CELEX: 62019CJ0121
Fellebbezés
Európai uniós védjegy
Az EDISON szóelemet magában foglaló ábrás védjegy bejelentése
A Nizzai Osztályozás osztályainak fejezetcímeiben és az ahhoz tartozó betűrend szerinti jegyzékben szereplő kifejezések értelmezése

Fellebbezésével az Edison SpA az Európai Unió Törvényszéke 2018. december 7‑i Edison kontra EUIPO (EDISON) ítéletének (T‑471/17, nem tették közzé, a továbbiakban: megtámadott ítélet,
EU:T:2018:887
) hatályon kívül helyezését kéri, amely ítéletben a Törvényszék elutasította az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) ötödik fellebbezési tanácsának az EDISON európai uniós ábrás védjeggyel kapcsolatban 2017. április 28‑én hozott határozata (R 1355/2016‑5. sz. ügy) ellen benyújtott keresetét.
Jogi háttér
A Nizzai Osztályozás
A védjegyekkel ellátható termékek és szolgáltatások nemzetközi osztályozására vonatkozó, felülvizsgált és módosított, 1957. június 15‑i Nizzai Megállapodás (a továbbiakban: Nizzai Osztályozás) nyolcadik kiadásában a 4. osztály fejezetcíme a következő leírásnak felelt meg:
„Ipari olajok és zsírok; kenőanyagok; porfelszívó, portalanító és porlekötő termékek; tüzelőanyagok (beleértve a motorbenzineket) és világítóanyagok; gyertyák és kanócok világításhoz”.
Egyébiránt a Nizzai Osztályozás nyolcadik kiadásához mellékelt „az áruk betűrend szerinti jegyzéke” (a továbbiakban: betűrend szerinti jegyzék) a 4. osztályba tartozóként felsorolt áruk között említi az „üzemanyagokat”.
A 207/2009/EK rendelet
A közösségi védjegyről szóló, 2009. február 26‑i 207/2009/EK tanácsi rendelet (
HL 2009. L 78., 1. o.
) egységes szerkezetbe foglalta és hatályon kívül helyezte a közösségi védjegyről szóló, 1993. december 20‑i 40/94/EK tanácsi rendeletet (
HL 1994. L 11., 1. o.
, magyar nyelvű különkiadás 17. fejezet, 1. kötet, 146. o.).
A 207/2009 rendeletnek „A határozatok indokolása” címet viselő 75. cikke a következőképpen rendelkezett:
„A[z EUIPO] határozatait indokolni kell. A határozatok csak olyan érveken és bizonyítékokon alapulhatnak, amelyekkel kapcsolatban az érintett feleknek módjukban állt nyilatkozatot tenni.”
A jogvita előzményei és a vitatott határozat
A megtámadott ítélet 1–14. pontja ismerteti a jogvita előzményeit és a vitatott határozat tartalmát. A jelen ügy szempontjából ezek a következőképpen foglalhatók össze.
2003. augusztus 18‑án az Edison európai uniós védjegy lajstromozása iránti kérelmet nyújtott be az EUIPO‑hoz.
A lajstromoztatni kívánt védjegy az alábbi ábrás megjelölés volt:
A védjegybejelentés többek között a Nizzai Osztályozás 4. osztályába tartozó valamennyi árura vonatkozott.
A Nizzai Osztályozásnak a lajstromozás iránti kérelem időpontjában hatályos változata a 2001 júniusában közzétett és 2002. január 1‑jén hatályba lépett nyolcadik kiadás volt. Ezt a 2006 júniusában kihirdetett és a 2007. januárban hatályba lépett kilencedik kiadás váltotta fel.
A lajstromoztatni kívánt védjegyet 2013. augusztus 19‑én lajstromozták.
2015. június 15‑én az Edison kérelmet nyújtott be az EUIPO‑hoz a védjegy árujegyzékében szereplő, a 4. osztályba tartozó áruk egy részéről való lemondás bejegyzése iránt. Pontosabban, azt javasolta, hogy az eredetileg ezen osztályba tartozó áruk jegyzékét a következőképpen határozzák meg: „Villamos energia; kőolaj, tüzelőanyagok, szénhidrogén alapú tüzelőanyagok, gáznemű tüzelőanyagok, propángáz, földgáz, világításra szolgáló gázok, szén, kátrányból kivont tüzelőanyagok, motorbenzin, keronzin, naftán, dízelüzemanyagok, üzemanyag‑adalékok, benzol, kokszzén, vágásra használt folyadékok, etanol, gázolaj, lanolin, ipari olajok és zsírok; kenőanyagok; porfelszívó, portalanító és porlekötő termékek; tüzelőanyagok (beleértve a motorbenzineket) és világítóanyagok; gyertyák és kanócok világításhoz”.
2015. június 22‑i levelében az elbíráló arról tájékoztatta az Edisont, hogy 2015. június 15‑i kérelme nem fogadható el, mivel az az EDISON európai uniós ábrás védjegy lajstromozásakor érintett áruk jegyzékének kiszélesítéséhez vezetne.
2015. július 25‑i, 2015. december 24‑i és 2016. április 22‑i levelében a fellebbező előterjesztette erre vonatkozó észrevételeit.
2016. június 13‑i határozatával az elbíráló kizárólag annyiban utasította el az Edison 2015. június 15‑i kérelmét, amennyiben az a „villamos energiának” az EDISON európai uniós ábrás védjegy lajstromozásakor érintett, 4. osztályba tartozó áruk jegyzékébe való felvételére irányult.
2016. július 25‑én a fellebbezőt a 207/2009 rendelet 58–64. cikke alapján fellebbezést nyújtott be az EUIPO‑hoz az elbíráló határozatával szemben.
A 2017. április 28‑i határozatával (a továbbiakban: vitatott határozat) az EUIPO ötödik fellebbezési tanácsa elutasította a fellebbezést. Különösen azt állapította meg, hogy a Nizzai Osztályozás nyolcadik kiadása sem az általános meghatározások szövegében, sem a 4. osztály tekintetében felsorolt áruk betűrend szerinti jegyzékében nem használta a „villamos energia” kifejezést. Az EUIPO ügyvezető igazgatójának a közösségi védjegybejelentések és lajstromozások során az osztályok fejezetcímeinek az áru‑ és szolgáltatásjegyzékben történő használatáról szóló, 2012. június 20‑i 2/12. sz. közleménye alapján tehát úgy találta, hogy az Edison nem tervezhette ezen áru igénylését a védjegybejelentés benyújtásakor.
Egyébiránt a fellebbezési tanács elutasította az Edison azon érvét, amely szerint az „üzemanyagok”, mivel azok a betűrend szerinti árujegyzékben a 4. osztályba tartozó áruk, és az említett osztály fejezetcímében szerepel a „beleértve a motorbenzineket” leírás, azok magukban foglalnak minden olyan anyagot, amely képes a motor meghajtására, beleértve az olyan anyagokat, melyek nem tüzelőanyagok, mint a villamos energia. A fellebbezési tanács e tekintetben többek között úgy találta, hogy a villamos energia motoros hajtóművek meghajtásához való felhasználása az Európai Unióban még marginális volt a lajstromozás iránti kérelem időpontjában, és hogy az Edison által benyújtott bizonyítékok nem voltak elegendőek annak megállapításához, hogy az EDISON európai uniós ábrás védjegy lajstromozásakor a villamos energia a 4. osztályba tartozó áruk részét képezte volna „alternatív üzemanyag” címen. Ezenfelül arra a következtetésre jutott, hogy az angol „fuel” (üzemanyagok) kifejezés alá csak a villamos energia előállításához felhasználható tüzelőanyagok tartoznak, nem pedig maga az elektromos energia, amely immateriális áru.
A Törvényszék előtti eljárás és a megtámadott ítélet
A Törvényszék Hivatalához 2017. július 28‑án benyújtott keresetlevelével az Edison keresetet indított a vitatott határozat hatályon kívül helyezése iránt.
Keresetének alátámasztására az Edison egyetlen jogalapra hivatkozott, mely azon alapult, hogy e határozat jogellenesen zárta ki a villamos energiát a Nizzai Osztályozás nyolcadik kiadása szerinti 4. osztályba tartozó áruk köréből, azt állítva, hogy ezen áru nem tartozik a Nizzai Osztályozás nyolcadik kiadása értelmében vett „tüzelőanyagok (beleértve a motorbenzineket)”, „világítóanyagok” és „üzemanyagok” kifejezések alá.
A megtámadott ítéletben a Törvényszék elutasította az Edison által hivatkozott jogalapot, és ekképpen elutasította a keresetet.
A felek kérelmei a fellebbezési eljárásban
Fellebbezésében az Edison azt kéri, hogy a Bíróság:
–
helyezze hatályon kívül a megtámadott ítéletet, és
–
az EUIPO‑t kötelezze a költségek viselésére.
Az EUIPO a fellebbezés elutasítását és az Edisonnak a költségek viselésére való kötelezését kéri.
A fellebbezésről
Fellebbezésének alátámasztására az Edison két jogalapra hivatkozik, amelyek közül az első a Nizzai Osztályozás nyolcadik kiadása szerinti „világítóanyagok”, „tüzelőanyagok (beleértve a motorbenzineket)” és „üzemanyagok” kifejezések téves értelmezésén, a második pedig eljárási jogainak, valamint a 207/2009 rendelet 75. cikkének megsértésén alapul.
Az első jogalapról
A felek érvei
Első jogalapjával az Edison azt kifogásolja, hogy a Törvényszék tévesen zárta ki a Nizzai Osztályozás nyolcadik kiadásának 4. osztályából a villamos energiát.
Elsősorban az Edison azt állítja, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor a megtámadott ítélet 41., 46. és 54. pontjában úgy találta: azt, hogy a villamos energia nem tartozik a Nizzai Osztályozás nyolcadik kiadása szerinti 4. osztályba, bizonyítja, hogy a „villamos energia” kifejezés szerepel egy, az EUIPO által kiadott, indikatív, és nem kimerítő listán, mely olyan árukra és szolgáltatásokra tartalmaz példákat, melyek, jóllehet szerepelnek a Nizzai Osztályozás kilencedik kiadása szerinti 4. osztályban, azonban „nem tartoznak egyértelműen” az említett osztály fejezetcímének „szó szerinti értelméhez”. Az Edison szerint ez a lista csupán az EUIPO egy olyan közleménye, amely jogilag nem kötelező, és amely keresettel megtámadható. Egyébiránt ez a lista, amelyet 2016. február 8‑én készítettek, nem alkalmazható a 2015. június 15‑én benyújtott, korlátozásra vonatkozó kérelmére.
Másodsorban az Edison azt állítja, hogy a Törvényszék helytelenül értékelte a Nizzai Osztályozás nyolcadik kiadása szerinti „világítóanyagok”, „tüzelőanyagok (beleértve a motorbenzineket)” és „üzemanyagok” kifejezések terjedelmét, és így tévesen zárta ki a villamos energiát annak 4. osztályából. Az Edison szerint a Törvényszék kizárólag a villamos energia „ontológiai” jellemzőit vette figyelembe, annak úgynevezett „funkcionális” jellemzőit figyelmen kívül hagyva.
Az Edison szerint a Törvényszék így nemcsak Bot főtanácsnok The Chartered Institute of Patent Attorneys ügyre vonatkozó indítványában (
C‑307/10
,
EU:C:2011:784
) kialakított értékelési szempontokat, hanem a WIPO által elfogadott, az internetes oldalán közzétett funkcionális megközelítést is figyelmen kívül hagyta. Az Edison a 2012. június 19‑iThe Chartered Institute of Patent Attorneys ítéletre (
C‑307/10
,
EU:C:2012:361
) hivatkozva megjegyzi, hogy a „kategóriákra vonatkozó” meghatározásokat illetően a Nizzai Osztályozás fejezetcímeiben szereplő általános kifejezéseknek nem a legismertebb vagy az embernek elsőként eszébe jutó jelentést kell tulajdonítani, hanem a piaci szereplők és a piaci szabályozók nyelvhasználatában kell keresni a jelentésüket. Kiemeli, hogy ellentétben azzal, amit a vitatott határozat állít, a gazdasági szereplők, az illetékes hatóságokhoz hasonlóan, 2003‑ban – a szóban forgó ábrás védjegy lajstromozása iránti kérelem benyújtásának időpontjában – tudatában voltak a villamos energia helyettesítő üzemanyagként való jelentőségének. Érvelésének alátámasztására az Edison különböző jogszabályokra és szabályozási munkákra hivatkozik.
Harmadsorban az Edison arra hivatkozik, hogy a Törvényszék érvelése ellentmondásos, mivel a megtámadott ítélet 44. pontjában a Szellemi Tulajdon Világszervezete (WIPO) által közzétett és annak internetes oldalán elérhető nyilatkozatra hivatkozott, amely szerint „még ha a villamos energia immateriális elem is, a 4. osztályba tartozó egyéb materiális tüzelőanyagokhoz – mint például a benzin és a kerozin – hasonlónak lehet tekinteni”. Az Edison szerint e nyilatkozat éppen ennek az ellenkezőjét állapítja meg, vagyis azt, hogy a villamos energia azon funkcionális jellemzőjének, mint az energiatermelési képesség, elsőbbséget kell élveznie az ontológiai jellemzőihez képest.
Negyedsorban az Edison azt kifogásolja, hogy a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy a villamos energiának a Nizzai Osztályozás kilencedik kiadása szerinti 4. osztályba történő felvételéről szóló határozat nem elegendő annak bizonyításához, hogy a villamos energia a hatáskörrel rendelkező hatóságok véleménye szerint már ezen osztályozás nyolcadik kiadásának rendszerében is ezen osztályba tartozott volna. Az Edison e tekintetben megjegyzi, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet 41. pontjában tévesen alapította érvelését arra a tényre, hogy a WIPO szakértői bizottsága a felvételről szóló ilyen határozatot csak 2003 októberében, vagyis a szóban forgó védjegybejelentés benyújtását követően hozta meg. Ugyanis az Edison szerint az említett, felvételről szóló határozatot 2003 júniusában készítették, azaz az ábrás védjegyének lajstromozása iránti kérelem 2003 augusztusi benyújtását megelőzően. A Törvényszék ekképpen túlzott formalizmusról tett tanúbizonyságot, amikor úgy döntött, hogy a felvételről szóló ezen határozat elfogadásának időpontját veszi figyelembe.
Ötödsorban az Edison vitatja azon ítélkezési gyakorlatot, amelyre a Törvényszék a megtámadott ítélet 48. pontjában támaszkodott az „üzemanyag” kifejezés terjedelmének értékelése során. Az Edison úgy véli e tekintetben, hogy a 2017. március 14‑iEdison kontra EUIPO – Eolus Vind (e) ítélet (
T‑276/15
, nem tették közzé,
EU:T:2017:163
), nem releváns, mivel hibákat tartalmaz.
Hatodsorban az Edison a vámnómenklatúrára, valamint az 1964. július 15‑iCosta ítéletre (
6/64
,
EU:C:1964:66
) és az 1994. április 27‑iAlmelo ítéletre (
C‑393/92
,
EU:C:1994:171
) hivatkozva azt állítja, hogy a villamos energia mind az uniós jog, mind pedig a nemzeti jog értelmében az EUMSZ 28. cikk értelmében vett árunak minősül. Azt állítja továbbá, hogy az elektromos energiát a védjegyjogban ugyanúgy kell tekinteni, mint a szenet, a földgázt és a kőolajat, amint az a versenyjogban már így is van, következésképpen hátrányosan megkülönböztető az, ha a védjegyjog különbséget tesz a villamos energia és ezen egyéb áruk között. Így ezen árukhoz hasonlóan a villamos energiát a Nizzai Osztályozás nyolcadik kiadásának 4. osztályba tartozó áruk betűrend szerinti jegyzékében felsorolt termékként az „üzemanyag” fogalma alá tartozónak kell tekinteni.
Hetedsorban az Edison vitatja a Törvényszéknek az általa annak bizonyítása érdekében benyújtott különböző bizonyítékokra vonatkozó értékelését, hogy a villamos energia az „üzemanyag” fogalma alá, következésképpen pedig a Nizzai Osztályozás nyolcadik kiadása szerinti 4. osztály hatálya alá tartozna.
Az Edison először is azt kifogásolja, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet 51. pontjában úgy ítélte meg, hogy az Európai Környezetvédelmi Ügynökség (AEE), a Department of Energy and Climate Change (energia‑ és éghajlatügyi minisztérium, Egyesült Királyság) és a Sustainable Energy Authority (fenntarthatóenergia‑ügyi hatóság, Írország) által elfogadott álláspontok nem relevánsak az „üzemanyag” említett fogalmának értelmezése szempontjából.
Az Edison másodszor azt kifogásolja, hogy a Törvényszék nem vizsgált meg bizonyos dokumentumokat, amelyeket az Edison a fellebbezési tanácshoz annak bizonyítása érdekében nyújtott be, hogy a hetvenes évek végétől kezdődően a villamos energiát a nyilvános vitában „helyettesítő üzemanyagnak” tekintették.
Az EUIPO úgy véli, hogy az első jogalapot részben mint elfogadhatatlant és részben mint megalapozatlant el kell utasítani.
A Bíróság álláspontja
Elsősorban, amennyiben első jogalapja keretében az Edison azt kifogásolja, hogy a Törvényszék nem „funkcionális” megközelítést alkalmazott a „világítóanyagok”, a „tüzelőanyagok (beleértve a motorbenzineket)” és a „üzemanyagok” kifejezések terjedelmének értékelése céljából, előzetesen meg kell jegyezni, hogy az Edison nem jelöli meg a megtámadott ítéletnek az érvelése által érintett konkrét pontjait. Márpedig a Bíróság eljárási szabályzata 169. cikkének (2) bekezdése értelmében a fellebbezésben felhozott jogalapoknak és jogi érveknek pontosan meg kell jelölniük a Törvényszék határozatában szereplő indokolás vitatott részeit (2018. június 7‑iGaki kontra Europol végzés,
C‑671/17 P
, nem tették közzé,
EU:C:2018:416
,
36.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Mindenesetre, még azt is feltételezve, hogy ezen érvelés értelmezhető úgy, mint amely lényegében a Törvényszék által annak vizsgálata céljából követett módszer megkérdőjelezésére irányul, hogy a villamos energia a „világítóanyagok”, a „tüzelőanyagok (beleértve a motorbenzineket)” és az „üzemanyagok” kifejezések közé tartozik‑e, meg kell állapítani, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet 38–56. pontjában e kifejezések terjedelmét szó szerinti értékelés alapján vizsgálta, amely értékelés tartalmát és terjedelmét a Bíróság ítélkezési gyakorlatára tekintettel ezen ítélet 29–37. pontban fejtette ki.
Márpedig meg kell állapítani, hogy az Edison semmilyen kifogást nem fogalmaz meg ezen ítélkezési gyakorlat Törvényszék általi alkalmazását és értelmezését illetően, azt pedig még kevésbé bizonyítja, hogy a Törvényszék által e pontokban elfogadott megközelítés téves jogalkalmazást tartalmazna.
Az Edison ugyanis az általa javasolt „funkcionális” megközelítés alátámasztása érdekében megelégszik azzal, hogy Bot főtanácsnok The Chartered Institute of Patent Attorneys ügyre vonatkozó indítványában (
C‑307/10
,
EU:C:2011:784
,
74.
és
75.
pont) kialakított értékelési szempontokra hivatkozik.
Mindazonáltal, amint azt a Törvényszék a megtámadott ítélet 29. pontjában helyesen megállapította, a 2012. június 19‑iThe Chartered Institute of Patent Attorneys ítélet (
C‑307/10
,
EU:C:2012:361
)
61.
pontjából kitűnik, hogy a védjegybejelentés tárgyát képező árukat a bejelentőnek kellően egyértelműen és pontosan kell megjelölnie, annak érdekében, hogy az illetékes hatóságok és a gazdasági szereplők pusztán ennek alapján is meg tudják határozni a védjegy oltalmának terjedelmét. Ezzel szemben ebben az ítéletben a Bíróság nem követte Bot főtanácsnok ezen ügyre vonatkozó indítványának 74. pontjában javasolt megközelítést, amely annak pontosításában állt, hogy a gazdasági szereplőknek képesnek kell lenniük arra, hogy pontosan azonosítsák „az érintett áruk és szolgáltatások lényeges objektív tulajdonságait és jellemzőit”.
A fentiekre tekintettel ezt az érvelést mint megalapozatlant mindenképpen el kell utasítani.
Másodsorban, amennyiben az Edison azt kifogásolja, hogy a Törvényszék tévesen alkalmazta a jogot, amikor a megtámadott ítélet 41., 46. és 54. pontjában azon következtetés levonásához, hogy a villamos energia nem tartozik a Nizzai Osztályozás 4. osztályának fejezetcíme alá, tévesen hivatkozott egy, az EUIPO által közzétett indikatív, és nem kimerítő listára, ímely olyan árukra és szolgáltatásokra tartalmaz példákat, melyek, jóllehet szerepelnek a Nizzai Osztályozás kilencedik kiadása szerinti 4. osztályban, azonban „nem tartoznak egyértelműen” az említett osztály fejezetcímének „szó szerinti értelméhez”, annyiban meg kell állapítani, hogy ezen érv hatástalan.
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a Törvényszék valamely határozatának a tárgyhoz nem tartozó indokolása ellen irányuló kifogások nem vezethetnek e határozat hatályon kívül helyezéséhez, ennélfogva azok hatástalanok (lásd ebben az értelemben: 2019. március 26‑iBizottság kontra Olaszország ítélet,
C‑621/16 P
,
EU:C:2019:251
,
57.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Márpedig a megtámadott ítélet 41., 46. és 54. pontjában szereplő „végezetül” kifejezésből következik, hogy a Törvényszék csak a teljesség kedvéért hivatkozott az EUIPO által közzétett e listára annak megállapítása érdekében, hogy a villamos energia nem tartozik a Nizzai Osztályozás nyolcadik kiadása szerinti 4. osztály értelmében vett „világítóanyagok”, „tüzelőanyagok (beleértve a motorbenzineket)” és „üzemanyagok” kifejezések közé.
Ugyanis, amint az a megtámadott ítélet 39., 43. és 48. pontjából kitűnik, azon fő indok, amely miatt a Törvényszék úgy ítélte meg, hogy a villamos energia nem tartozik a Nizzai Osztályozás szerinti 4. osztályba, az volt, hogy általános és szokásos jelentésüknek megfelelően a „világítóanyagok”, a „tüzelőanyagok (beleértve a motorbenzineket)” és az „üzemanyagok” kifejezések nem foglalják magukban a villamos energiát.
Harmadsorban, amennyiben az Edison azt kifogásolja, hogy a Törvényszék érvelése ellentmondást tartalmaz, amennyiben a megtámadott ítélet 44. pontjában a WIPO által az internetes oldalán közzétett nyilatkozatra hivatkozott annak megállapítása érdekében, hogy az villamos energia nem tartozik a „tüzelőanyagok (beleértve a motorbenzineket)” közé, meg kell jegyezni, hogy ez az érv az ítélet hiányos olvasatán alapul. Ugyanis, bár a Törvényszék a megtámadott ítélet 44. pontjában megállapította, hogy e nyilatkozatból kitűnik, hogy „még ha a villamos energia immateriális elem is, a 4. osztályba tartozó egyéb materiális tüzelőanyagokhoz – mint például a benzin és a kerozin – hasonlónak lehet tekinteni”, ugyanebben a pontban hozzátette, hogy ezen funkcionális szempontból fennálló hasonlóság ellenére a villamos energia nem tartozik a „tüzelőanyag” fogalmának szó szerinti jelentésébe.
Negyedsorban, az Edison azon érvét illetően, amely szerint a Törvényszék elmulasztotta figyelembe venni azt a tényt, hogy a villamos energia szerepel az EUIPO által közzétett indikatív, és nem kimerítő listán, mely olyan árukra és szolgáltatásokra tartalmaz példákat, melyek, jóllehet szerepelnek a Nizzai Osztályozás kilencedik kiadása szerinti 4. osztályban, azonban „nem tartoznak egyértelműen” az említett osztály fejezetcímének „szó szerinti értelméhez”, emlékeztetni kell arra, hogy kizárólag a Törvényszék rendelkezik hatáskörrel az elé terjesztett bizonyítékoknak tulajdonítandó bizonyító erő értékelésére (lásd ebben az értelemben: 2003. november 11‑iMartinez kontra Parlament végzés,
C‑488/01 P
,
EU:C:2003:608
,
53.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
A Törvényszék – amellett, hogy köteles tiszteletben tartani a bizonyítási teherre és bizonyításfelvételre vonatkozó általános elveket és eljárási szabályokat, valamint nem ferdítheti el a bizonyítékokat – nem köteles kifejezetten indokolni az előtte bemutatott minden egyes bizonyíték bizonyító erejére vonatkozó értékelését, különösen, ha azokat érdekteleneknek vagy a jogvita eldöntése szempontjából irrelevánsaknak tartja (2009. december 3‑iEvropaïki Dynamiki kontra Bizottság ítélet,
C‑476/08 P
, nem tették közzé,
EU:C:2009:752
,
17.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
A jelen ügyben meg kell jegyezni, hogy a megtámadott ítélet 41. pontjában a Törvényszék megvizsgálta a „villamos energiának” az EUIPO által közzétett indikatív, és nem kimerítő listára való felvételéről szóló határozatot, és megállapította, hogy e határozat nem bizonyító erejű, mivel a szóban forgó védjegybejelentés benyújtásának időpontjában az említett határozat még a kidolgozás szakaszában volt. Márpedig az Edison nem bizonyította, és nem is állította, hogy ez az értékelés elferdítésen alapulna. Az e tekintetben felhozott érvek következésképpen elfogadhatatlanok.
Ötödsorban, amennyiben az Edison azt kifogásolja, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet 48. pontjában tévesen alapította érvelését a 2017. március 14‑iEdison kontra EUIPO – Eolus Vind (e) ítéletre (
T‑276/15
, nem tették közzé,
EU:T:2017:163
), ki kell emelni, hogy az Edison annak kifogásolására szorítkozik, hogy ez utóbbi ítélet nem bír precedens értékkel, és logikai hibákat tartalmaz. Márpedig az Edison nem fejti ki kellő pontossággal azon okokat, amelyek miatt a Törvényszék ezen ítéletre való hivatkozása téves jogalkalmazást eredményezhetne a megtámadott ítéletben szereplő érvelés tekintetében. Következésképpen ezt az érvelést mint elfogadhatatlant el kell utasítani.
Amint ugyanis az EUMSZ 256. cikk (1) bekezdéséből, az Európai Unió Bírósága alapokmánya 58. cikkének első bekezdéséből, valamint a Bíróság eljárási szabályzata 168. cikke (1) bekezdésének d) pontjából következik, a fellebbezésnek pontosan meg kell jelölnie a hatályon kívül helyezni kért ítélet vitatott elemeit, valamint azokat a jogi érveket, amelyek kifejezetten alátámasztják e kérelmet, a fellebbezés vagy az érintett jogalap elfogadhatatlanságának terhe mellett (2016. január 21‑iGalp Energía España és társai kontra Bizottság ítélet,
C‑603/13 P
,
EU:C:2016:38
,
43.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Hatodsorban el kell utasítani mint elfogadhatatlant azt az érvet, amelyben az Edison csupán – azonos módon – megismétli a Törvényszék előtt első fokon már hivatkozott, arra alapított kifogást, hogy a villamos energiát – ugyanúgy, mint a szént, a gázt és a kőolajat – üzemanyagnak kell tekinteni, mivel az Edison nem jelöl meg semmilyen, a Törvényszék által a megtámadott ítéletben e tekintetben elkövetett téves jogalkalmazást.
Ki kell emelni e tekintetben, hogy a fellebbezés elfogadhatatlan, amennyiben anélkül, hogy akár egyetlen olyan érvet is tartalmazna, amely kifejezetten azonosítja a Törvényszék ítéletében fellelhető téves jogalkalmazást, a Törvényszék előtt már előterjesztett jogalapok és érvek megismétlésére szorítkozik, ideértve az olyan tényeken alapuló jogalapokat és érveket, amelyeket a Törvényszék kifejezetten elutasított. Az ilyen fellebbezés ugyanis valójában pusztán a Törvényszékhez benyújtott keresetlevél újbóli megvizsgálására irányuló kérelemnek minősül, ami nem tartozik a Bíróság hatáskörébe (2017. január 26‑iMamoli Robinetteria kontra Bizottság ítélet,
C‑619/13 P
,
EU:C:2017:50
,
43.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Hetedsorban, először is, az Edison azon érvelését illetően, amely szerint a Törvényszék a megtámadott ítélet 51. pontjában tévesen állapította meg, hogy az AEE, az energia‑ és éghajlatügyi minisztérium, illetve a fenntarthatóenergia‑ügyi hatóság által elfogadott álláspontok nem relevánsak az „üzemanyag” fogalmának értelmezése szempontjából, elegendő emlékeztetni arra, hogy a fellebbezés kizárólag jogkérdésekre vonatkozhat. Ekképpen kizárólag a Törvényszék rendelkezik hatáskörrel a releváns tények megállapítására és értékelésére, valamint a bizonyítékoknak tulajdonítandó bizonyító erő értékelésére, az említett tények vagy bizonyítékok elferdítésének esetét kivéve (2017. október 19‑iAgriconsulting Europe kontra Bizottság ítélet,
C‑198/16 P
,
EU:C:2017:784
,
69.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Másodszor, azon állítást illetően, amely szerint a Törvényszék nem vizsgált meg egyes, a fellebbezési tanácshoz benyújtott mellékleteket, a megtámadott ítélet 52. és 53. pontjából kitűnik, hogy bár a Törvényszék nem elemzett minden egyes mellékletet, azokat összességükben megvizsgálta, és megállapította, hogy azok nem voltak elegendőek annak bizonyításához, hogy a gazdasági szereplők a védjegybejelentés benyújtásának időpontjában úgy értették az „üzemanyagok” fogalmát, mint amely magában foglalja a villamos energiát.
E kifogás tehát a Törvényszék által az elé terjesztett bizonyítékoknak tulajdonított bizonyító erő vitatására irányul, ami a jelen ítélet 55. pontjában hivatkozott ítélkezési gyakorlat értelmében nem tartozik a Bíróság hatáskörébe.
Következésképpen ezen érvelés elfogadhatatlan.
Az első fellebbezési jogalapot tehát mint részben elfogadhatatlant, részben hatástalant, részben pedig megalapozatlant el kell utasítani.
A második jogalapról
A felek érvei
Második jogalapjával az Edison azt állítja, hogy a megtámadott ítélet megsértette az eljárási jogait és a 207/2009 rendelet 75. cikkét.
A fellebbező először is azt kifogásolja, hogy a Törvényszék annak ellenére helybenhagyta a vitatott határozatot, hogy azt a fellebbező eljárási jogainak megsértésével hozták meg. Az Edison szerint ugyanis az EUIPO azáltal, hogy nem adott érdemi választ a lemondás bejegyzése iránti kérelemre, megfordította a villamos energiára vonatkozóan a részleges lemondás elutasításának jogellenességével kapcsolatos bizonyítási terhet, és így az Edison kénytelen volt a felvétel indokait kifejteni, az EUIPO általi kizárás indokainak vitatása helyett.
Az Edison másodszor azt állítja, hogy a Törvényszék a vitatott határozat megerősítésére szorítkozott, annak ellenére, hogy az megsértette az indokolási kötelezettséget, mivel nem tartalmazta azon indokokat, melyek alátámasztanák, hogy a villamos energia ki lenne zárva a Nizzai Osztályozás nyolcadik kiadása szerinti 4. osztály értelmében vett „világítóanyagok”, „tüzelőanyagok (beleértve a motorbenzineket)” és „üzemanyagok” köréből. Egyébiránt az Edison úgy véli, hogy nem logikus egyszerre azt állítani – amint azt a Törvényszék tette –, hogy a piacon elektromos gépjárművek vannak forgalomban, és tagadni azt, hogy a gazdasági szereplők a villamos energiát üzemanyagnak – akárcsak helyettesítő üzemanyagnak is – tekintik.
Az EUIPO a második jogalap elutasítását kéri.
A Bíróság álláspontja
Először is, amennyiben az Edison azt kifogásolja, hogy a Törvényszék annak ellenére helybenhagyta a vitatott határozatot, hogy azt az Edison eljárási jogainak megsértésével fogadták el, meg kell állapítani, hogy az Edison csupán szó szerint újra megismétli a Törvényszék előtt már előadott érveket, anélkül, hogy konkrétan megjelölné a megtámadott ítéletben szereplő téves jogalkalmazást, és még inkább anélkül, hogy meghatározná az ítélet téves jogalkalmazást tartalmazó konkrét pontjait.
Ennélfogva a jelen ítélet 54. pontjában hivatkozott ítélkezési gyakorlatnak megfelelően ezen érvet mint elfogadhatatlant el kell utasítani.
Másodszor, amennyiben az Edison azt kifogásolja, hogy a Törvényszék helybenhagyta a vitatott határozatot, noha az megsértette az indokolási kötelezettséget, elegendő rámutatni arra, hogy a Törvényszék a megtámadott ítélet 39–42., 43–47. és 48–54. pontjában részletesen elemezte a villamos energiának a Nizzai Osztályozás nyolcadik kiadása szerinti 4. osztályba tartozó „világítóanyagok”, „tüzelőanyagok (beleértve a motorbenzineket)” és „üzemanyagok” köréből való kizárását alátámasztó indokokat.
Ezenkívül szintén el kell utasítani mint megalapozatlant az Edison azon állítását, miszerint a megtámadott ítélet indokolása ellentmondásos, mivel az ezen ítéletnek, különösen 52. és 53. pontjának hiányos olvasatából ered. Ugyanis, jóllehet a Törvényszék az említett ítélet 52. pontjában elismerte, hogy az Edison által szolgáltatott bizonyítékokra tekintettel „bizonyos”, részben vagy egészben villamos energiával működtetett gépjárműmodellek már forgalomban voltak, ugyanezen ítélet következő pontjában ugyanakkor megállapította, hogy az európai piacon a villamos energiával működtetett gépjárműmodellek fejlesztésére „ténylegesen” csak több évvel a szóban forgó védjegybejelentés benyújtását követően került sor. Így ez az elemzés semmilyen ellentmondást nem tartalmaz.
Következésképpen el kell utasítani a második jogalapot mint részben elfogadhatatlant és részben megalapozatlant.
A fenti megfontolások összességére tekintettel teljes egészében el kell utasítani a fellebbezést.
A költségekről
A Bíróság eljárási szabályzatának 138. cikkének (1) bekezdése alapján, amelyet annak 184. cikkének (1) bekezdése értelmében a fellebbezési eljárásban is alkalmazni kell, a Bíróság a pervesztes felet kötelezi a költségek viselésére, ha a pernyertes fél ezt kérte. Az Edisont, mivel pervesztes lett, az EUIPO kérelmének megfelelően kötelezni kell a költségek viselésére.

A fenti indokok alapján a Bíróság (kilencedik tanács) a következőképpen határozott:

1)
A Bíróság a fellebbezést elutasítja.

2)
A Bíróság az Edison SpA‑t kötelezi a saját költségein felül az Európai Unió Szellemi Tulajdoni Hivatala (EUIPO) részéről felmerült költségek viselésére.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: olasz.