CELEX: 62022CJ0052
Zahtjev za prethodnu odluku
Socijalna politika
Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja
Direktiva 2000/78/EZ
Zabrana diskriminacije na temelju dobi
Članak 2. stavak 1. i stavak 2. točka (a)
Članak 6. stavak 1.
Starosna mirovina
Nacionalni propis kojim se predviđa postupno usklađivanje službeničkog mirovinskog sustava s općim mirovinskim sustavom
Prvo usklađivanje iznosa mirovine koja se brže provodi za jednu kategoriju službenika nego za drugu
Razlozi za opravdanje

Zahtjev za prethodnu odluku odnosi se na tumačenje članka 2. stavka 1. i članka 2. stavka 2. točke (a) te članka 6. stavka 1. Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja (
SL 2000., L 303, str. 16
.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 69. i ispravak
SL 2020., L 63, str. 9
.) i načela pravne sigurnosti, očuvanja stečenih prava i djelotvornosti prava Unije.
Zahtjev je upućen u okviru spora između osobe BF i Versicherungsanstalta öffentlich Bediensteter, Eisenbahnen und Bergbau (BVAEB) (Fond za zdravstveno osiguranje javnih službenika i namještenika javnih tijela, željezničkog i rudarskog sektora, Austrija), u vezi s iznosom starosne mirovine osobe BF.
Pravni okvir
Pravo Unije
Članak 1. Direktive 2000/78, naslovljen „Svrha”, glasi:
„Svrha ove Direktive je utvrditi opći okvir za borbu protiv diskriminacije na temelju vjere ili uvjerenja, invaliditeta, dobi ili spolnog opredjeljenja u vezi sa zapošljavanjem i obavljanjem zanimanja, kako bi se u državama članicama ostvarila primjena načela jednakog postupanja.”
Člankom 2. te direktive, naslovljenim „Pojam diskriminacije”, određuje se:
„1.   Za potrebe ove Direktive „načelo jednakog postupanja” znači nepostojanje bilo kakve izravne ili neizravne diskriminacije na temelju bilo kojeg od razloga iz članka 1.
2.   Za potrebe stavka 1.:
(a)
izravna diskriminacija postoji ako se prema nekoj osobi postupa nepovoljnije nego što se postupa ili se postupalo ili bi se postupalo prema nekoj drugoj osobi u usporedivoj situaciji, zbog bilo kojeg od razloga iz članka 1.;
(b)
neizravna diskriminacija postoji ako bi naizgled neutralna odredba, kriterij ili praksa doveli osobe određene vjere ili uvjerenja, određenog invaliditeta, određene dobi ili određene spolne orijentacije u posebno nepovoljan položaj u usporedbi s drugim osobama, osim:
i.
ako su ta odredba, taj kriterij ili ta praksa objektivno opravdani legitimnim ciljem, a sredstva za postizanje tog cilja su primjerena i nužna; […]
[…]”
Članak 3. navedene direktive, naslovljen „Područje primjene”, predviđa u stavku 1. točki (c):
„U granicama nadležnosti prenesenih na [Europsku] [z]ajednicu, ova se Direktiva primjenjuje na sve osobe, bilo u javnom ili privatnom sektoru, uključujući javna tijela, u odnosu na:
[…]
(c)
zapošljavanje i uvjete rada, uključujući otkaze i plaće;
[…]”
Članak 6. te direktive, naslovljen „Opravdano različito postupanje na temelju dobi”, određuje:
„1.   Neovisno o članku 2. stavku 2., države članice mogu predvidjeti da se različito postupanje na temelju dobi neće smatrati diskriminacijom, ako su, u kontekstu nacionalnog prava, te razlike objektivno i razumno opravdane legitimnim ciljem, uključujući legitimnu politiku zapošljavanja, tržište rada i strukovno obrazovanje te ako su načini ostvarivanja tog cilja primjereni i nužni.
[…]
2.   Neovisno o članku 2. stavku 2., države članice mogu predvidjeti da utvrđivanje starosne dobi za umirovljenje ili stjecanje prava na starosnu ili invalidsku mirovinu, za potrebe sustava socijalne sigurnosti vezanog za rad, obuhvaćajući, u okviru tih sustava, određivanje različitih dobnih granica za zaposlenike ili skupine ili kategorije zaposlenika te korištenje, u okviru tih sustava, mjerila starosti u aktuarskim izračunima, ne predstavlja diskriminaciju na temelju dobi, pod uvjetom da nemaju za posljedicu diskriminaciju na temelju spola.”
Članak 9. Direktive 2000/78, naslovljen „Pravna zaštita”, predviđa u stavku 1.:
„Države članice osiguravaju da su svim osobama koje smatraju da im je učinjena nepravda, zbog toga što nije bilo primijenjeno načelo jednakog postupanja, čak i kad je odnos u kojem je navodno došlo do diskriminacije prestao, dostupni sudski i/ili upravni postupci te, ako se smatraju primjerenima, postupci mirenja, radi provođenja obveza iz ove Direktive.”
Austrijsko pravo
Pensionsharmonisierungsgesetzom (Zakon o usklađivanju mirovina) od 15. prosinca 2004. (BGBl. I, 142/2004) uveden je Allgemeines Pensionsgesetz (Opći zakon o mirovinama, u daljnjem tekstu: APG), koji je stupio na snagu 1. siječnja 2005., kojim je za sve osobe rođene nakon 1. siječnja 1955., uključujući načelno i savezne službenike, predviđen novi jedinstveni mirovinski sustav.
Prije stupanja na snagu APG‑a na savezne se službenike isključivo primjenjivao mirovinski sustav Bundesgesetza über die Pensionsansprüche der Bundesbeamten, ihrer Hinterbliebenen und Angehörigen (Pensionsgesetz 1965) (Savezni zakon o mirovinskim pravima saveznih službenika, njihovih nadživjelih osoba i članova njihovih obitelji (Zakon o mirovinama iz 1965.)) od 18. studenoga 1965. (BGBl. 340/1965, u daljnjem tekstu: PG iz 1965.).
Članak 41. PG‑a iz 1965., kako je izmijenjen Zakonom od 15. prosinca 2020. (BGBl. I, 135/2020) (u daljnjem tekstu: PG iz 2020.), glasio je kako slijedi:
„1.   Izmjene ovog saveznog zakona kojima se ne mijenjaju ni iznos davanja na temelju tog zakona ni uvjeti na temelju kojih se stječe pravo na ta davanja primjenjuju se i na osobe koje na dan njegova stupanja na snagu imaju pravo na mjesečnu novčanu naknadu na temelju istog zakona. Izmjene pravila o izračunu ili uvjeta za stjecanje prava na davanja primjenjuju se na osobe koje na dan njegova stupanja na snagu imaju pravo na davanja na temelju ovog saveznog zakona, samo u slučaju izričite odredbe u tom smislu.
2.   Starosne mirovine i obiteljske mirovine koje se isplaćuju na temelju ovog saveznog zakona, s izuzetkom doplatka za životni standard iz članka 26., prilagođavaju se u istom trenutku i u istoj mjeri kao i mirovine obuhvaćene obveznim sustavom mirovinskog osiguranja,
(1)
ako je mirovinsko pravo već utvrđeno prije 1. siječnja dotične godine
(2)
ako proizlaze iz starosnih mirovina na koje je pravo nastalo prije 1. siječnja dotične godine.
Odstupajući od prve rečenice, prva prilagodba starosne mirovine provodi se s učinkom tek od 1. siječnja druge kalendarske godine koja slijedi nakon godine stjecanja prava na starosnu mirovinu.
[…]
7.   Postupak prilagodbe mirovina predviđen člankom 744. stavcima 1. i 2. (Allgemeines Sozialversicherungsgesetza (Opći zakon o socijalnoj sigurnosti) od 9. rujna 1955. (BGBl., 189/1955, u daljnjem tekstu: ASVG)) za kalendarsku godinu 2021. treba primijeniti po analogiji, s obzirom na to da ukupni prihod od mirovine osobe uključuje iznos svih starosnih i obiteljskih mirovina koje se duguju u prosincu 2020.
–
na temelju ovog saveznog zakona zbog javnopravnog službenog odnosa sa saveznom državom,
–
[…]
i koje podliježu prilagodbi mirovina od 1. siječnja 2021. Prilikom prilagodbe mirovina službenika saveznih zemalja na koje se primjenjuje ovaj savezni zakon nije potrebno uspostaviti ukupni prihod od mirovine. U slučaju povećanja na temelju članka 744. stavka 1. točke 4. ASVG‑a, ukupan iznos povećanja treba u cijelosti pripisati starosnoj ili obiteljskoj mirovini. Ako osoba prima dvije ili više starosnih ili obiteljskih mirovina, članak 744. stavak 3. ASVG‑a primjenjuje se
mutatis mutandis
.”
Člankom 41. PG‑a iz 1965., kako je izmijenjen Pensionsanpassungsgesetzom 2022 (Zakon iz 2022. o prilagodbi mirovina) od 13. prosinca 2021. (BGBl. I, 210/2021) (u daljnjem tekstu: PG iz 2022.) predviđa se:
„1.   Izmjene ovog saveznog zakona kojima se ne mijenjaju ni iznos davanja na temelju tog zakona ni uvjeti za stjecanje prava na ta davanja primjenjuju se i na osobe koje na dan njegova stupanja na snagu imaju pravo na mjesečna novčana davanja na temelju tog zakona. Izmjene pravila o izračunu ili uvjeta za stjecanje prava na davanja primjenjuju se na osobe koje na dan njegova stupanja na snagu imaju pravo na davanja na temelju ovog saveznog zakona samo u slučaju izričite odredbe u tom smislu.
2.   Starosne mirovine i obiteljske mirovine koje se duguju na temelju ovog zakona, s izuzetkom doplatka za životni standard iz članka 26., prilagođavaju se u istom trenutku i u istoj mjeri kao i mirovine obuhvaćene obveznim sustavom mirovinskog osiguranja,
(1)
ako je mirovinsko pravo već utvrđeno prije 1. siječnja dotične godine
(2)
ako proizlaze iz starosnih mirovina na koje je pravo nastalo prije 1. siječnja dotične godine.
Odstupajući od prve rečenice, prva prilagodba starosne mirovine provodi se kako slijedi:
Starosne mirovine dospjele prvog dana mjeseca prethodne kalendarske godine navedenog u lijevom stupcu množe se od 1. siječnja s postotkom koeficijenta prilagodbe koji je naveden u desnom stupcu
1. siječnja
100 %
[…]
[…]
Za starosne mirovine dospjele 1. studenoga ili 1. prosinca prethodne kalendarske godine, prvo usklađivanje provodi se počevši od 1. siječnja druge kalendarske godine koja slijedi nakon godine stjecanja prava na starosnu mirovinu. Ti se postoci primjenjuju i pri prvom usklađivanju obiteljskih mirovina koje proizlaze iz starosnih mirovina koje još nisu prvi put usklađene. Prilikom prvog usklađivanja obiteljskih mirovina za službenike preminule dok su bili u službi, primjenjuje se postotak koji bi se primjenjivao da je službenik umirovljen prvog dana mjeseca koji slijedi nakon dana njegove smrti.
[…]
7.   Postupak prilagodbe mirovina predviđen člankom 744. stavcima 1. i 2. ASVG‑a za kalendarsku godinu 2021. treba primijeniti po analogiji, s obzirom na to da ukupni prihod od mirovine osobe uključuje iznos svih starosnih i obiteljskih mirovina koje se duguju u prosincu 2020.
–
na temelju ovog saveznog zakona zbog javnopravnog službenog odnosa sa saveznom državom,
–
[…]
i koje podliježu prilagodbi mirovina od 1. siječnja 2021. Prilikom prilagodbe mirovina službenika saveznih zemalja na koje se primjenjuje ovaj savezni zakon nije potrebno uspostaviti ukupni prihod od mirovine. U slučaju povećanja na temelju članka 744. stavka 1. točke 4. ASVG‑a, ukupan iznos povećanja treba u cijelosti pripisati starosnoj ili obiteljskoj mirovini. Ako osoba prima dvije ili više starosnih ili obiteljskih mirovina, članak 744. stavak 3. ASVG‑a primjenjuje se
mutatis mutandis
”.
Članak 99. PG‑a iz 1965., kako je izmijenjen Zakonom od 17. lipnja 2015. (BGBl. I, 65/2015) (u daljnjem tekstu: PG iz 2015.), predviđao je:
„1.   Odjeljak XIII. primjenjuje se samo na službenike rođene nakon 31. prosinca 1954. i prije 1. siječnja 1976. koji su zaposleni u saveznoj javnoj službi prije 1. siječnja 2005. te su bili u službi 31. prosinca 2004.
2.   Službenik prima starosnu mirovinu ili mirovinu profesora visokog obrazovanja izračunanu u skladu s odredbama ovog saveznog zakona samo u omjeru koji odgovara postotku iz članka 7. ili članka 90. stavka 1. koji proizlazi iz ukupnog trajanja karijere koja daje pravo na mirovinu koju je ostvario do 31. prosinca 2004.
3.   Osim starosne mirovine ili mirovine profesora visokog obrazovanja, za službenika se mirovina izračunava i primjenom odredbi APG‑a i članka 6. stavka 3. i članka 15. stavka 2. tog zakona, kako je bio na snazi 31. prosinca 2013. Ne primjenjuju se članak 15. i članak 16. stavak 5. APG‑a Mirovina na temelju APG‑a duguje se u iznosu razlike između postotka iz stavka 2. i 100 %.
4.   Razdoblja potvrđena u skladu s člankom 9. ne uzimaju se u obzir za primjenu stavaka 2., 3. i 6. Što se tiče razdoblja koja se uzimaju u obzir, odlučujuće je stvarno vrijeme u kojem je razdoblje koje se uzima u obzir navršeno.
5.   Ukupna mirovina službenika sastoji se od starosne mirovine ili razmjerne mirovine profesora visokog obrazovanja iz stavka 2. i razmjerne mirovine iz stavka 3.”
U skladu s člankom 109. stavkom 90. PG‑a iz 2022., 1. siječnja 2022. stupaju na snagu članak 41. stavci 2. i 3. te članak 99. stavci 3., 5. i 6. tog zakona.
Članak 108.h ASVG‑a, kako je izmijenjen Zakonom od 22. listopada 2019. (BGBl. I, 98/2019) , u stavku 1. propisivao je:
„S učinkom od 1. siječnja svake godine,
(a)
sve mirovine koje se isplaćuju iz mirovinskog osiguranja za koje je referentni datum (članak 223. stavak 2.) prije 1. siječnja te godine;
[…]
množe se s faktorom prilagodbe. […]”
Članak 108.h ASVG‑a, kako je izmijenjen Zakonom od 28. siječnja 2021. (BGBl. I, 28/2021), glasi:
„1.   S učinkom od 1. siječnja svake godine,
(a)
sve mirovine koje se isplaćuju iz mirovinskog osiguranja za koje je referentni datum (članak 223. stavak 2.) prije 1. siječnja te godine;
[…]
množe se s koeficijentom prilagodbe.
[…]
1a.   Odstupajući od stavka 1., prva prilagodba provodi se tako da se mirovine čiji je referentni datum (članak 223. stavak 2.) tijekom kalendarskog mjeseca navedenog u lijevom stupcu kalendarske godine koja prethodi prilagodbi povećavaju od 1. siječnja za postotak naveden u desnom stupcu iznosa povećanja koje je rezultat primjene koeficijenta prilagodbe:
veljača
90 %
[…]
[…]
Ako je referentni datum u studenome ili prosincu kalendarske godine koja prethodi prilagodbi, prva prilagodba vrši se počevši od 1. siječnja druge kalendarske godine koja slijedi nakon referentnog datuma. […]”
Glavni postupak i prethodno pitanje
Osoba BF, rođena 1958., umirovljena je s funkcije austrijske javne službe 1. srpnja 2020.
Odlukom od 2. prosinca 2020. BVAEB je starosnu mirovinu osobe BF utvrdio u bruto mjesečnom iznosu od 4455,43 eura. Navedeni iznos određen je na temelju takozvanog „usporednog” izračuna, utvrđenog u skladu s odredbama članka 99. PG‑a iz 2015., prema kojem se dio starosne mirovine, ponderiran raspodjelom razdoblja službe ostvarenih prije ili od 2005. godine, isplaćuje na temelju PG‑a iz 1965., dok se drugi dio isplaćuje na temelju APG‑a (u daljnjem tekstu: usporedni izračun).
Dopisom od 26. veljače 2021. osoba BF zatražila je od BVAEB‑a da ponovno izračuna bruto mjesečni iznos njegove starosne mirovine počevši od 1. siječnja 2021., uz obrazloženje da se smatralo da je u nepovoljnijem položaju u odnosu na bivše savezne službenike koji su primali mirovinu utvrđenu isključivo na temelju APG‑a, čiji je iznos bez odgode bio prilagođen od prve nove godine primanja, dok se mirovina osobe BF, utvrđena na temelju usporednog izračuna, prilagođava tek 1. siječnja druge godine koja slijedi nakon godine stjecanja prava na starosnu mirovinu, u ovom slučaju 1. siječnja 2022.
Odlukom od 19. ožujka 2021. BVAEB je potvrdio da starosnu mirovinu osobe BF treba utvrditi u bruto mjesečnom iznosu od 4455,43 eura i da će se prvo usklađivanje navedene mirovine izvršiti tek 1. siječnja 2022., u skladu s člankom 41. stavkom 2. PG‑a iz 2020.
Dopisom od 6. travnja 2021. osoba BF podnijela je tužbu protiv te odluke BVAEB‑a sudu koji je uputio zahtjev Bundesverwaltungsgerichtu (Savezni upravni sud, Austrija), zahtijevajući da se prvo usklađivanje iznosa njegove starosne mirovine izvrši s učinkom od 1. siječnja 2021.
Osoba BF pred tim sudom ističe, s jedne strane, da je članak 41. stavak 2. PG‑a iz 2020., kojim se predviđa da se prvo usklađivanje iznosa mirovine provodi tek od druge kalendarske godine koja slijedi nakon godine stjecanja prava na mirovinu, neustavan jer se starosne mirovine utvrđene na temelju članka 108h stavka 1.a ASVG‑a, kako je izmijenjen Zakonom od 28. siječnja 2021., bez odgode usklađuju od prve nove godine primanja. S druge strane, člankom 41. stavkom 2. PG‑a iz 2020. stvara se diskriminacija na temelju dobi, koja je protivna pravu Unije, s obzirom na to da se usklađivanje iznosa starosnih mirovina na temelju usporednog izračuna uglavnom odnosilo na savezne službenike rođene između 1955. i 1975.
Osoba BF također tvrdi da je člankom 41. stavkom 2. PG‑a iz 2022. ukinuta navedena diskriminacija u budućnosti. Budući da se navedenim člankom ne predviđa nikakav retroaktivni učinak, diskriminacija koju su navodno pretrpjeli bivši savezni službenici, poput osobe BF, čiji iznos mirovine podliježe usporednom izračunu, u odnosu na bivše savezne službenike koji primaju starosnu mirovinu utvrđenu isključivo na temelju APG‑a, zadržava svoj učinak u prošlosti.
Prema mišljenju suda koji je uputio zahtjev, što se tiče, kao prvo, situacije koja šteti bivšim saveznim službenicima čiji iznos mirovine podliježe usporednom izračunu u odnosu na one koji primaju mirovinu isključivo na temelju APG‑a, valja uzeti u obzir sudsku praksu Verwaltungsgerichtshofa (Upravni sud, Austrija) u pogledu usporedivosti mirovinskih sustava na temelju PG‑a iz 1965. i APG‑a. Osim toga, u tom kontekstu smatra da starosnu mirovinu određenu na temelju članka 99. stavka 5. PG‑a iz 2015. treba izjednačiti s „plaće” u smislu članka 3. stavka 1. točke (c) Direktive 2000/78.
Što se tiče, kao drugo, argumenta osobe BF prema kojem se, primjenom usporednog izračuna, dio iznosa njegove starosne mirovine isplaćuje na temelju APG‑a, sud koji je uputio zahtjev navodi da je taj dio minimalan, s obzirom na to da on iznosi samo oko 9,2 % tog iznosa.
Kao treće, taj sud podsjeća na to da je manevarski prostor nacionalnog zakonodavca relativno širok u pogledu reguliranja statusa, plaće i mirovina javnih službenika.
Kao četvrto, što se tiče zakonodavne izmjene koju čini donošenje članka 41. stavka 2. PG‑a iz 2022., sud koji je uputio zahtjev pita se nije li navedena izmjena protivna obvezi država članica da odmah i u potpunosti uklone utvrđenu diskriminaciju, kao što to proizlazi iz točke 24. presude od 7. listopada 2019., Safeway (
C‑171/18
, u daljnjem tekstu: presuda Safeway,
EU:C:2019:839
).
Kao peto i posljednje, sud koji je uputio zahtjev smatra da bi zakonodavna izmjena s retroaktivnim učinkom u području mirovina mogla dovesti do prilagodbe iznosa starosne mirovine prethodno diskriminiranih saveznih službenika i stoga značajnih isplata na teret proračuna savezne države. Prema tome, takav retroaktivni učinak mogao bi ugroziti financijsku ravnotežu dotičnog mirovinskog sustava i stoga predstavljati važan razlog u općem interesu, omogućujući austrijskom zakonodavcu da opravda neprimjenu takve retroaktivnosti, jednako kao što je to Sud smatrao u točki 43. presude Safeway.
Taj sud navodi da se pravu Unije ne protivi to da države članice vode računa o proračunskim pitanjima usporedno s političkim, socijalnim i demografskim pitanjima, pod uvjetom da pritom posebno poštuju opće načelo zabrane diskriminacije na temelju dobi. U tom pogledu, iako proračunska pitanja mogu biti osnova za odabire u socijalnoj politici države članice i utjecati na vrstu ili opseg mjera koje ta država želi usvojiti, takva pitanja ne mogu biti sama po sebi legitiman cilj u smislu članka 6. stavka 1. Direktive 2000/78. Sud koji je uputio zahtjev za prethodnu odluku ipak navodi da u ovom slučaju nisu očigledna opravdanja koja bi bila usporediva s opasnosti od ozbiljne štete za mirovinski sustav, koja bi mogla predstavljati takav imperativ u općem interesu.
U tim je okolnostima Bundesverwaltungsgericht (Savezni upravni sud) odlučio prekinuti postupak i uputiti Sudu sljedeće prethodno pitanje:
„Treba li članak 2. stavak 1., članak 2. stavak 2. točku (a) i članak 6. stavak 1. Direktive [2000/78] odnosno načela pravne sigurnosti, poštovanja stečenih prava i djelotvornosti prava Unije tumačiti na način da im se protivi nacionalna odredba, poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, u skladu s kojom prvu prilagodbu mirovine skupine službenika, koja je imala pravo na mirovinu [na temelju PG‑a iz 2020.] najkasnije od 1. prosinca 2021., treba provesti s učinkom tek od 1. siječnja druge kalendarske godine koja slijedi nakon godine stjecanja prava na mirovinu, dok prvu prilagodbu mirovine skupine službenika koja je imala odnosno koja će imati pravo na mirovinu tek od 1. siječnja 2022. [na temelju PG‑a iz 2020.], treba provesti s učinkom već od 1. siječnja kalendarske godine koja slijedi nakon godine stjecanja prava na mirovinu?”
O prethodnom pitanju
Dopuštenost zahtjeva za prethodnu odluku
Austrijska vlada osporava dopuštenost zahtjeva za prethodnu odluku jer on ne ispunjava zahtjeve koji proizlaze iz članka 94. točke (c) Poslovnika Suda, s obzirom na to da sud koji je uputio zahtjev nije naveo na koji način austrijsko zakonodavstvo o kojem je riječ u glavnom postupku dovodi do izravne diskriminacije na temelju dobi, protivno članku 2. stavku 1. i članku 2. stavku 2. točki (a) te članku 6. stavku 1. Direktive 2000/78.
Navedeni sud ograničio se, s jedne strane, na navođenje nepovoljnog položaja saveznih službenika u odnosu na položaj korisnikâ općeg sustava mirovinskog osiguranja kao i na pitanje je li nacionalno zakonodavstvo o kojem je riječ u glavnom postupku protivno obvezi država članica da okončaju diskriminaciju. Zahtjev za prethodnu odluku sadržava samo jedno upućivanje na nejednako postupanje prema „starijim službenicima” u dijelu tog zahtjeva u kojem su u tom pogledu ponovljeni argumenti osobe BF.
S druge strane, sud koji je uputio zahtjev uopće nije iznio razloge koji su ga naveli da postavi pitanje Sudu o tome je li nacionalno zakonodavstvo o kojem je riječ u glavnom postupku u skladu s načelima pravne sigurnosti, zadržavanja stečenih prava i djelotvornosti prava Unije.
U tom pogledu valja podsjetiti da, u skladu s ustaljenom sudskom praksom, iako pitanja o tumačenju prava Unije koja uputi nacionalni sud unutar pravnog i činjeničnog okvira koji utvrđuje pod vlastitom odgovornošću i čiju točnost Sud nije dužan provjeravati uživaju presumpciju relevantnosti, ostaje činjenica da je postupak utvrđen člankom 267. UFEU‑a instrument suradnje između Suda i nacionalnih sudova, zahvaljujući kojem Sud nacionalnim sudovima daje elemente za tumačenje prava Unije koji su im potrebni za rješavanje sporova koji se pred njima vode. Smisao prethodnog postupka nije davanje savjetodavnih mišljenja o općenitim ili hipotetskim pitanjima, nego stvarna potreba za učinkovitim rješavanjem spora. Kao što to proizlazi iz samog teksta članka 267. UFEU‑a, zahtijevana prethodna odluka treba biti „potrebna” kako bi sudu koji je uputio zahtjev omogućila „[da] don[ese] presudu” u predmetu o kojem odlučuje. Usto, na temelju članka 94. točke (c) Poslovnika Suda, sud koji je uputio zahtjev mora precizno prikazati razloge koji su ga naveli na to da se zapita o tumačenju prava Unije kao i pojašnjenje veze koja po mišljenju tog suda postoji između tih odredaba i nacionalnog zakonodavstva primjenjivog u glavnom postupku (presuda od 24. ožujka 2021., NAMA i dr.,
C‑771/19
,
EU:C:2021:232
, t.
23.
i navedena sudska praksa).
U navedenom slučaju, iznoseći sumnje koje ima u pogledu usklađenosti članka 41. stavka 2. PG‑a iz 2022. s člankom 2. stavkom 1. i člankom 2. stavkom 2. točkom (a) te člankom 6. stavkom 1. Direktive 2000/78 ili načelima pravne sigurnosti, zadržavanja stečenih prava i djelotvornosti prava Unije, sud koji je uputio zahtjev navodi razloge koji su ga naveli na to da Sudu postavi pitanje o tumačenju tih odredbi i načela prava Unije.
Točno je, kao što to pravilno ističe austrijska vlada, da navedeni sud ne pojašnjava izričito vezu koju uspostavlja između nacionalnih odredbi o kojima je riječ u glavnom postupku i načela pravne sigurnosti, zadržavanja stečenih prava i djelotvornosti prava Unije čije tumačenje traži.
Međutim, iz odluke kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku proizlazi da sud koji je uputio zahtjev pita Sud o tumačenju navedenih načela s obzirom na presudu Safeway i zaključke koji iz nje proizlaze u pogledu obveze država članica da odmah i u potpunosti uklone diskriminaciju.
S obzirom na sve te elemente valja ustanoviti da je zahtjev za prethodnu odluku dopušten.
Meritum
Prema ustaljenoj sudskoj praksi, u okviru postupka suradnje između nacionalnih sudova i Suda uspostavljene u članku 267. UFEU‑a, na Sudu je da nacionalnom sudu pruži koristan odgovor koji će mu omogućiti da riješi spor koji se pred njim vodi. U tom kontekstu, Sud može uzeti u obzir pravila prava Unije na koja se nacionalni sud nije pozvao u svojem pitanju (vidjeti u tom smislu presudu od 15. srpnja 2021., Ministrstvo za obrambo,
C‑742/19
,
EU:C:2021:597
, t.
31.
i navedenu sudsku praksu). Naime, okolnost da je nacionalni sud formalno sastavio prethodno pitanje pozivajući se na određene odredbe prava Unije ne sprečava Sud da tom sudu da sve elemente tumačenja koji bi mogli biti korisni za donošenje odluke u postupku koji se vodi pred njim, bez obzira na to je li se na njih pozvao u svojim pitanjima. U tom je smislu na Sudu da iz svih podataka koje je dostavio nacionalni sud, a posebno iz obrazloženja odluke kojom se upućuje prethodno pitanje, izvuče one dijelove prava Unije koje je potrebno tumačiti imajući u vidu predmet spora (presuda od 22. prosinca 2022., Ministre de la Transition écologique et Premier ministre (Odgovornost države za onečišćenje zraka),
C‑61/21
,
EU:C:2022:1015
, t.
34.
i navedena sudska praksa).
Budući da iz odluke kojom se upućuje prethodno pitanje ne proizlazi da sud koji je uputio zahtjev smatra da samo eventualna izravna diskriminacija u smislu članka 2. stavka 2. točke (a) Direktive 2000/78, a ne neizravna diskriminacija u smislu stavka 2. točke (b) te odredbe, može biti relevantna u glavnom postupku, valja utvrditi da taj sud svojim pitanjem u biti pita treba li članak 2. stavak 1. i članak 2. stavak 2. točke (a) i (b) te članak 6. stavak 1. Direktive 2000/78 tumačiti na način da im se protivi nacionalni propis kojim se predviđa da se, radi postupnog usklađivanja službeničkog mirovinskog sustava s općim mirovinskim sustavom, prva prilagodba iznosa starosne mirovine određene kategorije službenika vrši počevši od druge kalendarske godine koja slijedi nakon godine stjecanja prava na mirovinu, dok za drugu kategoriju službenika do navedenog usklađivanja dolazi već u prvoj kalendarskoj godini koja slijedi nakon godine stjecanja navedenog prava.
Da bi se odgovorilo na ta pitanja, treba provjeriti ulazi li propis o kojem je riječ u glavnom postupku u područje primjene Direktive 2000/78 te, u slučaju potvrdnog odgovora, uvodi li se njime različito postupanje na temelju dobi i može li to postupanje u tom slučaju biti opravdano s obzirom na članak 6. stavak 1. te direktive.
Kad je riječ, kao prvo, o pitanju ulazi li propis o kojem je riječ u glavnom postupku u područje primjene Direktive 2000/78, iz njezina naslova i preambule te sadržaja i svrhe proizlazi da se njome nastoji uspostaviti opći okvir kako bi se prema svakoj osobi osiguralo jednako postupanje „pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja”, pružajući joj učinkovitu zaštitu od diskriminacije na temelju jednog od razloga iz njezina članka 1., među kojima je i dob (presuda od 15. travnja 2021., Olympiako Athlitiko Kentro Athinon,
C‑511/19
,
EU:C:2021:274
, t.
22.
i navedena sudska praksa).
Osim toga, u skladu s člankom 3. stavkom 1. točkom (c) te direktive, ona se primjenjuje, u granicama nadležnosti prenesenih na Europsku uniju, „na sve osobe, bilo u javnom ili privatnom sektoru, uključujući javna tijela” u odnosu na „zapošljavanje i uvjete rada, uključujući otkaze i plaće”.
Sud je već imao priliku, u okviru zahtjeva za prethodnu odluku koji se također odnosio na starosnu mirovinu austrijskih saveznih službenika isplaćenih na temelju PG‑a iz 1965., podsjetiti da je takva starosna mirovina obuhvaćena pojmom „plaća” u smislu članka 157. UFEU‑a, s obzirom na to da, s jedne strane, njezin iznos ovisi o mirovinskim razdobljima i razdobljima osiguranja kao i o plaći koju je službenik primao i, s druge strane, da ta mirovina predstavlja buduće plaćanje u gotovini, koje poslodavac isplaćuje svojim zaposlenicima, u izravnoj povezanosti s njihovim radnim odnosom. Naime, u nacionalnom pravu ta se mirovina smatra plaćom koja se nastavlja isplaćivati u okviru odnosa zasnovanog u javnoj službi koji se nastavlja i nakon službenikova umirovljenja (presuda od 5. svibnja 2022., BVAEB,
C‑405/20
,
EU:C:2022:347
, t.
30.
i navedena sudska praksa).
To se utvrđenje ne može dovesti u pitanje zbog toga što je na temelju APG‑a, primjenom usporednog izračuna, dio iznosa starosne mirovine isplaćen osobi BF, s obzirom na to da je taj dio minimalan, kao što to proizlazi iz točke 24. ove presude.
U tim okolnostima, nacionalni propis iz glavnog postupka ulazi u područje primjene Direktive 2000/78.
Kao drugo, kad je riječ o pitanju dovodi li taj propis do različitog postupanja na temelju dobi u vezi sa zapošljavanjem i obavljanjem zanimanja, valja podsjetiti da iz članka 2. stavka 1. Direktive 2000/78, u vezi s njezinim člankom 1., proizlazi da se za potrebe te direktive načelom jednakog postupanja zabranjuje svaka izravna ili neizravna diskriminacija na temelju dobi. U njezinu članku 2. stavku 2. točki (a) navodi se da se za potrebe stavka 1. smatra da se radi o izravnoj diskriminaciji u slučaju kada se prema jednoj osobi postupa nepovoljnije nego što se postupa ili se postupalo ili bi se postupalo prema drugoj osobi u usporedivoj situaciji, zbog bilo kojeg od razloga iz članka 1. navedene direktive. U skladu s člankom 2. stavkom 2. točkom (b) Direktive 2000/78 neizravna diskriminacija može, doduše, postojati onda kad prividno neutralna odredba, kriterij ili postupak može staviti u nepovoljniji položaj osobe određene dobi u odnosu na druge osobe.
U ovom slučaju najprije valja istaknuti da se čini da nacionalni propis o kojem je riječ u glavnom postupku, odnosno članak 41. stavak 2. PG‑a iz 2022., ne dovodi do izravne diskriminacije jer se primjenjuje neovisno o dobi dotičnih saveznih službenika te se odnosi samo na datum od kojeg se takav službenik može pozvati na svoje pravo na starosnu mirovinu.
Međutim, kao drugo, valja utvrditi da iz odluke kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku proizlazi da se, na temelju članka 41. stavka 2. zadnje rečenice PG‑a iz 2020., prvo usklađivanje starosne mirovine mora provesti tek s učinkom od 1. siječnja druge kalendarske godine koja slijedi nakon godine stjecanja prava na mirovinu, dok u skladu s člankom 41. stavkom 2. PG‑a iz 2022. starosne mirovine saveznih službenika koji su imali ili će imati pravo na mirovinu tek od 1. siječnja 2022. podliježu prvom usklađivanju, na temelju proporcionalnog izračuna, s učinkom od 1. siječnja kalendarske godine koja slijedi nakon godine stjecanja prava na mirovinu. Prema tome, zbog upućivanja na datum od kojeg se savezni službenik može pozivati na svoje pravo na starosnu mirovinu, navedeni nacionalni propis može se tumačiti na način da se neizravno temelji na kriteriju povezanom s dobi, s obzirom na to da je pravo na starosnu mirovinu općenito uvjetovano navršavanjem određenog broja godina rada i uvjetom navršavanja određene dobi.
U tom pogledu Sud je presudio, s jedne strane, da se neizravna diskriminacija na temelju dobi može utvrditi samo ako se dokaže da, među svim osobama na koje se odnosi njegovo područje primjene nacionalnog propisa, taj propis negativno i bez opravdanja utječe na znatno veći udio osoba određene dobi u odnosu na druge osobe (vidjeti u tom smislu presudu od 24. rujna 2020., YS (Strukovne mirovine zaposlenika),
C‑223/19
,
EU:C:2020:753
, t.
71.
).
S druge strane, sama činjenica da se na osobe koje nisu dosegnule određenu dob primjenjuje novi pravni okvir ne može dovesti do neizravne diskriminacije na temelju dobi na štetu drugih osoba, na koje se primjenjuje stari pravni okvir (presuda od 24. rujna 2020., YS (Strukovne mirovine zaposlenika),
C‑223/19
,
EU:C:2020:753
, t.
73.
i navedena sudska praksa).
Isto tako, ne čini se da se nacionalni propis poput onoga o kojem je riječ u glavnom postupku, s obzirom na to da različito tretira situaciju saveznog službenika ovisno o tome stječe li pravo na starosnu mirovinu prije 1. siječnja 2022. ili nakon tog datuma, neizravno temelji na dobi dotičnih službenika jer se temelji samo na objektivnom trenutku nastanka tog prava, što je, međutim, na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.
Osim toga, kao što to proizlazi iz pisanih očitovanja austrijske vlade, iako je točno da savezni službenici u načelu umirovljuju u dobi od 65 godina, oni ipak mogu, kao i osoba BF, iznimno i pod određenim uvjetima, biti umirovljeni ranije ili kasnije, što, čini se, upućuje na to da razlikovanje koje je izvršeno nacionalnim propisom o kojem je riječ u glavnom postupku ne može osobe određene dobi dovesti u posebno nepovoljan položaj u odnosu na druge osobe u smislu članka 2. stavka 2. točke (b) Direktive 2000/78.
U slučaju da sud koji je uputio zahtjev, koji je jedini nadležan za tumačenje primjenjivog nacionalnog zakonodavstva, ipak zaključi da razlikovanje iz navedenog propisa neizravno uspostavlja različito postupanje između dotičnih saveznih službenika, na temelju naizgled neutralnog kriterija, odnosno datuma stjecanja prava na starosnu mirovinu, kao treće valja ispitati je li takvo različito postupanje na temelju dobi opravdano s obzirom na članak 6. stavak 1. Direktive 2000/78.
Na temelju te odredbe, različito postupanje na temelju dobi neće se smatrati diskriminacijom, ako su, u kontekstu nacionalnog prava, te razlike objektivno i razumno opravdane legitimnim ciljem, uključujući legitimnu politiku zapošljavanja, tržište rada i strukovno obrazovanje te ako su načini ostvarivanja tog cilja primjereni i nužni.
U tom pogledu, Sud je u više navrata zaključio da države članice imaju široku marginu procjene, ne samo u izboru određenog cilja, među ostalim u području socijalne politike i zapošljavanja, nego i u definiranju mjera kojima se taj cilj može ostvariti (presuda od 15. travnja 2021., Olympiako Athlitiko Kentro Athinon,
C‑511/19
,
EU:C:2021:274
, t.
30.
i navedena sudska praksa).
S jedne strane, iz odluke kojom se upućuje zahtjev za prethodnu odluku proizlazi da je cilj članka 41. stavka 2. PG‑a iz 2022. utvrditi, poput ASVG‑a, mjesečni razmjerni izračun prvog usklađivanja mirovine od 2022., pri čemu se na pravičan način uzima u obzir vrijeme koje je proteklo između odlaska u mirovinu i prvog usklađivanja, čime se nastoji izjednačiti različite sustave usklađivanja starosnih mirovina, kako bi se izbjegao prevelik jaz između različitih mirovinskih sustava koji se koriste na temelju PG‑a iz 1965. i APG‑a.
S druge strane, iz spisa kojim raspolaže Sud proizlazi da je cilj članka 41. stavka 2. PG‑a iz 2022. povećati kupovnu moć bivših saveznih službenika od početka prve kalendarske godine koja slijedi nakon godine stjecanja njihova prava na mirovinu, s obzirom na trenutačno povećanje deprecijacije valute i povećanja troškova života, uzimajući pravično u obzir razdoblje koje je proteklo između navedenog stjecanja i 1. siječnja sljedeće godine. Suprotno tomu, zadržavanje „godine čekanja” saveznih službenika koji su obuhvaćeni člankom 41. stavkom 2. PG‑a iz 2020. osigurava se održivo financiranje nacionalnog mirovinskog sustava.
Iako razmatranja koja se tiču proračuna ne mogu opravdati diskriminaciju na temelju dobi, ciljevi koji se sastoje od osiguravanja održivog financiranja starosnih mirovina i smanjivanja razlike između razina mirovina koje financira država mogu se smatrati legitimnim ciljevima socijalne politike koji nisu povezani ni s kakvom diskriminacijom na temelju dobi (vidjeti po analogiji presudu od 5. svibnja 2022., BVAEB,
C‑405/20
,
EU:C:2022:347
, t.
57.
i navedenu sudsku praksu).
Iz toga proizlazi da nacionalni propis o kojem je riječ u glavnom postupku slijedi legitimne ciljeve socijalne politike koji nisu povezani ni s kakvom diskriminacijom na temelju dobi.
Što se tiče pitanja ispunjava li taj propis zahtjeve navedene u točki 54. ove presude, osobito u pogledu njegove prikladnosti i nužnosti, iz informacija kojima Sud raspolaže proizlazi da članak 41. stavak 2. PG‑a iz 2022. ima za učinak kompenzaciju nepogodnosti koje savezni službenici koji su umirovljeni nakon 1. siječnja 2022. moraju snositi zbog reformi mirovinskog sustava i nižih razina mirovina u odnosu na savezne službenike koji su ranije otišli u mirovinu, čime se smanjuju razlike između tih razina mirovina.
Stoga valja zaključiti da izjednačavanje sustava usklađivanja starosnih mirovina, kako je to navedeno u članku 41. stavku 2. PG‑a iz 2022., može biti legitiman cilj politike zapošljavanja i tržišta rada kojim se tijekom prijelaznog razdoblja može opravdati, u smislu članka 6. stavka 1. Direktive 2000/78, različito postupanje na temelju dobi između saveznih službenika koji su umirovljeni prije odnosno nakon 1. siječnja 2022., kad je riječ o godišnjem usklađivanju iznosa njihove starosne mirovine.
S obzirom na sva prethodna razmatranja, na postavljeno pitanje valja odgovoriti tako da članak 2. stavak 1. i članak 2. stavak 2. točke (a) i (b) te članak 6. stavak 1. Direktive 2000/78 treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalni propis kojim se predviđa da se, radi postupnog usklađivanja službeničkog mirovinskog sustava s općim mirovinskim sustavom, prvo usklađivanje iznosa starosne mirovine jedne kategorije službenika vrši počevši od druge kalendarske godine koja slijedi nakon godine stjecanja prava na mirovinu, dok za drugu kategoriju službenika do navedenog usklađivanja dolazi već u prvoj kalendarskoj godini koja slijedi nakon godine stjecanja navedenog prava.
Troškovi
Budući da ovaj postupak ima značaj prethodnog pitanja za stranke glavnog postupka pred sudom koji je uputio zahtjev, na tom je sudu da odluči o troškovima postupka. Troškovi podnošenja očitovanja Sudu, koji nisu troškovi spomenutih stranaka, ne nadoknađuju se.

Slijedom navedenog, Sud (sedmo vijeće) odlučuje:

Članak 2. stavak 1. i članak 2. stavak 2. točke (a) i (b) kao i članak 6. stavak 1. Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja,

treba tumačiti na način da im se:

ne protivi nacionalni propis kojim se predviđa da se, radi postupnog usklađivanja službeničkog mirovinskog sustava s općim mirovinskim sustavom, prvo usklađivanje iznosa starosne mirovine jedne kategorije službenika vrši počevši od druge kalendarske godine koja slijedi nakon godine stjecanja prava na mirovinu, dok za drugu kategoriju službenika do navedenog usklađivanja dolazi već u prvoj kalendarskoj godini koja slijedi nakon godine stjecanja navedenog prava.

Potpisi
(
*1
)	Jezik postupka: njemački