CELEX: 62015CJ0458
Predhodno odločanje
Skupna zunanja in varnostna politika
Boj proti terorizmu
Omejevalni ukrepi proti nekaterim osebam in subjektom
Zamrznitev sredstev
Skupno stališče 2001/931/SZVP
Člen 1(4) in (6)
Uredba (ES) št. 2580/2001
Člen 2(3)
Odločitev Sveta, da organizacijo ohrani na seznamu oseb, skupin in subjektov, vpletenih v teroristična dejanja
Veljavnost

Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na veljavnost:
–
Sklepa Sveta z dne 28. junija 2007 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu in razveljavitvi sklepov 2006/379/ES in 2006/1008/ES (2007/445/ES) (
UL 2007, L 169, str. 58
);
–
Sklepa Sveta z dne 20. decembra 2007 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu in razveljavitvi Sklepa 2007/445/ES (2007/868/ES) (
UL 2007, L 340, str. 100
);
–
Sklepa Sveta z dne 15. julija 2008 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu in razveljavitvi Sklepa 2007/868/ES (2008/583/ES) (
UL 2008, L 188, str. 21
);
–
Sklepa Sveta z dne 26. januarja 2009 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu in razveljavitvi Sklepa 2008/583/ES (2009/62/ES) (
UL 2009, L 23, str. 25
) in
–
Uredbe Sveta (ES) št. 501/2009 z dne 15. junija 2009 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu in razveljavitvi Sklepa 2009/62/ES (
UL 2009, L 151, str. 14
)
v delu, v katerem so bili Osvobodilni tigri tamilskega Eelama (v nadaljevanju: LTTE) s temi akti ohranjeni na seznamu iz člena 2(3) Uredbe sveta (ES) št. 2580/2001 z dne 27. decembra 2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 18, zvezek 1, str. 207).
Ta predlog je bil vložen v okviru kazenskega postopka, uvedenega zoper K. P. zaradi domnevnih dejanj zagotavljanja sredstev v korist LTTE v obdobju od 11. avgusta 2007 do 27. novembra 2009.
Pravni okvir
Mednarodno pravo
Varnostni svet Združenih narodov je 28. septembra 2001 sprejel Resolucijo 1373 (2001) o določitvi široke strategije za boj proti terorizmu in zlasti proti financiranju terorizma. Točka 1(c) te resolucije med drugim določa, da vse države nemudoma zamrznejo denarna sredstva in drugo finančno premoženje ali gospodarske vire oseb, ki izvršujejo ali nameravajo izvršiti teroristična dejanja, jih omogočajo ali pri tem sodelujejo, subjektov, ki pripadajo tem osebam ali jih te nadzirajo, ter oseb ali subjektov, ki delujejo v imenu ali po navodilih teh oseb in subjektov.
Navedena resolucija ne vsebuje seznama oseb, za katere je treba uporabiti te omejevalne ukrepe.
Pravo Unije
Skupno stališče 2001/931/SZVP
Svet Evropske unije je za izvajanje resolucije 1373 (2001) Varnostnega sveta Združenih narodov 27. decembra 2001 sprejel Skupno stališče 2001/931/SZVP o uporabi posebnih ukrepov za boj proti terorizmu (UL, posebna izdaja v slovenščini, poglavje 18, zvezek 1, str. 217).
Člen 1 tega skupnega stališča določa:
„1.   To skupno stališče se uporablja v skladu z določbami navedenih členov za osebe, skupine in organizacije, vpletene v teroristična dejanja in naštete v Prilogi.
[…]
4.   Seznam v Prilogi je sestavljen na podlagi točnih podatkov ali gradiva iz s tem povezanega dosjeja, ki prikazuje, da je odločitev glede oseb, skupin ali organizacij sprejel pristojni organ, ne glede na to, ali gre za začetek preiskave ali pregon zaradi terorističnega dejanja, poskusa ali omogočanja takega dejanja ali sodelovanja pri njem s podlago na trdnih in zaupanja vrednih dokazih ali indicih ali obsodbe za taka dejanja. Osebe, skupine in organizacije, ki jih je Varnostni svet Združenih narodov opredelil kot povezane s terorizmom in proti katerim je odredil sankcije, se lahko vključijo na seznam.
V tem odstavku ‚pristojni organ‘ pomeni pravosodni organ, ali kjer pravosodni organi nimajo pristojnosti na področju, za katerega velja ta odstavek, enakovredni pristojni organ.
[…]
6.   Imena oseb in organizacij na seznamu v Prilogi se preverjajo v rednih obdobjih in najmanj enkrat na šest mesecev, da se zagotovi utemeljenost njihovega zadržanja v seznamu.“
Skupno stališče 2001/931 v prilogi vsebuje „[p]rvi seznam oseb, skupin in organizacij iz člena 1 […]“, na katerem ni LTTE. Ta priloga je bila večkrat spremenjena.
LTTE so bili na ta seznam prvič vpisani s Skupnim stališčem Sveta 2006/380/SZVP z dne 29. maja 2006 o posodobitvi Skupnega stališča 2001/931/SZVP in razveljavitvi Skupnega stališča 2006/231/SZVP (
UL 2006, L 144, str. 25
).
Uredba št. 2580/2001
Ker je bila za izvajanje ukrepov, opisanih v Skupnem stališču 2001/931, na ravni Unije potrebna uredba, je Svet sprejel Uredbo št. 2580/2001.
Člen 2 te uredbe določa:
„1.   Razen izjem dopustnih v skladu s členoma 5 in 6:
(a)
se zamrznejo vsa denarna sredstva, drugo finančno premoženje in gospodarski viri, ki pripadajo fizični ali pravni osebi, skupini ali organizaciji, navedeni na seznamu iz odstavka 3, ki so v njeni lasti ali s katerimi ta razpolaga;
(b)
se nobena denarna sredstva, drugo finančno premoženje in gospodarski viri ne dajo v razpolaganje, bodisi neposredno ali posredno, ali v korist fizični ali pravni osebi, skupini ali organizaciji s seznama iz odstavka 3.
2.   Razen izjem dopustnih v skladu s členoma 5 in 6 je fizični ali pravni osebi, skupini ali organizaciji s seznama iz odstavka 3 prepovedano omogočati finančne storitve ali storitve v njeno korist.
3.   Svet soglasno določi, pregleda in spremeni seznam oseb, skupin in organizacij, za katere velja ta uredba, v skladu z določbami člena 1(4), (5) in (6) Skupnega stališča 2001/931/SZVP; ta seznam vsebuje:
(i)
fizične osebe, ki izvajajo ali poskušajo izvajati kakršno koli teroristično dejanje, sodelujejo pri njem ali omogočajo njegovo izvajanje;
(ii)
pravne osebe, skupine ali organizacije, ki izvajajo ali poskušajo izvajati kakršno koli teroristično dejanje, sodelujejo pri njem ali omogočajo njegovo izvajanje;
(iii)
pravne osebe, skupine ali organizacije, ki so bodisi v lasti ene ali več fizičnih ali pravnih oseb, skupin ali organizacij, navedenih v točkah (i) in (ii), bodisi jih te nadzorujejo; ali
(iv)
fizične ali pravne osebe, skupine ali organizacije, ki delujejo v imenu ali pod vodstvom ene ali več fizičnih ali pravnih oseb, skupin ali organizacij, navedenih v točkah (i) in (ii).“
Svet je prav tako 27. decembra 2001 sprejel Sklep 2001/927/ES o določitvi seznama iz člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001 (
UL 2001, L 344, str. 83
). LTTE na tem seznamu niso bili navedeni.
Akti v zvezi z vpisom LTTE na seznam iz člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001
Svet je LTTE na seznam iz člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001 prvič vpisal s Sklepom 2006/379/ES z dne 29. maja 2006 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 in razveljavitvi Sklepa 2005/930/ES (
UL 2006, L 144, str. 21
).
Vpis LTTE na ta seznam je bil ohranjen s Sklepom Sveta 2006/1008/ES z dne 21. decembra 2006 o izvajanju člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001 (
UL 2006, L 379, str. 123
), nato z akti Sveta iz postopka v glavni stvari, to je s sklepi 2007/445, 2007/868, 2008/583 in 2009/62 ter z Uredbo št. 501/2009. Obrazložitev vsakega od teh aktov je bila LTTE sporočena po njihovem sprejetju.
Nemško pravo
Člen 34 Außenwirtschaftsgesetz (zakon o zunanji trgovini, v nadaljevanju: AWG) je v različici, veljavni med 8. aprilom 2006 in 23. aprilom 2009, določal:
„[…]
(4)   S kaznijo zapora od šest mesecev do petih let se kaznuje, kdor
[…]
2.
krši prepoved, ki je objavljena v
Bundesanzeiger
in se uporablja neposredno, v zvezi z izvozom, uvozom, tranzitom, prevozom, prodajo, dobavo, dajanjem na razpolago, prenosom, opravljanjem storitev, vlaganjem, podporo ali izognitvijo navedeni prepovedi, določeni s pravnim aktom Evropskih skupnosti o izvajanju gospodarske sankcije, ki jo Svet Evropske unije določi na področju skupne zunanje in varnostne politike.
[…]
(6)   S kaznijo zapora najmanj dveh let se kaznuje, kdor
[…]
2.
stori dejanje iz odstavkov 1, 2 ali 4 v okviru opravljanja poslovne dejavnosti ali kot član hudodelske združbe, ki se je združila za storitev takih nadaljevanih kaznivih dejanj ob sodelovanju drugega člana hudodelske združbe.
[…]“
Člen 34 AWG v različici, ki je veljala med 24. aprilom 2009 in 11. novembrom 2010, je določal:
„[…]
(4)   S kaznijo zapora od šest mesecev do petih let se kaznuje, kdor
[…]
2.
krši prepoved, ki je objavljena v Bundesanzeiger in se uporablja neposredno, v zvezi z izvozom, uvozom, tranzitom, prevozom, prodajo, dobavo, dajanjem na razpolago, prenosom, opravljanjem storitev, vlaganjem, podporo ali izognitvijo navedeni prepovedi, določeni s pravnim aktom Evropskih skupnosti o izvajanju gospodarske sankcije, ki jo Svet Evropske unije določi na področju skupne zunanje in varnostne politike. […]
[…]
(6)   S kaznijo zapora najmanj dveh let se kaznuje, kdor
[…]
2.
stori dejanje iz odstavkov 1, 2 ali 4 v okviru opravljanja poslovne dejavnosti ali kot član hudodelske združbe, ki se je združila z namenom storitve takih nadaljevanih kaznivih dejanj ob sodelovanju drugega člana hudodelske združbe.
[…]“
Po spremembi AWG so te določbe zdaj v bistvu v členu 18(1) in (8) tega zakona.
Spor o glavni stvari in vprašanje za predhodno odločanje
V okviru postopka preiskave, ki se je nanašala na tretje osebe, je bilo preiskano stanovanje osebe K. P. Med zaseženimi predmeti so bili prejemki finančnih prispevkov v korist LTTE in oglasni letaki v povezavi z dogodkom, ki so ga organizirali zadnjenavedeni.
Ker je bila oseba K. P. osumljena, da je bila območna odgovorna oseba koordinacijskega odbora Tamilov v Saarlandu (dežela Posarje, Nemčija), jo je Staatsanwaltschaft Saarbrücken (državno tožilstvo v Saarbrücknu, Nemčija) obtožilo, da je v hudodelski združbi in v 43 primerih idealnega steka kaznivih dejanj kršila člen 34(4), točka 2, in člen 34(6), točka 2, AWG. Zadevna oseba naj bi namreč od 11. avgusta 2007 do 27. novembra 2009 od Tamilov, ki živijo v Nemčiji, zbrala sredstva v višini 69.385 EUR in jih posredovala koordinacijskemu odboru Tamilov s sedežem v Oberhausnu (Nemčija) za financiranje oboroženega spopada zoper šrilanško centralno oblast.
Oseba K. P. je na obravnavi pred predložitvenim sodiščem 1. julija 2015 navedla, da vpis LTTE na seznam iz člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001 ni bil veljaven in zato ni mogel biti pravna podlaga za kazensko obsodbo za obdobje iz postopka v glavni stvari.
V zvezi s tem se je oseba K. P. sklicevala na, prvič, sodbo z dne 29. junija 2010, E in F (
C‑550/09
,
EU:C:2010:382
), s katero je Sodišče ugotovilo neveljavnost vpisa neke druge organizacije (Devrimci Halk Kurtulus Partisi‑Cephesi) na ta seznam, in drugič, sodbo Splošnega sodišča Evropske unije z dne 16. oktobra 2014, LTTE/Svet (
T‑208/11 in T‑508/11
,
EU:T:2014:885
), s katero je to sodišče razglasilo ničnost izvedbenih uredb, ki jih je Svet sprejel med letoma 2011 in 2014, v delu, v katerem so bili LTTE ohranjeni na navedenem seznamu. Isti razlogi za razglasitev ničnosti pa naj bi veljali tudi za sklepe in Uredbo Sveta iz postopka v glavni stvari.
Predložitveno sodišče navaja, da kazenske določbe AWG za opredelitev elementov kršitve napotujejo na druge pravne predpise, kot so sklepi Sveta o izvajanju gospodarskih sankcij na področju skupne zunanje in varnostne politike.
Predložitveno sodišče meni, da je torej treba preveriti, ali je glede postopka v glavni stvari vpis LTTE na seznam iz člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001 veljaven za obdobje od 11. avgusta 2007 do 27. novembra 2009.
Glede na razloge, navedene v sodbi z dne 16. oktobra 2014, LTTE/Svet (
T‑208/11 in T‑508/11
,
EU:T:2014:885
), naj bi namreč obstajali dvomi o tem, ali je bil tak vpis izveden ob spoštovanju zahtevanih pogojev, pri čemer je treba pojasniti, da je obdobje iz postopka v glavni stvari glede na obdobje iz zadev, v katerih je bila izdana ta sodba, predhodno.
Če bi bilo treba vpis LTTE na ta isti seznam razglasiti za neveljaven, prepovedi dajanja na voljo iz člena 2(1)(b) Uredbe št. 2580/2001 ne bi bilo več.
Predložitveno sodišče dodaja, da je predlog za sprejetje predhodne odločbe dopusten, ker se sklepi in Uredba iz postopka v glavni stvari na osebo K. P. niso neposredno nanašali v smislu člena 263 PDEU, in ker naj ničnostna tožba, ki bi jo zadevna oseba vložila zoper te akte, ne bi bila dopustna.
V teh okoliščinah je Landgericht Saarbrücken (deželno sodišče v Saarbrücknu, Nemčija) prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo to vprašanje:
„Ali vpis [LTTE] na seznam iz člena 2(3) Uredbe [št. 2580/2001] za obdobje od 11. avgusta 2007 do vključno 27. novembra 2009, zlasti na podlagi sklepov Sveta z dne
–
28. junija 2007 (2007/445/ES),
–
20. decembra 2007 (2007/868/ES, kakor je bil spremenjen s popravnim sklepom z istega dne),
–
15. julija 2008 (2008/583/ES),
–
26. januarja 2009 (2009/62/ES)
in Uredbe (ES) št. 501/2009 z dne 15. junija 2009 ni veljaven?“
Vprašanje za predhodno odločanje
Predložitveno sodišče sprašuje, ali so akti Sveta iz postopka v glavni stvari veljavni v delu, v katerem je ohranjen vpis LTTE na seznam iz člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001.
Natančneje, izvedeti želi, ali se je mogoče na razloge, iz katerih je Splošno sodišče v sodbi z dne 16. oktobra 2014, LTTE/Svet (
T‑208/11 in T‑508/11
,
EU:T:2014:885
), katere izrek je bil potrjen s sodbo Sodišča z dne 26. julija 2017, Svet/LTTE (
C‑599/14 P
,
EU:C:2017:583
), razglasilo ničnost aktov Sveta, s katerimi so bili LTTE ohranjeni na tem seznamu v letih od 2011 do 2014, sklicevati tudi zoper akte Sveta iz postopka v glavni stvari.
Dopustnost predloga za sprejetje predhodne odločbe
V skladu z ustaljeno sodno prakso mora nacionalno sodišče, pred katerim se postavi vprašanje o veljavnosti akta, ki so ga sprejele institucije Evropske unije, presoditi o tem, ali je v zvezi s tem potrebna odločba, da bi lahko izdalo svojo sodbo, in zato predlagati Sodišču, da odloči o tem vprašanju (glej v tem smislu sodbi z dne 8. julija 2010, Afton Chemical,
C‑343/09
,
EU:C:2010:419
, točka
, in z dne 4. maja 2016, Philip Morris Brands in drugi,
C‑547/14
,
EU:C:2016:325
, točka
).
V zvezi s tem je treba opozoriti, da ima vsaka stranka pravico, da pred nacionalnim sodiščem, ki odloča o zadevi, uveljavlja neveljavnost določb, vsebovanih v aktih Unije, na katerih temelji odločitev ali akt nacionalnega prava, ki je bil sprejet zoper njo, zaradi česar lahko navedeno sodišče, ki samo ni pristojno za ugotovitev take neveljavnosti, Sodišču v zvezi s tem predloži vprašanje za predhodno odločanje (glej v tem smislu sodbo z dne 29. junija 2010, E in F,
C‑550/09
,
EU:C:2010:382
, točka
).
Priznanje te pravice pa predpostavlja, da ta stranka nima pravice vložiti direktne tožbe na podlagi člena 263 PDEU zoper te določbe, ki vplivajo nanjo, ne da bi imela možnost predlagati razglasitev njihove ničnosti (sodba z dne 29. junija 2010, E in F,
C‑550/09
,
EU:C:2010:382
, točka
).
V obravnavani zadevi in ker je vpis LTTE na seznam iz člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001 v obdobju od 11. avgusta 2007 do 27. novembra 2009 na podlagi člena 34(4) AWG prispeval k utemeljitvi obtožnice zoper K. P., predložitveno sodišče upravičeno opozarja, da tej stranki ne bi bilo dopuščeno vložiti direktne tožbe zoper akte Sveta iz postopka v glavni stvari.
Oseba K. P. namreč ni bila osebno vpisana na seznam iz člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001, ker se ta vpis nanaša na LTTE kot organizacijo. Poleg tega, kot je generalna pravobranilka navedla v točki 30 sklepnih predlogov, je iz elementov spisa, ki ga ima Sodišče, razvidno, da je bila K. P. območna odgovorna oseba koordinacijskega odbora Tamilov, vključena v strogo hierarhično organizacijsko strukturo pod nadzorom ozemeljsko odgovornih oseb in drugih odgovornih oseb na ravni Nemčije. Glede na položaj, ki naj bi ga zadevna oseba imela v tej hierarhiji, ni dvoma, da ni imela pristojnosti zastopati LTTE v okviru ničnostne tožbe, vložene pri sodišču Unije, zoper akte iz postopka v glavni stvari. Poleg tega je očitno, da ni mogoče šteti, da se ti akti nanjo posamično nanašajo v smislu člena 263, odstavek 4, PDEU, saj nanjo ne vplivajo zaradi nekaterih zanjo značilnih lastnosti ali zaradi dejanskega položaja, po katerem se razlikuje od vseh drugih oseb (glej v tem smislu sodbo z dne 18. januarja 2007, PKK in KNK/Svet,
C‑229/05 P
,
EU:C:2007:32
, točke od 72 do 74).
Iz navedenega izhaja, da je vprašanje za predhodno odločanje dopustno.
Vsebinska presoja vprašanja za predhodno odločanje
Obseg presoje veljavnosti
Iz pripravljenosti sodelovanja, ki mora prevladati pri izvajanju postopka predhodnega odločanja, izhaja, da mora predložitveno sodišče v predložitveni odločbi navesti natančne razloge, iz katerih meni, da je odgovor na njegova vprašanja glede razlage ali veljavnosti nekaterih določb prava Unije potreben za rešitev spora (sodba z dne 4. maja 2016, Philip Morris Brands in drugi,
C‑547/14
,
EU:C:2016:325
, točka
).
Zato je pomembno, da nacionalno sodišče navede predvsem natančne razloge, iz katerih ni bilo prepričano o veljavnosti nekaterih določb prava Unije, in navede razloge za neveljavnost, za katere posledično meni, da se lahko upoštevajo. Taka zahteva izhaja tudi iz člena 94(c) Poslovnika Sodišča (sodba z dne 4. maja 2016, Philip Morris Brands in drugi,
C‑547/14
,
EU:C:2016:325
, točka
in navedena sodna praksa).
Informacije, ki jih vsebuje predložitvena odločba, niso namenjene samo Sodišču, da poda koristne odgovore, temveč tudi vladam držav članic in drugim zainteresiranim subjektom, da lahko predstavijo stališča v skladu s členom 23 Statuta Sodišča Evropske unije. Sodišče je dolžno skrbeti za uresničevanje te možnosti ob upoštevanju dejstva, da se na podlagi tega člena zadevnim strankam vročijo le predložitvene odločbe s priloženim prevodom v uradni jezik vsake države članice, ne pa nacionalni spis, ki ga Sodišču lahko pošlje predložitveno sodišče (sodba z dne 4. maja 2016, Philip Morris Brands in drugi,
C‑547/14
,
EU:C:2016:325
, točka
in navedena sodna praksa).
Iz navedenega izhaja, da mora Sodišče v okviru vprašanja glede veljavnosti določbe prava Unije veljavnost te določbe preučiti glede na razloge za neveljavnost, navedene v predložitveni odločbi.
V obravnavani zadevi se predložitveno sodišče sprašuje o veljavnosti petih aktov Sveta, s katerimi je bil ohranjen vpis LTTE na seznam iz člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001, in sicer sklepov 2007/445, 2007/868, 2008/583 in 2009/62 ter Uredbe št. 501/2009.
Poleg tega se predložitveno sodišče izrecno sklicuje na razloge, iz katerih je Splošno sodišče v sodbi z dne 16. oktobra 2014, LTTE/Svet (
T‑208/11 in T‑508/11
,
EU:T:2014:885
), razglasilo ničnost vpisa LTTE na navedeni seznam med letoma 2011 in 2014, to razglasitev ničnosti pa je potrdilo tudi Sodišče s sodbo z dne 26. julija 2017, Svet/LTTE (
C‑599/14 P
,
EU:C:2017:583
).
Oseba K. P. je v obrazloženem predlogu, naj se opravi obravnava, vseeno navedla, da mora Sodišče v okviru te zadeve presoditi tudi veljavnost sklepa Sveta o prvotnem vpisu LTTE na seznam iz člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001, v obravnavani zadevi Sklepa 2006/379. Kot izhaja iz točke 51 sodbe z dne 26. julija 2017, Svet/LTTE (
C‑599/14 P
,
EU:C:2017:583
), namreč ohranitev osebe ali subjekta na tem seznamu v bistvu pomeni ohranitev prvotne uvrstitve. Poleg tega naj bi se predložitveno sodišče izrecno sklicevalo na sodbo z dne 29. junija 2010, E in F (
C‑550/09
,
EU:C:2010:382
, točka
), v kateri je Sodišče razglasilo neveljavnost vpisa subjekta na navedeni seznam zato, ker niti sklep o vpisu tega subjekta na ta seznam niti poznejši sklepi o ohranitvi tega vpisa niso bili dovolj obrazloženi glede zakonitih pogojev uporabe Uredbe št. 2580/2001.
Vendar po eni strani v nasprotju z zadevo, v kateri je bila izdana sodba z dne 29. junija 2010, E in F (
C‑550/09
,
EU:C:2010:382
), v kateri nobeden od zadevnih sklepov ni vseboval obrazložitve, iz točke 13 te sodbe izhaja, da so v vseh aktih iz postopka v glavni stvari navedeni razlogi, iz katerih je po mnenju Sveta ohranitev vpisa LTTE na seznam iz člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001 še vedno upravičena.
Po drugi strani je treba ugotovitev v točki 51 sodbe z dne 26. julija 2017, Svet/LTTE (
C‑599/14 P
,
EU:C:2017:583
), da ohranitev osebe, skupine ali subjekta na seznamu iz člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001 v bistvu pomeni ohranitev prvotne uvrstitve, razumeti v okviru preverjanja nadaljevanja tveganja vpletenosti te osebe, te skupine ali tega subjekta v teroristične dejavnosti, pri čemer je edino upoštevno vprašanje za presojo možnosti take ohranitve načeloma vprašanje, ali se je dejanski položaj od zadevnega vpisa oziroma od prejšnjega pregleda tako spremenil, da ne omogoča več enakih ugotovitev v zvezi s tem tveganjem (glej v tem smislu sodbo z dne 26. julija 2017, Svet/LTTE,
C‑599/14 P
,
EU:C:2017:583
, točka
).
Prvotni sklep o vpisu neke osebe, skupine ali subjekta na seznam iz člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001 in poznejši akt o ohranitvi tega vpisa sta dva različna pravna ukrepa, sprejeta na različnih pravnih podlagah, pri čemer prvi temelji na členu 1(4) Skupnega stališča 2001/931 in predpostavlja obstoj nacionalne odločbe pristojnega organa, drugi pa temelji na členu 1(6) tega skupnega stališča in ne zahteva obstoja take nacionalne odločbe. To razliko je mogoče pojasniti z dejstvom, da ohranitev osebe, skupine, ali subjekta na navedenem seznamu ne pomeni le podaljšanja prvotnega vpisa, ampak predvsem predpostavlja nadaljevanje tveganja vpletenosti te osebe, te skupine ali tega subjekta v teroristična dejanja, kakor je prvotno ugotovil Svet (glej v tem smislu sodbo z dne 26. julija 2017, Svet/LTTE,
C‑599/14 P
,
EU:C:2017:583
, točke od 59 do 61).
V teh okoliščinah in ker predložitveno sodišče ni izrecno podalo predloga v tem smislu, ta predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki se nanaša na veljavnost aktov Sveta o ohranitvi vpisa LTTE na seznam iz člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001 v zadevnem obdobju, ne pomeni obveznosti za Sodišče, da preuči veljavnost sklepa o prvotnem vpisu.
Razširitev nadzora nad veljavnostjo aktov, ki niso zajeti v predlogu za sprejetje predhodne odločbe, bi poleg tega, kot je navedla generalna pravobranilka v točki 36 sklepnih predlogov, zainteresiranim subjektom odvzela možnost predstaviti stališča v skladu s členom 23 Statuta Sodišča Evropske unije in bi posegla v njihovo pravico do obrambe.
Veljavnost aktov iz postopka v glavni stvari
Kot izhaja iz točke 28 te sodbe, mora Sodišče veljavnost sklepov in Uredbe Sveta iz postopka v glavni stvari preučiti ob upoštevanju ničnosti aktov o ohranitvi LTTE med letoma 2011 in 2014, ki jo je Splošno sodišče razglasilo v sodbi z dne 16. oktobra 2014, LTTE/Svet (
T‑208/11 in T‑508/11
,
EU:T:2014:885
), in Sodišče potrdilo v sodbi z dne 26. julija 2017, Svet/LTTE (
C‑599/14 P
,
EU:C:2017:583
).
V zvezi s tem je treba poudariti, da mora sodišče Unije – kadar se pred njim izpodbija veljavnost sklepa o ohranitvi osebe, skupine ali subjekta na seznamu iz člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001 – predvsem preveriti, prvič, spoštovanje obveznosti obrazložitve, določene v členu 296 PDEU, in zato dovolj natančno in konkretno naravo navedenih razlogov, in drugič, vprašanje, ali so ti razlogi utemeljeni (glej v tem smislu sodbo z dne 26. julija 2017, Svet/LTTE,
C‑599/14 P
,
EU:C:2017:583
, točka
). Pojasniti je treba, da se v obravnavani zadevi vprašanje predložitvenega sodišča nanaša zgolj na to, ali je Svet spoštoval obveznost obrazložitve v zvezi z akti iz postopka v glavni stvari.
V tem okviru je treba še opozoriti, da mora biti iz obrazložitve jasno in nedvoumno razvidno razlogovanje institucije, ki je sprejela zadevni akt, tako da se zainteresiranim subjektom omogoči, da se seznanijo z razlogi za sprejeti ukrep za presojo njegove utemeljenosti, pristojnemu sodišču pa, da izvede nadzor (glej v tem smislu sodbe z dne 15. novembra 2012, Al‑Aqsa/Svet in Nizozemska/Al‑Aqsa,
C‑539/10 P in C‑550/10 P
,
EU:C:2012:711
, točka
; z dne 29. junija 2010, E in F,
C‑550/09
,
EU:C:2010:382
, točka
, in z dne 26. julija 2017, Svet/LTTE,
C‑599/14 P
,
EU:C:2017:583
, točka
).
Glede pogojev, pod katerimi lahko Svet v okviru pregleda vpisa osebe, skupine ali subjekta na seznam iz člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001 odloči, da bo ohranil ta vpis, je treba navesti, kot je bilo že opozorjeno v točki 44 te sodbe, da člen 1 Skupnega stališča 2001/931 razlikuje med, na eni strani, prvotnim vpisom osebe, skupine ali subjekta na navedeni seznam iz odstavka 4 tega člena, in na drugi strani ohranitvijo osebe, skupine ali subjekta, že vpisanega na ta seznam, na istem seznamu iz odstavka 6 navedenega člena (glej v tem smislu sodbo z dne 26. julija 2017, Svet/LTTE,
C‑599/14 P
,
EU:C:2017:583
, točka
).
Čeprav prvotni sklep o vpisu na seznam iz člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001 od Sveta zahteva, da ta vpis utemelji z natančnimi informacijami ali elementi iz spisa, ki dokazujejo, da je odločitev sprejel pristojni organ, pa je glede poznejših sklepov o ohranitvi na tem seznamu ta institucija zavezana, da navede elemente, na podlagi katerih je mogoče dokazati, da je preverila, ali se od prvotnega vpisa ali predhodnega pregleda dejanski položaj ni tako spremenil, da ne omogoča več enake ugotovitve glede vpletenosti zadevne osebe, zadevne skupine ali zadevnega subjekta v teroristične dejavnosti (glej v tem smislu sodbo z dne 26. julija 2017, Svet/LTTE,
C‑599/14 P
,
EU:C:2017:583
, točki
in
ter navedena sodna praksa).
V okviru preverjanja obstoja tveganja vpletenosti zadevne osebe, zadevne skupine ali zadevnega subjekta v teroristične dejavnosti je treba poleg poznejše rešitve, ki je pridržana za nacionalno odločbo, ki je podlaga za prvotni vpis te osebe, te skupine ali tega subjekta na seznam iz člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001, upoštevati tudi novejše dejanske elemente, ki dokazujejo, da navedeno tveganje še vedno obstaja (glej v tem smislu sodbi z dne 18. julija 2013, Komisija in drugi/Kadi,
C‑584/10 P, C‑593/10 P in C‑595/10 P
,
EU:C:2013:518
, točka
, in z dne 26. julija 2017, Svet/LTTE,
C‑599/14 P
,
EU:C:2017:583
, točki
in
).
V obravnavani zadevi iz obrazložitve aktov iz postopka v glavni stvari izhaja, da se je Svet za ohranitev vpisa LTTE na seznam iz člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001 oprl zlasti na odločbi, ki so ju sprejeli pristojni organi Združenega kraljestva leta 2001 in ki sta bili podlaga za prvotni vpis LTTE na ta seznam, ter na obstoj dvanajstih dejanj, ki spadajo v pojem „teroristično dejanje“ v smislu člena 1(3) Skupnega stališča 2001/931 in ki jih jim je mogoče pripisati.
Zato in kot je generalna pravobranilka navedla v točkah od 51 do 53 sklepnih predlogov, te navedbe razlogov LTTE omogočajo, da se seznanijo s posebnimi in konkretnimi razlogi, iz katerih je Svet menil, da je treba vpis njihovega imena na navedeni seznam ohraniti.
Glede vprašanja, ali ti razlogi zadostujejo za dokaz obstoja tveganja vpletenosti LTTE v teroristične dejavnosti, je treba opozoriti, da je Sodišče v sodbi z dne 26. julija 2017, Svet/LTTE (
C‑599/14 P
,
EU:C:2017:583
), v kateri se je obravnavala zakonitost aktov o ohranitvi vpisa LTTE na seznam iz člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001 med letoma 2011 in 2014, najprej navedlo, da je med sprejetjem odločb Združenega kraljestva, ki sta bili podlaga za prvotni vpis na ta seznam, leta 2001 in sprejetjem aktov o ohranitvi tega vpisa med letoma 2011 in 2014 preteklo precej časa. Nato je Sodišče ugotovilo, kot izhaja iz obrazložitve teh aktov, da so LTTE doživeli vojaški poraz, ki ga je šrilanška vlada razglasila maja 2009 in ki je to organizacijo močno oslabil. Sodišče je iz tega sklepalo, da bi moral Svet ohranitev LTTE na navedenem seznamu utemeljiti z novejšimi elementi, ki dokazujejo, da tveganje vpletenosti LTTE v teroristične dejavnosti še vedno obstaja (glej v tem smislu sodbo z dne 26. julija 2017, Svet/LTTE,
C‑599/14 P
,
EU:C:2017:583
, točka
).
V zvezi s tem je treba ugotoviti, prvič, da je v obravnavani zadevi med sprejetjem nacionalnih odločb, ki sta bili podlaga za prvotni vpis LTTE na seznam iz člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001, in sprejetjem aktov iz postopka v glavni stvari preteklo malo časa.
Kot je generalna pravobranilka navedla v točki 60 sklepnih predlogov, je med datumom zadnjega terorističnega dejanja, na katero se je Svet oprl v svojih obrazložitvah, in sicer 16. oktobrom 2006, ter prvim aktom iz postopka v glavni stvari, to je Sklepom 2007/445, ki je bil sprejet 28. junija 2007, preteklo malo več kot osem mesecev. Poleg tega je med sprejetjem prvega in zadnjega akta iz postopka v glavni stvari, to je Uredbo št. 501/2009, sprejeto 15. junija 2009, preteklo manj kot dve leti. Zato ni mogoče šteti, da so teroristična dejanja, storjena leta 2006, v povezavi z nacionalnima odločbama pristojnih organov Združenega kraljestva, sprejetima leta 2001, preveč časovno oddaljena dejstva za utemeljitev ohranitve vpisa LTTE na seznam iz člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001 s sprejetjem aktov iz postopka v glavni stvari.
Drugič, glede bistvene spremembe okoliščin je Sodišče že razsodilo, da vojaški poraz LTTE maja 2009 pomeni veliko spremembo okoliščin, zaradi katere bi lahko postalo vprašljivo tveganje vpletenosti LTTE v teroristične dejavnosti, in da bi moral Svet v obrazložitvi sklepov, sprejetih med letoma 2011 in 2014, o ohranitvi LTTE na seznamu iz člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001 navesti elemente, s katerimi bi bilo mogoče utemeljiti to presojo, v skladu s katero LTTE kljub navedenemu vojaškemu porazu verjetno nameravajo nadaljevati teroristične napade na Šrilanki (glej v tem smislu sodbo z dne 26. julija 2017, Svet/LTTE,
C‑599/14 P
,
EU:C:2017:583
, točka
).
Ker pa je v obravnavani zadevi do vojaškega poraza LTTE prišlo 15. maja 2009, je treba navesti, da v Uredbi št. 501/2009, ki je bila sprejeta 15. junija 2009 in je tako med akti iz postopka v glavni stvari edina, ki je bila sprejeta po tem porazu, ni naveden niti ta dogodek niti
a fortiori
razlogi, zakaj bi bilo treba LTTE kljub temu dogodku ohraniti na navedenem seznamu.
Kot je generalna pravobranilka navedla v točki 61 sklepnih predlogov, je šestmesečno obdobje, v katerem je treba vpis osebe, skupine ali subjekta preveriti v skladu s členom 1(6) Skupnega stališča 2001/931, res kratko obdobje, tako da je mogoče tudi ob neobstoju terorističnega dejanja v danem obdobju ali celo ob vojaškem porazu v mesecu pred tem obdobjem ohranitev vpisa za novo obdobje šteti za previdnostni ukrep.
Glede na diskrecijsko pravico, ki jo ima Svet v okviru previdnostnih ukrepov za preprečevanje terorističnih dejavnosti in zagotavljanja pravičnega ravnotežja med ohranjanjem mednarodnega miru in varnosti ter varstvom pravic in temeljnih svoboščin zadevne osebe, je treba Svetu priznati pravico, da ohrani zadevno osebo, zadevno skupino ali zadevni subjekt na seznamu iz člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001, tudi po nedavnem prenehanju dejanske teroristične dejavnosti, če okoliščine to upravičujejo.
Vendar v obravnavani zadevi, tudi če je Svet menil, da je bilo kljub vojaškemu porazu še prezgodaj, da bi bili LTTE izbrisani iz tega seznama, bi moral vseeno v skladu z obveznostjo obrazložitve, ki jo ima, za to navesti razloge. Neobstoj vsakršnega pojasnila v zvezi s tem je torej, kot je generalna pravobranilka navedla v točki 66 sklepnih predlogov, nepravilnost na podlagi člena 296 PDEU, ki povzroči neveljavnost Uredbe št. 501/2009.
Iz navedenega izhaja, da pri preučitvi vprašanja za predhodno odločanje ni bil razkrit noben element, ki bi lahko vplival na veljavnost sklepov 2007/445, 2007/868, 2008/583 in 2009/62. Uredba št. 501/2009 pa ni veljavna v delu, v katerem so LTTE z njo ohranjeni na seznamu iz člena 2(3) Uredbe št. 2580/2001.
Stroški
Ker je ta postopek za stranki v postopku v glavni stvari ena od stopenj v postopku pred predložitvenim sodiščem, to odloči o stroških. Stroški za predložitev stališč Sodišču, ki niso stroški omenjenih strank, se ne povrnejo.

Iz teh razlogov je Sodišče (peti senat) razsodilo:

1.
Pri preučitvi vprašanja za predhodno odločanje ni bil razkrit noben element, ki bi lahko vplival na veljavnost:
–
Sklepa Sveta z dne 28. junija 2007 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu in razveljavitvi sklepov 2006/379/ES in 2006/1008/ES (2007/445/ES);
–
Sklepa Sveta z dne 20. decembra 2007 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu in razveljavitvi Sklepa 2007/445/ES (2007/868/ES);
–
Sklepa Sveta z dne 15. julija 2008 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu in razveljavitvi Sklepa 2007/868/ES (2008/583/ES) in
–
Sklepa Sveta z dne 26. januarja 2009 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu in razveljavitvi Sklepa 2008/583/ES (2009/62/ES).

2.
Uredba Sveta (ES) št. 501/2009 z dne 15. junija 2009 o izvajanju člena 2(3) Uredbe (ES) št. 2580/2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu in razveljavitvi Sklepa 2009/62/ES ni veljavna v delu, v katerem so Osvobodilni tigri tamilskega Eelama z njo ohranjeni na seznamu iz člena 2(3) Uredbe sveta (ES) št. 2580/2001 z dne 27. decembra 2001 o posebnih omejevalnih ukrepih za nekatere osebe in subjekte zaradi boja proti terorizmu.

Podpisi
(
*1
)	Jezik postopka: nemščina.