MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
10. november 1931.
Kjære Ingeborg Møller,
Tak for brevet dit forleden.
Jeg skulde gjerne ha anmeldt boken din i 
Nationen, men saa kom Barbras anmeldelse før jeg blev færdig
med det jeg hadde begyndt paa – jeg er saa træt og overanstrengt 
fortiden saa jeg har vondt for at faa noget fra haanden 
nu. Men hvis Grieg ønsker det og du selv ikke har noget
imot det saa kan han godt faa offentliggjøre saa meget som 
han vil av brevet mit. Jeg syns denne boken er svært god 
og overmaate vakker – meget meget bedre end de to forrige, som jeg 
ikke var saa begeistret for, hvis det er det du sigter til med 
at noget er kommet imellem os, men jeg syntes de to virket 
uryddige, og denne er klar og sikkert skrevet ogsaa. Saa jeg 
begriper ikke at ikke Barbra Ring fik mere ut av den. 
Og jeg vil ønske dig al lykke til med fortsættelsen. Jeg er
altid glad naar jeg kan synes en bok er god, men jeg er for-
modentlig mere end almindelig kritisk.
Maa reise til Oslo imorgen og blir vel borte
en ukes tid. Men hvis du senere ihøst kommer nedover til 
Lillehammer saa se opom hit da, hvis det passer for dig. 
Bedste hilsen
din
Sigrid Undset.
hele, - som virkelig for en gangs
skyld er et hele!
Den forbistrede kronprinsen,
som skal gaa paa egen haand og
gjøre sagerne mere brogede, end
de er! Her hersker i dag almindelig
glæde over det grundlovsbrud,
han har begaaet; og alle aviser
- selv "Aftenposten" - var straks
paa det rene med, at vi meget
gjerne vil forhandle, naar konsu-
latsagen er gjennemført, - men
ogsaa først da. - Stakkars Michel-
sen! Det kan ikke være saa
greit for ham pludselig at skulle
fungere som udenrigspolitiker.
- Ja, hvad gjør saa dere, hvis
det gaar løs for alvor? - Naturligvis
blir dere vel, hvor dere er, - og for-
haabentlig kommer spørgsmaalet
aldrig til at stilles for alvor;
Men det var ikke det jeg skulde
skrive om, - det var sommerplaner!
Naar jeg nu engang kommer
op, har jeg bestemt mig til at
bruge sommeren til at blive
ordentlig frisk,- om muligt!
Min plan er at være i Drøbak
i mai, besøge Sofie en tid
i første halvdel af juni; og
saa drage ind til dig i juli
- kanske før - I august vilde
jeg saa igjen være i Drøbak.
Nu vilde jeg gjerne høre
din opfatning af sagen forsaa-
vidt den angaar dig. - Naar reiser
dere til Väddø? Hvordan er det
med plads der? - kunde jeg
der blir Glæde, kanske Overskud 
i andres Vilje" [Over Ævne II).
Op af den af Schweigaard
bearbeidede Landsøkonomi skjød
Literatur og Kunst og national
Selvhævdelse. Thi Velstand gjør
rakrygget og giver Ferier.
Deres hjerteligt forbundne
Ebbe Hertzberg.
Kristiania d. 21de April 1903.
nettop paa dette punkt trods ærlig vilje - saa er
det at jeg lader det gaa ud over andre - og da
særlig over dig min kjære hustru - jeg har jo
ingen nærmere at lade mit temparament baade
i godt og ondt gaa ud over - du er jo den nærmeste
gjenklang eller dvergmaalet af mig selv - af mit
eget jeg - som jeg ogsag i enrum stadig skjælder ud)
og bebreider - meget mere end nogen kan tro, - jeg
spytter mig selv i ansigtet - billedlig talt - hver
dag,- og at jeg da optræder mod dig mere likt
min optræden mod mig selv - end min optræden
mod andre - vil du da kanske forstaa. -
Jeg vilde jo saa gjerne udgjevne skyggerne mellem
os to, - men for at kunne klare det maatte jeg
først kunne klare at utgjevne lidt af skyggerne
i mig selv - enten ved at gjøre mere af min pligt
i kunsten - eller klare bedre at balancere den
indre kamp i mig selv mellem hvad der er af
nedlagt af udødelig kunstnergnist i mig - og alt
det der stadig hindrer denne af svagheder fra min
menneskeligt nedarvede Karakter. Ja jeg er syk
Du synes vel jeg er uklar - men kan ikke klare
det bedre nu under sygdommen - jeg værker i hodet
trods mange tabletter for at klarne hjernen. Du
fra os kan Du vel begribe, at jeg ikke
har synderlig at berette Dig, men
jeg har dog een glædelig Ting at
melde Dig, og den er at jeg i Man-
dags modtog et meget venligt Brev
fra Din kjære Faer, hvilket glæ-
dede os alle. Jeg blev høiligen for-
undret ved at see hans Haandskrift,
og aabnede det med en vis Uro, min
Gud være lovet! det var Alt vel.
Jeg seer deraf at Du ei fik Tonny
op saa tidlig som I havde beregnet,
men forhaabentlig har Du nu havt
den Glæde at omfavne denne kjære
og elskelige Søster. Du maa være
saa god at hilse hende mange Gange
fra os Alle, der glæde os til at gjøre
hendes Bekjentskab, og komme til
at holde end mere af hende. Jeg skal
love Du har hoppet af Fryd da
Du saae hende, ja det vil da sige,
saavidt som Omstændighederne
tillod det, thi jeg vil antage at
Du var saa fornuftig ei at an-
strænge Dig over Kræfterne. Da Din
Faer siger at det vilde være ham
kjært snart at høre fra mig, burde
jeg mueligens heller have skrevet
til ham end til Dig, da der jo er
Sandsynlighed for at Du er i Sengen,
og ei istand at læse det ved Modtagelsen,
mandshals, der tænder kjærlig-
hedens flamme og fortroller og
binder længe. - Desuden synes jeg
forresten aldeles ikke at Berg er no-
gen snob. Tværtom, jeg liker Berg
og jeg synes han har ret. Fra
sit standpunkt har han ret,
og udover sit eget standpunkt
kan intet menneske nå.
Forresten så er Agnete skrevet
over dette: Betro Dig aldrig til
et menneske, for et menneske
kan ikke forstå et menneske.
"Eksperimenterer" - aldeles ikke.
Agnete har jeg kjendt, og fordi
der var noget hos hende som
jeg holdt af, og fordi hun
holdt så meget af mig at
hun klarer sin nød for mig,
derfor har jeg kunnet skrive
Agnete.
tage min kone med, - han syntes det var farligt
for mig at reise alene, - da jeg kunde blive liggende
hjælpeløs i udlandet - (bare folk vilde lade være
at blande sin næse ind i andre folks private
anliggender), ja jeg var dum nok til at følge
hans tilsyneladende velmenende raad og løfter,
og jeg opholdt mig med min kone 7 maaneder
i Afrika - og kom mig utroligt - var sikkert
bleven helt bra, om jeg kunde været der længer, -
men rigmanden, som vilde bekoste min kones del
af reisen - han svigtede, - og da jeg havde faaet
laane penge hos en nordmand der nede i sikk
forventning om penge fra rikmanden og paa
(dennes)
hans berømte navn (konsel Mohr Bergen), - saa
blev jeg staaende som en løgner overfor dem, jeg
havde laant af og maatte reise hjem og
pantsætte min lille gaard og huse i Banken,
og enda laane for at klare min æresgjæld.
Og siden har gjælden stadig villet vokse til-
trods for et utroligt slid og slæb: - De faa
billeder jeg har faaet male, har jeg efter hvert
maattet sælge privat - men mest har 
jeg
maattet
Før Rygtet om den usalige Fart
Udbredte Rædsel, et Skib laa klart,
Som bragte Kristina med samt hendes Følge
For gunstig Vind over bliden Bølge.
Den Jubel, som lød paa den fremmede Strand,
Da Jomfru Kristina tager sig iland
Og følgte beskeden og venligt Enhver
Var Jomfruens Hjerte ret inderlig kjær.
Men medens man 
Med Ære i Dronnigens gyldne Stuer
Hus bad om at føres i samme Stund
Til et Kloster, der laa i en ensom Lund
Af Lærketrær og dunkle Cypresser.
Her vilde hun lytte til fromme Mester,
Her bad hun i Stilhed Nat og Dag
For at kun sit Hjertes urolige Slag.
I Klostret.
Nonnerne.
Herre! i min Angst og Smerte
Kommer jeg med Haab til dig;
Du som læser i mit Hjerte,
Kjender, hvad der tjener mig!
Kristina.
Jeg folder mine Hænder; men Tanken mangler Ro;
Thi Frykten for imorgen i mine Tanker bo.
«la grande France»
og vil Du fra 
mig takke Brødrene 
B Leblond 
for den Omtale jeg 
fik – det var morsomt 
at få en forstående 
Kritik blandt al 
Nedrakningen – Du
skulde ikke kunne
se mig –
Det var morsomt 
med Udstillingen Din
Kr 21de April 81.
Kjære Ven
Jeg havde ventet et Svar, Jeg bad dog jo
om at sende Digtet Henr. Wergeland tilbage,
hvis Du ikke satte Musik til det, forat jeg da
kunde se mig om på andre Kanter. Nu er det
allerede langt leden! Men vil Du tror jeg nok
der endnu er Tid og jeg tror Digtet er fuldt selv til
dine Toner, som Du ved jeg fatter stor for ikke at
sige størst Pris på blandt vore Komponister.
Hvorledes ved Du selv-! Lad mig se Du synger
Henrik Wergeland, Dig selv 0g mig ind i det
norske Folk herigjennem. Jeg forstår san-
delig ikke, hvad der skulde være til Hinder
efter din egen Udtalelse. Er ikke Anled-
selv, om jeg havde noget af din Evne skulde få
dette at gå! - Men ialle Fald et eneste Ord
til Svar! Ikke 6 juridiske Professorer kan
give mig fyldset Din altid hengivne
gjørende grunde Claussen
for op-, Udsettelse og Henlæggelse!
allerede saa vondt at jeg skjønte, det nyttet ikke engang at forsøke 
lægge mig, og saa fordrev jeg tiden med Elster. – Jeg tænkte jo paa ett 
og andet andet – men det forekom mig allikevel besynderlig at et voksent 
menneske kan spinde ihop en hel slik bok, som absolut aldrig tangerer 
virkeligheten. – Hvad fanden tror du egentlig det er disse menneskerne 
av hans type mener med «samfundet», som de altid angriper? 
De skylder paa det, akkurat som engang djævelen fik skyld for alting. – 
En overgang var det prædestination og arv – og det var endda det som der var 
mest mening i – formodentlig var det derfor den syndebukken blev forholdsvis 
hurtigst avskjediget. At dævelen stikker i Homo sapiens, og at den s.k.. 
«samfundsuret» er resultatet av vor minste fuldkomne natur, er der ingen som 
later til at finde paa – men derimot vilde det jo neppe nytte større at 
mobilisere vaterlands lassaroner –. Mon der ikke er noen som tænker paa 
at det renoverede samfund ogsaa skal bestaa av mennesker, som er indrettet 
nogenlunde paa samme maaten som dem, der nu sitter øverst og kommanderer. 
Jeg liker saa forbandet godt at italienerne forsøker ikke at 
gi sit røvertog i Tripolis for andet end det var – hadde vi ikke tat 
Tripolis nu, hadde nogen anden tat det, sier de – og saa hadde der 
ikke været en bete Afrika ved middelhavet, som vi kunde kvartet. 
De haaner Englands moralske indignation – pio pastor con cinque posti – 
den fromme hyrde med de fem maaltider –. Ikke fordi ikke jeg liker 
englænderne forresten – der er no velsignet sundt i deres naive mangel 
paa selvironi. – Det henger sammen med den troskyldige heroisme, som man 
kunde læse et eksempel paa i de engelske aviser hver evige dag –
Hr. Gustav Vigeland
Sorgenfribakken 2
Kristiania.
Ogsaa dette Arbeide vilde jeg gjerne sende Dem og beder
Dem om, Herr Grieg, være af den store Godhed at hjælpe mig lidt, saa at jeg
nu endelig en Gang, efter saa megen Kamp og Strid i Livet, ogsa kan komme
tilorde lidt i mit Fædreland. Naar manher i Tyskland med stort Bifald
spiller mine Sager, saa synes jeg dog man kunde idetmindste gjøre et
Forsøg dermed i mit Fædreland ogsaa, forsaavidt ikke al Retfærdighed er
svunden hen i gamle Norge. Dette mit Ønske tør vel neppe kunde
kaldes ubeskedent, naar saa store tyske Mestere roser mine Værker, som
her anført, og naar disse Værkers Opførelse har stadfæstet deres Dom.
Idet jeg beder godhedsfuldt at ville unskylde min Paa-
trængenhed, tillader jeg mig at imødese et Ord fra Dem i den Anledning
og tegner.
Med sand Høiagtelse
ærbødigst
Dürerstrasse 56 pt. Sigw. Aspestrand
fra Fredrikshald
ressant at se lakeier og tjenere i deres sølvbroderede 
livré gesehuftig flyve ud og ind for at betænke os med
de samme delikatesser, som de kongelige  ! Hvad der
bedaarede mig allermest, var servicet - erkedronnin-
gens navnetræk med krone over indlagt i guld.
Gardemusikken spillede hele tiden udenfor slot-
tet. Det var straalende solskinsveir; - og efter  
selskabet sig paa altanen for den tætte folkemasse- udenfor;
særlig opholdt Kong Christian, prinsesse Thyra og alle
børnene samt et par damer og kavallerer sig derude.
Jeg husker saa godt et par smaatræk, der morede os
paa den øvre altan meget. - Den lille prins Christian,
kronprinsens ældste søn, kunde man se, havde noget
rigtig paa hjerte; han trak kongen meget ivrig i det
ene frakkeskjød og brugte sin bedste overtalelsesevne i
et eller andet anliggende. Kongen rysted først smilen-
de paa hovedet; men da saa ogsaa prins Carl kom til
gav kongen en besked til en af kavallererne, der buk-
kende adlød ordre og gik hen til ballustraden og 
de til orchesteranføreren, at deres kongelige høihed
ønskede at høre "Sidse Madsen," som den 
"mandolina"tavals blev kaldt, - og vi fik den selvfølge-
Lillehammer 23. juni 1936.
Kjære Herr Kjær,
Det var ordentlig elskværdig av dem at sende mig 
det store arbeidet som De nu har avsluttet; jeg takker Dem
hjertelig for det og maa faa ønske Dem tillykke med at ha bragt 
dette kjempeverk til ende!
Jeg tænker saa ofte paa den hyggelige tiden da De og
Deres frue var her, undres hvordan De har det nu? Det er svært
længe siden – Hans som bare var en liten tass dengangen er 
stor og voksen, tok middelskoleeksamen iaar (ikke for tidlig
heller) og Anders har gaatt underofficersskolen, tjent sin
vernepligt som sergeant og er i England nu paa bilfabrik.
Med de bedste hilsener og ønsket om en god sommer
Deres hengivne
Sigrid Undset.
teaterfolk kjender jeg jo igrunden saa litet til 
– saa jeg vet hellerikke noget om Forfatterforeningens
overenskomst med teatrene, men det vet ialfald
Nini Anker, som selv har faat opført endel stykker.
Kan du ikke spørre hende? Hun interesserer sig
saa meget for dig, saa jeg tror sikkert hun vilde
bare synes det var hyggelig, om du tok en tur ut 
til hende en dag.
Her har jeg det deilig. Jeg bor paa en liten
villa i skogen, etpar mils vei fra Stockholm, hvor 
en del nonner av Sta Birgittas orden driver et 
hvilehjem for damer. Her er helt vaar idag, endda 
isen ligger tyk paa Mälaren, men alt mulig pipler
op i haverne, og det er varmt og solskin.
Kom hid igaar Middag og begyndte
Dansen igaaraftes. Kjæk Ungdom. Mandag
var Schjøtt og Ivar Kleiven hos os og Søndag
Storthingsmand Ødegaard og hans Datter. Jeg boede
hos dem i Valders i Julen.
Tirsdag var jeg hos Prof. Strøm med
Tuften. 



Tirsdag aften saa jeg to rigtige
"Bagateller" paa Centraltheatret. En af
Adolf Skramstad. Et lidet Billede "Søvnens
Hjemkomst", med et Par vakre Penselstrøg;
men uden Spor af Interesse. Hjalmar
Christensens "Indvielse" har jeg set før; 
det blev godt spillet.
Vigeland har nu solgt sin Garborg
ogsaa i Stockholm og det første Udkast til
Abel er kjøbt af en svensk Privatmand.
19.3.04

Narum, vestre Toten
Dansen "paagaar" huer Aften. Om Form.
arbeider jeg. Skidt med Sangen; tungt
Materiale; men
alle er
villige, snille og fulde af Iver.
jeg paa. De vil om Aar og Dag give mig Ret. Var jeg for Eksempel
død i Paris, eller dør jeg der nu, naar jeg rejser did igen, saa vil
De læse om dette Dødsfald med al ønskelig Selvbeherskelse. Og hvorfor
skulde De ikke det! Jeg har nu i 2⅓ Aar hver eneste Dag læst
"Morgenbladet", fordi jeg troed, at det var der, De vilde avertere, om
De blev forlovet. Hver eneste Dag har jeg tænkt paa det.
Naa -
Jeg husker engang - Formiddagen 7 April
92 -, der var Solskin, vi gik tilbage fra vort eneste Møde. Jeg sagde: Dejlige
Lulli! og De gav mig et varmt Blik, jeg følte, at det for en Gangs 
Skyld var varmt. Det var dengang.
Nu siger jeg igen: Dejlige Lulli!
Og jeg lægger til: Mellem os blir der intet, nej, Lulli. Og jeg tror
ikke, at vi skal skrive videre til hinanden, det kunde blive vildledende
20/9 Gik Don tidlig
over til Ørnelund. -
Agga og jeg vandred i skogen -
da vi kom ud paa
landeveien mødte vi
pludselig Don, som var 
kommet tilbage og havde
skudt en elgokse i en
aas lige over Remmene.
Vi roed over med Don
og saa elgen - han
spiste med os paa
Sund, drog saa til Ørnelund
og vi hjem. Gottfr. og
Borghild kom over til
Rød efter aftens.
21/9 Telef. Don, at han
atter har skudt en elg (kvie)
smag "af kunst; nu kritikken og den, nødvendige
forudsætning for at kunne kriticere mangler
desværre som oftest. - Jo mere snirklet eller 
ret, og jo mere "kunstig" f.eks. en stol, et bord, en 
de osv. er, - desbedre! og mere sandsynlighed m
vi kanske der er, for at gjenstanden kan være
gaaet fra en kunstners haand. Er vi end ikke i
besiddelse af selve originalen, kan vel copierer være
en god gjengivelse af denne - - Men selv om
folk i almindelighed ikke tænkler saa dybt
over en eller anden stol eller lignende, de kjøber,
saa er det jo blevet en modesag - en ren ma
at føre tilhuse de allerumuligste sage og have de
ne "pulterkamre" omkring sig af saakaldet
kunst og antikviteter. Heri trængtes nok adskil-
lig uddannelse og virkeligt skjøn for at kunne
dømme for det første, om en saadan gjenstand
er værd at eie, - og for det andet at anbringe den
"standsmæssig". Jeg for min del bryder mig
meget om at komme i besiddelse af noget 
det være sig en stol, en krukke , en ska eller hvad
somhelst, da jeg ikke
ikke jeg saa meget som du om
Elvenes og Skogenes og alle Tings
Betydning. Du blir nok til det
som du engang foresætter dig, jeg
frykter ikke for dig. - Jeg har nu
været daarlig i en fjorten Dages Tid
og det er saa griset Veir at jeg ikke
kommer ut, Følgen er at jeg blir
saa let forkjølet. Men jeg arbeider i
Sengen. Ja det var bare denne Hilsen
fra Papa
Høistærede Herr Redaktør!
Efter Deres anmodning i
Deres sidste brev skal jeg se at faa færdig
en nekrolog over Mellemrigsloven til
fredag aften. En attendant har jeg
anseet det ønskeligt at bringe til torvs
en artikel om Industritolden, der
nok i disse dage er gjenstand for
toldkomitéens overlægninger. At
sætte den med dobbelt spærret sats
som De i senere tid har hædret mine
artikler med, er den dog ubetinget
for lang til; men jeg kunde ikke gjøre
den kortere, hvis jeg skulde faa sagt,
hvad der burde siges.
Har De lagt mærke til, at "Aften-
noget lignende ved en Debut.
Er ikke dette en stor Glæde! Der
ser man den store Forskjel paa
lavede Begavelser og de, som
"gjør seg sjøl". Dette var en ægte.
Jeg maa tænke paa Fru Juel,
Fru Wolff og alt det som
godt er. -
Du har vel allerede hørt om
Næss's Død. Det har antagelig været
Hjerneslag som Følge af længere
Tids Overanstrængelse. Er det ikke
tungt, at en kraftig Mand skal
kunne komme derhen som Følge
af Arbeide. Vor Mekanisme
er nok ikke at stole paa. Stak-
kels, stakkels Fru Næss og Børnene.
Hun har i de sidste Dage været sen-
geliggende. Tænk at have været
vant til hendes lyse Dage og
saa pludselig rammes af et
saadant Slag. Jeg talte med
Næss paa Børsen strax før han
reiste, og han saa meget
medtaget ud. Dødsaarsagen er
endnu ubekjendt, der tales om
d 14/4 73.
Kjære gamle Svinebæst
Jeg seer Dig i Aanden sætte
Dig paa Din Hale ved at modtage
Svar fra mig, eftersom Du hidtil
har haft al Grund til at nære
den skumle tanke, at jeg rime-
vis slet ikke havde lært at skri-
ve, - og noget egentlig Brev bliver det
da heller ikke, hvor stor Lyst jeg
ogsaa kunde have til at faa en
længere Pasiar med min gamle Ven,
eftersom jeg sidder lige paa Sprin-
get til at skulde i Theatret.
124
kunstnerisk trodde han uvenet på å
løse problemet fra virkeligheten - nå
synes jeg, han må stå fast ved, at det er 
et innlegg for Hetlemennene; men han
var liksom ikke på det rene med det.
Efterpå var trofaste Konstance 
Hjort og jeg på Blom og spiste litt. Blev
kringsatt av frie fulle mennesker:
Reiss Andersens, Rytter og Botten Soot.
Jeg blev desperat melankolsk av det -
så fin en hjerne som Gunnar Reiss
Andersens fortøvet av alkohol. Og for
muligheter Botten Soot engang hadde - .
Men Norge og brennevinet er uatskillelige.
Likevel sies det, at efterat Wildmang er 
blitt avholdsmann er det nå en bevegelse 
i retning adhold mellem kunstnerne -
var det så vel.
Tilstanden er Europa syns å bli
verre og verre - en mann, som nå kom
fra Paris sa, det er panikkstemning i 
Frankrike, som står krigen like for døren.
i verden som har
en fremtid, så er
det visselig Ameri-
kanerne.
Skønt jeg lever en-
somt herovre, og har
mangen bitter time,
og mit liv er en
række boblende håb
og bristende løfter, så
har jeg en tilfreds-
stillelse, og det er den
virkelige, sande konsts
fremgang her, jeg føler
mig som en missionær.
Send mig noget nyt
kære Grieg, en sym-
foni, og jeg skal
opføre den så mange
ganger, indtil de kan
den udenad herovre.
Alså en symfoni eller
et større orkesterværk
så præget af deres
egen norske - nordeske
Jeg skrev om kvelden en
versificert anmodning i
avisen til damerne om
at ta hatterne af paa
konserter.
25/11 Donnen i møde i
Saugbrugsforn, hvor
han skaffed Tistedalens
forsamlingshus 200 kr,
og motionerte om nye
boliger for arbeiderne.
Jeg i Kvindesagsbestyrelse
om efterm.
26/11 Siggen, Leni og Bødtkers
smaapiger her til middag -
om aftenen kom redaktør 
Nils Vogt og Frue, Henrik
Reimers og Frue og Dedekam.
27/11 Kjøretur med vore
arbeidermøder der midt
i Sveriges største stad 
taler Norges sag.
At jeg ikke skal
leve den dag, socialis-
men, den sande, virke-
lige, aft forløser verden.
21/6 Kathrine kom
indom imorges - det
er vel en af de tungeste
dage for hende.
Don var i møde
i kanalselskabets direktion,
siden i middag hos ord-
fører Bothner (sammen
med amt. Arneberg, som
trods sløvhed repræsenterer
staten i direktionen).
Bergen d. 22-7.-98
Kjære Herr Grieg og frue!
I forgårs kom jeg tilbage
fra Skonevig forat gjøre
mig reisefærdig, da jeg
imorgen tidlig reiser til
Karlsbad nå Hamburg.-
Fra mine Forældre skal jeg
hilse så flittig, min moder
er desværre dårlig, hverken
bedre eller værre, siden jeg
kom derind.- Jeg vilde
så gjerne have kommet
op forat sige farvel til
Eder, men desværre tiden
Kristiania 10/2 85
Oscarsgade 38.
Kjære Jonas Lie, jeg længes saa
efter eder, at nu begynder jeg at synes, at
hver dag som gaar, er et directe tyveri
af den hygge og glæde, jeg haaber, at have
af eder, naar vi nu endelig kommer derned.
Men dette skulde nu ikke være en kjærlig-
hedserklæring alene. Du ved, du talte en-
gang til mig om, at du kunde have lyst
at foreslaa for storthinget, at Alexander
skulde faa digtergage. Jeg kommer nu for
af foreslaa, at du skal gjøre det, og saa
saa snart du kunde, dog uden at lade
Alexande vide det. I sin tid sagde jeg ham,
at du havde foreslaaet det at gjøre dette
for ham, han svarede da, at han selv alle-
rede havde gjort en begyndelse, men det lod
ikke som om det var ham det ringeste
imod, at
om
du havde gjort det. Nu er
Nu har han for en tid siden sagt til
mig: "det er mig rent en sorg, at jeg ikke
skal faar se Fridtjof Nansen, naar jeg nu
virkelig har faat opleve, at han er kommet
tilbage, for jeg synes, at hans færd er det
mest storartede, som overhovedet er gjort."
Jeg holder saa meget af denne onkel, som det
gaar an, og den tanke kom mig i hodet,
om De skulde ville glæde ham med en
visite. Den tanke har ofte været der, men blit
sendt væk, men nu griber jeg den paa fersk
gjerning og sender brevet af, før fornuften
faar tale med. Thi jeg ved jo, at De ikke
har tid, især ikke om formiddagen, da dette
helst burde være. Min onkels adresse er. Sorgen-
frigade 2, hjørnet Magjorstauveien. Jeg vil
aldrig misforstaa, om de ikke kan gjøre det.
deres hengivne
Kitty L. Kielland.
Kjære Grønvold!
Mange tak for dit brev, som i flere hense-
ender interesserede mig meget. Dine penge
ere forhaabentlig nu komne din fader i hæn-
de; slit dem med hilsen! Jeg har i den sidste
tid været saa optaget med de daglige forretnin-
ger, at endnu ikke har været nede i kunstfor-
eningen for at se dine sidste store og gode hand-
linger, men idag - Kristi himmelfartsdag - kunde
det jo være passende at fare derned. Jeg skal bru-
ge de kritiske briller, som du selv var saa snil
at hjælpe til at forskaffe mig. Jeg er bange for,
at de dog ikke ere stærke nok for min kunstne-
riske blindhed.
Hvad du siger om Maurer og hans reise,
forstaar jeg ikke rigtig; thi du vel have opfor-
dringer til ham herfra, og mener dog, at de ikke
ville nytte noget iaar. Men at han kommer
et af de allernærmeste aar, er jo sikkert nok, og