi očitki, ki so glede na očitke iz obrazloženega mnenja novi in se nanašajo na nacionalne ukrepe, ki so bili sprejeti po izdaji tega mnenja, s čimer naj bi bila kršena načela, ki v zvezi s tem izhajajo iz ustaljene sodne prakse Sodišča.
V teh okoliščinah naj bi bilo treba tožbo razglasiti za nedopustno, ne da bi bilo treba preučiti vsebino zadeve, sicer bi bila kršena temeljna jamstva, ki jih imajo države članice na podlagi člena 258, prvi odstavek, PDEU.
Komisija meni, da se elementi, ki so navedeni v njeni tožbi, ujemajo z očitki iz obrazloženega mnenja, kar je v skladu z zahtevami iz člena 258 PDEU in načeli, ki so se razvila v sodni praksi Sodišča. Ugovor nedopustnosti naj bi bilo treba zato zavrniti.
Najprej, kršitev, ki je bila ugotovljena v obrazloženem mnenju, in kršitev, ki je bila ugotovljena v tožbi, naj bi se namreč v bistvu nanašali na isto neizpolnitev obveznosti, ki jo je mogoče pripisati Združenemu kraljestvu, in sicer na dejstvo, da to za pristaniško rjavo pliskavko ni predlagalo zadostnega števila območij na podlagi člena 4(1) Direktive o habitatih, in na s tem povezano neizpolnitev obveznosti prispevati k vzpostavitvi omrežja Natura 2000. Z navedbo različnih območij v tožbi naj bi se želelo dokazati, da Združeno kraljestvo še vedno ni izpolnilo obveznosti predlaganja zadostnega števila območij. V tem kontekstu naj bi bilo treba razumeti celotno tožbo, tudi njeno točko 33.
Dalje, Komisija trdi, da je iz tožbe jasno razvidno, da se želi s sklicevanjem na dejstva in okoliščine po 16. decembru 2014 Sodišču zgolj zagotoviti popoln dejanski okvir in „zaradi izčrpnosti“ pojasniti, da je Komisija menila, da je ob vložitvi tožbe kršitev še vedno obstajala.
Nazadnje, tudi če bi Sodišče ugotovilo, da tožba presega obseg očitkov iz obrazloženega mnenja, ker so v njej omenjena dejstva in okoliščine po 16. decembru 2014, naj na podlagi te okoliščine nikakor ne bi bilo mogoče ugotoviti, da je tožba v celoti nedopustna.
Presoja Sodišča
Opozoriti je treba, da je v skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča predmet tožbe zaradi neizpolnitve obveznosti na podlagi člena 258 PDEU določen z obrazloženim mnenjem Komisije, tako da mora tožba temeljiti na istih razlogih in trditvah kot to obrazloženo mnenje (sodbi z dne 8. julija 2010, Komisija/Portugalska,
C‑171/08
,
EU:C:2010:412
, točka
, in z dne 5. aprila 2017, Komisija/Bolgarija,
C‑488/15
,
EU:C:2017:267
, točka
).
Iz sodne prakse Sodišča prav tako izhaja, da je treba obstoj neizpolnitve obveznosti presojati glede na položaj države članice ob izteku roka, določenega v obrazloženem mnenju, Sodišče pa poznejših sprememb ne sme upoštevati (sodbi z dne 4. septembra 2014, Komisija/Grčija,
C‑351/13
, neobjavljena,
EU:C:2014:2150
, točka
, in z dne 5. aprila 2017, Komisija/Bolgarija,
C‑488/15
,
EU:C:2017:267
, točka
).
V obravnavani zadevi je treba ugotoviti, da Komisija Združenemu kraljestvu v obrazloženem mnenju in v tožbi očita, da ni izpolnilo obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 3(2) in člena 4(1) Direktive o habitatih, ker ni določilo območij za varstvo vrste pristaniška rjava pliskavka in ker posledično ni prispevalo k vzpostavitvi omrežja Natura 2000.
Glede tega je treba ugotoviti, prvič, da v delu, v katerem so v tožbi navedena „območja“, predlagana za pristaniško rjavo pliskavko, ta navedba v množinski obliki v bistvu zgolj odraža besedilo navedenih določb Direktive o habitatih.
Drugič, res je sicer, da se je obrazloženo mnenje, kot poudarja tudi Združeno kraljestvo, nanašalo zgolj na območje „Skerries and Causeway“, ki je edino območje, ki je bilo predlagano pred iztekom roka, določenega v obrazloženem mnenju, medtem ko se je Komisija v točkah 57 in 58 tožbe izrekla o predlogu območja „Inner Hebrides and Minches“, ki se je poleg tega pojavilo po izteku navedenega roka, vendar iz besedila teh odlomkov tožbe, če se jih postavi v kontekst, izhaja, da se je Komisija na to zadnjenavedeno območje sklicevala zgolj zaradi izčrpnosti in zaradi celovitosti, ne da bi s tem razširila predmet spora, kot je podobno opredeljen v ugotovitvah v obrazloženem mnenju in v predlogih tožbe.
Vsekakor Sodišče v skladu s sodno prakso, na katero je opozorjeno v točki 40 te sodbe, tega drugega predloga območja pri presoji neizpolnitve obveznosti, ki se zatrjuje v obravnavani zadevi, ne bo upoštevalo (glej po analogiji sodbo z dne 10. novembra 2016, Komisija/Grčija,
C‑504/14
,
EU:C:2016:847
, točka
).
Tožba je zato dopustna.
Utemeljenost
Trditve strank
Komisija trdi, da Združeno kraljestvo ni izpolnilo obveznosti, ki jih ima na podlagi člena 3(2) in člena 4(1) Direktive o habitatih ter prilog II in III k tej direktivi, v delu, v katerem se te obveznosti nanašajo na varstvo pristaniške rjave pliskavke.
V skladu s temi določbami naj bi morale države članice, katerih ozemlje zajema območja s pristaniško rjavo pliskavko, Komisiji najpozneje do 10. junija 1995 posredovati seznam predlaganih območij za varstvo te vrste. Glede na zapletenost vzpostavitve omrežja Natura 2000 v morskem okolju, ki ga sestavljajo različna POO, Komisija proti državam članicam, ki tega roka niso spoštovale, ni takoj vložila tožb. Vendar je bilo v Sporočilu Komisije COM(2006) 216 z dne 22. maja 2006 z naslovom „Zaustavitev izgube biotske raznovrstnosti do leta 2010 in pozneje – Ohranjanje storitev ekosistemov za blaginjo ljudi“ določeno, da bi moralo biti omrežje Natura 2000 v morskem okolju vzpostavljeno najpozneje leta 2012, in vse države članice s pristaniško rjavo pliskavko v atlantski regiji, razen Združenega kraljestva, so ta območja v svojih morskih vodah lahko določile do tega roka.
Združeno kraljestvo pa naj bi do 16. decembra 2014 predlagalo samo eno območje za pristaniško rjavo pliskavko, in sicer območje „Skerries and Causeway“, kar naj ne bi bilo dovolj za zagotovitev spoštovanja obveznosti priprave izčrpnega seznama območij, kot je določena v členu 4(1) Direktive o habitatih. Združeno kraljestvo naj v delu, v katerem naj bi nespoštovanje te obveznosti dejansko preprečilo vzpostavitev omrežja Natura 2000, na katero se nanaša člen 3(1) te direktive, prav tako ne bi izpolnilo te zadnje obveznosti.
Po mnenju Komisije je nezadostnost seznama, na katerem je predlagano zgolj eno območje, razvidna iz tega, da, prvič, v skladu z informacijami, s katerimi razpolaga na podlagi poročil iz točke 17 Direktive o habitatih, 56 % območja razširjenosti zadevne vrste v atlantski regiji spada v morske vode Združenega kraljestva, območje, ki ga je predlagala ta država članica, pa zajema komaj 0,1 % tega območja.
Drugič, v Poročilu Evans in Prior naj bi bilo opredeljenih šest območij, ki bi jih moralo Združeno kraljestvo na podlagi upoštevnih informacij, razpoložljivih ob objavi tega poročila leta 2012, predlagati kot potencialna POO, in pet drugih območij, ki bi lahko bila predlagana za vključitev v omrežje POO.
Tretjič, nezadostnost seznama, ki vsebuje zgolj eno območje za pristaniško rjavo pliskavko v Združenem kraljestvu, naj bi bila potrjena z drugimi viri, kot so ugotovitve na biogeografskem seminarju v zvezi z morjem v okviru omrežja Natura 2000 za atlantsko regijo, ki je 24. in 25. marca 2009 potekal v Galwayu (Irska), in prvotno mnenje, ki ga je podal Joint Nature Conservation Committee (skupni odbor za ohranjanje narave), v katerem naj bi bilo opredeljenih osem potencialnih območij za pristaniško rjavo pliskavko v morskih vodah Združenega kraljestva.
Četrtič, druge države članice naj bi območja za pristaniško rjavo pliskavko, ki so v neposredni bližini enega od območij, opredeljenih v Poročilu Evans in Prior, lahko opredelile kot taka, ki bi jih bilo vredno predlagati kot POO, vendar ga Združeno kraljestvo ni predlagalo.
Komisija zavrača trditve, s katerimi Združeno kraljestvo izpodbija upoštevnost in utemeljenost informacij in dokazov, na katere se opira, zlasti Poročila Evans in Prior. Združeno kraljestvo naj se prav tako ne bi moglo sklicevati na zapletenost in težave v zvezi z opredelitvijo morskih območij. Poleg tega naj ta država članica večkrat ne bi spoštovala časovnic, ki jih je sama predvidela.
Komisija poleg tega navaja, da dodatno območje, ki ga je Združeno kraljestvo določilo po 16. decembru 2014, in sicer območje „Inner Hebrides and Minches“, prav tako ne zadostuje za zagotovitev spoštovanja obveznosti na podlagi Direktive o habitatih, saj skupna površina tega območja in območja „Skerries and Causeway“ pokriva manj kot 3 % ocenjenega območja razširjenosti pristaniške rjave pliskavke v atlantski regiji morskih vod Združenega kraljestva.
Združeno kraljestvo v odgovoru na tožbo najprej poudarja, da je opredelitev potencialnih POO, primernih za pristaniško rjavo pliskavko, zelo težaven proces, zlasti zaradi dejstva, da se v Direktivi o habitatih izrecno zahteva, da se območja lahko predlagajo kot POO le, če jih je „možno [jasno] opredeliti“, da je treba glede primernosti danega območja za njegovo opredelitev kot potencialno POO opraviti strogo znanstveno oceno in da se je nujno treba izogniti nesmotrni uporabi virov za območja, ki očitno ne bi prispevala k uresničitvi ciljev Direktive o habitatih in omrežja Natura 2000. Določitev območij kot potencialnih POO naj bi bilo v primeru pristaniške rjave pliskavke posebej težavno, ker gre za vrsto kita, ki je v naravi zelo razširjena, njeno razmnoževanje pa je razmeroma malo poznano. Kljub temu naj bi Združeno kraljestvo v zvezi s tem določanjem območij od datuma obrazloženega mnenja in od datuma vložitve te tožbe doseglo velik napredek.
Vendar Združeno kraljestvo priznava, da to, da je ob izteku roka za uskladitev z obrazloženim mnenjem opredelilo in predlagalo seznam, ki je vseboval zgolj eno območje kot potencialno POO, in sicer območje „Skerries and Causeway“, ni bilo dovolj za zagotovitev spoštovanja njegovih obveznosti na podlagi člena 4(1) Direktive o habitatih glede pristaniške rjave pliskavke. V tem delu Združeno kraljestvo priznava, da do tega datuma prav tako ni izpolnilo obveznosti, ki jo ima na podlagi člena 3(2) te direktive in ki se nanaša na prispevanje k vzpostavitvi omrežja Natura 2000 sorazmerno glede na zastopanost pristaniške rjave pliskavke na njegovem ozemlju.
Združeno kraljestvo pa izpodbija kritike Komisije v zvezi z metodološkim pristopom, ki ga je uporabilo za opredelitev in predlaganje območij. Vendar naj se Sodišču ne bi bilo treba izreči o teh vprašanjih glede na to, da je ta država članica, kot je razvidno iz prejšnje točke, priznala neizpolnitev obveznosti, kot ji je bila očitana v obrazloženem mnenju.
Presoja Sodišča
Opozoriti je treba, da člen 3(1), prvi pododstavek, Direktive o habitatih določa vzpostavitev usklajenega evropskega ekološkega omrežja POO, imenovanega „Natura 2000“, ki ga sestavljajo območja z naravnimi habitatnimi tipi iz Priloge I te direktive in habitati vrst iz Priloge II navedene direktive, kot je pristaniška rjava pliskavka, ki je predmet te tožbe.
Člen 3(2) Direktive o habitatih državam članicam nalaga, naj prispevajo k vzpostavitvi omrežja Natura 2000 sorazmerno glede na zastopanost teh naravnih habitatnih tipov in teh habitatov vrst na njihovem ozemlju ter v ta namen v skladu s členom 4 navedene direktive in po postopku, ki je uveden z njo, določijo območja kot POO.
Postopek določanja POO, kot je določen v členu 4 Direktive o habitatih, poteka v štirih fazah, pri čemer v prvi fazi, kot je določeno v odstavku 1 tega člena, vsaka država članica na podlagi meril za izbiro iz Priloge III k tej direktivi pripravi seznam območij in označi, kateri naravni habitatni tipi iz Priloge I in domorodne vrste iz Priloge II so prisotni na teh območjih, ter ta seznam posreduje Komisiji.
Navesti je treba, da so seznami območij, ki jih tako predlagajo države članice, kot izhaja iz člena 4(2) direktive o habitatih, nato podlaga za to, da Komisija izdela osnutek seznama OPU.
Glede tega je Sodišče že večkrat poudarilo, da mora Komisija za pripravo osnutka seznama OPU, ki bi lahko pripeljal do vzpostavitve usklajenega evropskega ekološkega omrežja POO, imeti na razpolago izčrpen seznam območij, za katera na nacionalni ravni obstaja ekološki interes, ki je pomemben z vidika cilja ohranjanja naravnih habitatov ter prostoživečih živalskih in rastlinskih vrst iz Direktive o habitatih (glej zlasti sodbi z dne 7. novembra 2000, First Corporate Shipping,
C‑371/98
,
EU:C:2000:600
, točka
, in z dne 11. septembra 2001, Komisija/Francija,
C‑220/99
,
EU:C:2001:434
, točka
).
Poleg tega je le tako mogoče uresničiti cilj iz člena 3(1), prvi pododstavek, Direktive o habitatih, ki je vzdrževanje ali obnavljanje ugodnega stanja ohranjenosti naravnih habitatnih tipov in habitatov vrst na njihovem naravnem območju razširjenosti, ki lahko sega preko ene ali več meja znotraj Evropske unije. Iz člena 1(e) in (i) te direktive v povezavi s členom 2(1) te direktive namreč izhaja, da je treba za presojo ugodnega stanja ohranjenosti naravnega habitata ali vrste upoštevati celotno evropsko ozemlje držav članic, za katero se uporablja Pogodba (sodba z dne 11. septembra 2001, Komisija/Nemčija,
C‑71/99
,
EU:C:2001:433
, točka
).
V obravnavani zadevi ni sporno, da je Združeno kraljestvo do izteka roka, ki je bil določen v obrazloženem mnenju, torej do 16. decembra 2014, za namene izdelave seznama območij, omenjenega v členu 4(1) Direktive o habitatih, na svojem seznamu predlagalo zgolj eno območje s pristaniško rjavo pliskavko, in sicer območje „Skerries and Causeway“.
Združeno kraljestvo je v odgovoru na tožbo priznalo, da to, da je bilo do tega datuma opredeljeno in predlagano to območje, ni bilo dovolj, da bi se zagotovilo spoštovanje njegove obveznosti na podlagi tega člena 4(1), da pripravi seznam območij s pristaniško rjavo pliskavko, in da bi se s tem prispevalo k vzpostavitvi omrežja Natura 2000 v skladu s tem, kar določa člen 3(2) te direktive.
Poleg tega je Komisija predložila dovolj dokazov, da je dokazala nezadostnost območij na seznamu, ki ga je posredovalo Združeno kraljestvo, zato je treba ugotoviti, da ta država članica s tem, da v predpisanem roku ni predlagala in posredovala seznama, na katerem bi bilo navedeno zadostno število območij s pristaniško rjavo pliskavko, v skladu s členom 4(1) Direktive o habitatih ter prilogama II in III k tej direktivi ter s tem, da v tem delu ni prispevala k vzpostavitvi omrežja Natura 2000 sorazmerno glede na zastopanost habitatov te vrste na svojem ozemlju v skladu s členom 3(2) te direktive, ni izpolnila obveznosti, ki jih ima na podlagi teh določb.
Stroški
Na podlagi člena 138(1) Poslovnika Sodišča se plačilo stroškov na predlog naloži neuspeli stranki. Komisija je predlagala, naj se Združenemu kraljestvu naloži plačilo stroškov, in ker to s predlogi ni uspelo, se mu naloži plačilo stroškov.

Iz teh razlogov je Sodišče (šesti senat) razsodilo:

1.
Združeno kraljestvo Velika Britanija in Severna Irska s tem, da v predpisanem roku ni predlagalo in posredovalo seznama, na katerem bi bilo navedeno zadostno število območij s pristaniško rjavo pliskavko
(
Phocoena phocoena
), v skladu s členom 4(1) Direktive Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst ter prilogama II in III k tej direktivi ter s tem, da v tem delu ni prispevalo k vzpostavitvi omrežja Natura 2000 sorazmerno glede na zastopanost habitatov te vrste na svojem ozemlju v skladu s členom 3(2) te direktive, ni izpolnilo obveznosti, ki jih ima na podlagi teh določb
.

2.
Združenemu kraljestvu Velika Britanija in Severna Irska se naloži plačilo stroškov.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: angleščina.