CELEX: 62016TJ0016
Dizajn Spoločenstva
Prihláška dizajnu Spoločenstva zobrazujúceho poháre
Pojem ‚vyobrazenie dizajnu vhodné na reprodukciu‘
Nepresnosť vyobrazenia, pokiaľ ide o rozsah požadovanej ochrany
Odmietnutie odstrániť nedostatky
Odmietnutie priznať deň podania
Články 36 a 46 nariadenia (ES) č. 6/2002
Článok 4 ods. 1 písm. e) a článok 10 ods. 1 a 2 nariadenia (ES) č. 2245/2002

Právny rámec
Článok 36 nariadenia Rady (ES) č. 6/2002 z 12. decembra 2001 o dizajnoch Spoločenstva (
Ú. v. ES L 3, 2002, s. 1
; Mim. vyd. 13/027, s. 142) v znení zmien a doplnení, nazvaný „Náležitosti, ktoré musia spĺňať prihlášky“, stanovuje:
„1.   Prihláška na zapísaný dizajn spoločenstva obsahuje:
a)
žiadosť o zápis,
b)
informácie identifikujúce prihlasovateľa,
c)
vyobrazenie dizajnu vhodné na reprodukciu. Ak je však predmetom prihlášky dvojrozmerný dizajn a prihláška obsahuje žiadosť o odklad zverejnenia v súlade s článkom 50, vyobrazenie dizajnu môže byť nahradené vzorkou.
2.   Prihláška ďalej obsahuje určenie výrobku, v ktorom má byť dizajn stelesnený, alebo na ktorom má byť použitý.
3.   Okrem toho prihláška môže obsahovať:
a)
opis vysvetľujúci vyobrazenie alebo vzorku,
b)
žiadosť o odklad zverejnenia zápisu v súlade s článkom 50,
c)
údaje identifikujúce zástupcu, ak prihlasovateľ zástupcu vymenoval,
d)
zatriedenie výrobkov, v ktorých má byť dizajn stelesnený, alebo na ktorých má byť použitý podľa tried,
e)
uvedenie pôvodcu alebo spolupôvodcov, alebo prehlásenie prihlasovateľa, že sa pôvodca alebo spolupôvodcovia vzdali práva byť uvedení.
4.   Prihláška podlieha úhrade zápisného poplatku a poplatku za zverejnenie. Ak sa podá žiadosť o odklad zverejnenia podľa odseku 3 písm. b), poplatok za zverejnenie sa nahrádza poplatkom za odklad zverejnenia.
5.   Prihláška je v súlade s náležitosťami uvedenými vo vykonávacom predpise.
6.   Údaje uvedené v odseku 2 a v odseku 3 písm. a) a d) nemajú vplyv na rozsah ochrany dizajnu ako takého.“
Hlava V nariadenia č. 6/2002 nazvaná „Konanie o zápise“ obsahuje články 45 až 50.
Článok 45 tohto nariadenia nazvaný „Prieskum formálnych podmienok podania“ stanovuje:
„1.   [EUIPO] preskúma, či prihláška spĺňa podmienky uvedené v článku 36 ods. 1 na priznanie dňa podania.
2.   [EUIPO] preskúma, či:
a)
prihláška spĺňa ostatné podmienky uvedené v článku 36 ods. 2, 3, 4 a 5 a v prípade hromadnej prihlášky v článku 37 ods. 1 a 2,
b)
prihláška spĺňa formálne podmienky uvedené vo vykonávacom predpise na vykonanie článkov 36 a 37,
c)
sú podmienky článku 77 ods. 2 splnené,
d)
podmienky týkajúce sa uplatňovania práva prednosti sú splnené, ak sa uplatňuje právo prednosti.
3.   Podmienky preskúmania formálnych požiadaviek podania sú uvedené vo vykonávacom predpise.“
Článok 46 nariadenia č. 6/2002 nazvaný „Odstrániteľné nedostatky“ uvádza:
„1.   Ak pri vykonávaní prieskumu podľa článku 45 [EUIPO] zistí nedostatky, ktoré je možné odstrániť, požiada prihlasovateľa, aby ich do určeného obdobia odstránil.
2.   Ak sa nedostatky týkajú podmienok uvedených v článku 36 ods. 1 a prihlasovateľ vyhovie požiadavke úradu v určenej lehote, [EUIPO] prizná ako deň podania deň, ku ktorému boli nedostatky odstránené. Ak nedostatky nie sú odstránené v určenej lehote, prihláška sa nebude považovať za prihlášku o zapísaný dizajn spoločenstva.
3.   Ak sa nedostatky týkajú podmienok, vrátane úhrady poplatkov, uvedených v článku 45 ods. 2 písm. a), b) a c) a prihlasovateľ vyhovie požiadavke [EUIPO] v určenej lehote, úrad prizná ako deň podania deň, kedy bola prihláška pôvodne podaná. Ak nedostatky alebo neuhradenie poplatkov nie sú odstránené v určenej lehote, [EUIPO] prihlášku zamietne.
4.   Ak sa nedostatky týkajú podmienok uvedených v článku 45 ods. 2 písm. d), ich neodstránenie v určenej lehote vedie k strate práva prednosti pre prihlasovateľa.“
Článok 47 nariadenia č. 6/2002 nazvaný „Výluky zo zápisu“ spresňuje:
„1.   Ak [EUIPO] pri vykonávaní prieskumu podľa článku 45 zistí, že dizajn, pre ktorý sa požaduje ochrana:
a)
nezodpovedá pojmu podľa článku 3 písm. a), alebo
b)
je v rozpore s verejným poriadkom alebo prijatými princípmi morálky,
prihlášku zamietne.
2.   Prihláška sa nezamietne bez toho, aby prihlasovateľ nemal možnosť prihlášku vziať späť alebo pozmeniť a doplniť alebo sa vyjadriť.“
Článok 4 nariadenia Komisie (ES) č. 2245/2002 z 21. októbra 2002, ktorým sa vykonáva nariadenie Rady (ES) č. 6/2002 (
Ú. v. ES L 341, 2002, s. 28
; Mim. vyd. 13/031, s. 14), nazvaný „Vyobrazenie dizajnu“, vo svojom odseku 1 písm. e) stanovuje:
„1.   Vyobrazenie dizajnu pozostáva z grafickej a z fotografickej reprodukcie dizajnu buď v čiernobielom, alebo vo farebnom vyhotovení. Musí spĺňať nasledujúce požiadavky:
…
e)
dizajn musí byť zobrazený na neutrálnom pozadí a nesmie byť retušovaný atramentom, tušom a ani opravnou tekutinou. Bude sa vyznačovať kvalitou umožňujúcou jasné rozlíšenie všetkých detailov predmetu, o ktorého ochranu sa žiada, a umožňujúcou jeho zmenšenie alebo zväčšenie na veľkosť najviac 8 cm x 16 cm na každý pohľad kvôli zapísaniu do registra dizajnov spoločenstva...“
Článok 10 nariadenia č. 2245/2002 nazvaný „Preskúmanie požiadaviek dátumu prijatia prihlášky a formálnych požiadaviek“ vo svojich odsekoch 1 a 2 spresňuje:
„1.   [EUIPO] oznámi prihlasovateľovi, že dátum prijatia prihlášky nemôže byť priznaný, ak prihláška neobsahuje:
a)
žiadosť o zápis dizajnu ako zapísaného dizajnu spoločenstva,
b)
informácie identifikujúce prihlasovateľa,
c)
vyobrazenie dizajnu na základe článku 4 ods. 1 písm. d) a e) alebo, keď to pripadá do úvahy, vzoru.
2.   Ak budú nedostatky uvedené v odseku 1 odstránené do dvoch mesiacov od prijatia oznámenia, za dátum podania sa bude považovať dátum, ku ktorému boli odstránené všetky nedostatky.
Ak nedostatky nebudú odstránené pred uplynutím tejto lehoty, s prihláškou sa nebude zaobchádzať ako s prihláškou na dizajn spoločenstva. Všetky poplatky sa budú refundovať.“
Okolnosti predchádzajúce sporu
Dňa 17. apríla 2015 podala žalobkyňa Mast‑Jägermeister SE svoje prihlášky dizajnov Spoločenstva Úradu Európskej únie pre duševné vlastníctvo (EUIPO) podľa nariadenia č. 6/2002.
Dizajny, pre ktoré sa zápis žiadal, sú tieto:
—
dizajn Spoločenstva č. 2683615‑0001: [dôverné] (
),
—
dizajn Spoločenstva č. 2683615‑0002: [dôverné].
Tovarmi, pre ktoré boli prihlášky podané, sú „poháre“ v triede 07.01 v zmysle dohody podpísanej v Locarne 8. októbra 1968, ktorou sa zavádza medzinárodné triedenie priemyselných vzorov, v znení neskorších zmien a doplnení.
Vo svojej prvej zápisnici z preskúmania vyhotovenej 17. apríla 2015 prieskumný pracovník informoval žalobkyňu, že pre dizajny nachádzajúce sa v bode 9 vyššie označenie tovaru, a to „poháre“, pre ktoré sa žiadala ochrana, nezodpovedalo predloženým vyobrazeniam z dôvodu, že vyobrazovali aj fľaše. Žalobkyni preto navrhol doplniť k dvom dizajnom aj označenie „Fľaše“ v triede 09.01 v zmysle Locarnskej dohody. Prieskumný pracovník doplnil, že v rozsahu, v akom „Poháre“ a „Fľaše“ patrili do rôznych tried, mala byť hromadná prihláška rozdelená. Spresnil, že ak sa nedostatky neodstránia v stanovenej lehote, prihláška sa zamietne.
Listom z 21. apríla 2015 žalobkyňa odpovedala, že pre fľaše na vyobrazeniach sa nepožadovala nijaká ochrana, a navrhla spresniť označenie tovarov takto: „Poháre na pitie ako nádoby na fľašu, ktorá je súčasťou pohárov“. Doplnila, že trieda 07.01 Locarnskej dohody bola tiež vhodná pre toto označenie.
Druhou zápisnicou z preskúmania z 25. júna 2015 prieskumný pracovník odpovedal, že v nadväznosti na list z 21. apríla 2015 a telefonický rozhovor, ktorý mal so žalobkyňou, bolo zrejmé, že žalobkyňa nepožadovala nijakú ochranu pre fľaše. Napriek tomu podľa prieskumného pracovníka boli tieto fľaše jasne viditeľné na vyobrazeniach, pričom z nového preskúmania vyplynulo, že prihlášky neobsahovali vyobrazenia v súlade s ustanoveniami článku 4 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 2245/2002. Dospel preto k záveru, že z dôvodu prítomnosti fliaš neboli vlastnosti, ktorých ochrana sa požadovala, jasne viditeľné. Doplnil, že nedostatky sa mohli odstrániť predložením nových pohľadov, v ktorých by boli požadované vlastnosti vymedzené čiarkovanými líniami alebo farebnými okrajmi. Spresnil, že žiadostiam nebolo možné priznať nijaký deň podania, pokiaľ nebudú nedostatky odstránené. Dospel k záveru, že ak by sa nedostatky odstránili v stanovenej lehote, deň predloženia nových pohľadov by sa uznal za deň podania, ale v prípade neodstránenia nedostatkov sa prihlášky budú považovať za nepodané.
Listom zo 14. júla 2015 žalobkyňa odpovedala, že podmienky priznania dňa podania boli splnené, pretože predložené vyobrazenia znázorňovali dizajny pred neutrálnym pozadím. Spresnila, že článok 4 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 2245/2002 sa vzťahoval na kvalitu vyobrazení a nie na ich obsah. Nové pohľady preto nepredložila.
V tretej zápisnici z preskúmania zo 16. júla 2015 prieskumný pracovník uviedol, že ponechá v platnosti svoju zápisnicu z preskúmania z 25. júna 2015, keďže vyobrazenia znázorňovali pohár a fľašu.
Listom z 21. augusta 2015 žalobkyňa s odkazom na telefonický rozhovor, ktorý mala s prieskumným pracovníkom, odpovedala, že nechápala, prečo deň podania mohol byť zachovaný v prípade doplnenia označenia tovaru alebo rozdelenia hromadnej prihlášky, ale nie pre pôvodne predložené pohľady. Žalobkyňa žiadala o prijatie rozhodnutia, ktoré možno napadnúť opravným prostriedkom pre prípad, že rozhodnutie o preskúmaní nebude zrušené.
Štvrtou zápisnicou z preskúmania z 24. augusta 2015 prieskumný pracovník žalobkyňu informoval, že nedostatky prihlášky možno odstrániť buď predložením nových pohľadov, alebo doplnením označenia „Fľaše“ a rozdelením hromadnej prihlášky.
Listom z 28. augusta 2015 žalobkyňa žiadala o prijatie rozhodnutia, ktoré možno napadnúť opravným prostriedkom.
V rozhodnutí z 31. augusta 2015 prieskumný pracovník uviedol, že žalobkyňa neodstránila nedostatky prihlášok, pretože nepostupovala v súlade so zápisnicou z preskúmania. V súlade s článkom 46 ods. 2 nariadenia č. 6/2002 a článkom 10 ods. 2 nariadenia č. 2245/2002 uviedol, že prihlášky dizajnov zmienené v bode 9 vyššie neboli považované za prihlášky dizajnov Spoločenstva, takže nebolo možné priznať nijaký deň podania. Okrem toho nariadil vrátanie zaplateného poplatku.
Dňa 15. septembra 2015 sa žalobkyňa proti rozhodnutiu prieskumného pracovníka odvolala na EUIPO na základe článkov 55 až 60 nariadenia č. 6/2002.
Rozhodnutím zo 17. novembra 2015 (ďalej len „napadnuté rozhodnutie“) tretí odvolací senát EUIPO potvrdil v bode 15 napadnutého rozhodnutia, že dva dizajny zmienené v bode 9 vyššie neumožňovali určiť, či sa ochrana žiadala pre pohár, fľašu alebo kombináciu oboch. V bode 16 napadnutého rozhodnutia spresnil, že vyobrazenie, ktoré sa má predložiť spolu s prihláškou v súlade s článkom 36 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 6/2002, slúži na identifikáciu dizajnu, ktorého ochrana sa žiada, a je podmienkou priznania dňa podania v súlade s článkom 38 ods. 1 tohto nariadenia. Deň podania určuje senioritu prihláseného dizajnu: novosť a vlastnosti sú určené pomocou skorších dizajnov uverejnených pred dňom podania. Odvolací senát doplnil, že v súlade s článkom 4 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 2245/2002 musia z vyobrazenia jasne vyplývať všetky detaily, pre ktoré sa ochrana požaduje.
V bodoch 17 a 18 napadnutého rozhodnutia odvolací senát doplnil, že tvrdenie, podľa ktorého predmet ochrany podaných prihlášok jasne vyplýva z vyobrazení, bolo v rozpore s vysvetlením samotnej žalobkyne a že jej návrh označiť dotknuté tovary nebol spôsobilý odstrániť nedostatky vyobrazenia dizajnov, keďže nemohol byť použitý na určenie rozsahu ochrany.
Odvolací senát nakoniec v bode 22 napadnutého rozhodnutia uviedol, že prieskumný pracovník porušil povinnosť odôvodnenia, ktorá vyplýva z článku 62 nariadenia č. 6/2002. Podľa neho totiž dôvodmi konštatovania, podľa ktorého prihlášky neboli považované za prihlášky dizajnu Spoločenstva, boli nedostatky predložených vyobrazení podľa článku 46 ods. 2 nariadenia č. 6/2002 v spojení s článkom 36 ods. 1 písm. c) toho istého nariadenia a s článkom 4 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 2245/2002 a nie nedostatok súhlasu žalobkyne so zápisnicami prieskumného pracovníka z preskúmania.
Návrhy účastníkov konania
Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd:
—
zrušil napadnuté rozhodnutie,
—
určil 17. apríl 2015 za deň podania pre dizajny č. 2683615‑0001 a 2683615‑0002,
—
uložil EUIPO povinnosť nahradiť trovy konania vrátane trov konania, ktoré vznikli v odvolacom konaní.
EUIPO navrhuje, aby Všeobecný súd:
—
zamietol žalobu,
—
uložil žalobkyni povinnosť nahradiť trovy konania.
Právny stav
O prípustnosti druhého žalobného návrhu žalobkyne
EUIPO poukazuje na neprípustnosť druhého žalobného návrhu žalobkyne, a to návrhu, ktorý smeruje k určeniu 17. apríla 2015 za deň podania sporných dizajnov z dôvodu, že ide o príkaz a Všeobecný súd nemôže nariaďovať príkazy.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že podľa ustálenej judikatúry je EUIPO v súvislosti so žalobou podanou na súd Únie proti rozhodnutiu odvolacieho senátu EUIPO v súlade s článkom 61 ods. 6 nariadenia č. 6/2002 povinný prijať opatrenia nevyhnutné na dosiahnutie súladu s rozsudkom tohto súdu. Preto nie je úlohou Všeobecného súdu adresovať EUIPO príkazy [pozri analogicky rozsudok z 20. januára 2010, Nokia/ÚHVT – Medion (LIFE BLOG),
T‑460/07
,
EU:T:2010:18
, bod
a citovanú judikatúru].
Z vyššie uvedeného vyplýva, že druhý žalobný návrh je neprípustný.
O veci samej
Žalobkyňa uvádza dva žalobné dôvody. Prvý žalobný dôvod je založený na porušení článkov 45 a 46 nariadenia č. 6/2002 v spojení s článkom 36 tohto nariadenia a druhý žalobný dôvod je založený na porušení práva na obranu.
O prvom žalobnom dôvode založenom na porušení článkov 45 a 46 nariadenia č. 6/2002 v spojení s článkom 36 tohto nariadenia
Žalobkyňa uvádza, že vyobrazenia dizajnov boli vyhotovené v kvalite, ktorá umožňovala uskutočniť ich reprodukciu. V súlade s článkom 4 ods. 1 písm. d) a e) nariadenia č. 2245/2002 boli totiž zobrazené na neutrálnom pozadí, neboli retušované atramentom, tušom a ani opravnou tekutinou a boli v dostatočnej kvalite umožňujúcej jasné rozlíšenie všetkých detailov predmetu, o ktorého ochranu sa žiadalo, a umožňujúcej jeho zmenšenie alebo zväčšenie. Právna úprava Únie pritom stanovuje iba tieto požiadavky. Odmietnutie odvolacieho senátu určiť deň podania z dôvodu, že vyobrazenia neumožňovali určiť, či sa ochrana požadovala pre pohár, fľašu alebo kombináciu oboch, je nesprávne, keďže táto otázka vzniká eventuálne iba v rámci konania týkajúceho sa porušenia, ale nebráni určeniu dňa podania. Okrem toho odôvodnenie odvolacieho senátu sa môže prípadne zohľadniť, pokiaľ ide o zapísateľnosť dizajnu. Podľa žalobkyne článok 36 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 6/2002 a článok 10 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 2245/2002 v spojení s článkom 4 ods. 1 písm. e) tohto posledného uvedeného nariadenia stanovujú požiadavky, iba pokiaľ ide o kvalitu vyobrazenia dizajnu, a nie pokiaľ ide o jeho obsah. Všeobecná štruktúra článkov 45 a 46 nariadenia č. 6/2002 svedčí v prospech skutočnosti, že deň podania mal byť jeho prihláškam priznaný.
V tomto ohľade treba podľa ustálenej judikatúry pri výklade ustanovenia práva Únie zohľadniť nielen jeho doslovné znenie, ale aj ciele sledované právnou úpravou, ktorej je súčasťou (rozsudky z 29. januára 2009, Petrosian,
C‑19/08
,
EU:C:2009:41
, bod
, a z 3. októbra 2013, Lundberg,
C‑317/12
,
EU:C:2013:631
, bod
).
Treba pripomenúť, že článok 36 ods. 1 nariadenia č. 6/2002, na ktorý odkazujú článok 45 ods. 1 a článok 46 ods. 2 toho istého nariadenia, stanovuje, že prihláška musí obsahovať „vyobrazenie dizajnu vhodné na reprodukciu“. Toto ustanovenie však nespresňuje podmienky, ktoré musia byť splnené na to, aby sa takéto vyobrazenie považovalo za „vhodné na reprodukciu“. Článok 36 ods. 5 nariadenia č. 6/2002 však dopĺňa, že prihláška musí byť v súlade s náležitosťami uvedenými vo vykonávacom predpise, v danej veci v nariadení č. 2245/2002.
V tejto perspektíve článok 10 nariadenia č. 2245/2002 stanovuje podmienky určenia dňa podania stanovením, že EUIPO informuje prihlasovateľa, že deň podania nemôže byť priznaný, ak prihláška neobsahuje najmä vyobrazenie dizajnu v súlade s článkom 4 ods. 1 písm. e) tohto nariadenia.
Toto posledné uvedené ustanovenie spresňuje, že vyobrazenie dizajnu pozostáva z grafickej a fotografickej reprodukcie dizajnu buď v čiernobielom, alebo vo farebnom vyhotovení. Uvedený dizajn musí byť zobrazený na neutrálnom pozadí a nesmie byť retušovaný atramentom, tušom a ani opravnou tekutinou. Ten istý dizajn sa musí vyznačovať kvalitou umožňujúcou jasné rozlíšenie detailov predmetu, o ktorého ochranu sa žiada. Článok 10 nariadenia č. 2245/2002 stanovuje lehoty, v ktorých musí dôjsť k odstráneniu nedostatkov.
Zo štruktúry nariadenia č. 6/2002 vyplýva, že postup preskúmania dizajnov zahŕňa dve časti: po prvé, EUIPO musí na jednej strane určiť, či predmet prihlášky zodpovedá definícii dizajnu [článok 3 písm. a), a článok 47 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 6/2002], a na druhej strane, či je dizajn v rozpore s verejným poriadkom alebo prijatými princípmi morálky [článok 47 ods. 1 písm. b) nariadenia č. 6/2002]. Takáto prihláška, pokiaľ nie je vzatá späť alebo zmenená, môže byť iba zamietnutá po vypočutí pripomienok predkladajúcej osoby (článok 47 ods. 2 nariadenia č. 6/2002).
Po druhé, po tom, čo EUIPO konštatoval, že prihláška sa týkala dizajnu a že nebola ani v rozpore s verejným poriadkom, ani s prijatými princípmi morálky, musí v súlade s článkom 45 nariadenia č. 6/2002 osobitne preskúmať, či táto prihláška spĺňa povinné náležitosti stanovené v článku 36 ods. 1 nariadenia č. 6/2002 (žiadosť o zápis, údaje identifikujúce prihlasovateľa, vyobrazenie dizajnu vhodné na reprodukciu) a v článku 36 ods. 2 tohto nariadenia (určenie výrobku), ako aj prípadne fakultatívne podmienky stanovené článkom 36 ods. 3 (opis vysvetľujúci vyobrazenie alebo vzorku; žiadosť o odklad zverejnenia zápisu; údaje identifikujúce zástupcu, ak prihlasovateľ zástupcu vymenoval; zatriedenie výrobkov, uvedenie pôvodcu alebo spolupôvodcov).
Pokiaľ ide o dodržanie náležitostí uvedených v bode 36 vyššie, v súlade s článkom 46 nariadenia č. 6/2002 možno odstrániť nedostatky, pričom pokiaľ ide o náležitosti uvedené v článku 36 ods. 1 nariadenia č. 6/2002, deň podania prihlášky je stanovený na deň, ku ktorému prihlasovateľ odstránil nedostatky, zatiaľ čo, pokiaľ ide o ostatné náležitosti, pôvodný deň podania prihlášky je v nadväznosti na odstránenie nedostatkov zachovaný. Ak sa nedostatky neodstránia, v prvom prípade sa prihláška nebude považovať za prihlášku, zatiaľ čo v druhom prípade sa prihláška zamietne.
Na vyobrazenie dizajnu, ktoré nie je vhodné na reprodukciu, sa teda vzťahuje výlučne článok 46 ods. 2 v tom zmysle, že prihlasovateľ môže odstrániť nedostatky, ale deň podania sa napriek tomu posunie na deň odstránenia nedostatkov. Ak uvedené nedostatky nie sú odstránené v určenej lehote, prihláška sa nebude považovať za prihlášku o zapísaný dizajn.
Z hľadiska týchto zistení preto treba určiť, či sa článok 36 ods. 1 nariadenia č. 6/2002 vzhľadom na svoje znenie a rámec, do ktorého patrí, uplatňuje, ako tvrdí žalobkyňa, iba na situácie, v ktorých vyobrazenie spochybneného dizajnu je „fyzicky“ zmätočné alebo nejasné najmä z dôvodu zlej kvality tlače, alebo či sa uplatnenie tohto ustanovenia rozširuje, ako tvrdí EUIPO, na nepresnosti alebo neistotu či jasnosť, pokiaľ ide o predmet ochrany dizajnu, ktorého zápis sa žiada.
Treba konštatovať, že výklad článku 36 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 6/2002, ako aj článku 10 ods. 1 písm. c) nariadenia č. 2245/2002 v spojení s článkom 4 ods. 1 písm. e) tohto posledného uvedeného nariadenia, ktorý podáva žalobkyňa, podľa ktorého sa toto ustanovenie uplatňuje iba vo vzťahu k dizajnom, pri ktorých je zlá iba kvalita vyobrazenia, je zjavne v rozpore so systémom, v ktorom bol zápis dizajnov stanovený a ktorý bol pripomenutý vyššie.
Článok 36 nariadenia č. 6/2002, ktorý vo svojom odseku 1 písm. c) stanovuje, že prihláška na zapísaný dizajn Spoločenstva obsahuje jeho vyobrazenie vhodné na reprodukciu, totiž vo svojom odseku 5 spresňuje, že táto prihláška musí spĺňať náležitosti uvedené v nariadení č. 2245/2002.
Toto posledné uvedené nariadenie vo svojom článku 4 ods. 1 písm. e), na ktorý odkazuje článok 10 ods. 1 písm. c) tohto nariadenia, stanovuje, že dizajn sa musí najmä „vyznačovať kvalitou umožňujúcou jasné rozlíšenie všetkých detailov predmetu, o ktorého ochranu sa žiada“.
Tvrdením, že toto ustanovenie upravuje iba „fyzickú“ alebo „hmotnú“ kvalitu vyobrazenia, žalobkyňa vykladá toto ustanovenie iba čiastočne, a teda nesprávne, keďže v ňom poukazuje iba na výraz „[dostatočnou] kvalitou“.
Toto ustanovenie však spresňuje, že vyobrazenie musí umožniť jasné rozlíšenie všetkých detailov „predmetu, o ktorého ochranu sa žiada“.
Táto časť vety odkazuje na požiadavku vlastnú každému zápisu, a to požiadavku umožniť tretím osobám určiť jasne a presne všetky detaily dizajnu, o ktorého ochranu sa žiada (pozri v tomto zmysle a analogicky rozsudky z 12. decembra 2002, Sieckmann,
C‑273/00
,
EU:C:2002:748
, body
až
, a z 19. júna 2012, Chartered Institute of Patent Attorneys,
C‑307/10
,
EU:C:2012:361
, body
až
).
Vyobrazenia, ktoré sú preto nepresné, neumožňujú tretím osobám jednoznačne určiť predmet ochrany skúmaného dizajnu.
V tejto perspektíve treba konštatovať, že aj keď sa vyobrazenia týkajú viac ako jedného dizajnu, jasnosť je nevyhnutná nielen na účely zabezpečenia právnej istoty tretích osôb, ktoré musia presne poznať predmet ochrany priznanej dizajnu, ale tiež na účtovné účely, keďže suma poplatkov vybratých zo strany EUIPO závisí od počtu tried tovarov, na ktoré sa vzťahuje dotknutý dizajn.
Žalobkyňa ďalej tvrdí, že prípadná nezrovnalosť spočívajúca v skutočnosti, že vyobrazenia nevyvolávajú dojem jediného dizajnu, ale dvoch, sa mala riešiť v rámci článku 47 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 6/2002 v spojení s článkom 3 písm. a) tohto nariadenia a nemohla predstavovať dôvod odmietnutia určenia dňa podania.
Je nutné konštatovať, že táto argumentácia môže byť iba zamietnutá, keďže článok 3 písm. a) nariadenia č. 6/2002, na ktorý odkazuje článok 47 ods. 1 písm. a) toho istého nariadenia, sa týka situácie, v ktorej vyobrazenie, ktorého zápis sa žiadal, nemôže byť považované za dizajn v zmysle tohto nariadenia, pretože neobsahuje úpravu tovaru alebo časti tovaru, čo zjavne nie je prípad v danej veci.
Nie je totiž spochybnené, že dotknuté vyobrazenie spĺňa definíciu dizajnu, takže na túto situáciu sa nevzťahuje článok 47 ods. 1 písm. a) nariadenia č. 6/2002, ale že nie je vhodné na reprodukciu v zmysle článku 36 ods. 1 tohto nariadenia vzhľadom na nezrovnalosti, ktoré obsahuje, vyplývajúce z článku 46 ods. 2 nariadenia č. 6/2002. Toto posledné uvedené ustanovenie jasne uvádza, že ak nedostatky nie sú odstránené v určenej lehote, prihláška sa nebude považovať za prihlášku o zapísaný dizajn.
Ako správne uviedol EUIPO, článok 45 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 6/2002 v spojení s článkom 36 ods. 5 toho istého nariadenia sa musí nevyhnutne vykladať doslovne s cieľom vyhnúť sa nesúladným a rozporným výkladom právnych ustanovení tak, že tieto ustanovenia neodkazujú na požiadavky článku 4 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 2245/2002, ako tvrdí žalobkyňa. Odkaz na článok 45 ods. 2 písm. a) nariadenia č. 6/2002 stanovený v článku 46 ods. 3 toho istého nariadenia nemá za následok, že článok 4 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 2245/2002 je výlučne uplatniteľný v rámci článku 46 ods. 3 nariadenia č. 6/2002. Naopak, táto situácia mala byť skúmaná, ako správne urobil odvolací senát, v rámci článku 46 ods. 2 nariadenia č. 6/2002 v spojení s článkom 36 ods. 1 písm. c) toho istého nariadenia a článkom 4 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 2245/2002.
Článok 36 ods. 5 nariadenia č. 6/2002 tak predstavuje ustanovenie, ktoré splnomocnilo v rámci vykonávacieho nariadenia príslušné orgány na to, aby osobitne spresnili požiadavky článku 36 ods. 1 písm. c) tohto nariadenia, pokiaľ ide o vyobrazenie dizajnu, ktoré sa nachádzajú práve v článku 4 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 2245/2002.
Pokiaľ ide nakoniec o tvrdenie žalobkyne založené na rozdielnom prístupe, ktorý mala prijať nemecká judikatúra, rovnako nemôže spochybniť posúdenie odvolacieho senátu. Treba totiž uviesť, že systém ochranných známok Únie predstavuje samostatný systém tvorený súborom právnych noriem a sledujúci ciele, ktoré sú preň špecifické, pričom jeho uplatnenie je nezávislé od akéhokoľvek vnútroštátneho systému [pozri analogicky rozsudok zo 16. januára 2014, Message Management/ÚHVT – Absacker (ABSACKER of Germany),
T‑304/12
, neuverejnený,
EU:T:2014:5
, bod
a citovanú judikatúru].
Z predchádzajúceho vyplýva, že prvý žalobný dôvod sa musí zamietnuť.
O druhom žalobnom dôvode založenom na porušení práva na obranu
Žalobkyňa tvrdí, že odvolací senát porušil jej právo na obranu z dôvodu, že odôvodnenie prieskumného pracovníka nahradil svojím vlastným odôvodnením bez toho, aby mala možnosť sa k nemu vyjadriť.
Treba uviesť, že odvolací senát v bode 22 napadnutého rozhodnutia uviedol, že prieskumný pracovník porušil povinnosť odôvodnenia z dôvodu, že vychádzal, pre konštatovanie, že prihlášky neboli prihláškami dizajnov, nie z článku 46 ods. 2 nariadenia č. 6/2002 v spojení s článkom 36 ods. 1 písm. c) tohto nariadenia a z článku 4 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 2245/2002, ale z nedostatku súhlasu žalobkyne so zápisnicou z preskúmania, ktorú vyhotovil. Okrem toho odvolací senát uviedol, že rozhodnutie prieskumného pracovníka neobsahovalo nijakú analýzu tvrdení žalobkyne.
V tomto ohľade treba pripomenúť, že podľa článku 62 nariadenia č. 6/2002 môžu rozhodnutia EUIPO vychádzať iba z dôvodov alebo dôkazov, ku ktorým mali účastníci konania možnosť predložiť svoje pripomienky. Toto ustanovenie stanovuje v rámci práva dizajnov Únie všeobecnú zásadu ochrany práva na obranu. Podľa tejto všeobecnej zásady práva Únie sa musí adresátom rozhodnutí orgánov verejnej moci, ktoré výrazným spôsobom ovplyvňujú ich záujmy, účinne umožniť uviesť svoje stanovisko. Právo byť vypočutý sa vzťahuje na všetky skutkové alebo právne okolnosti, ktoré tvoria základ rozhodovacieho aktu, ale nie na konečné stanovisko, ktoré má správny orgán v úmysle prijať [pozri rozsudok z 27. júna 2013, Beifa Group/ÚHVT – Schwan‑Stabilo Schwanhäußer (písacie potreby),
T‑608/11
, neuverejnený,
EU:T:2013:334
, bod
a citovanú judikatúru].
Okrem toho podľa článku 62 nariadenia č. 6/2002 musia byť rozhodnutia EUIPO odôvodnené. Táto povinnosť má rovnaký dosah ako tá uvedená v článku 296 ZFEÚ. V tomto ohľade z ustálenej judikatúry vyplýva, že povinnosť odôvodnenia individuálnych rozhodnutí má dvojaký cieľ, a to jednak umožniť dotknutým osobám dozvedieť sa dôvody prijatého opatrenia na účely ochrany svojich práv a jednak umožniť súdu Únie vykonať svoju kontrolu zákonnosti rozhodnutia. Otázka, či odôvodnenie rozhodnutia zodpovedá týmto požiadavkám, sa má posudzovať nielen vo vzťahu k jeho zneniu, ale aj vo vzťahu k jeho kontextu, ako aj k všetkým právnym pravidlám, ktoré sa vzťahujú na predmetnú oblasť [pozri v tomto zmysle rozsudok z 25. apríla 2013, Bell & Ross/ÚHVT – KIN (Puzdro náramkových hodiniek),
T‑80/10
, neuverejnený,
EU:T:2013:214
, bod
].
V predmetnej veci treba uviesť, že je nepochybné, že prieskumný pracovník vyhotovil štyri zápisnice z preskúmania, a to 17. apríla, 25. júna, 16. júla a 24. augusta 2015.
Z týchto rôznych zápisníc, osobitne z druhej a štvrtej zápisnice, dostatočne a jasne vyplýva, že prieskumný pracovník sa domnieval, že prihlášky neboli v súlade s ustanoveniami článku 36 ods. 1 nariadenia č. 6/2002 a článku 4 ods. 1 písm. e) nariadenia č. 2245/2002 z dôvodu prítomnosti fliaš na vyobrazeniach, čo malo za následok, že vlastnosti, ktorých ochrana sa požadovala, neboli jasne viditeľné.
Navyše v týchto rôznych zápisniciach prieskumný pracovník presne a podrobne uviedol dôvody, pre ktoré nemohol pristúpiť k prihláškam žalobkyne, a to súčasná prítomnosť fľaše a pohára, pričom konkrétne odpovedal na tvrdenia žalobkyne.
Z toho vyplýva, že na rozdiel od toho, čo uviedol odvolací senát, napadnuté rozhodnutie prieskumného pracovníka vykladané vo svetle rôznych zápisníc vyhotovených prieskumným pracovníkom, o ktorých mala žalobkyňa riadnu vedomosť, bolo dostatočne odôvodnené (pozri analogicky rozsudok z 24. novembra 2005, Nemecko/Komisia,
C‑506/03
, neuverejnený,
EU:C:2005:715
, bod
).
Odvolací senát preto nesprávne dospel k záveru o porušení povinnosti odôvodnenia a nesprávne uviedol, že nahradil odôvodnenie prieskumného pracovníka svojím vlastným odôvodnením, keďže nešlo o nahradenie dôvodov, ale úplné prevzatie rovnakého odôvodnenia, akým bolo odôvodnenie, ktoré podal prieskumný pracovník vo svojich štyroch zápisniciach.
Z toho vyplýva, že žalobkyňa v každom prípade nemohla tvrdiť, že jej právo na obranu bolo porušené odvolacím senátom, keďže na rozdiel od toho, čo uvádza, odôvodnenie nachádzajúce sa v napadnutom rozhodnutí v celom rozsahu preberá odôvodnenie, ktoré jej bolo oznámené prieskumným pracovníkom v rámci konania, ktoré pred ním prebiehalo.
Z toho, čo bolo uvedené vyššie, vyplýva, že treba zamietnuť druhý žalobný dôvod, ako aj žalobu v celom rozsahu.
O trovách
Treba pripomenúť, že podľa článku 134 ods. 1 Rokovacieho poriadku Všeobecného súdu účastník konania, ktorý vo veci nemal úspech, je povinný nahradiť trovy konania, ak to bolo v tomto zmysle navrhnuté. Keďže žalobkyňa vo veci nemala úspech, je opodstatnené uložiť jej povinnosť nahradiť trovy konania v súlade s návrhmi EUIPO.

Z týchto dôvodov
VŠEOBECNÝ SÚD (ôsma komora)
rozhodol a vyhlásil:

1.
Žaloba sa zamieta.

2.
Mast‑Jägermeister SE je povinná nahradiť trovy konania.

Collins
Barents
Passer
Rozsudok bol vyhlásený na verejnom pojednávaní v Luxemburgu 9. februára 2017.
Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: nemčina.
(
)	Dôverné údaje, pri ktorých sa neuviedli identifikačné znaky.