CELEX: 62022CJ0052
Prašymas priimti prejudicinį sprendimą
Socialinė politika
Vienodas požiūris užimtumo ir profesinėje srityje
Direktyva 2000/78/EB
Diskriminacijos dėl amžiaus draudimas
2 straipsnio 1 dalis ir 2 dalies a punktas
6 straipsnio 1 dalis
Senatvės pensija
Nacionalinės teisės nuostata, pagal kurią numatytas laipsniškas pareigūnų pensijų sistemos suderinimas su bendrąja pensijų sistema
Pirmasis pensijos dydžio indeksavimas, kuris vienai pareigūnų kategorijai taikomas anksčiau nei kitai
Pateisinamieji pagrindai

Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateiktas dėl 2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvos 2000/78/EB, nustatančios vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus (OL L 303, 2000, p. 16; 2004 m. specialusis leidimas lietuvių k., 5 sk., 4 t., p. 79; klaidų ištaisymas OL L 173, 2022, p. 134), 2 straipsnio 1 dalies ir 2 dalies a punkto, 6 straipsnio 1 dalies, taip pat teisinio saugumo, įgytų teisių paisymo ir Sąjungos teisės veiksmingumo principų išaiškinimo.
Šis prašymas pateiktas nagrinėjant BF ir
Versicherungsanstalt öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau
(BVAEB) (Valstybės institucijų, geležinkelių ir kasybos sektoriaus pareigūnų ir tarnautojų ligonių kasa, Austrija) ginčą dėl BF senatvės pensijos dydžio.

Teisinis pagrindas

Sąjungos teisė
Direktyvos 2000/78 1 straipsnyje „Tikslas“ nustatyta:
„Šios direktyvos tikslas – nustatyti kovos su diskriminacija dėl religijos ar įsitikinimų, negalios, amžiaus ar seksualinės orientacijos užimtumo ir profesinėje srityje bendrus pagrindus siekiant valstybėse narėse įgyvendinti vienodo požiūrio principą.“
Šios direktyvos 2 straipsnyje „Diskriminacijos sąvoka“ nustatyta:
„1.      Šioje direktyvoje „vienodo požiūrio principas“ reiškia, kad dėl kurios nors iš 1 straipsnyje nurodytų priežasčių nėra jokios tiesioginės ar netiesioginės diskriminacijos.
2.      Šio straipsnio 1 dalyje:
a)      tiesioginė diskriminacija yra akivaizdi tada, kai dėl bet kurios iš 1 straipsnyje nurodytų priežasčių su vienu asmeniu elgiamasi mažiau palankiai, nei panašioje situacijoje yra, buvo ar galėjo būti elgiamasi su kitu asmeniu;
b)      netiesioginė diskriminacija yra akivaizdi tada, kai dėl akivaizdžiai neutralių sąlygų, kriterijų ar taikomos praktikos tam tikrą religiją ar įsitikinimus išpažįstantys, tam tikrą negalią turintys, tam tikro amžiaus ar tam tikros seksualinės orientacijos asmenys gali patekti tam tikru atžvilgiu į prastesnę padėtį nei kiti asmenys, nebent:
i)      tas sąlygas, kriterijus ar taikomą praktiką objektyviai pateisina teisėtas tikslas, o šio tikslo siekiama atitinkamomis [tinkamomis] ir būtinomis priemonėmis <…>
<…>“
Minėtos direktyvos 3 straipsnio „Taikymo sritis“ 1 dalies c punkte nustatyta:
„Neviršijant [Europos] Bendrijai suteiktų įgaliojimų, ši direktyva taikoma visiems asmenims tiek valstybiniame, tiek privačiame sektoriuje, įskaitant valstybines įstaigas:
<…>
c)      įdarbinimui ir darbo sąlygoms, įskaitant atleidimą iš darbo ir atlyginimą;
<…>“
Tos pačios direktyvos 6 straipsnyje „Skirtingo požiūrio dėl amžiaus pateisinimas“ numatyta:
„1.      Nepaisydamos 2 straipsnio 2 dalies, valstybės narės gali numatyti, kad skirtingas požiūris dėl amžiaus nėra diskriminacija, jei pagal nacionalinę teisę jį objektyviai ir tinkamai pateisina teisėtas tikslas, įskaitant teisėtos [teisėtus] užimtumo politikos, darbo rinkos ir profesinio mokymo tikslus, o šio tikslo siekiama tinkamomis ir būtinomis priemonėmis.
<…>
2.      Nepaisydamos 2 straipsnio 2 dalies, valstybės narės gali numatyti, kad amžiaus, kurio sulaukus suteikiama arba įgyjama teisė gauti senatvės ar pensiją dėl negalios, nustatymas pagal profesinės socialinės apsaugos sistemas, įskaitant pagal šias sistemas nustatomą skirtingą darbuotojų amžių arba sudaromas darbuotojų grupes arba nustatomas darbuotojų kategorijas, ir pagal tokias sistemas aktuariniams apskaičiavimams taikomi su amžiumi susiję kriterijai nelaikomi diskriminacija dėl amžiaus, jei dėl to nepradedama diskriminuoti dėl lyties.“
Direktyvos 2000/78 9 straipsnio „Teisių apsauga“ 1 dalyje nustatyta:
„Valstybės narės užtikrina, kad šioje direktyvoje numatytoms pareigoms vykdyti visiems asmenims, manantiems, kad jie nukentėjo, kadangi jiems nebuvo taikomas vienodo požiūrio principas, būtų prieinamos teismo ir (arba) administracinės procedūros, įskaitant, kai jos mano, kad yra būtina, taikinimo procedūrą, net pasibaigus tariamai diskriminuojantiems santykiams.“

Austrijos teisė
2004 m. gruodžio 15 d.
Pensionsharmonisierungsgesetz
(
BGBl
. I, 142/2004) (Pensijų suderinimo įstatymas) patvirtino
Allgemeines Pensionsgesetz
(Bendrasis pensijų įstatymas, toliau – APG), jis įsigaliojo 2005 m. sausio 1 d. ir jame visiems asmenims, gimusiems po 1955 m. sausio 1 d., įskaitant federalinius tarnautojus, numatyta nauja vienoda pensijų sistema.
Prieš įsigaliojant APG, federaliniams tarnautojams buvo taikomos tik pensijų sistemos, nustatytos 1965 m. lapkričio 18 d.
Bundesgesetz über die Pensionsansprüche der Bundesbeamten, ihrer Hinterbliebenen und Angehörigen
(
Pensionsgesetz 1965
) (Federalinių tarnautojų, jų našlių ir jų šeimos narių teisių į pensiją federalinis įstatymas (1965 m. Pensijų įstatymas) (
BGBl
., 340/1965, toliau – 1965 m. PG).
1965 m. PG, iš dalies pakeisto 2020 m. gruodžio 15 d. įstatymu (
BGBl
. I, 135/2020) (toliau – 2020 m. PG), 41 straipsnio tekstas buvo suformuluotas taip:
„1.      Šio federalinio įstatymo daliniai pakeitimai, kuriais nekeičiamas nei išmokų dydis pagal šį įstatymą, nei teisės į šias išmokas suteikimo sąlygos, taip pat taikomi asmenims, kurie šio įstatymo įsigaliojimo dieną turi teisę į periodines mėnesines išmokas pinigais pagal šį įstatymą. Apskaičiavimo taisyklių ar sąlygų, suteikiančių teisę į išmokas, daliniai pakeitimai taikomi asmenims, kurie šio įstatymo įsigaliojimo dieną turi teisę į išmokas pagal šį federalinį įstatymą, tik tuo atveju, jei tai aiškiai nustatyta.
2.      Pagal šį federalinį įstatymą mokėtinos senatvės pensijos ir maitintojo netekimo pensijos, išskyrus 26 straipsnyje numatytą papildomą gyvenimo lygio išmoką, turi būti indeksuojamos tuo pačiu metu ir tokiu pačiu mastu kaip ir pensijos, patenkančios į valstybinę socialinio draudimo sistemą:
1)      jei teisė į pensiją įgyta iki atitinkamų metų sausio 1 d.;
2)      jeigu jos įgyjamos remiantis senatvės pensijomis, į kurias teisė buvo įgyta iki atitinkamų metų sausio 1 d.
Nukrypstant nuo pirmojo sakinio, pirmasis senatvės pensijos indeksavimas įsigalioja tik nuo antrųjų kalendorinių metų, einančių po tų metų, kuriais atsirado teisė į senatvės pensiją, sausio 1 d.
<…>
7.      Kadangi asmens bendrąsias pensines pajamas sudaro visų 2020 m. gruodžio mėn. mokėtinų senatvės ir maitintojo netekimo pensijų suma, pagal analogiją turi būti taikoma 1955 m. rugsėjo 9 d.
Allgemeines Sozialversicherungsgesetz
(Bendrasis socialinės apsaugos įstatymas,
BGBl
., 189/1955, toliau – ASVG) 744 straipsnio 1 ir 2 dalyse numatyta pensijų indeksavimo procedūra dėl 2021 kalendorinių metų:
–        remiantis šiuo federaliniu įstatymu ir atsižvelgiant į viešosios teisės reglamentuojamų tarnybinių santykių ir federalinės valstybės ryšį,
–        <…>
bei atliekant pensijų indeksavimą 2021 m. sausio 1 d. Indeksuojant federalinių žemių tarnautojų, kuriems taikomas šis federalinis įstatymas, pensijas, bendrųjų pensinių pajamų apskaičiuoti nereikia. Padidinimo pagal ASVG 744 straipsnio 1 dalies 4 punktą atveju visa padidinimo suma turi būti pridedama prie senatvės ar maitintojo netekimo pensijos. Jeigu asmuo gauna dvi senatvės ar maitintojo netekimo pensijas ar daugiau,
mutatis mutandis
taikoma ASVG 744 straipsnio 3 dalis.“
1965 m. PG, iš dalies pakeisto 2021 m. gruodžio 13 d.
Pensionsanpassungsgesetz 2022
(2022 m. Pensijų dydžio indeksavimo įstatymas) (
BGBl
. I, 210/2021) (toliau – 2022 m. PG), 41 straipsnyje numatyta:
„1.      Šio federalinio įstatymo daliniai pakeitimai, kuriais nekeičiamas nei pagal šį įstatymą skiriamų išmokų dydis, nei teisės į šias išmokas suteikimo sąlygos, taip pat taikomi asmenims, kurie šio įstatymo įsigaliojimo dieną turi teisę į mėnesines išmokas pinigais pagal šį įstatymą. Apskaičiavimo taisyklių ar sąlygų, suteikiančių teisę į išmokas, daliniai pakeitimai taikomi asmenims, kurie šio įstatymo įsigaliojimo dieną turi teisę į išmokas pagal šį federalinį įstatymą, tik tuo atveju, jei tai aiškiai nustatyta.
2.      Pagal šį federalinį įstatymą mokėtinos senatvės pensijos ir maitintojo netekimo pensijos, išskyrus 26 straipsnyje numatytą papildomą gyvenimo lygio išmoką, turi būti indeksuojamos tuo pačiu metu ir tokiu pačiu mastu kaip pensijos, patenkančios į valstybinių pensijų draudimo sistemą,
1)      jei teisė į pensiją įgyta iki atitinkamų metų sausio 1 d.;
2)      jeigu jos įgyjamos remiantis senatvės pensijomis, į kurias teisė buvo įgyta iki atitinkamų metų sausio 1 d.
Nukrypstant nuo pirmojo sakinio, senatvės pensija pirmą kartą indeksuojama taip:
Nuo sausio 1 d. senatvės pensijos, mokėtinos nuo praėjusių kalendorinių metų mėnesio pirmos dienos, kaip nurodyta kairėje lentelės skiltyje, dauginamos iš dešinėje lentelės skiltyje nurodyto indeksavimo koeficiento procentinės dalies.
sausio 1 d.
100 %
<…>
<…>
Senatvės pensijos, mokėtinos nuo praėjusių kalendorinių metų lapkričio 1 d. arba gruodžio 1 d., pirmąjį kartą indeksuojamos nuo antrųjų kalendorinių metų, einančių po tų metų, kuriais atsirado teisė į senatvės pensiją, sausio 1 d. Šie procentiniai dydžiai taip pat taikomi pirmą kartą indeksuojant maitintojo netekimo pensijas, į kurias teisė įgyjama remiantis senatvės pensijomis, kurios pirmą kartą dar nebuvo indeksuotos. Pirmą kartą indeksuojant maitintojo netekimo pensijas, įgytas iš pareigūnų, kurie mirė dar eidami savo pareigas, taikytinas tas procentinis dydis, kuris būtų taikomas, jei pareigūnas būtų išėjęs į pensiją mėnesio, einančio po jo mirties, pirmąją dieną.
<…>
7.      ASVG 744 straipsnio 1 ir 2 dalyse numatyta 2021 kalendorinių metų pensijų indeksavimo procedūra turi būti taikoma pagal analogiją, remiantis tuo, kad asmens bendrąsias pensines pajamas sudaro visų senatvės ir maitintojo netekimo pensijų, kurios pagal federalinį įstatymą mokėtinos 2020 m. gruodžio mėn., suma,
–        atsižvelgiant į viešosios teisės reglamentuojamų tarnybinių santykių ir federalinės valstybės ryšį,
–        <…>
bei atliekant pensijų indeksavimą 2021 m. sausio 1 d. Indeksuojant federalinių žemių tarnautojų, kuriems taikomas šis federalinis įstatymas, pensijas, nereikia apskaičiuoti bendrosios pensijų išmokų sumos Padidinimo pagal ASVG 744 straipsnio 1 dalies 4 punktą atveju visa padidinimo suma turi būti pridedama prie senatvės ar maitintojo netekimo pensijos. Jeigu asmuo gauna dvi senatvės arba maitintojo netekimo pensijas ar daugiau,
mutatis mutandis
taikoma ASVG 744 straipsnio 3 dalis.“
1965 m. PG, iš dalies pakeisto 2015 m. birželio 17 d. įstatymu (
BGBl
. I, 65/2015) (toliau – 2020 m. PG) 99 straipsnyje numatyta:
„1.      XIII skyrius taikomas tik pareigūnams, gimusiems po 1954 m. gruodžio 31 d. ir iki 1976 m. sausio 1 d., įdarbintiems federalinėje valstybės tarnyboje iki 2005 m. sausio 1 d. ir joje dirbantiems iki 2004 m. gruodžio 31 d.
2.      Pareigūnas gauna senatvės pensiją arba aukštojo mokslo dėstytojo pensiją, apskaičiuojamą pagal šio federalinio įstatymo nuostatas, kiek ji atitinka 7 straipsnyje arba 90 straipsnio 1 dalyje nurodytą procentinę dalį, nustatomą atsižvelgiant į visą teisę į pensiją suteikiantį tarnybos laikotarpį, kurį jis išdirbo iki 2004 m. gruodžio 31 dienos.
3.      Be senatvės pensijos arba aukštojo mokslo dėstytojo pensijos, pareigūnui pensija apskaičiuojama taikant APG nuostatas ir šio įstatymo 2013 m. gruodžio 31 d. galiojusios redakcijos 6 straipsnio 3 dalį bei 15 straipsnio 2 dalį. APG 15 straipsnis ir 16 straipsnio 5 dalis netaikomi. Pensija pagal APG mokama neviršijant 2 dalyje nurodytos procentinės dalies ir 100 % skirtumo.
4.      Taikant 2, 3 ir 6 dalis, pagal 9 straipsnį patvirtinti laikotarpiai neįskaitomi. Kiek tai susiję su įskaitytais laikotarpiais, lemiamą reikšmę turi realus laikotarpis, per kurį buvo įgytas įskaitytas laikotarpis.
5.      Bendrą pareigūno pensiją sudaro 2 dalyje nurodyta proporcinga senatvės pensija arba aukštojo mokslo mokytojų pensija ir 3 dalyje nurodyta proporcinga pensija.“
Pagal 2022 m. PG 109 straipsnio 90 dalį to paties įstatymo 41 straipsnio 2 ir 3 dalys ir 99 straipsnio 3, 5 ir 6 dalys įsigalioja 2022 m. sausio 1 d.
ASVG, iš dalies pakeisto 2019 m. spalio 22 d. įstatymu (
BGBl
. I, 98/2019), 108h straipsnio 1 dalyje buvo numatyta:
„Kiekvienų metų sausio 1 d.
a)      visos pensijos, kurios mokamos pagal pensijų draudimo sistemą ir kurių referencinė diena (223 straipsnio 2 dalis) yra ankstesnė nei tų metų sausio 1 d.;
<…>
dauginamos iš indeksavimo koeficiento. <…>“
ASVG, iš dalies pakeisto 2021 m. sausio 28 d. įstatymu (
BGBl
. I, 28/2021), 108h straipsnyje numatyta:
„1.      Kiekvienų metų sausio 1 d.
a)      visos pensijos, kurios mokamos pagal pensijų draudimo sistemą ir kurių referencinė diena (223 straipsnio 2 dalis) yra ankstesnė nei tų metų sausio 1 d.,
<…>
dauginamos iš indeksavimo koeficiento.
<…>
1a.      Nukrypstant nuo 1 dalies, pirmą kartą indeksuojama taip, kad pensijos, kurių referencinė diena (223 straipsnio 2 dalis) yra kalendorinių metų, einančių prieš indeksavimą, kalendorinį mėnesį, nurodytą kairėje lentelės skiltyje, nuo sausio 1 d. padidinamos padidinimo sumos, gautos taikant indeksavimo koeficientą, procentine dalimi, nurodyta dešinėje lentelės skiltyje:
vasario mėn.
90 %
<…>
<…>
Jei referencinė diena yra kalendorinių metų, einančių prieš indeksavimą, lapkričio arba gruodžio mėn., pirmą kartą indeksuojama nuo antrųjų kalendorinių metų, einančių po referencinės dienos, sausio 1 d. <…>“

Pagrindinė byla ir prejudicinis klausimas
BF, gimusiam 1958 m., 2020 m. liepos 1 d. buvo suteikta teisė į Austrijos valstybės tarnautojų senatvės pensiją.
2020 m. gruodžio 2 d. sprendimu BVAEB nustatė, kad BF mėnesinė senatvės pensija yra 4 455,43 EUR neatskaičius mokesčių. Ši suma buvo nustatyta remiantis vadinamuoju „lygiagrečiu“ skaičiavimu, atliktu pagal 2015 m. PG 99 straipsnio nuostatas, pagal kurį viena senatvės pensijos dalis, apskaičiuota atitinkamai paskirstant iki 2005 m. arba nuo 2005 m. išdirbtus laikotarpius, mokama pagal 1965 m. PG, o kita dalis – pagal APG (toliau – lygiagretus skaičiavimas).
2021 m. vasario 26 d. elektroniniu laišku BF paprašė BVAEB perskaičiuoti jo senatvės pensijos mėnesinę bruto sumą nuo 2021 m. sausio 1 d., motyvuodamas tuo, kad jis manė esąs mažiau palankioje padėtyje, palyginti su buvusiais federaliniais pareigūnais, gaunančiais pensiją, nustatytą remiantis vien APG, kurių pensijos dydis buvo nedelsiant indeksuotas nuo pirmųjų naujų mokėjimo metų, o BF pensija, nustatyta remiantis lygiagrečiu skaičiavimu, bus indeksuojama tik antrųjų metų, einančių po tų metų, kuriais atsirado teisė į senatvės pensiją, sausio 1 d., t. y. 2022 m. sausio 1 d.
2021 m. kovo 19 d. sprendimu BVAEB patvirtino, kad BF senatvės pensija turi būti 4 455,43 EUR per mėnesį neatskaičius mokesčių ir kad pagal 2020 m. PG 41 straipsnio 2 dalį pirmą kartą ši pensija bus indeksuojama tik 2022 m. sausio 1 d.
2021 m. balandžio 6 d. elektroniniu laišku BF apskundė šį BVAEB sprendimą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui –
Bundesverwaltungsgericht
(Federalinis administracinis teismas, Austrija), prašydamas, kad jo senatvės pensijos dydis pirmą kartą būtų indeksuotas nuo 2021 m. sausio 1 d.
Šiame teisme BF teigė, pirma, kad 2020 m. PG 41 straipsnio 2 dalis, kurioje numatyta, kad pirmą kartą pensijos dydis indeksuojamas tik nuo antrųjų kalendorinių metų, einančių po tų metų, kuriais atsirado teisė į senatvės pensiją, prieštarauja Konstitucijai, nes pagal ASVG, iš dalies pakeisto 2021 m. sausio 28 d., 108h straipsnio 1a dalį nustatytos senatvės pensijos nedelsiant indeksuojamos nuo pirmųjų naujų jų mokėjimo metų. Antra, 2020 m. PG 41 straipsnio 2 dalimi sukuriama Sąjungos teisei prieštaraujanti diskriminacija dėl amžiaus, nes senatvės pensijų dydžio indeksavimas remiantis lygiagrečiu skaičiavimu daugiausia taikomas federalinių pareigūnų, gimusių laikotarpiu nuo 1955 m. iki 1975 m., atveju.
BF taip pat teigė, kad 2022 m. PG 41 straipsnio 2 dalis panaikino minėtą diskriminaciją, kiek tai susiję su ateities atvejais. Kita vertus, kadangi minėtame straipsnyje nenumatyta jokio poveikio atgaline data, diskriminacija, kurią tariamai patyrė buvę federaliniai pareigūnai, kaip antai BF, kurių senatvės pensijos dydis apskaičiuojamas taikant lygiagretų skaičiavimą, palyginti su buvusiais federaliniais pareigūnais, kuriems mokama vien pagal APG nustatyta senatvės pensija, išliko, kiek tai susiję su praeities atvejais.
Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo teigimu, kiek tai susiję, pirma, su situacija, darančia žalą buvusiems federaliniams tarnautojams, kurių senatvės pensijos dydis apskaičiuojamas taikant lygiagretų skaičiavimą, palyginti su tokių pareigūnų, kuriems mokama vien pagal APG nustatyta senatvės pensija, situacija, reikia atsižvelgti į
Verwaltungsgerichtshof
(Administracinis teismas, Austrija) jurisprudenciją dėl pensijų sistemų palyginamumo atitinkamai pagal 1965 m. PG ir APG. Be to, šiomis aplinkybėmis jis mano, kad senatvės pensija, nustatyta pagal 2015 m. PG 99 straipsnio 5 dalį, turi būti prilyginta „atlyginimui“, kaip jis suprantamas pagal Direktyvos 2000/78 3 straipsnio 1 dalies c punktą.
Antra, dėl BF argumento, kad pagal lygiagretų skaičiavimą dalis jo senatvės pensijos mokama pagal APG, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo, kad ši dalis yra minimali ir sudaro tik apie 9,2 % šios sumos.
Trečia, šis teismas pažymi, kad nacionalinės teisės aktų leidėjas turi gana didelę diskreciją reglamentuoti valstybės tarnautojų tarnybą, atlyginimą ir pensijas.
Ketvirta, dėl 2022 m. PG 41 straipsnio 2 dalies dalinio pakeitimo prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusiam teismui kyla klausimas, ar minėtas dalinis pakeitimas neprieštarauja valstybių narių pareigai nedelsiant ir visiškai panaikinti nustatytą diskriminaciją, kaip matyti iš 2019 m. spalio 7 d. Sprendimo
Safeway
(C‑171/18, EU:C:2019:839, toliau – Sprendimas
Safeway
) 24 punkto.
Galiausiai, penkta, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, kad atgaline data pensijų srityje galiojantis įstatymo dalinis pakeitimas gali lemti anksčiau diskriminuotų federalinių tarnautojų senatvės pensijos dydžio indeksavimą, taigi, dideles išmokas iš federacinės valstybės biudžeto. Vadinasi, toks galiojimas atgaline data galėtų pakenkti atitinkamos pensijų sistemos finansinei pusiausvyrai ir Austrijos teisės aktų leidėjas galėtų remtis privalomuoju bendrojo intereso pagrindu, leidžiančiu pateisinti tokio dalinio pakeitimo netaikymą atgaline data, kaip Teisingumo Teismas nusprendė Sprendimo
Safeway
43 punkte.
Šis teismas pažymi, kad pagal Sąjungos teisę valstybėms narėms, greta politinių, socialinių ar demografinių veiksnių, nedraudžiama atsižvelgti į su biudžetu susijusius veiksnius, jeigu tai darydamos jos pirmiausia laikosi bendrojo diskriminacijos dėl amžiaus draudimo principo. Šiuo klausimu pasakytina, kad nors su biudžetu susiję veiksniai gali būti pagrindas valstybei narei pasirenkant socialinę politiką ir daryti įtaką priemonės, kurią ji nori priimti, pobūdžiui arba mastui, vien tokie veiksniai negali būti teisėtas tikslas, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 1 dalį. Vis dėlto prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas pažymi, kad šiuo atveju pateisinamieji pagrindai, kurie savo svarba gali prilygti pensijų sistemai keliamam dideliam pavojui ir būti toks privalomasis bendrojo intereso pagrindas, nėra akivaizdūs.
Šiomis aplinkybėmis
Bundesverwaltungsgericht
(Federalinis administracinis teismas) nutarė sustabdyti bylos nagrinėjimą ir pateikti Teisingumo Teismui šį prejudicinį klausimą:
„Ar [Direktyvos 2000/78] 2 straipsnio 1 dalis, 2 dalies a punktas ir 6 straipsnio 1 dalis, taip pat teisinio saugumo, įgytų teisių paisymo ir Sąjungos teisės veiksmingumo principai turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama nacionalinės teisės nuostata, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, pagal kurią pirmą kartą atliktas valstybės tarnautojų, kurie ne vėliau kaip 2021 m. gruodžio 1 d. turėjo teisę į senatvės pensiją pagal 2020 m. PG, grupės pensijos indeksavimas įsigalioja tik nuo antrųjų kalendorinių metų, einančių po tų metų, kuriais atsirado teisė į senatvės pensiją, sausio 1 d., o pirmasis atliktas valstybės tarnautojų, kurie teisę į pensiją pagal 2022 m. PG įgijo arba įgis po 2022 m. sausio 1 d., grupės pensijos indeksavimas įsigalioja jau kitų kalendorinių metų, einančių po tų metų, kuriais atsirado teisė į senatvės pensiją, sausio 1 d.?“

Dėl prejudicinio klausimo

Dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą priimtinumo
Austrijos vyriausybė ginčija prašymo priimti prejudicinį sprendimą priimtinumą, motyvuodama tuo, kad jis neatitinka Teisingumo Teismo procedūros reglamento 94 straipsnio c punkto reikalavimų, nes prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nenurodė, kaip pagrindinėje byloje nagrinėjami Austrijos teisės aktai lemia tiesioginę diskriminaciją dėl amžiaus, taip pažeisdami Direktyvos 2000/78 2 straipsnio 1 dalį, šio straipsnio 2 dalies a punktą ir 6 straipsnio 1 dalį.
Viena vertus, minėtas teismas tik nurodo mažiau palankią federalinių tarnautojų padėtį, palyginti su pagal bendrą pensijų draudimo sistemą apdraustų asmenų padėtimi, ir klausimą, ar pagrindinėje byloje nagrinėjama nacionalinės teisės nuostata prieštarauja valstybėms narėms tenkančiai pareigai nutraukti diskriminaciją. Vis dėlto prašyme priimti prejudicinį sprendimą yra tik viena nuoroda į skirtingą požiūrį į „vyresnio amžiaus valstybės tarnautojus“, konkrečiai – šio prašymo dalyje, kurioje pakartojami BF argumentai šiuo klausimu.
Kita vertus, prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas visiškai nenurodo motyvų, dėl kurių klausia Teisingumo Teismo, ar pagrindinėje byloje nagrinėjama nacionalinės teisės nuostata suderinama su teisinio saugumo, įgytų teisių paisymo ir Sąjungos teisės veiksmingumo principais.
Šiuo klausimu primintina, kad pagal suformuotą jurisprudenciją, nors nacionalinio teismo pateiktiems klausimams dėl Sąjungos teisės aiškinimo, atsižvelgiant į jo paties nurodytas faktines aplinkybes ir teisinius pagrindus, kurių tikslumo Teisingumo Teismas neprivalo tikrinti, taikoma svarbos prezumpcija, SESV 267 straipsnyje numatyta procedūra yra Teisingumo Teismo ir nacionalinių teismų bendradarbiavimo priemonė, dėl kurios Teisingumo Teismas pateikia nacionaliniams teismams Sąjungos teisės išaiškinimą, būtiną jiems priimant sprendimą. Prašymas priimti prejudicinį sprendimą pateikiamas ne siekiant gauti konsultacinę nuomonę bendrais arba hipotetiniais klausimais, bet dėl būtinybės veiksmingai išnagrinėti bylą. Kaip matyti iš pačios SESV 267 straipsnio formuluotės, prašymas priimti prejudicinį sprendimą turi būti „būtinas“, kad jį pateikęs teismas galėtų „priimti sprendimą“ savo nagrinėjamoje byloje. Be to, pagal Procedūros reglamento 94 straipsnio c punktą prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas turi tiksliai nurodyti priežastis, dėl kurių kreipėsi dėl Sąjungos teisės nuostatų išaiškinimo, ir ryšį, kurį jis įžvelgia tarp šių nuostatų ir jo nagrinėjamoje byloje taikytinų nacionalinės teisės aktų (2021 m. kovo 24 d. Sprendimo
NAMA ir kt.
, C‑771/19, EU:C:2021:232, 23 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
Nagrinėjamu atveju išreikšdamas abejones dėl 2022 m. PG 41 straipsnio 2 dalies atitikties Direktyvos 2000/78 2 straipsnio 1 daliai, šio straipsnio 2 dalies a punktui ir 6 straipsnio 1 daliai arba teisinio saugumo, įgytų teisių paisymo ir Sąjungos teisės veiksmingumo principams prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas nurodo priežastis, paskatinusias jį kreiptis į Teisingumo Teismą dėl šių Sąjungos teisės nuostatų ir principų išaiškinimo.
Vis dėlto, kaip teisingai pažymi Austrijos vyriausybė, minėtas teismas aiškiai nenurodo ryšio, kurį jis nustatė tarp pagrindinėje byloje nagrinėjamos nacionalinės teisės nuostatos ir teisinio saugumo, įgytų teisių paisymo bei Sąjungos teisės veiksmingumo principų, kuriuos prašo išaiškinti.
Vis dėlto, iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas prašo Teisingumo Teismo išaiškinti šiuos principus atsižvelgiant į Sprendimą
Safeway

ir iš jo išplaukiančias išvadas dėl valstybėms narėms tenkančios pareigos nedelsiant ir visiškai panaikinti diskriminaciją.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, reikia konstatuoti, kad prašymas priimti prejudicinį sprendimą yra priimtinas.

Dėl esmės
Iš Teisingumo Teismo suformuotos jurisprudencijos matyti, kad, Teisingumo Teismui ir nacionaliniams teismams bendradarbiaujant, kaip numatyta SESV 267 straipsnyje, pastarasis nacionaliniam teismui turi pateikti naudingą atsakymą, kuris leistų išspręsti jo nagrinėjamą bylą. Turint tai omenyje, Teisingumo Teismui gali prireikti atsižvelgti į Sąjungos teisės normas, kuriomis nacionalinis teismas, formuluodamas savo klausimą, nesirėmė (šiuo klausimu žr. 2021 m. liepos 15 d. Sprendimo
Ministrstvo za obrambo
, C‑742/19, EU:C:2021:597, 31 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją). Iš tiesų tai, kad nacionalinis teismas formaliai pateikė prejudicinį klausimą, nurodydamas tam tikras Sąjungos teisės nuostatas, netrukdo Teisingumo Teismui pateikti šiam teismui visų aiškinimo aspektų, kurie gali būti naudingi sprendimui jo nagrinėjamoje byloje priimti, neatsižvelgiant į tai, ar tas teismas juos nurodė savo pateiktuose klausimuose. Šiuo klausimu Teisingumo Teismas turi iš visos nacionalinio teismo pateiktos informacijos ir, be kita ko, iš sprendimo dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą motyvuojamosios dalies, atrinkti Sąjungos teisės klausimus, aiškintinus atsižvelgiant į bylos dalyką (2022 m. gruodžio 22 d. Sprendimo
Ministre de la Transition écologique et Premier ministre
(Valstybės atsakomybė už oro taršą)
, C‑61/21, EU:C:2022:1015, 34 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
Kadangi iš prašymo priimti prejudicinį sprendimą nematyti, kad prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas mano, jog pagrindinėje byloje gali būti reikšminga tik galima tiesioginė diskriminacija, kaip ji suprantama pagal Direktyvos 2000/78 2 straipsnio 2 dalies a punktą, o ne netiesioginė diskriminacija, kaip tai suprantama pagal minėtos nuostatos b punktą, reikia pažymėti, kad savo klausimu šis teismas iš esmės siekia išsiaiškinti, ar Direktyvos 2000/78 2 straipsnio 1 dalis ir 2 dalies a ir b punktai, taip pat 6 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinami taip, kad pagal juos draudžiama nacionalinės teisės nuostata, kurioje numatyta, kad, siekiant pareigūnų pensijų sistemos laipsniško suderinimo su bendrąja pensijų sistema, vienos pareigūnų kategorijos senatvės pensijos dydis pirmą kartą indeksuojamas nuo antrųjų kalendorinių metų, einančių po tų metų, kuriais atsirado teisė į senatvės pensiją, o dėl kitos pareigūnų kategorijos minėtas indeksavimas atliekamas nuo pirmųjų kalendorinių metų, einančių po tų metų, kuriais atsirado ši teisė.
Siekiant atsakyti į šį klausimą reikia patikrinti, ar pagrindinėje byloje nagrinėjamos teisės nuostatos patenka į Direktyvos 2000/78 taikymo sritį, ir, jei taip, ar jomis įtvirtintas skirtingas požiūris dėl amžiaus ir ar jis gali būti pateisinamas pagal šios direktyvos 6 straipsnį 1 dalį.
Pirma, dėl klausimo, ar pagrindinėje byloje nagrinėjamos teisės aktų nuostatos patenka į Direktyvos 2000/78 taikymo sritį, reikia pažymėti, kad tiek iš šios direktyvos pavadinimo ir preambulės, tiek iš jos turinio ir tikslo matyti, kad ja siekiama nustatyti bendruosius pagrindus, kad kiekvienam asmeniui būtų užtikrintas vienodas požiūris „užimtumo ir profesinėje srityje“, suteikiant jam veiksmingą apsaugą nuo diskriminacijos dėl vienos iš jos 1 straipsnyje nurodytų priežasčių, įskaitant amžių (2021 m. balandžio 15 d. Sprendimo
Olympiako Athlitiko Kentro Athinon
, C‑511/19, EU:C:2021:274, 22 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
Be to, iš Direktyvos 2000/78 3 straipsnio 1 dalies c punkto matyti, kad, neviršijant Europos Sąjungai suteiktų įgaliojimų, ši direktyva taikoma „visiems asmenims tiek valstybiniame, tiek privačiame sektoriuje, įskaitant valstybines įstaigas“, kiek tai susiję su „įdarbinim[o] ir darbo sąlygomis, įskaitant atleidimą iš darbo ir atlyginimą“.
Taigi, nagrinėdamas prašymą priimti prejudicinį sprendimą, kuris taip pat buvo susijęs su Austrijos federalinių tarnautojų senatvės pensija, mokama pagal 1965 m. PG, Teisingumo Teismas jau turėjo progą priminti, kad tokia senatvės pensija patenka į sąvoką „atlyginimas“, kaip ji suprantama pagal SESV 157 straipsnį, nes, pirma, jos dydis priklauso nuo tarnybos laikotarpių ir jiems prilygintų laikotarpių, taip pat nuo atitinkamo federalinio tarnautojo gauto darbo užmokesčio, ir, antra, ši pensija yra būsimas mokėjimas grynaisiais pinigais, kurį darbdavys mokės savo darbuotojams tiesiogiai dėl jų turimų darbo santykių. Iš tiesų pagal nacionalinę teisę ši pensija laikoma atlyginimu, toliau mokamu remiantis tarnybos santykiais, kurie tęsiasi suteikus darbuotojui teisę gauti pensijos išmokas (2022 m. gegužės 5 d. Sprendimo
BVAEB
, C‑405/20, EU:C:2022:347, 30 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
Šios išvados negalima paneigti remiantis tuo, kad laikantis lygiagretaus skaičiavimo BF senatvės pensijos dalis jam mokama pagal APG, nes, kaip matyti iš šio sprendimo 24 punkto, ši dalis yra labai nedidelė.
Taigi pagrindinėje byloje nagrinėjama nacionalinės teisės nuostata patenka į Direktyvos 2000/78 taikymo sritį.
Antra, dėl klausimo, ar šios teisės nuostatos lemia skirtingą požiūrį dėl amžiaus užimtumo ir profesinėje srityje, reikia priminti, kad iš Direktyvos 2000/78 2 straipsnio 1 dalies, siejamos su jos 1 straipsniu, matyti, kad šioje direktyvoje pagal vienodo požiūrio principą draudžiama bet kokia tiesioginė ar netiesioginė diskriminacija dėl amžiaus. Šios direktyvos 2 straipsnio 2 dalies a punkte paaiškinama, kad pagal šio straipsnio 1 dalį tiesioginė diskriminacija yra tada, kai dėl bet kurios iš tos pačios direktyvos 1 straipsnyje nurodytų priežasčių su vienu asmeniu elgiamasi mažiau palankiai, nei panašioje situacijoje elgiamasi su kitu asmeniu. Pagal Direktyvos 2000/78 2 straipsnio 2 dalies b punktą netiesioginė diskriminacija yra tada, kai dėl akivaizdžiai neutralių sąlygų, kriterijų ar taikomos praktikos tam tikro amžiaus asmenys gali patekti į tam tikru atžvilgiu prastesnę padėtį nei kiti asmenys.
Šioje byloje pirmiausia pažymėtina, kad neatrodo, jog pagrindinėje byloje nagrinėjama nacionalinės teisės nuostata, konkrečiai – 2022 m. PG 41 straipsnio 2 dalis, lemtų tiesioginę diskriminaciją, nes ji taikoma neatsižvelgiant į atitinkamų federalinių tarnautojų amžių ir joje nurodyta tik data, nuo kurios toks tarnautojas gali pasinaudoti teise į senatvės pensiją.
Vis dėlto, antra, reikia konstatuoti, kad iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, jog pagal 2020 m. PG 41 straipsnio 2 dalies paskutinį sakinį senatvės pensija pirmą kartą indeksuojama tik nuo antrųjų kalendorinių metų, einančių po tų metų, kuriais atsirado teisė į senatvės pensiją, sausio 1 d., o pagal 2022 m. PG 41 straipsnio 2 dalį federalinių pareigūnų, kuriems teisė į pensiją atsirado ar atsiras tik nuo 2022 m. sausio 1 d., senatvės pensijos pirmą kartą indeksuojamos, remiantis proporcingu apskaičiavimu, nuo kalendorinių metų, einančių po tų metų, kuriais atsirado teisė į senatvės pensiją, sausio 1 d. Taigi, darant nuorodą į datą, nuo kurios federalinis tarnautojas gali naudotis teise į senatvės pensiją, minėta nacionalinės teisės nuostata gali būti aiškinama kaip netiesiogiai grindžiama amžiaus kriterijumi, nes senatvės pensijos mokėjimas paprastai siejamas su tam tikro darbo stažo įgijimu ir su sąlyga, kad asmuo sulaukė tam tikro amžiaus.
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, pirma, kad netiesioginė diskriminacija dėl amžiaus gali būti konstatuota tik įrodžius, kad iš visų į nacionalinės teisės nuostatų, kuriomis ji grindžiama, taikymo sritį patenkančių asmenų šiomis nuostatomis daroma neigiama ir nepagrįsta įtaka daug didesnei tam tikro amžiaus asmenų daliai, palyginti su kitais asmenimis (šiuo klausimu žr. 2020 m. rugsėjo 24 d. Sprendimą
YS (Vadovaujančias pareigas einančių darbuotojų profesinės pensijos)
, C‑223/19, EU:C:2020:753, 71 punktą).
Antra, vien tai, kad tam tikro amžiaus nesulaukusiems asmenims buvo taikomas naujas teisinis reglamentavimas, negali lemti netiesioginės diskriminacijos dėl amžiaus kitų asmenų, kuriems taikomas ankstesnis teisinis reglamentavimas, nenaudai (žr. 2020 m. rugsėjo 24 d. Sprendimo
YS (Vadovaujančias pareigas einančių darbuotojų profesinės pensijos)
, C‑223/19, EU:C:2020:753, 73 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Taip pat neatrodo, kad tokia nacionalinės teisės nuostata, kaip nagrinėjama pagrindinėje byloje, kurioje skirtingai vertinama federalinio tarnautojo padėtis, atsižvelgiant į tai, ar jis teisę į senatvės pensiją įgyja iki 2022 m. sausio 1 d., ar vėliau, netiesiogiai būtų grindžiama atitinkamų tarnautojų amžiumi, nes ji grindžiama tik objektyviu šios teisės atsiradimo momentu, tačiau tai turi patikrinti prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas.
Be to, kaip matyti iš Austrijos vyriausybės rašytinių pastabų, nors tiesa, kad federaliniai tarnautojai iš principo į pensiją išeina sulaukę 65 metų, jie, kaip BF, išimties tvarka ir tam tikromis sąlygomis gali būti išleisti į ją anksčiau arba vėliau, o tai rodo, kad dėl pagrindinėje byloje nagrinėjamoje nacionalinės teisės nuostatoje įtvirtinto skirtingo požiūrio tam tikro amžiaus asmenys negali atsidurti tam tikroje prastesnėje padėtyje, palyginti su kitais asmenimis, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2000/78 2 straipsnio 2 dalies b punktą.
Jeigu prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas, kuris vienintelis turi kompetenciją aiškinti taikytinas nacionalinės teisės nuostatas, vis dėlto padarytų išvadą, kad šiose teisės nuostatose įtvirtintas skirtumas netiesiogiai lemia skirtingą požiūrį į atitinkamus federalinius tarnautojus dėl iš pirmo žvilgsnio neutralaus kriterijaus, t. y. teisės į senatvės pensiją atsiradimo datos, reikėtų išnagrinėti, trečia, ar toks skirtingas požiūris dėl amžiaus yra pateisinamas pagal Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 1 dalį.
Iš šio straipsnio matyti, kad skirtingas požiūris dėl amžiaus nėra diskriminacija, jei pagal nacionalinę teisę jį objektyviai ir tinkamai pateisina teisėtas tikslas, įskaitant teisėtos užimtumo politikos, darbo rinkos ir profesinio mokymo tikslus, o šio tikslo siekiama tinkamomis ir būtinomis priemonėmis.
Šiuo klausimu Teisingumo Teismas ne kartą yra nusprendęs, kad valstybės narės naudojasi didele diskrecija ne tik pasirinkdamos, kokio konkretaus tikslo siekti socialinės politikos ir užimtumo srityje, bet ir nustatydamos priemones, kuriomis tą tikslą galima pasiekti (2021 m. balandžio 15 d. Sprendimo
Olympiako Athlitiko Kentro Athinon
, C‑511/19, EU:C:2021:274, 30 punktas ir jame nurodyta jurisprudencija).
Pirma, iš nutarties dėl prašymo priimti prejudicinį sprendimą matyti, kad 2022 m. PG 41 straipsnio 2 dalimi, kaip ir ASVG, siekiama nustatyti pirmojo pensijos indeksavimo mėnesines proporcingas dalis nuo 2022 m., kartu teisingai atsižvelgiant į laikotarpį, praėjusį nuo išėjimo į pensiją iki pirmojo indeksavimo, taip siekiant suvienodinti skirtingas pensijų indeksavimo sistemas, kad nebūtų pernelyg didelio atotrūkio tarp skirtingų pensijų sistemų, veikiančių atitinkamai pagal 1965 m. PG ir APG.
Antra, iš Teisingumo Teismo turimos bylos medžiagos matyti, kad 2022 m. PG 41 straipsnio 2 dalies tikslas – atsižvelgiant į dabartinį didėjantį valiutos nuvertėjimą ir pragyvenimo išlaidų padidėjimą padidinti buvusių federalinių tarnautojų perkamąją galią nuo pirmųjų kalendorinių metų, einančių po tų metų, kuriais atsirado teisė į senatvės pensiją, teisingai atsižvelgiant į laikotarpį nuo minėtos teisės atsiradimo iki kitų metų sausio 1 d. Kita vertus, federaliniams tarnautojams, kuriems taikoma 2020 m. PG 41 straipsnio 2 dalis, „išlaukus metus“ būtų užtikrintas ilgalaikis nacionalinės pensijų sistemos finansavimas.
Nors su biudžetu susijusiais argumentais negalima pateisinti diskriminacijos dėl amžiaus, vis dėlto tikslai, kuriais siekiama užtikrinti ilgalaikį senatvės pensijų finansavimą ir sumažinti atotrūkį tarp valstybės finansuojamų pensijų dydžių, gali būti laikomi teisėtais, su diskriminacija dėl amžiaus nesusijusiais socialinės politikos tikslais (pagal analogiją žr. 2022 m. gegužės 5 d. Sprendimo
BVAEB
, C‑345/20, EU:C:2022:347, 57 punktą ir jame nurodytą jurisprudenciją).
Darytina išvada, kad pagrindinėje byloje nagrinėjamomis teisės nuostatomis siekiama teisėtų socialinės politikos tikslų, nesusijusių su kokia nors diskriminacija dėl amžiaus.
Dėl klausimo, ar ši teisės nuostata atitinka šio sprendimo 54 punkte primintus reikalavimus, visų pirma susijusius su jų tinkamumu ir būtinumu, iš Teisingumo Teismo turimų duomenų matyti, kad pagal 2022 m. PG 41 straipsnio 2 dalį kompensuojami nepatogumai, kuriuos federaliniai tarnautojai, išėję į pensiją po 2022 m. sausio 1 d., patiria dėl pensijų sistemos reformų ir mokamų mažesnių pensijų dydžių, palyginti su federaliniais tarnautojais, kurie išėjo į pensiją anksčiau, ir taip sumažinami šių pensijų dydžių skirtumai.
Taigi darytina išvada, kad toks senatvės pensijų indeksavimo sistemų suvienodinimas, kaip numatytas 2022 m. PG 41 straipsnio 2 dalyje, gali būti teisėtas užimtumo politikos ir darbo rinkos tikslas, pereinamuoju laikotarpiu galintis pateisinti, kaip tai suprantama pagal Direktyvos 2000/78 6 straipsnio 1 dalį, skirtingą požiūrį dėl amžiaus į iki 2022 m. sausio 1 d. ar po šios datos į pensiją išėjusius federalinius tarnautojus, kiek tai susiję su kasmetiniu jų senatvės pensijos dydžio indeksavimu.
Atsižvelgiant į visa tai, kas išdėstyta, į pateiktą klausimą reikia atsakyti, kad Direktyvos 2000/78 2 straipsnio 1 dalis ir 2 dalies a ir b punktai bei 6 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinami taip: pagal juos nedraudžiama nacionalinės teisės nuostata, kurioje numatyta, kad, siekiant pareigūnų pensijų sistemos laipsniško suderinimo su bendrąja pensijų sistema, vienos pareigūnų kategorijos senatvės pensijos dydis pirmą kartą indeksuojamas nuo antrųjų kalendorinių metų, einančių po tų metų, kuriais atsirado teisė į senatvės pensiją, o kitos pareigūnų kategorijos – nuo pirmųjų kalendorinių metų, einančių po tų metų, kuriais atsirado minėta teisė.

Dėl bylinėjimosi išlaidų
Kadangi šis procesas pagrindinės bylos šalims yra vienas iš etapų prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikusio teismo nagrinėjamoje byloje, bylinėjimosi išlaidų klausimą turi spręsti šis teismas. Išlaidos, susijusios su pastabų pateikimu Teisingumo Teismui, išskyrus tas, kurias patyrė minėtos šalys, nėra atlygintinos.
Remdamasis šiais motyvais, Teisingumo Teismas (septintoji kolegija) nusprendžia:
2000 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvos 2000/78/EB, nustatančios vienodo požiūrio užimtumo ir profesinėje srityje bendruosius pagrindus, 2 straipsnio 1 dalis, šio straipsnio 2 dalies a ir b punktai ir 6 straipsnio 1 dalis
turi būti aiškinami taip:
pagal juos nedraudžiama nacionalinės teisės nuostata, kurioje numatyta, kad, siekiant pareigūnų pensijų sistemos laipsniško suderinimo su bendrąja pensijų sistema, vienos pareigūnų kategorijos senatvės pensijos dydis pirmą kartą indeksuojamas nuo antrųjų kalendorinių metų, einančių po tų metų, kuriais atsirado teisė į senatvės pensiją, o kitos pareigūnų kategorijos – nuo pirmųjų kalendorinių metų, einančių po tų metų, kuriais atsirado minėta teisė.
Parašai.
*
Proceso kalba: vokiečių.