CELEX: 62015CJ0040
Návrh na začatie prejudiciálneho konania
Dane
Daň z pridanej hodnoty
Smernica 2006/112/ES
Článok 135 ods. 1 písm. a)
Oslobodenie v oblasti poistenia
Pojmy ,poisťovacie‘ transakcie a ,súvisiace služby poskytované poisťovacími maklérmi a poisťovacími agentmi‘
Služby likvidácie škôd poskytované v mene a na účet poistiteľa

Návrh na začatie prejudiciálneho konania sa týka výkladu článku 135 ods. 1 písm. a) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty (
Ú. v. EÚ L 347, s. 1
, ďalej len „smernica o DPH“).
Tento návrh bol podaný v rámci sporu medzi Minister Finansów (ministerstvo financií) a Aspiro SA, predtým BRE Ubezpieczenia sp. z o.o. (ďalej len „Aspiro“) vo veci individuálneho výkladu týkajúceho sa oslobodenia od dane z pridanej hodnoty (DPH) v prípade služieb likvidácie škôd, ktoré poskytuje Aspiro v mene a na účet poisťovne.
Právny rámec
Právo Únie
Článok 135 ods. 1 písm. a) smernice o DPH stanovuje:
„Členské štáty oslobodia od dane tieto transakcie:
a)
poisťovacie a zaisťovacie transakcie vrátane súvisiacich služieb poskytovaných poisťovacími maklérmi a poisťovacími agentmi.“
Tento článok 135 ods. 1 písm. a) zodpovedá článku 13 B písm. a) šiestej smernice Rady 77/388/EHS zo 17. mája 1977 o zosúladení právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa daní z obratu – spoločný systém dane z pridanej hodnoty: jednotný základ jej stanovenia (
Ú. v. ES L 145, s. 1
; Mim. vyd. 09/001, s. 23), ktorý nahradil.
Článok 135 ods. 1 písm. d) a f) smernice o DPH stanovuje oslobodenie dvoch typov transakcií:
„d)
transakcie vrátane dojednávania týkajúceho sa vkladov, bežných účtov, platieb, prevodov platieb, dlhov, šekov a iných obchodovateľných nástrojov s výnimkou vymáhania dlhov;
…
f)
transakcie vrátane dojednávania s výnimkou správy a úschovy týkajúce sa akcií, podielov v spoločnostiach a združeniach, dlhopisov a iných cenných papierov s výnimkou cenných papierov zakladajúcich právny nárok na tovar a práv alebo cenných papierov uvedených v článku 15 ods. 2“.
Poľské právo
Zákon o dani z tovarov a služieb (ustawa o podatku od towarów i usług) z 11. marca 2004 v znení, ktoré sa uplatňuje na skutkové okolnosti vo veci samej (Dz. U. z roku 2011, č. 177, položka 1054, ďalej len „zákon o DPH“), stanovuje v § 43 ods. 1 bode 37 toto:
„Od dane sú oslobodené poisťovacie a zaisťovacie služby, sprostredkovateľské služby pri poskytovaní poisťovacích a zaisťovacích služieb, ako aj služby poistiteľa v rámci poistných zmlúv, ktoré uzatvára na cudzí účet, s výnimkou prevodu práv nadobudnutých v súvislosti s plnením poisťovacích a zaisťovacích zmlúv.“
Podľa § 43 ods. 13 tohto zákona:
„Oslobodenie od dane platí aj pre poskytovanie služby, ktorá je súčasťou služby uvedenej v odseku 1 bode 7 a bodoch 37 až 41, ktorá predstavuje samostatný celok, a ktorá je charakteristická a neodmysliteľná pre poskytnutie služby oslobodenej od dane podľa odseku 1 bodu 7 a bodov 37 až 41.“
Spor vo veci samej a prejudiciálna otázka
Aspiro, spoločnosť usadená vo Varšave, je zdaniteľnou osobou na účely DPH. Poskytuje v mene a na účet poisťovne, na základe zmluvy uzatvorenej s touto poisťovňou, všetky služby týkajúce sa likvidácie škôd. Je odmeňovaná paušálnou sadzbou v závislosti od typu dotknutej škody.
Vnútroštátny súd spresňuje, že Aspiro nie je ani poisťovacím maklérom, a ani poisťovacím agentom. Konkrétne, nie je zodpovedná voči poisteným. V rámci uvedenej zmluvy vykonáva nasledujúcich 18 činností, ale niektoré z nich delegovala externým subdodávateľom:
—
príjem oznámení o škode v prípadoch, na ktoré sa vzťahuje poistenie,
—
vedenie registra škôd v informačnom systéme a aktualizácia údajov zistených v priebehu postupu likvidácie škôd,
—
určenie príčin a okolností poistných udalostí, vrátane obhliadky poistenej veci a miesta vzniku škody, vytvorenie požadovanej dokumentácie a kroky nevyhnutné na určenie zodpovednosti, určenie sumy škody a náhrady škody, ako aj iné plnenia pre poisteného,
—
vedenie potrebnej korešpondencie s klientmi, vrátene plnenia zákonných informačných povinností voči poškodeným/poisteným osobám a korešpondencie s inými subjektmi vstupujúcimi do rámca postupu likvidácie škôd,
—
uskutočňovanie likvidácie škôd a analýza nazbieraných podkladov a prijímanie rozhodnutí vo veci samej v prípade poistných udalostí,
—
vystavovanie technických a prípadne doplňujúcich posudkov v prípade škôd pri dopravnej nehode,
—
vyhotovovanie fotografií na účely preukázania rozsahu škody,
—
vyhotovovanie kópií podkladov, ktoré sú potrebné na oznámenie poistnej udalosti,
—
príprava celkovej dokumentácie, ktorá je potrebná na posúdenie nárokov na náhradu škody alebo iné plnenia,
—
archivácia dokumentácie o škode,
—
poskytovanie informácií o priebehu riešenia škody osobám, ktoré na ne majú právo na základe poistnej zmluvy a o ich právach,
—
uskutočňovanie regresných konaní proti tretím osobám s vylúčením súdnych konaní,
—
rozhodovanie o odvolaniach a sťažnostiach týkajúcich sa riešenia poistných udalostí,
—
umožnenie nahliadnutia do spisov o škode oprávneným osobám,
—
príprava elektronických príkazov na prevod a pokynov,
—
odosielanie a príjem korešpondencie súvisiacej s likvidáciou škody,
—
vystavovanie správ o likvidácii škody na žiadosť zákazníka,
—
uskutočňovanie iných úkonov nevyhnutných na náležitú likvidáciu škôd, na ktoré sa vzťahujú poistné zmluvy a ktoré súvisia s vyššie uvedenými činnosťami.
Aspiro predložila ministerstvu financií žiadosť o individuálny výklad s cieľom zistiť, či na základe zákona o DPH služby likvidácie škôd, ktoré poskytuje, sú oslobodené od DPH.
Podľa spoločnosti Aspiro transakcie, ktoré sama vykonáva, sú vykonávané v mene a na účet poisťovne na základe mandátu, a predstavujú poisťovacie transakcie v zmysle poľského práva. Tvoria zrejmý celok, úplne spojený s činnosťou tejto poisťovne, ktorý je pre poisťovňu nevyhnutný a nesleduje cieľ sám osebe. Aspiro tvrdí, že tieto transakcie predstavujú jedno poskytovanie služieb komplexnej povahy, ktoré musí byť v plnom rozsahu oslobodené.
Ministerstvo vo svojom individuálnom výklade z 31. augusta 2012 len čiastočne potvrdilo názor spoločnosti Aspiro. Domnievalo sa, že iba piata kategória činností, teda uskutočňovanie likvidácie škôd, vrátane analýzy relevantných podkladov a prijímania rozhodnutí týkajúcich sa likvidácie škôd, predstavuje poisťovaciu transakciu. Dospelo k záveru, že všetky ostatné činnosti vykonávané spoločnosťou Aspiro sú spojené s likvidáciou škôd, ale nepredstavujú poisťovacie transakcie. Podľa uvedeného ministerstva sa v dôsledku toho na ne nevzťahuje oslobodenie, keďže sú technickej a administratívnej povahy a môžu sa vykonávať v rámci iných činností ako sú poisťovacie transakcie.
Aspiro napadlo tento individuálny výklad na Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Vojvodský správny súd vo Varšave). Tento súd vyhovel žalobe a zrušil uvedený individuálny výklad, keďže usúdil, že poľský zákonodarca rozšíril oslobodenie v takom rozsahu, ktorý presahuje to, čo stanovuje smernica o DPH, pričom rozhodol, že ministerstvo financií sa nemôže voči zdaniteľnej osobe odvolávať na prísnejšie znenie, upravené v tejto smernici.
Ministerstvo financií podalo kasačný opravný prostriedok proti tomuto rozsudku.
Keďže Naczelny Sąd Administracyjny (Najvyšší správny súd) mal pochybnosti o tom, či také ustanovenie, akým je § 43 ods. 13 zákona o DPH, rozširuje neoprávnene rozsah ustanovení článku 135 ods. 1 písm. a) smernice o DPH a či také služby, ako sú tie, ktoré poskytuje Aspiro, môžu byť oslobodené, rozhodol prerušiť konanie a položiť Súdnemu dvoru nasledujúcu prejudiciálnu otázku:
„Má sa článok 135 ods. 1 písm. a) smernice o DPH vykladať v tom zmysle, že na také služby, o aké ide v prejednávanej veci, ktoré pre poisťovňu poskytuje tretia osoba v mene a na účet poistiteľa, pričom medzi treťou osobou a poistenou osobou neexistuje právny vzťah, sa vzťahuje oslobodenie uvedené v tomto ustanovení?“
O prejudiciálnej otázke
O prípustnosti
Aspiro tvrdí, že v spore vo veci samej vznikol problém výkladu len vnútroštátneho práva a v dôsledku toho sa netýka práva Únie. Podľa tejto spoločnosti je teda položená otázka irelevantná na účely rozhodnutia v tomto spore, a preto je neprípustná. Aspiro zdôrazňuje, že aj v prípade, keby § 43 ods. 13 zákona o DPH pridal oslobodenie nestanovené článkom 135 ods. 1 písm. a) smernice o DPH, vnútroštátne orgány nesmú ukladať povinnosti konkrétnej osobe podľa prísnejších ustanovení tejto smernice.
V tejto súvislosti treba pripomenúť, že v rámci spolupráce medzi Súdnym dvorom a vnútroštátnymi súdmi zakotvenej v článku 267 ZFEÚ prislúcha výlučne vnútroštátnemu súdu, ktorému bol spor predložený a ktorý musí prevziať zodpovednosť za vydávané súdne rozhodnutie, aby s prihliadnutím na osobitosti veci posúdil tak nevyhnutnosť prejudiciálneho rozhodnutia na to, aby mohol vydať svoj rozsudok, ako aj relevantnosť otázok, ktoré kladie Súdnemu dvoru. Preto pokiaľ sa položená otázka týka výkladu práva Únie, Súdny dvor je v zásade povinný rozhodnúť. Súdny dvor môže zamietnuť návrh na začatie prejudiciálneho konania vnútroštátneho súdu len vtedy, ak je zjavné, že požadovaný výklad práva Únie nemá žiadnu súvislosť s existenciou alebo predmetom sporu vo veci samej, ak ide o hypotetický problém, alebo ak Súdny dvor nedisponuje skutkovými a právnymi podkladmi potrebnými na užitočnú odpoveď na otázky, ktoré sa mu položili (pozri rozsudky PreussenElektra,
C‑379/98
,
EU:C:2001:160
, body
a
, ako aj Melki a Abdeli,
C‑188/10 a C‑189/10
,
EU:C:2010:363
, bod
).
V predmetnom prípade treba pripomenúť, že prináleží vnútroštátnemu súdu v rámci možností vykladať vnútroštátne právo vzhľadom na právo Únie (pozri najmä rozsudok Pfeiffer a i.,
C‑397/01 až C‑403/01
,
EU:C:2004:584
, bod
) a v predmetnom prípade vzhľadom na smernicu o DPH. Keďže tento súd sa pýta na rozsah vnútroštátneho ustanovenia, na ktoré sa určitý účastník konania odvoláva v rámci sporu vo veci samej, a ktoré preberá smernicu o DPH, nezdá sa byť zjavné, že by otázka položená Súdnemu dvoru, pokiaľ ide o výklad, ktorý treba poskytnúť v súvislosti s touto smernicou, bola irelevantná na účely rozhodnutia v tomto spore.
Z toho vyplýva, že prejudiciálna otázka je prípustná.
O veci samej
Na úvod treba pripomenúť, že výrazy použité na označenie oslobodení od dane uvedených v článku 135 ods. 1 smernice o DPH sa majú vykladať doslovne, keďže predstavujú výnimky zo všeobecnej zásady, podľa ktorej sa DPH vyberá z každého poskytnutia služieb, ktoré zdaniteľná osoba uskutoční za odplatu (pozri rozsudok BGŻ Leasing,
C‑224/11
,
EU:C:2013:15
, bod
).
Na účely odpovede na položenú otázku treba preskúmať, či činnosť likvidácie škôd, akú vykonáva spoločnosť Aspiro, spočíva v realizácii „poisťovacích transakcií“ alebo je možné ju chápať ako „súvisiace služby poskytované poisťovacími maklérmi a poisťovacími agentmi“ v zmysle článku 135 ods. 1 písm. a) smernice o DPH.
V prvom rade, pokiaľ ide o poisťovacie transakcie, sú všeobecne prijatým spôsobom charakterizované skutočnosťou, že poistiteľ sa zaväzuje na základe predchádzajúcej platby poistného poskytnúť poistenému v prípade, že dôjde k pokrytému riziku, plnenie dohodnuté pri uzatvorení zmluvy (rozsudky CPP,
C‑349/96
,
EU:C:1999:93
, bod
, a Taksatorringen,
C‑8/01
,
EU:C:2003:621
, bod
).
Súdny dvor spresnil, že výraz „poisťovacie transakcie“ sa netýka len transakcií vykonávaných samotnými poistiteľmi a je v zásade dostatočne široký na to, aby zahŕňal poskytnutie poistného krytia zdaniteľnou osobou, ktorá sama nie je poistiteľom, ale ktorá v rámci kolektívneho poistenia zabezpečuje svojim zákazníkom takéto poistenie využitím služieb poistiteľa, ktorý preberá poistné riziko. Takéto transakcie však zo svojej podstaty zahŕňajú existenciu zmluvného vzťahu medzi poskytovateľom poisťovacích služieb a osobou, ktorej riziká sú poistením pokryté, t. j. poisteným (pozri rozsudok Taksatorringen,
C‑8/01
,
EU:C:2003:621
, body
a
).
V predmetnom prípade taký poskytovateľ služieb, akým je spoločnosť Aspiro, sa nezaviazal sám voči poistenému, že mu zabezpečí pokrytie rizika, a nie je nijako spojený zmluvným vzťahom s poisteným.
V dôsledku toho, hoci služba likvidácie škôd dotknutá vo veci samej, tak ako ju opisuje vnútroštátny súd, predstavuje podstatný prvok poisťovacej transakcie, keďže zahŕňa v predmetnom prípade určenie zodpovednosti a sumy škody, ako aj rozhodnutie o vyplatení alebo odmietnutí náhrady škody poistenému, treba konštatovať, že táto služba, navyše poskytnutá poistiteľovi, nemôže predstavovať poisťovaciu transakciu v zmysle článku 135 ods. 1 písm. a) smernice o DPH.
Okrem toho je toto konštatovanie podporené potrebou, ako bolo pripomenuté v bode 20 tohto rozsudku, vykladať striktne výnimky zo všeobecného režimu DPH.
Uvedené konštatovanie nemôže byť vyvrátené tvrdením spoločnosti Aspiro a poľskej vlády, podľa ktorého treba priradiť zaobchádzanie s poisťovacími transakciami vzhľadom na DPH k zaobchádzaniu s finančnými službami. Podľa tejto spoločnosti a tejto vlády, keďže služby likvidácie škôd predstavujú kľúčový prvok poisťovacej transakcie, pričom však tvoria odlišný celok, malo by sa na ne, podobne ako v riešení prijatom v prípade finančných služieb, vzťahovať oslobodenie stanovené v článku 135 ods. 1 písm. a) smernice o DPH. Táto analýza je potvrdená aj návrhom smernice Rady, ktorým sa mení a dopĺňa smernica 2006/112, pokiaľ ide o zaobchádzanie s poisťovacími a finančnými službami [KOM(2007) 747 v konečnom znení], predloženým Komisiou 28. novembra 2007.
V tejto súvislosti Súdny dvor, iste, rozhodol v rozsudku týkajúcom sa finančných inštitúcií, že ak poskytované služby, posudzované globálne, v danom prípade určité informatické služby, tvoria samostatný celok a spĺňajú špecifické a osobitné funkcie finančných služieb opísaných v článku 135 ods. 1 písm. d) a f) smernice o DPH, vzťahuje sa na ne oslobodenie upravené v tomto ustanovení (pozri v tomto zmysle rozsudok SDC,
C‑2/95
,
EU:C:1997:278
, bod
).
Súdny dvor však rozhodol, že analógiu s finančnými službami nemožno uznať v oblasti poisťovacích transakcií, pričom zdôraznil existujúci rozdiel v znení medzi článkom 135 ods. 1 písm. a) smernice o DPH, ktorý sa týka len poisťovacích transakcií vo vlastnom zmysle, a článkom 135 ods. 1 písm. d) a f) tejto smernice, ktorý upravuje činnosti „týkajúce sa“ určitých bankových transakcií (pozri v tomto zmysle rozsudok Taksatorringen,
C‑8/01
,
EU:C:2003:621
, bod
).
Okrem toho, keďže návrh smernice uvedený v bode 27 tohto rozsudku nebol prijatý Radou, v každom prípade je irelevantný pri výklade platného práva a nemôže teda odôvodniť výklad článku 135 ods. 1 písm. a) smernice o DPH, založený analogicky na článku 135 ods. 1 písm. d) a f) tejto smernice.
Okrem toho treba konštatovať, že zásada daňovej neutrality nespochybňuje konštatovanie uvedené v bode 25 tohto rozsudku. Ako uviedla generálna advokátka v bode 28 návrhov, táto zásada neumožňuje rozšírenie pôsobnosti oslobodenia, ak neexistuje jednoznačné ustanovenie smernice. Uvedená zásada totiž nie je pravidlom primárneho práva, ktoré by mohlo určiť platnosť oslobodenia, ale výkladovou zásadou, ktorá sa má uplatňovať súčasne so zásadou doslovného výkladu výnimiek (pozri v tomto zmysle rozsudok Deutsche Bank,
C‑44/11
,
EU:C:2012:484
, bod
).
V druhom rade treba preskúmať to, či poskytovanie služieb, o ktoré ide vo veci samej, predstavuje „služby [súvisiace s poisťovacími transakciami] poskytovan[é] poisťovacími maklérmi a poisťovacími agentmi“ a môže preto byť oslobodené od dane z pridanej hodnoty.
Pokiaľ ide na jednej strane o pojem „služby [súvisiace s poisťovacími transakciami]“, treba uviesť, tak ako konštatovala generálna advokátka v bode 31 návrhov, že pojem „súvisiace“ je dostatočne široký na to, aby sa vzťahoval na rôzne plnenia, ktoré prispievajú k realizácii poisťovacích transakcií a najmä k likvidácii škôd, čo je jedna z podstatných častí týchto transakcií.
Pokiaľ ide na druhej strane o podmienku, podľa ktorej dotknuté plnenia musia byť „poskytovan[é] poisťovacími maklérmi a poisťovacími agentmi“, treba overiť, či činnosť poskytovateľa služieb, akým je spoločnosť Aspiro, spočívajúca v likvidácii škôd v mene a na účet poisťovne, môže byť považovaná za činnosť vykonávanú takýmito maklérmi a agentmi.
V tejto súvislosti to, že podľa opisu skutkových okolností predloženého vnútroštátnym súdom Aspiro nemá postavenie poisťovacieho makléra alebo poisťovacieho agenta, nie je rozhodujúca. Formálna kvalifikácia tejto spoločnosti nemôže postačovať na určenie, či jej činnosť patrí do pôsobnosti oslobodenia.
Ako už rozhodol Súdny dvor, treba skúmať samotný obsah predmetných činností (pozri v tomto zmysle rozsudky Arthur Andersen,
C‑472/03
,
EU:C:2005:135
, bod
; Abbey National,
C‑169/04
,
EU:C:2006:289
, bod
, a J.C.M. Beheer,
C‑124/07
,
EU:C:2008:196
, bod
).
Na účely tohto preskúmania sú vyžadované dve podmienky. V prvom rade poskytovateľ musí byť vo vzťahu s poistiteľom a s poisteným (rozsudok Taksatorringen,
C‑8/01
,
EU:C:2003:621
, bod
). Tento vzťah môže byť nepriamy len vtedy, ak poskytovateľ je subdodávateľom makléra alebo agenta (pozri v tomto zmysle rozsudok J.C.M. Beheer,
C‑124/07
,
EU:C:2008:196
, bod
). V druhom rade jeho činnosť musí zahŕňať podstatné aspekty funkcie poisťovacieho sprostredkovateľa, akými sú vyhľadávanie zákazníkov a ich spájanie s poistiteľom (pozri v tomto zmysle rozsudok Arthur Andersen,
C‑472/03
,
EU:C:2005:135
, body
a
).
Prvá z týchto podmienok je splnená takým poskytovateľom, akým je Aspiro. Táto spoločnosť je totiž v priamom vzťahu s poisťovňou, keďže vykonáva svoju činnosť v jej mene a na jej účet a je v nepriamom vzťahu s poisteným v rámci skúmania a likvidácie škôd.
Na druhej strane, pokiaľ ide o druhú z uvedených podmienok, týkajúcu sa plnení poskytovaných poisťovacími maklérmi a agentmi alebo ich subdodávateľmi, musia byť previazané so samotnou povahou povolania poisťovacieho makléra alebo agenta, ktoré spočíva vo vyhľadávaní zákazníkov a ich spájaní s poistiteľom s cieľom uzatvorenia poistných zmlúv (pozri najmä rozsudky Taksatorringen,
C‑8/01
,
EU:C:2003:621
, bod
; Arthur Andersen,
C‑472/03
,
EU:C:2005:135
, bod
, a J.C.M. Beheer,
C‑124/07
,
EU:C:2008:196
, bod
). Pokiaľ ide o subdodávateľa, je dôležité, aby sa tento podieľal na uzatvorení poistných zmlúv (pozri v tomto zmysle rozsudok J.C.M. Beheer,
C‑124/07
,
EU:C:2008:196
, body
a
).
Činnosť spočívajúca v likvidácii škôd v mene a na účet poistiteľa, o akú ide vo veci samej, nie je žiadnym spôsobom previazaná s hľadaním zákazníkov a ich spájaním s poistiteľom s cieľom uzatvorenia poistných zmlúv.
Z toho vyplýva, že takáto činnosť nepatrí medzi služby „poskytovan[é] poisťovacími maklérmi a poisťovacími agentmi“ v zmysle článku 135 ods. 1 písm. a) smernice o DPH.
Podobne ako služby, o ktoré išlo vo veci, v ktorej bol vydaný rozsudok Arthur Andersen (
C‑472/03
,
EU:C:2005:135
), služby likvidácie škôd takého poskytovateľa služieb, akým je Aspiro, sa musia chápať nie ako služby vykonávané poisťovacími agentmi, ale ako rozčlenenie činností vykonávaných poisťovacími podnikmi (pozri v tomto zmysle rozsudok Arthur Andersen,
C‑472/03
,
EU:C:2005:135
, bod
).
Za týchto okolností nie je potrebné odkazovať, ako to navrhovala vláda Spojeného kráľovstva, na pojem „sprostredkovanie poistenia“ uvedený v článku 2 bode 3 smernice Európskeho parlamentu a Rady 2002/92/ES z 9. decembra 2002, o sprostredkovaní poistenia (
Ú. v. ES L 9
, 2003, s. 3; Mim. vyd. 06/004, s. 330), ani na pojmy poisťovací maklér a poisťovací agent, na ktoré odkazuje článok 2 ods. 1 smernice Rady 77/92/EHS z 13. decembra 1976 o opatreniach, ktorými sa má uľahčiť účinné uplatňovanie slobody usadiť sa a slobody poskytovať služby, pokiaľ ide o činnosť poisťovacích agentov a sprostredkovateľov (ex skupina 630 CITI), najmä o dočasných opatreniach týkajúcich sa týchto činností (
Ú. v. ES L 26, 1977, s. 14
; Mim. vyd. 06/001, s. 46), ktorú smernica 2002/92 nahradila. Ako uviedla generálna advokátka v bode 46 svojich návrhov, cieľom týchto smerníc je podporiť voľné poskytovanie dotknutých služieb v Únii a sledujú iný cieľ ako smernica o DPH. Predmetné definície nemôžu preto byť použité ako také na účely určenia, v rámci smernice o DPH, rozsahu transakcií oslobodených od DPH.
Z toho vyplýva, že transakcia spočívajúca len v tom, že bolo zverené riešenie likvidácie škôd tretej osobe, bez toho, aby táto externalizácia bola previazaná s vyhľadávaním zákazníkov a ich spájaním s poisťovňou na účely uzatvorenia poistných zmlúv, nie je oslobodená od DPH.
Zo všetkých vyššie uvedených úvah vyplýva, že na položenú otázku treba odpovedať tak, že článok 135 ods. 1 písm. a) smernice o DPH sa má vykladať v tom zmysle, že na také služby likvidácie škôd, akými sú tie, o ktoré ide vo veci samej, poskytované treťou osobou v mene a na účet poisťovne, sa nevzťahuje oslobodenie upravené v tomto ustanovení.
O trovách
Vzhľadom na to, že konanie pred Súdnym dvorom má vo vzťahu k účastníkom konania vo veci samej incidenčný charakter a bolo začaté v súvislosti s prekážkou postupu v konaní pred vnútroštátnym súdom, o trovách konania rozhodne tento vnútroštátny súd. Iné trovy konania, ktoré vznikli v súvislosti s predložením pripomienok Súdnemu dvoru a nie sú trovami uvedených účastníkov konania, nemôžu byť nahradené.

Z týchto dôvodov Súdny dvor (prvá komora) rozhodol takto:

Článok 135 ods. 1 písm. a) smernice Rady 2006/112/ES z 28. novembra 2006 o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty sa má vykladať v tom zmysle, že na také služby likvidácie škôd, akými sú tie, o ktoré ide vo veci samej, poskytované treťou osobou v mene a na účet poisťovne, sa nevzťahuje oslobodenie upravené v tomto ustanovení.

Podpisy
(
*1
)	Jazyk konania: poľština.