CELEX: 62020CJ0532
Előzetes döntéshozatal
92/13/EGK irányelv
A vízügyi, energiaipari, közlekedési és távközlési szolgáltatások területén működő vállalkozások közbeszerzési eljárásai
Az 1. cikk (1) és (3) bekezdése
Jogorvoslati lehetőség
2c. cikk
Jogorvoslati kérelem benyújtásának határideje
Kiszámítás
Ajánlattevő részvételét engedélyező határozattal szembeni jogorvoslat

Az előzetes döntéshozatal iránti kérelem a koncessziós szerződésekről szóló, 2014. február 26‑i 2014/23/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (
HL 2014. L 94., 1. o.
) módosított, a vízügyi, energiaipari, szállítási és távközlési ágazatokban működő vállalkozások beszerzési eljárásairól [helyesen: közbeszerzési eljárásairól] szóló közösségi szabályok alkalmazására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1992. február 25‑i 92/13/EGK tanácsi irányelv (
HL 1992. L 76., 14. o.
; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 315. o., a továbbiakban: 92/13 irányelv) 1. cikke (1) és (3) bekezdésének, valamint 2f. cikkének az értelmezésére vonatkozik.
E kérelmet az Alstom Transport SA és a Compania Națională de Căi Ferate CFR SA (a továbbiakban: CFR), valamint a Strabag AG – Sucursala Bucureşti (a továbbiakban: Strabag) és a Swietelsky AG Linz – Sucursala București között egy építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződéssel kapcsolatos közbeszerzési eljárásban hozott határozat elleni jogorvoslati határidő számításának tárgyában folyamatban lévő jogvitában terjesztették elő.
Jogi háttér
Az uniós jog
A 92/13 irányelv 1. cikke (1) bekezdésének negyedik albekezdése és (3) bekezdése ekképp rendelkezik:
„(1)   […]
A tagállamok megtesznek minden szükséges intézkedést annak biztosítására, hogy [a vízügyi, energiaipari, közlekedési és postai ágazatban működő ajánlatkérők beszerzési eljárásainak (helyesen: közbeszerzési eljárásainak] összehangolásáról és a 2004/17/EK irányelv hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. február 26‑i 2014/25/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (
HL 2014. L 94., 243. o.
; helyesbítés:
HL 2014. L 275., 68. o.
)] vagy a [koncessziós szerződésekről szóló, 2014. február 26‑i 2014/23/EU európai parlamenti és tanácsi] irányelv hatálya alá tartozó szerződések tekintetében az ajánlatkérő szerv által hozott döntésekkel szemben az ezen irányelv 2–2f. cikkében meghatározott feltételeknek megfelelően hatékonyan és különösen a lehető leggyorsabban jogorvoslat legyen igénybe vehető azon az alapon, hogy ezek a döntések megsértették a közbeszerzésre vonatkozó közösségi jogot vagy az e jogot átültető nemzeti jogszabályokat.
[…]
(3)   A tagállamok biztosítják, hogy az általuk megállapítandó részletes szabályok szerint legalább azon személyeknek álljon jogorvoslati eljárás a rendelkezésére, akiknek érdekükben áll vagy állt egy adott szerződés elnyerése, és akiknek az állítólagos jogsértés érdeksérelmet okozott, vagy ennek kockázata fennáll.”
A 92/13 irányelv 2a. cikkének (2) bekezdése értelmében:
„[…]
A szerződés odaítélésről szóló döntésről való tájékoztatásban minden egyes érintett ajánlattevővel és részvételre jelentkezővel közölni kell:
–
a lényeges indokok összefoglalását a 2014/25/EU irányelv 75. cikkének (2) bekezdésében rögzítettek szerint – az említett irányelv 75. cikke (3) bekezdésének rendelkezései szerint –, vagy a 2014/23/EU irányelv 40. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében rögzítettek szerint és az említett irányelv 40. cikke (2) bekezdésének rendelkezéseire figyelemmel,
[…]”
A 92/13 irányelv 2c. cikke ekképp rendelkezik:
„Amennyiben a tagállamok előírják, hogy a 2014/25/EU irányelv vagy a 2014/23/EU irányelv hatálya alá tartozó szerződés‑odaítélési eljárás keretében vagy azzal kapcsolatban az ajánlatkérő által hozott döntés elleni jogorvoslati kérelmeket meghatározott határidő lejárta előtt kell benyújtani, úgy ez a határidő az ajánlatkérő döntésének az ajánlattevő vagy a részvételre jelentkező részére faxon vagy elektronikus úton való megküldésének időpontját követő naptól számított legalább tíz naptári nap, vagy az ajánlatkérő döntésének az ajánlattevő vagy a részvételre jelentkező részére egyéb kommunikációs eszköz felhasználásával való megküldésének időpontját követő naptól számított legalább tizenöt naptári nap vagy az ajánlatkérő döntésének kézhezvételét követő naptól számított legalább tíz naptári nap lejártakor szűnik meg.”
A román jog
A Legea nr. 101/2016 privind remediile și căile de atac în materie de atribuire a contractelor de achiziție publică, a contractelor sectoriale și a contractelor de concesiune de lucrări și concesiune de servicii, precum și pentru organizarea și funcționarea Consiliului Național de Soluționare a Contestațiilor (a közbeszerzési szerződések, ágazati szerződések vagy építési koncessziós szerződések és a szolgáltatási koncessziós szerződések odaítélése területén az igényérvényesítési lehetőségekről és jogorvoslatokról, valamint a jogviták elbírálásával foglalkozó nemzeti tanács szervezetéről és működéséről szóló 101/2016. sz. törvény) 2. cikkének (1) bekezdése kimondja:
„Az a személy, aki úgy ítéli meg, hogy valamely ajánlatkérő szerv aktusa által valamely joga vagy jogos érdeke sérelmet szenvedett, vagy a törvényben előírt határidőn belül nem hozott határozatot a kérelemről, kérheti az aktus megsemmisítését, az ajánlatkérő szerv kötelezését valamely aktus elfogadására, vagy arra, hogy az hozzon korrekciós intézkedéseket, illetve kérheti a hivatkozott jog vagy a jogos érdek elismerését a [Consiliu Național de Soluționare a Contestațiilor (országos vitarendező testület)] vagy valamely bíróság előtt a jelen törvény rendelkezéseivel összhangban.”
E törvény 3. cikke ekképp rendelkezik:
„(1)   A jelen törvény alkalmazásában:
[…]
f)
sérelmet szenvedett személy: minden olyan gazdasági szereplő, aki megfelel a következő együttes feltételeknek:
i)
közbeszerzési eljárással kapcsolatos érdekkel rendelkezik vagy rendelkezett; és
ii)
az ajánlatkérő szerv joghatás kiváltására alkalmas aktusának következtében, illetve azon okból éri vagy érte kár, illetve fenyegeti a kár veszélye, hogy az ajánlatkérő szerv valamely közbeszerzési eljárásra vonatkozó kérelemre a törvényben előírt határidőn belül nem válaszol.
[…]
(3)   Az (1) bekezdés f) pontja i. alpontjának alkalmazásában az a személy tekinthető úgy, hogy az odaítélési eljárással kapcsolatos érdekkel rendelkezik vagy rendelkezett, akit még nem zártak ki véglegesen az eljárásból. A kizárás akkor végleges, ha arról értesítették az érintett részvételre jelentkező/ajánlattevőt, és a Consiliu [Național de Soluționare a Contestațiilor (országos vitarendező testület)] vagy bíróság jogszerűnek ítélte azt, vagy ha az már nem képezheti jogorvoslati eljárás tárgyát.”
Az említett törvény 8. cikke értelmében:
(1)   Az a személy, aki úgy ítéli meg, hogy az ajánlatkérő szerv aktusa sérti őt, a következő határidőkön belül fordulhat a Consiliu [Național de Soluționare a Contestațiilorhoz (országos vitarendező testület)] az ajánlatkérő szerv aktusának megsemmisítése érdekében, a célból, hogy az ajánlatkérő szervet kötelezze valamely aktus vagy korrekciós intézkedések elfogasdására, illetve arra, hogy ismerje el a hivatkozott jogot vagy a jogos érdeket:
a)
azt a napot követő tíz napon belül, amikor tudomást szerzett az ajánlatkérő szerv jogellenesnek tekintett aktusáról, amennyiben a közbeszerzés/ágazati vagy koncessziós szerződés becsült értéke eléri vagy meghaladja azt a küszöbértéket, amelyen túl a közbeszerzési hirdetményeknek az
Európai Unió Hivatalos Lapjában
való közzététele céljából történő továbbítása a közbeszerzésre vonatkozó jogszabályok, az ágazati közbeszerzési jogszabályok vagy az építési koncessziókra vonatkozó jogszabályok, illetve az építési beruházásra és a szolgáltatásnyújtásra vonatkozó koncessziókról szóló jogszabályok értelmében kötelező; […]”
Ugyanezen törvény 49. cikkének (1) bekezdése előírja:
„A sérelmet szenvedett személy annak érdekében, hogy jogorvoslati kérelmét bírósági eljárásban bírálják el, az illetékes bírósághoz fordulhat, e törvény rendelkezéseivel összhangban.”
Az alapeljárás és az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdés
A CFR egy vasútvonal felújítását célzó építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződésre vonatkozó ágazati közbeszerzési eljárás keretében ajánlattételi felhívást tett közzé.
2018. március 13‑án a RailWorks társulás, amelynek vezetője az Alstom Transport, által benyújtott ajánlatot elfogadhatónak nyilvánították, 2018. július 5‑én azonban a CFR a szerződés tárgyának a RailWorks általi megvalósíthatóságával kapcsolatos megfontolásokból kizárta az eljárásból.
2018. október 19‑i ítéletével a Tribunalul Bucureşti (bukaresti törvényszék, Románia) elutasította a RailWorks ajánlatát kizáró és a közbeszerzési szerződés nyertes ajánlattevőjeként a BraSig társulást megjelölő határozatával szemben az Alstom Transport által benyújtott keresetet. 2018. december 20‑án hozott ítéletében a Curtea de Apel București (bukaresti fellebbviteli bíróság, Románia), helyt adott az Alstom Transport átal az ezen ítélettel szemben benyújtott keresetnek, és megsemmisítette e határozatot. E bíróság azt is megállapította, hogy a RailWorks ajánlata elfogadható, és a CFR köteles a BraSig ajánlatát újraértékelni, figyelembe véve a RailWorks által vele szemben megfogalmazott kifogásokat.
2019. február 12‑én a Curtea de Apel București (bukaresti fellebbviteli bíróság) által elrendelt újraértékelést követően a RailWorks ajánlatát elfogadhatónak nyilvánították, és egy 2019. június 19‑i levélben az Alstom Transportot jelölték meg a szóban forgó közbeszerzési szerződés nyertes ajánlattevőjeként.
2019. július 5‑én az Alstom Transport új keresetet nyújtott be a Tribunalul Bucureștihez (bukaresti törvényszék, Románia), amelyben többek között a CFR‑nek a BraSig társulás ajánlatát érvényessé és megfelelővé nyilvánító határozata, valamint az odaítélési eljárásról szóló jelentés és minden, az ezen ajánlat értékelésének módjára vonatkozó aktus megsemmisítését kérte. Ezenfelül az Alstom Transport azt kérte e bíróságtól, hogy kötelezze a CFR‑t az említett ajánlat azzal az indokkal történő kizárására, hogy a BraSig többször is megpróbálta befolyásolni a CFR értékelő bizottságának tagjait annak érdekében, hogy a RailWorks ajánlatát hátrányos helyzetbe hozza.
A Tribunalul București (bukaresti törvényszék) 2019. augusztus 8‑i ítéletével e keresetet késedelmes benyújtása miatt elutasította. E tekintetben e bíróság úgy ítélte meg, hogy a 101/2016. sz. törvény 8. cikke (1) bekezdésének a) pontjában foglalt tíznapos határidőt nem attól az időponttól kell számítani, amikor az Alstom Transport ténylegesen tudomást szerzett az odaítélési eljárásról szóló jelentésről, hanem attól az időponttól, amikor közölték vele az odaítélési eljárás eredményét.
Az Alstom Transport ezen ítélettel szemben fellebbezést nyújtott be a Curtea de Apel Bucureștihez (bukaresti fellebbviteli bíróság). Fellebbezésének alátámasztására előadta, hogy a közbeszerzési eljárás kimeneteléről szóló, 2019. június 19‑i, a jelen ítélet 13. pontjában említett levélben kizárólag a saját ajánlatának értékeléséről tájékoztatták, és abból nem derült ki semmilyen, a BraSig által benyújtott ajánlat értékelésének módjára vonatkozó információ. Az Alstom Transport arra hivatkozott, hogy csak 2019. június 25‑én szerzett tudomást a közbeszerzési eljárásról készült jelentésről és – közvetetten – az értékelés módjáról, amely időpontban a 2019. június 20‑i kérelmét követően betekinthetett a közbeszerzési eljárás irataiba. Következésképpen álláspontja szerint a jelen ítélet előző pontjában említett tíznapos határidő 2019. június 25‑től kezdődött.
E körülmények között a Curtea de Apel București (bukaresti fellebbviteli bíróság) úgy határozott, hogy az eljárást felfüggeszti, és előzetes döntéshozatal céljából a következő kérdést terjeszti a Bíróság elé:
„Úgy kell‑e értelmezni a [92/13] irányelv 1. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdését és (3) bekezdését, valamint 2c. cikkét, hogy az odaítélési eljárás keretében nyertesként megjelölt ajánlattevő által az ajánlatkérő szerv azon határozatával szemben előterjesztett kereset benyújtásának határidejét, amely elfogadhatónak nyilvánítja a pályázati rangsorban alacsonyabb helyre besorolt ajánlattevő ajánlatát, azon naphoz viszonyítva kell számítani, amelyen felmerült a nyertesként megjelölt ajánlattevő érdeke azt követően, hogy a sikertelen ajánlattevő keresetet nyújtott be a közbeszerzési eljárás eredményével szemben?”
Az előzetes döntéshozatalra előterjesztett kérdésről
Előzetesen meg kell állapítani, hogy a Bíróság rendelkezésére álló iratokból kitűnik, hogy a kérdést előterjesztő bíróság a 92/13 irányelv 1. cikke (1) bekezdése harmadik albekezdésének, hanem ezen irányelv 1. cikke (1) bekezdése negyedik albekezdésének értelmezését kéri a Bíróságtól.
Ennek megfelelően úgy kell tekinteni, hogy a kérdést előterjesztő bíróság egyetlen kérdésével lényegében arra keresi a választ, hogy úgy kell‑e értelmezni a 92/13 irányelv 1. cikke (1) bekezdésének negyedik albekezdését és (3) bekezdését, valamint 2c. cikkét, hogy azon határidőt, amelyen belül az odaítélési eljárás keretében nyertesként megjelölt ajánlattevő keresetet terjeszthet elő az ajánlatkérő szerv azon határozatával szemben, amely elfogadhatónak nyilvánítja egy vesztes ajánlattevő ajánlatát, lehet ahhoz az időponthoz viszonyítva számítani, amikor e nyertes megkapja e határozatot, még akkor is, ha egyfelől ezen időpontban ez az ajánlattevő nem vagy még nem nyújtott be keresetet e közbeszerzési eljárás kimenetelét illetően, illetve, másfelől, az eljárás nyertese nem kapta meg az említett ajánlattevő ajánlata értékelésének módjára vonatkozó releváns információkat.
Tekintettel arra, hogy a 2014/23 irányelvvel módosított, az árubeszerzésre és az építési beruházásra irányuló közbeszerzési szerződések odaítélésével kapcsolatos jogorvoslati eljárás alkalmazására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1989. december 21‑i 89/665/EGK tanácsi irányelv (
HL 1989. L 395., 33. o.
; magyar nyelvű különkiadás 6. fejezet, 1. kötet, 246. o.) 1. cikke (1) bekezdésének negyedik albekezdése, (3) bekezdése, valamint 2c. cikke analógiát mutat a 92/13 irányelv 1. cikke (1) bekezdésének negyedik albekezdésével, valamint 2c. cikkével, a 89/665 irányelv ezen rendelkezéseire vonatkozó ítélkezési gyakorlat is releváns a 2014/23 irányelvvel módosított 92/13 irányelv szóban forgó rendelkezéseinek értelmezése tekintetében.
A 92/13 irányelv 1. cikke (1) bekezdésének negyedik albekezdése a 2014/25 irányelv vagy a 2014/23 irányelv hatálya alá tartozó szerződések tekintetében annak biztosítására kötelezi a tagállamokat, hogy az ajánlatkérő szervek által hozott döntésekkel szemben hatékonyan és a lehető leggyorsabban jogorvoslat legyen igénybe vehető. Márpedig a jogvesztő keresetindítási határidőknek az előírása lehetővé teszi az ezen irányelv által követett, gyorsaságra irányuló cél megvalósítását azáltal, hogy kötelezi a gazdasági szereplőket a gyors keresetindításra a közbeszerzési eljárás keretében hozott előkészítő intézkedésekkel, illetve közbenső határozatokkal szemben (lásd analógia útján: 2019. február 14‑iCooperativa Animazione Valdocco végzés,
C‑54/18
,
EU:C:2019:118
,
27.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
A jogvesztő jellegű, észszerű keresetindítási határidőknek a megállapítása főszabály szerint teljesíti a 92/13 irányelvből következő hatékony érvényesülés követelményét, mivel a jogbiztonság alapelve alkalmazásának minősül, és összeegyeztethető a hatékony bírói jogvédelemhez való alapvető joggal (lásd analógia útján: 2019. február 14‑iCooperativa Animazione Valdocco végzés,
C‑54/18
,
EU:C:2019:118
,
28.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Következésképpen, amennyiben a tagállamok a 92/13 irányelv 2c. cikke értelmében előírják, hogy a 2014/25 irányelv vagy a 2014/23 irányelv hatálya alá tartozó eljárás keretében vagy azzal kapcsolatban az ajánlatkérő által hozott döntés elleni jogorvoslati kérelmeket meghatározott határidő lejárta előtt kell benyújtani, az említett határozattal szembeni jogorvoslati határidőket az ajánlatkérő szerv határozatának az ajánlattevőkkel való közlésére vonatkozó szabályok alapján kell meghatározni.
Ennek megfelelően a határidő legalább tíz naptári nap kell, hogy legyen attól a naptól számítva, amikor e döntést az ajánlattevőnek vagy a részvételre jelentkezőnek faxon vagy elektronikus úton megküldik. Amennyiben más kommunikációs eszközöket használnak, e határidő vagy e döntésnek az ajánlattevő vagy a részvételre jelentkező részére való megküldése időpontját követő naptól számított legalább tizenöt naptári nap, vagy az ugyanezen döntés kézhezvételét követő naptól számított legalább tíz naptári nap. A 2. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett döntések elleni jogorvoslati kérelmek esetében, amely döntésekre nem vonatkozik külön értesítési szabály, a határidő az érintett döntések közzétételének időpontjától számított legalább tíz naptári nap.
A jelen ügyben a román jog előírja, hogy a tíznapos határidő számítása valamennyi ajánlattevő esetében – a nyertes ajánlattevőt is ideértve – az ajánlatkérő szerv aktusáról való tudomásszerzést követő napon kezdődik. Ennek megfelelően annak a nyertes ajánlattevőnek, akinek szándékában áll, hogy egy vesztes ajánlattevő ajánlatát elfogadhatónak nyilvánító határozatot vitasson, keresetét e határidőn belül kell benyújtania, egyrészt attól a kérdéstől függetlenül, hogy ezen ajánlattevő e határozattal szemben keresetet nyújtott‑e be, másrészt pedig azon ténytől függetlenül, hogy e nyertes ajánlattevő semmilyen információval nem rendelkezett az említett ajánlattevő ajánlatának értékelési módjáról.
Bár mind a kérdést előterjesztő bíróság az előzetes döntéshozatal iránti kérelmében, mind az alapeljárás felei és az Európai Bizottság foglalkoznak írásbeli észrevételeikben az eljáráshoz fűződő érdek feltételével, meg kell állapítani, hogy e bíróság úgy döntött, hogy kérdését kizárólag a keresetindítási határidő kezdőnapjával kapcsolatos problémára korlátozza.
E tekintetben meg kell állapítani, hogy a 92/13 irányelv 1. cikkének (3) bekezdése értelmében a tagállamoknak kell biztosítaniuk, hogy az általuk megállapítandó részletes szabályok szerint legalább azon személyeknek álljon jogorvoslati eljárás a rendelkezésére, akiknek érdekükben áll vagy állt egy adott szerződés elnyerése, és akiknek az állítólagos jogsértés érdeksérelmet okozott, vagy ennek kockázata fennáll.
E rendelkezés célja, hogy többek között valamennyi olyan ajánlattevő helyzetében alkalmazzák, amely úgy véli, hogy valamely versenytársának a közbeszerzési szerződés odaítélésére irányuló eljárásban való részvételét megengedő határozat jogellenes, és azzal a veszéllyel jár, hogy neki kárt okoz, mivel e veszély elegendő az e határozattal szembeni kereset megindításához fűződő azonnali érdek megalapozásához, eltekintve egyébiránt a szerződés másik részvételre jelentkezőnek való odaítéléséből esetlegesen eredő kártól (lásd analógia útján: 2019. február 14‑iCooperativa Animazione Valdocco végzés,
C‑54/18
,
EU:C:2019:118
,
36.
pont).
Ily módon a 92/13 irányelvvel főszabály szerint nem ellentétes az a nemzeti szabályozás, amely előírja, hogy az ajánlatkérő által hozott határozat elleni jogorvoslati kérelmeket egy e célra meghatározott határidőn belül kell benyújtani, és hogy az e kérelmet megalapozó valamennyi, közbeszerzési eljárásban elkövetett jogsértésre ugyanezen határidőn belül kell hivatkozni, a jogvesztés terhe mellett, oly módon, hogy e határidő elteltével e határozat ellen jogorvoslatot benyújtani és ilyen jogsértésekre hivatkozni a továbbiakban már nem lehet, feltéve hogy e határidő észszerű (lásd analógia útján: 2019. február 14‑iCooperativa Animazione Valdocco végzés,
C‑54/18
,
EU:C:2019:118
,
40.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Ebből az következik, hogy a nyertes ajánlattevő még akkor is köteles lehet a vesztes ajánlattevő közbeszerzési eljárásban való részvételét megengedő határozattal szembeni jogorvoslati kérelem benyújtására nyitva álló határidőt betartani, ha e határozat a nyertes ajánlattevőt ilyenként megjelölő határozat részét képezi, és még akkor is, ha ezen időpontban ez az ajánlattevő nem vagy még nem nyújtott be keresetet ezen utóbbi határozattal szemben.
Mindazonáltal nem zárható ki, hogy sajátos körülmények fennállása esetén vagy bizonyos részletszabályaikra figyelemmel, a jogvesztést kimondó nemzeti szabályok alkalmazása sértheti az uniós jog által magánszemélyeknek biztosított jogokat, különösen az Európai Unió Alapjogi Chartájának 47. cikkében foglalt, hatékony jogorvoslathoz való jogot és a pártatlan bírósághoz való jogot (lásd analógia útján: 2019. február 14‑iCooperativa Animazione Valdocco végzés,
C‑54/18
,
EU:C:2019:118
,
43.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a közbeszerzési szerződés odaítélése területén alkalmazandó rendelkezések megsértése elleni hatékony jogorvoslatok csak akkor biztosíthatók, ha az e jogorvoslati kérelmek benyújtására nyitva álló határidő csupán abban az időpontban kezdődik, amikor a felperes tudomást szerzett, vagy tudomást kellett volna szereznie az említett rendelkezések állítólagos megsértéséről (lásd analógia útján: 2019. február 14‑iCooperativa Animazione Valdocco végzés,
C‑54/18
,
EU:C:2019:118
,
45.
pont, valamint az ott hivatkozott ítélkezési gyakorlat).
Ennek érdekében az ajánlatkérőnek az ajánlattevőkkel közölt döntésének a 92/13 irányelv 2c. cikke értelmében tartalmaznia kell a lényeges indokok összefoglalását.
A lényeges indokok ezen összefoglása, amelyet mind az ajánlatkérőnek kifejezetten az ajánlattevőkkel közölt határozatainak, mind pedig a külön értesítési szabállyal nem érintett, közzétett határozatainak tartalmaznia kell, annak biztosítására irányul, hogy az érintett ajánlattevők tudomást szerezzenek vagy szerezhessenek a közbeszerzési eljárásokra alkalmazandó szabályok esetleges megsértéséről.
A jelen ügyben, a kérdést előterjesztő bíróság általi vizsgálat fenntartása mellett, az ajánlatkérő azon határozatának lényeges indokai, amely megengedte a BraSig részvételét az alapügyben szóban forgó közbeszerzési eljárásban, levezethetőek az odaítélési eljárásra vonatkozó, a jelen ítélet 14–16. pontjában említett jelentésből, amelyet a román jog értelmében az érintett ajánlattevők részére személyes megjelenés által kell hozzáférhetővé tenni.
Mindazonáltal egy ilyen, az ajánlatkérő döntéseinek indokolásához való hozzáférésre vonatkozó jogi garancia nem egyenértékű azzal, amikor az ajánlattevőkkel e határozatok közzététele vagy az azokról történő értesítés során közlik e határozatok lényeges indokait.
Így ilyen körülmények között, amikor az ajánlatkérő határozatának lényeges indokairól sem közzététel útján, sem pedig e határozat közlésekor nem tájékoztatták az ajánlattevőket, annak a határidőnek a számítása, amelyen belül a nyertes ajánlattevő keresetet nyújthat be az ajánlatkérő azon határozata ellen, amellyel a vesztes ajánlattevő ajánlatát elfogadhatónak nyilvánította, nem e határozat kézhezvételének időpontjától kezdődik, hanem az említett határozat lényeges indokainak az e nyertes ajánlattevővel történő közlése időpontjától, ami garantálja, hogy az említett nyertes ajánlattevő tudomást szerzett vagy szerezhetett arról, hogy egy ilyen határozat esetlegesen megsértette‑e az uniós jogot.
A fenti megfontolásokra figyelemmel az előterjesztett kérdésre azt a választ kell adni, hogy a 92/13 irányelv 1. cikke (1) bekezdésének negyedik albekezdését és (3) bekezdését, valamint 2c. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azt a határidőt, amelyen belül az e szerződés odaítélésére irányuló eljárás keretében nyertesként megjelölt ajánlattevő keresetet terjeszthet elő az ajánlatkérő szerv azon határozatával szemben, amely elfogadhatónak nyilvánítja egy vesztes ajánlattevő ajánlatát, lehet ahhoz az időponthoz viszonyítva számítani, amikor e nyertes megkapja e határozatot, még akkor is, ha ezen időpontban ez az ajánlattevő nem vagy még nem nyújtott be keresetet e határozattal szemben. Ezzel szemben, ha az említett határozat közlésekor vagy közzétételekor az olyan lényeges indokok összefoglalását, mint az említett ajánlat értékelésének módjára vonatkozó információk, az e 2c. cikknek megfelelően nem hozták az említett nyertes ajánlattevő tudomására, e határidőt az ilyen összefoglalásnak az ugyanezen nyertes ajánlattevővel történő közlése időpontjához viszonyítva kell számítani.
A költségekről
Mivel ez az eljárás az alapeljárásban részt vevő felek számára a nemzeti bíróság előtt folyamatban lévő eljárás egy szakaszát képezi, ez utóbbi bíróság dönt a költségekről. Az észrevételeknek a Bíróság elé terjesztésével kapcsolatban felmerült költségek, az említett felek költségeinek kivételével, nem téríthetők meg.

A fenti indokok alapján a Bíróság (kilencedik tanács) a következőképpen határozott:

A 2014. december 11‑i 2014/23/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvvel módosított, a vízügyi, energiaipari, szállítási és távközlési ágazatokban működő vállalkozások beszerzési eljárásairól [helyesen: közbeszerzési eljárásairól] szóló közösségi szabályok alkalmazására vonatkozó törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések összehangolásáról szóló, 1992. február 25‑i 92/13/EGK tanácsi irányelv 1. cikke (1) bekezdésének negyedik albekezdését és (3) bekezdését, valamint 2c. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azt a határidőt, amelyen belül az e szerződés odaítélésére irányuló eljárás keretében nyertesként megjelölt ajánlattevő keresetet terjeszthet elő az ajánlatkérő szerv azon határozatával szemben, amely elfogadhatónak nyilvánítja egy vesztes ajánlattevő ajánlatát, lehet ahhoz az időponthoz viszonyítva számítani, amikor e nyertes megkapja e határozatot, még akkor is, ha ezen időpontban ez az ajánlattevő nem vagy még nem nyújtott be keresetet e határozattal szemben. Ezzel szemben, ha az említett határozat közlésekor vagy közzétételekor az olyan lényeges indokok összefoglalását, mint az említett ajánlat értékelésének módjára vonatkozó információk, az e 2c. cikknek megfelelően nem hozták az említett nyertes ajánlattevő tudomására, e határidőt az ilyen összefoglalásnak az ugyanezen nyertes ajánlattevővel történő közlése időpontjához viszonyítva kell számítani.

Aláírások
(
*1
)	Az eljárás nyelve: román.