CELEX: 62019CJ0121
Kasační opravný prostředek
Ochranná známka Evropské unie
Přihláška obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek EDISON
Výklad výrazů uvedených v záhlaví třídy Niceského třídění a v abecedním seznamu k němu přiloženému

Svým kasačním opravným prostředkem se společnost Edison SpA domáhá zrušení rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 7. prosince 2018, Edison v. EUIPO (EDISON) (
T‑471/17
, nezveřejněný, dále jen napadený rozsudek,
EU:T:2018:887
), kterým Tribunál zamítl její žalobu proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 28. dubna 2017 (věc R 1355/2016-5) týkajícímu se obrazové ochranné známky Evropské unie EDISON.
Právní rámec
Niceské třídění
V osmém vydání Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků (dále jen „Niceské třídění“), odpovídalo záhlaví třídy 4 následujícímu popisu:
„Průmyslové oleje a tuky; mazadla; výrobky pro pohlcování, zavlažování a vázání prachu; paliva včetně benzínu pro motory a osvětlovací látky; svíčky, knoty na svícení“.
Kromě toho „abecední seznam výrobků podle tříd“ (dále jen „abecední seznam“), který byl přiložen k osmému vydání Niceského třídění, uváděl mezi výrobky zařazenými do třídy 4 tohoto třídění „motorová paliva“.
Nařízení (ES) č. 207/2009
Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (
Úř. věst. 2009, L 78, s. 1
) kodifikovalo a zrušilo nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (
Úř. věst. 1994, L 11, s. 1
; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).
Článek 75 nařízení č. 207/2009, nadepsaný „Odůvodnění rozhodnutí“, stanovil:
„Rozhodnutí [EUIPO] musí být odůvodněna. Mohou být založena pouze na důvodech, ke kterým měli účastníci možnost se vyjádřit.“
Skutečnosti předcházející sporu a sporné rozhodnutí
V bodech 1 až 14 napadeného rozsudku jsou vylíčeny skutečnosti předcházející sporu a obsah sporného rozhodnutí. Pro potřeby projednávané věci mohou být tyto skutečnosti shrnuty následovně.
Dne 18. srpna 2003 podala společnost Edison u EUIPO přihlášku ochranné známky Evropské unie.
Ochrannou známkou, jejíž zápis byl požadován, je následující obrazové označení:
Přihláška k zápisu se týkala zejména všech výrobků spadajících do třídy 4 Niceského třídění.
Zněním Niceského třídění platným ke dni podání přihlášky k zápisu bylo osmé vydání zveřejněné v červnu 2001, které vstoupilo v platnost dne 1. ledna 2002. Toto vydání bylo nahrazeno devátým vydáním, které bylo zveřejněno v červnu 2006 a vstoupilo v platnost v lednu 2007.
Ochranná známka, jejíž zápis byl požadován, byla zapsána dne 19. srpna 2013.
Dne 15. června 2015 podala společnost Edison u EUIPO žádost o zápis vzdání se ve vztahu k části výrobků spadajících do třídy 4, pro které byla ochranná známka zapsána. Konkrétně navrhovala přeformulovat seznam výrobků, na které se původně tato třída vztahovala, a to následovně: „Elektrická energie; ropa, paliva, uhlovodíková paliva, topný plyn, propan, zemní plyn, plyn na svícení, uhlí, paliva vyrobená z dehtu, benzín, petrolej, nafta, motorová nafta, přísady do motorových paliv, benzen, benzol, koksovatelné uhlí, řezné kapaliny, ethanol, plynový olej, lanolin, průmyslové oleje a tuky; mazadla; výrobky pro pohlcování, zavlažování a vázání prachu; paliva včetně benzínu pro motory a osvětlovací látky; svíčky a knoty na svícení“.
Dopisem ze dne 22. června 2015 vyrozuměla průzkumová referentka společnost Edison, že její žádosti ze dne 15. června 2015 nelze vyhovět, jelikož by vedla k rozšíření seznamu výrobků, na které se vztahoval zápis obrazové ochranné známky Evropské unie EDISON.
Dopisy ze dnů 25. července 2015, 24. prosince 2015 a 22. dubna 2016 předložila navrhovatelka k výše uvedenému vyjádření.
Rozhodnutím ze dne 13. června 2016 zamítla průzkumová referentka žádost společnosti Edison ze dne 15. června 2015 pouze v rozsahu, v němž se týkala zahrnutí „elektrické energie“ do seznamu výrobků spadajících do třídy 4, na které se vztahoval zápis obrazové ochranné známky Evropské unie EDISON.
Dne 25. července 2016 podala společnost Edison na základě článků 58 až 64 nařízení č. 207/2009 u EUIPO odvolání proti rozhodnutí průzkumové referentky.
Rozhodnutím ze dne 28. dubna 2017 (dále jen „sporné rozhodnutí“) pátý odvolací senát EUIPO odvolání zamítl. Zejména shledal, že osmé vydání Niceského třídění neuvádělo výraz „elektrická energie“ v obecných termínech ani v abecedním seznamu výrobků zařazených do třídy 4. Na základě sdělení výkonného ředitele EUIPO č. 2/12 ze dne 20. června 2012 o užívání záhlaví tříd v seznamech výrobků a služeb pro přihlášky a zápisy ochranné známky Společenství dospěl tedy odvolací senát k závěru, že se společnost Edison nemohla domáhat uplatnění tohoto výrobku v době podání přihlášky k zápisu.
Odvolací senát mimoto odmítl argument společnosti Edison, podle něhož „motorová paliva“, jakožto výrobek zařazený v abecedním seznamu do třídy 4, a specifikace „včetně benzínu pro motory“, uvedená v záhlaví této třídy zahrnují všechny látky způsobilé umožnit pohon motoru, včetně nehořlavých látek, jako je elektrická energie. V tomto ohledu měl odvolací senát zejména za to, že používání elektřiny k pohonu motorů bylo v Evropské unii v době podání přihlášky k zápisu ještě okrajové a důkazy předložené společností Edison nepostačovaly k prokázání toho, že elektrická energie patřila k výrobkům spadajícím do třídy 4, na které se vztahoval zápis obrazové ochranné známky Evropské unie EDISON, jakožto „alternativní palivo“. Navíc měl za to, že kategorie výrobků spadajících pod anglický výraz „fuel“ (motorová paliva) zahrnovala pouze hořlavé materiály, které mohou být použity k výrobě elektrické energie, a nikoli samotnou elektrickou energii, která je nehmotným statkem.
Řízení před Tribunálem a napadený rozsudek
Návrhem došlým soudní kanceláři Tribunálu dne 28. července 2017 podala společnost Edison žalobu znějící na zrušení sporného rozhodnutí.
Na podporu své žaloby uplatnila společnost Edison jediný žalobní důvod vycházející z toho, že toto rozhodnutí protiprávně vyloučilo elektrickou energii z výrobků spadajících do třídy 4 osmého vydání Niceského třídění, když dospělo k závěru, že tento výrobek nespadal pod výrazy „paliva včetně benzínu pro motory“, „osvětlovací látky“ a „motorová paliva“ ve smyslu osmého vydání Niceského třídění.
Napadeným rozsudkem Tribunál odmítl žalobní důvod uplatněný společností Edison, a tudíž žalobu zamítl.
Návrhová žádání účastníků v řízení o kasačním opravném prostředku
Kasačním opravným prostředkem společnost Edison navrhuje, aby Soudní dvůr:
–
zrušil napadený rozsudek a
–
uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
EUIPO navrhuje, aby byl kasační opravný prostředek zamítnut a aby byla společnosti Edison uložena náhrada nákladů řízení.
Ke kasačnímu opravnému prostředku
Společnost Edison uplatňuje na podporu svého kasačního opravného prostředku dva důvody, z nichž první vychází z nesprávného výkladu výrazu „osvětlovací látky“, „paliva včetně benzínu pro motory“ a „motorová paliva“ ve smyslu osmého vydání Niceského třídění a druhý vychází z porušení jejích procesních práv a článku 75 nařízení č. 207/2009.
K prvnímu důvodu kasačního opravného prostředku
Argumentace účastníků řízení
V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku společnost Edison vytýká Tribunálu, že neprávem vyloučil elektrickou energii ze třídy 4 osmého vydání Niceského třídění.
Zaprvé společnost Edison tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když v bodech 41, 46 a 54 napadeného rozsudku uvedl, že důkaz o tom, že elektrická energie nespadá do třídy 4 osmého vydání Niceského třídění, vyplývá ze skutečnosti, že výraz „elektrická energie“ je uveden na orientačním a nevyčerpávajícím seznamu zveřejněném EUIPO, který obsahuje příklady výrobků a služeb, které jsou sice od devátého vydání Niceského třídění uvedeny v abecedním seznamu výrobků spadajících do třídy 4, avšak „se na ně jednoznačně nevztahuje doslovný význam“ záhlaví uvedené třídy. Podle společnosti Edison je tento seznam pouze sdělením EUIPO, které není právně závazné a nemůže být napadeno opravným prostředkem. Tento seznam, který byl vypracován dne 8. února 2016, se navíc nepoužije na její žádost o omezení podanou dne 15. června 2015.
Zadruhé společnost Edison tvrdí, že Tribunál nesprávně posoudil dosah výrazů „osvětlovací látky“, „paliva včetně benzínu pro motory“ a „motorová paliva“ ve smyslu osmého vydání Niceského třídění, takže neprávem vyloučil elektrickou energii ze třídy 4 uvedeného třídění. Podle společnosti Edison zohlednil Tribunál pouze „ontologické“ vlastnosti elektrické energie a nezohlednil její takzvané „funkční“ vlastnosti.
Podle společnosti Edison tak Tribunál porušil nejen kritéria pro posouzení vytyčená generálním advokátem Y. Botem ve stanovisku ve věci Chartered Institute of Patent Attorneys (
C‑307/10
,
EU:C:2011:784
), ale rovněž funkční přístup zaujatý WIPO, jak je zveřejněn na jejích internetových stránkách. Společnost Edison s odkazem na rozsudek ze dne 19. června 2012, Chartered Institute of Patent Attorneys (
C‑307/10
,
EU:C:2012:361
), poukazuje na to, že pokud jde o „kategoriální“ definice, není namístě přiznat obecným termínům uvedeným v záhlavích tříd Niceského třídění „nejznámější význam nebo první význam, který přijde na mysl“, ale hledat jejich význam v řeči používané subjekty a regulátory trhu. Zdůrazňuje, že na rozdíl od toho, co je uvedeno ve sporném rozhodnutí, si hospodářské subjekty, obdobně jako příslušné orgány, byly v průběhu roku 2003, když byla podána přihláška k zápisu dotčené obrazové ochranné známky, vědomy důležitosti elektrické energie jakožto alternativního paliva. Na podporu své argumentace odkazuje společnost Edison na různé legislativní akty a práce.
Zatřetí společnost Edison tvrdí, že úvahy Tribunálu jsou vnitřně rozporné v tom, že v bodě 44 napadeného rozsudku odkázal Tribunál na prohlášení zveřejněné Světovou organizací duševního vlastnictví (WIPO), které je dostupné na jejích internetových stránkách a podle něhož platí, že „i když je elektrická energie nehmotným statkem, může být považována za obdobnou jiným hmotným palivům, jako je benzín a petrolej, spadajícím do třídy 4“. Podle společnosti Edison toto prohlášení potvrzuje pravý opak, a sice že funkční vlastnost elektřiny, kterou je její schopnost produkovat energii, musí převážit nad jejími ontologickými vlastnostmi.
Začtvrté společnost Edison vytýká Tribunálu, že měl za to, že rozhodnutí zahrnout elektřinu do třídy 4 devátého vydání Niceského třídění není dostatečné k prokázání, že podle názoru příslušných orgánů spadala již elektřina do této třídy podle osmého vydání tohoto třídění. Společnost Edison v tomto ohledu uvádí, že Tribunál v bodě 41 napadeného rozsudku nesprávně založil své úvahy na skutečnosti, že takovéto rozhodnutí o zahrnutí bylo přijato výborem odborníků WIPO až v říjnu 2003, tedy po podání dotčené přihlášky k zápisu. Podle společnosti Edison bylo totiž uvedené rozhodnutí o zahrnutí vypracováno v červnu 2003, tedy před podáním přihlášky k zápisu její obrazové ochranné známky v srpnu 2003. Tribunál tedy podle ní zaujal příliš formalistický přístup, když se rozhodl zohlednit datum, kdy bylo totéž rozhodnutí o zahrnutí přijato.
Zapáté společnost Edison zpochybňuje judikaturu, ze které Tribunál vycházel v bodě 48 napadeného rozsudku za účelem posouzení dosahu výrazu „motorové palivo“. Společnost Edison má v tomto ohledu za to, že rozsudek ze dne 14. března 2017, Edison v. EUIPO – Eolus Vind (e) (
T‑276/15
, nezveřejněný,
EU:T:2017:163
), není relevantní, jelikož je stižen vadami.
Zašesté společnost Edison s odkazem na celní nomenklaturu a na rozsudky ze dne 15. července 1964, Costa (
6/64
,
EU:C:1964:66
), a ze dne 27. dubna 1994, Almelo (
C‑393/92
,
EU:C:1994:171
), tvrdí, že elektrická energie je v unijním i ve vnitrostátním právu považována za zboží ve smyslu článku 28 SFEU. Rovněž tvrdí, že na elektrickou energii je třeba ve známkovém právu nahlížet – jako je tomu již v právu hospodářské soutěže – stejně jako na uhlí, zemní plyn a ropu, a je tedy diskriminační rozlišovat ve známkovém právu mezi elektrickou energií a tímto jiným zbožím. Stejně jako v případě tohoto zboží je tedy třeba mít za to, že elektrická energie spadá pod pojem „motorové palivo“ jakožto výrobek uvedený v abecedním seznamu výrobků spadajících do třídy 4 osmého vydání Niceského třídění.
Zasedmé společnost Edison zpochybňuje posouzení Tribunálu týkající se různých důkazů, které předložila k prokázání, že elektrická energie spadala pod pojem „motorové palivo“, a tudíž do třídy 4 osmého vydání Niceského třídění.
Společnost Edison v první řadě vytýká Tribunálu, že v bodě 51 napadeného rozsudku rozhodl, že stanoviska zaujatá Evropskou agenturou pro životní prostředí (AEE), Department of Energy and Climate Change (ministerstvo pro energetiku a změnu klimatu, Spojené království) nebo Sustainable Energy Authority (Úřad pro udržitelnou energii, Irsko) nejsou pro výklad uvedeného pojmu „motorové palivo“ relevantní.
V druhé řadě společnost Edison vytýká Tribunálu, že neposoudil některé dokumenty, které tato společnost předložila odvolacímu senátu k prokázání, že elektrická energie byla od konce 70. let ve veřejné debatě považována za „alternativní palivo“.
EUIPO má za to, že první důvod kasačního opravného prostředku musí být zčásti odmítnut jako nepřípustný a zčásti zamítnut jako neopodstatněný.
Závěry Soudního dvora
Zaprvé v rozsahu, v němž společnost Edison v rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku vytýká Tribunálu, že nezaujal „funkční“ přístup pro účely posouzení dosahu výrazů „osvětlovací látky“, „paliva včetně benzínu pro motory“ a „motorová paliva“, je rovnou třeba uvést, že společnost Edison neidentifikuje konkrétní body napadeného rozsudku, kterých se týká její argumentace. Podle čl. 169 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora přitom musí právní důvody a argumenty uplatňované v rámci kasačního opravného prostředku přesně označit napadané body odůvodnění rozhodnutí Tribunálu (usnesení ze dne 7. června 2018, Gaki v. Europol,
C‑671/17 P
, nezveřejněné,
EU:C:2018:416
, bod
a citovaná judikatura).
V každém případě i za předpokladu, že by tato argumentace mohla být chápána v tom smyslu, že v podstatě směřuje ke zpochybnění metodiky, kterou Tribunál použil pro účely posouzení, zda elektřina spadá pod výrazy „osvětlovací látky“, „paliva včetně benzínu pro motory“ a „motorová paliva“, je třeba podotknout, že Tribunál v bodech 38 až 56 napadeného rozsudku posoudil dosah těchto výrazů na základě doslovného posouzení, jehož obsah a dosah z hlediska judikatury Soudního dvora vyložil v bodech 29 až 37 tohoto rozsudku.
Je přitom třeba konstatovat, že společnost Edison nevyjadřuje žádné výhrady k použití a výkladu této judikatury Tribunálem, ani
a fortiori
neprokazuje, že přístup zvolený Tribunálem v těchto bodech je stižen vadou spočívající v nesprávném právním posouzení.
Společnost Edison se totiž na podporu „funkčního“ přístupu, který prosazuje, omezuje na odkaz na kritéria pro posouzení vytyčená generálním advokátem Y. Botem ve stanovisku ve věci Chartered Institute of Patent Attorneys (
C‑307/10
,
EU:C:2011:784
, body
a
).
Jak však právem konstatoval Tribunál v bodě 29 napadeného rozsudku, z bodu 61 rozsudku ze dne 19. června 2012, Chartered Institute of Patent Attorneys (
C‑307/10
,
EU:C:2012:361
), vyplývá, že přihlašovatel musí ve své přihlášce k zápisu označit výrobky, pro které je ochrana plynoucí z ochranné známky požadována, dostatečně jasně a přesně, aby příslušné orgány a hospodářské subjekty mohly pouze na tomto základě určit rozsah požadované ochrany. Naproti tomu Soudní dvůr v uvedeném rozsudku nepotvrdil přístup navržený generálním advokátem Y. Botem v bodě 74 stanoviska v této věci, který spočíval v upřesnění, že by hospodářské subjekty měly být schopny přesně identifikovat „základní objektivní charakteristiky a vlastnosti dotčených výrobků a služeb“.
S ohledem na výše uvedené musí být tato argumentace každopádně odmítnuta jako neopodstatněná.
Zadruhé v rozsahu, v němž společnost Edison vytýká Tribunálu, že se dopustil nesprávného právního posouzení, když v bodech 41, 46 a 54 napadeného rozsudku neprávem odkázal na orientační a nevyčerpávající seznam zveřejněný EUIPO, jenž obsahuje příklady výrobků a služeb, které jsou sice od devátého vydání Niceského třídění uvedeny v abecedním seznamu výrobků spadajících do třídy 4, avšak „se na ně jednoznačně nevztahuje doslovný význam“ záhlaví uvedené třídy, k učinění závěru o vyloučení elektrické energie ze záhlaví třídy 4 Niceského třídění, je třeba konstatovat, že takováto argumentace je irelevantní.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že důvody namířené proti odůvodnění rozhodnutí Tribunálu uvedenému jen pro úplnost nemohou zapříčinit zrušení tohoto rozhodnutí, takže jsou tyto důvody irelevantní (v tomto smyslu viz rozsudek ze dne 26. března 2019, Komise v. Itálie,
C‑621/16 P
,
EU:C:2019:251
, bod
a citovaná judikatura).
Z výrazu „ostatně“ uvedeného v bodech 41, 46 a 54 napadeného rozsudku přitom vyplývá, že Tribunál na tento seznam zveřejněný EUIPO odkázal pouze pro úplnost, aby dospěl k závěru, že elektrická energie nespadá pod výrazy „osvětlovací látky“, „paliva včetně benzínu pro motory“ a „motorová paliva“ ve smyslu třídy 4 osmého vydání Niceského třídění.
Jak vyplývá z bodů 39, 43 a 48 napadeného rozsudku, hlavním důvodem, proč měl Tribunál za to, že elektrická energie nespadá do třídy 4 Niceského třídění, je totiž to, že výrazy „osvětlovací látky“, „paliva včetně benzínu pro motory“ a „motorová paliva“ podle jejich obecného a běžného významu nezahrnují elektrickou energii.
Zatřetí v rozsahu, v němž společnost Edison vytýká Tribunálu, že jeho odůvodnění je vnitřně rozporné, když v bodě 44 napadeného rozsudku odkazuje na prohlášení zveřejněné WIPO na jejích internetových stránkách k učinění závěru, že elektrická energie nespadá pod „paliva včetně benzínu pro motory“, je třeba poznamenat, že tento argument spočívá v neúplném výkladu uvedeného rozsudku. I když totiž Tribunál v bodě 44 napadeného rozsudku konstatoval, že z tohoto prohlášení vyplývá, že „i když je elektrická energie nehmotným statkem, lze ji považovat za obdobnou jiným hmotným palivům, jako je benzín a petrolej, spadajícím do třídy 4“, v témže bodě však dodal, že navzdory této podobnosti z funkčního hlediska se na elektrickou energii nevztahuje doslovný význam pojmu „paliva“.
Začtvrté, pokud jde o argument společnosti Edison, podle kterého Tribunál nezohlednil skutečnost, že elektrická energie je zahrnuta v orientačním a nevyčerpávajícím seznamu zveřejněném EUIPO, který obsahuje příklady výrobků a služeb, které jsou sice od devátého vydání Niceského třídění uvedeny v abecedním seznamu výrobků spadajících do třídy 4, avšak „se na ně jednoznačně nevztahuje doslovný význam“ záhlaví uvedené třídy, je třeba připomenout, že pouze Tribunál je příslušný k posouzení hodnoty, kterou je třeba přiznat důkazům, které mu byly předloženy (v tomto smyslu viz usnesení ze dne 11. listopadu 2003, Martinez v. Parlament,
C‑488/01 P
,
EU:C:2003:608
, bod
a citovaná judikatura).
Tribunál nemusí – s výhradou povinnosti dodržovat obecné zásady a procesní pravidla v oblasti důkazního břemene a provádění důkazů a nezkreslit důkazy – výslovně odůvodnit svá posouzení, pokud jde o hodnotu každého důkazu, který je mu předložen, zejména má-li za to, že tyto důkazy jsou bezvýznamné či postrádají relevanci pro vyřešení sporu (rozsudek ze dne 3. prosince 2009, Evropaïki Dynamiki v. Komise,
C‑476/08 P
, nezveřejněný,
EU:C:2009:752
, bod
a citovaná judikatura).
V projednávané věci je třeba uvést, že Tribunál v bodě 41 napadeného rozsudku zkoumal rozhodnutí o zahrnutí „elektrické energie“ do orientačního a nevyčerpávajícího seznamu zveřejněného EUIPO a shledal, že toto rozhodnutí nebylo průkazné, jelikož v době podání dotčené přihlášky k zápisu bylo uvedené rozhodnutí ještě ve fázi přípravy. Společnost Edison přitom neprokázala, dokonce ani netvrdila, že toto posouzení bylo zkresleno. Argumenty vznesené v tomto směru jsou tudíž nepřípustné.
Zapáté v rozsahu, v němž společnost Edison vytýká Tribunálu, že chybně založil své úvahy v bodě 48 napadeného rozsudku na rozsudku ze dne 14. března 2017, Edison v. EUIPO – Eolus Vind (e) (
T‑276/15
, nezveřejněný,
EU:T:2017:163
), je třeba zdůraznit, že společnost Edison kritizuje posledně zmíněný rozsudek pouze v tom, že nemá hodnotu precedentu a obsahuje logické chyby. Společnost Edison přitom dostatečně přesně neuvádí důvody, proč by odkaz Tribunálu na tento rozsudek mohl způsobit vadu v odůvodnění uvedeném v napadeném rozsudku spočívající v nesprávném právním posouzení. Z toho vyplývá, že tento argument musí být jako nepřípustný odmítnut.
Z článku 256 odst. 1 SFEU, čl. 58 prvního pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie a čl. 168 odst. 1 písm. d) jednacího řádu Soudního dvora totiž vyplývá, že kasační opravní prostředek musí přesným způsobem uvádět kritizované části rozsudku, jehož zrušení je navrhováno, jakož i právní argumenty, kterými je tento návrh konkrétně podpořen, jinak je dotyčný kasační opravný prostředek nebo důvod kasačního opravného prostředku nepřípustný (rozsudek ze dne 21. ledna 2016, Galp Energía España a další v. Komise,
C‑603/13 P
,
EU:C:2016:38
, bod
a citovaná judikatura).
Zašesté argument, kterým se společnost Edison omezuje na doslovné převzetí výtky uplatněné v řízení v prvním stupni před Tribunálem a který vychází z toho, že elektrickou energii je třeba stejně jako uhlí, plyn a ropu považovat za motorové palivo, musí být pro nepřípustnost odmítnut, jelikož společnost Edison neuvádí žádnou vadu spočívající v nesprávném právním posouzení, které se podle ní v tomto směru dopustil Tribunál v napadeném rozsudku.
V této souvislosti je nutno zdůraznit, že kasační opravný prostředek je nepřípustný, omezuje-li se na zopakování žalobních důvodů a argumentů, které již byly předloženy Tribunálu, a to včetně těch, které byly založeny na skutkových okolnostech, jejichž zohlednění bylo uvedeným soudem výslovně odmítnuto, ač sám neobsahuje argumentaci směřující specificky k identifikaci vady spočívající v nesprávném právním posouzení, jíž má být stižen rozsudek Tribunálu. Takový kasační opravný prostředek je totiž ve skutečnosti návrhem domáhajícím se pouhého nového přezkumu žaloby předložené Tribunálu, což nespadá do pravomoci Soudního dvora v rámci kasačního opravného prostředku (rozsudek ze dne 26. ledna 2017, Mamoli Robinetteria v. Komise,
C‑619/13 P
,
EU:C:2017:50
, bod
a citovaná judikatura).
Zasedmé, pokud jde v první řadě o argumentaci společnosti Edison, podle které Tribunál v bodě 51 napadeného rozsudku neprávem konstatoval, že stanoviska zaujatá AEE, ministerstvem pro energetiku a změnu klimatu nebo Úřadem pro udržitelnou energii nejsou relevantní pro výklad pojmu „motorová paliva“, jak jej vnímají hospodářské subjekty, stačí připomenout, že kasační opravný prostředek je omezen na právní otázky. Pouze Tribunál je tedy příslušný ke zjištění a posouzení relevantních skutkových okolností, jakož i k posouzení hodnoty, kterou je třeba přiznat důkazům, které mu byly předloženy, s výhradou případu zkreslení těchto skutkových okolností nebo důkazů (rozsudek ze dne 19. října 2017, Agriconsulting Europe v. Komise,
C‑198/16 P
,
EU:C:2017:784
, bod
a citovaná judikatura).
Pokud jde v druhé řadě o tvrzení, že Tribunál nepřezkoumal některé přílohy předložené odvolacímu senátu, z bodů 52 a 53 napadeného rozsudku vyplývá, že i když se Tribunál nevyjádřil ke každé z těchto příloh, provedl nicméně průzkum těchto příloh jako celku a shledal, že tyto přílohy nepostačovaly k prokázání, že hospodářské subjekty vnímaly pojem „motorová paliva“ ke dni podání přihlášky k zápisu tak, že zahrnoval elektrickou energii.
Tato výhrada tedy směřuje ke zpochybnění hodnoty, kterou Tribunál přiznal důkazům, které mu byly předloženy, což podle judikatury citované v bodě 55 tohoto rozsudku nespadá do pravomoci Soudního dvora.
Z toho vyplývá, že tato argumentace je nepřípustná.
První důvod kasačního opravného prostředku tedy musí být zčásti odmítnut jako nepřípustný, zčásti odmítnut jako irelevantní a zčásti zamítnut jako neopodstatněný.
K druhému důvodu kasačního opravného prostředku
Argumentace účastníků řízení
V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku společnost Edison tvrdí, že napadený rozsudek porušil její procesní práva a článek 75 nařízení č. 207/2009.
Zaprvé společnost Edison vytýká Tribunálu, že potvrdil sporné rozhodnutí, přestože bylo přijato v rozporu s jejími procesními právy. Podle společnosti Edison totiž EUIPO tím, že neodpověděl po věcné stránce na žádost o zápis vzdání se, obrátil důkazní břemeno ohledně protiprávnosti odmítnutí částečného vzdání se ve vztahu k elektrické energii, takže byla nucena uvést důvody pro zahrnutí namísto toho, aby zpochybnila důvody pro vyloučení ze strany EUIPO.
Zadruhé společnost Edison tvrdí, že se Tribunál omezil na potvrzení sporného rozhodnutí, přestože bylo stiženo vadou spočívající v nedostatku odůvodnění, jelikož neobsahovalo důvody pro vyloučení elektřiny z „osvětlovacích látek“, „paliv včetně benzínu pro motory“ a „motorových paliv“ ve smyslu třídy 4 osmého vydání Niceského třídění. Společnost Edison má dále za to, že je nelogické tvrdit – jak to učinil Tribunál –, že elektrická vozidla jsou v oběhu na trhu, a zároveň popírat, že hospodářské subjekty považují elektrickou energii za motorové palivo, byť alternativní.
EUIPO navrhuje, aby byl druhý důvod kasačního opravného prostředku zamítnut.
Závěry Soudního dvora
Zaprvé v rozsahu, v němž společnost Edison vytýká Tribunálu, že potvrdil sporné rozhodnutí, ačkoli bylo přijato v rozporu s jejími procesními právy, je třeba konstatovat, že se společnost Edison omezuje na doslovné převzetí argumentů, které již byly předloženy před Tribunálem, aniž specificky identifikuje vadu spočívající v nesprávném právním posouzení, kterou je podle ní stižen napadený rozsudek, ani
a fortiori
neupřesňuje konkrétní body tohoto rozsudku, ve kterých se má taková vada spočívající v nesprávném právním posouzení vyskytovat.
Podle judikatury citované v bodě 54 tohoto rozsudku musí být tedy tento argument jako nepřípustný odmítnut.
Zadruhé v rozsahu, v němž společnost Edison vytýká Tribunálu, že potvrdil sporné rozhodnutí, přestože je toto rozhodnutí stiženo vadou spočívající v nedostatku odůvodnění, stačí uvést, že Tribunál provedl v bodech 39 až 42, 43 až 47 a 48 až 54 napadeného rozsudku extenzivní analýzu důvodů ospravedlňujících vyloučení elektřiny z „osvětlovacích látek“, „paliv včetně benzínu pro motory“ a „motorových paliv“ ve smyslu třídy 4 osmého vydání Niceského třídění.
Kromě toho tvrzení společnosti Edison, že napadený rozsudek je stižen vadou spočívající ve vnitřně rozporném odůvodnění, musí být rovněž odmítnuto jako neopodstatněné, jelikož vychází z neúplného výkladu tohoto rozsudku, zejména jeho bodů 52 a 53. I když totiž Tribunál v bodě 52 uvedeného rozsudku připustil, že s ohledem na důkazy předložené společností Edison již byly „některé“ modely vozidel částečně nebo zcela poháněných elektrickou energií uvedeny na trh, v následujícím bodě téhož rozsudku však konstatoval, že k rozvoji modelů automobilů poháněných elektrickou energií na evropském trhu „skutečně“ došlo až několik let po podání dotčené přihlášky k zápisu. Tato analýza tedy nemůže být stižena žádným vnitřním rozporem.
Z toho vyplývá, že druhý důvod kasačního opravného prostředku musí být zčásti odmítnut jako nepřípustný a zčásti zamítnut jako neopodstatněný.
Vzhledem ke všem výše uvedeným úvahám je třeba kasační opravný prostředek zamítnout v plném rozsahu.
K nákladům řízení
Podle čl. 138 odst. 1 jednacího řádu Soudního dvora, jenž se na řízení o kasačním opravném prostředku použije na základě jeho čl. 184 odst. 1, se účastníku řízení, který neměl úspěch ve věci, uloží náhrada nákladů řízení, pokud to účastník řízení, který měl ve věci úspěch, požadoval. Vzhledem k tomu, že EUIPO požadoval náhradu nákladů řízení a společnost Edison neměla ve věci úspěch, je důvodné posledně uvedené uložit náhradu nákladů řízení.

Z těchto důvodů Soudní dvůr (devátý senát) rozhodl takto:

1)
Kasační opravný prostředek se zamítá.

2)
Společnost Edison SpA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

Podpisy.
(
*1
) – Jednací jazyk: italština.