MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
med Kammerater og Sang og Musik og Moro.
Han blev til igaar, da vi hentet ham med
Hest. Her var stille som i Graven, da han
kom, og han sa  ligeud, at det var
trist med saa faa Mennesker i Julen. "Hver dagene
gjør det ikke saa mye, for da læser jeg jo hele
Tiden". Vi har tænkt at leie et Værelse til
ham over hos Løland efter Nytaar, saa han
kan faa røre sig lidt - læse høit, spille lidt
og tralle lidt, naar han han Lyst. Her mister
han  Maal og Mæle.
Det er ikke godt at være
Barn i et Hus hvor der arbeides slig som
her
og helst med tunge Tanker. Naar
G. er ude og hugger Ved (ellers gaar han
aldrig ud af Døren) da passer vi paa og
synger og spiller og slaas og holder Leven
saa godt vi kan. Men som Tuften siger,
det er ikke sikkert vi er oplagt
netop da. Tuften skal forresten
herefter hede Aadne. Han synes det er
saa vanskeligt at hede Arne Garborg af flere
Det er Sorgerne som maa
til. Saalænge der kun
er Medgang staar man
dog udenfor det virkelige
Følelsesliv; det er ogsaa en
Del af den Dobbelthed Du
nævner. Men saa er der
et Ord Du bruger, som
jeg, for min Del, kalder
anderledes: Mystik -
hvorfor ikke Religion!
Mystik er haabløst uigjen-
nemtrængelig; Religionen,
der forklarer alt det Mystiske,
er dog det Eneste vi har
til Trøst og Hjælp.- Gjennem
den er vi Allesammen bare
Søstre og Brødre, Udgangs-
punktet og Endemaalet
for al Musik.- Jeg tror
nok man vil føle om en
"Sven Svanehvid", som jeg hørte 
Ingeborg
Krokmoen
 synge. Ingen af disse tre er
trykt i norske Samlinger saavidt jeg ved.
I Anmerkringen
til
 "den gamla
nordiska Songen" siger Haffuer, den
musiker som har nedskrevet Melodiene,
meget som er interessant. "De gamle
nordiska Visorne havde en egen Skala,
skild så vel från Kyrkotonernas som
de moderne Tonarternas." Og denne Skale
har været fælles for hele Skandinavien.
Færøisk og islandsk Sang har han
ikke kjendt. Men den for Bøndernes
 i Norge eiendommelige Sangmaade
fandt jeg paa Færøerne endnu mere
udpræget. Jeg blev strax der slaat af
Ligheden med Visesang i Sætersdalen o.a.
Steder i Norge. Og der, ligesom her, siger Folket,
at de ikke kjender sine Sange igjen naar
de nedskrives af vor Tids Musikere.
Interessant er Haffuers Beskrivelse
af Lappernes Sang, som helt ulig den
Kjære Fru Anker
glædelig jul ønsker vi Dem
og alle Deres,
Deres hengivne
Sigrid Undset og Hans Benedikt
18. februar 1935.
Kjære Nini,
Takk for brevet dit idag. – Det var leit at høre
at dere har været saa syke – her har vi ingenting merket til 
influensaen, endda ialfald. En av Signe Thomas’ smaapiker 18
er
her 
tilmed for at kure og kommer sig saa det er en lyst – hun var svært 
nedfor efter komplisært blindtarmoperation og gymnasieslit. Jeg har 
min gamle gigt og nevvalgi og har slitt fært med en artikel om 
spiritismen – nu sender jeg den til Samtiden og haaber at de kan bruke 
den der; det er naturligvis at saare endel private personers følelser 
at karakterisere aanderne som jeg gjør, saa det blir litt brutalt; 
en dagavis –.
Jeg synes jo nok selv at det kunde være meget som
talte for at Gunnar Larsen fik stipendium, men du vet jo selv 
hvordan det er: formange som søker eller for faa stipendion og 
folk som har været indstillet før, men ikke har faatt.  –
 Uf ja Sandemose – men bevare mig vel for et talent 
da! Jeg kom til at læse omigjen forleden «En flygtning –. » Han 
er vel mindst halvgaren, men jeg sier igjen, bevare mig hvor han kan 
skrive!
Mange hilsener til Johan og dig og god bedring med
dere begge
Din
Sigrid
Kristiania, den 10. August 1891.
Herr Christian Krohg,
Som svar på Deres venlige fore-
spørgsel skal jeg meddele at jeg ri-
meligvis kommer til at tilbringe
den forestående vinter hersteds
og at jeg meget glæder mig til ved
tid og lejlighed at få sé Deres illu-
strationer til «Terje Vigen» og ikke
mindre til at få gøre Deres person-
lige bekendtskab.
Deres særdeles forbundne
Henrik Ibsen.
Professor V. Bjerknes
Anne Maries vej 14
Oslo-Vinderen
Mysuseter
Norway
Otta
nogle penge blir bestyret 
i en anden aand end
magistratens - den forøvrigt 
i al ære! Hall tænker paa 
at faa opnævnt en mand af
form og at anmode Peter om
at deltage i raadslagning med
ham om pengenes anvendelse.
Maatte tanken bli virkelighet -
da har jeg haab for mit hus
for arbeidere og arbeidersker,
med læseværelse, skolekjøkken 
og foredragssal i Tistedalen. -
Senere ringte redaktør Berntsen
op og forelæste mig en "leder"
i Amfa om kvindernes
forhold til "ugifte mødre"-
spørgsmaalet. B. støtter
mig kraftig! - Saa havde
hjertepunkt. Men hvis dere boede herude, da
vilde jeg være sjæleglad i at bo herhjemme. Vi
har det godt, men der mangler for mig akkurat
det, som jeg har i eder og ikke kan faa i nogen
andre. Livet maa føre os sammen, jeg er vis
paa, at dere føler noget lignende omend ikke saa
stærkt som mig, selvfølgeligt. For det første har
dere hinanden og saa børnene, det maa sprede
den venskabelige trang. Naa ja, jeg forlanger ikke
saa meget, egentlig næsten ingenting, det er nok
for mig, at dere har afsat saa megen varme
indeni i mig for eder, deponeret en rentebæ-
rende sum. Og det har dere gjort godvilligt
med frit forsæt og aktiv villie, hvilket jeg sjeldent
har truffet i livet. Af og til maa der gjøres et
aars opgjør, her er det. 
Vi ere hyggelige folk herude, og jeg kjender paa 
mig, at jeg blir glad i det, men enda er jeg saa
meget vestlænding, at jeg ikke føler mig helt hjemme.
Netop nu fik jeg et brev fra Magda, som gjorde
ende paa en tvivl og befæstede en beslutning. Jeg
reiser hjem til jul. Jeg har havt lyst, men
har syntes, at reisen var lang for saa kort tid
som et julebesøg. Dog nu vil jeg. Hele familien
er i en opløsningstilstand, da trænger vi til hver-
andre i en høi grad, jeg trænger til dem, og de
har hygge af mig ligesom af et fremmed element,
af en løs enkel person, som man kan lægge en
Dresden den 29de November 1873.-
Kære herr Arbo!
Tillad mig at takke Dem for
Deres godhedsfulde besørgelse af mine
forskellige kommissioner og ligeså
for Deres venlige brev af 2den f: m:-
De spørger, hvad De skal gøre med
den tiloversblevne gulden. Hvis De for
samme vilde købe mig et godt fotogra-
fiportræt i visitkortformat af baron Schwartz,
så skulde jeg være Dem særdeles for-
bunden, og end mere dersom De skulde
være i besiddelse af og vilde sende mig
et af Dem selv og af herr Dannfeldt.
Nu er vel Deres hverv i Wien snart
tilende? Af de wienske blade ser
jeg at De får ros for Deres raske
udrømning af vore lokaler. Desværre
ser jeg også at et af de svenske bille-
der skal være kommet til skade.
Hvad er det for et?
Modtag min bedste lykønskning
i anledning af jernkronen?. Hvad
skal De nu få fra Norge og fra
München, den 23. Maj 1878.
Højvelbårne herr hofmarskalk!
Ifølge opdrag fra her-
værende kgl: overregissør hofskuespil-
ler Ernst Possart tager jeg mig den
frihed at rette en ærbødigst forespørg-
sel til herr hofmarskalken om hvor-
vidt det kunde tillades ham at optræde
som gæst i nogle roller i det kgl: the-
ater i Stockholm. Herr Possart er, ved
siden af Lewinsky i Wien, utvivlsomt
Tysklands første nulevende karakter-
skuespiller. Der er mig bekendt at
udenlandske skuespillere tidligere har
havt adgang til at optræde på det kgl:
svenske theater, ligesom også her Possart
har spillet på tysk både i Frankrig og
nu senest i Moskau. Skulde man
være villig til at modtage ham, så har
han exempelvis opgivet nogle roller,
som han vilde kunne udføre, nemlig:
Dresden den 24de Maj 1873.
Kære herr Hegel!
Herved sender jeg Dem slut-
ningen af manuskriptet.- For det modtag-
ne exemplar af «Hærmændene» takker jeg Dem
forbindtligst. Om nogle dage skal De få det
tilbage i rettet stand. «Fru Inger» skal jeg
se at skaffe mig fra Kristiania; dette styk-
ke skriver jeg helt om, og håber at kunne
få nogen tid dertil under mit ophold i
Wien.-
Med mange hilsener til Dem og Deres søn
tegner jeg mig
Deres hjertelig hengivne
Henrik Ibsen.
til som fast regel at give afslag. Jeg
beder Dem selv betænke, hvorhen det el-
lers skulde føre.
Den bebudede opførelse af mit styk-
ke i Theater Tivoli i Amsterdam har
jeg ingen befatning med og det står
jo kheller ikke i min magt at forhindre
den. Det er forøvrigt ikke noget enestå-
ende at et stykke spilles af forskellige
selskaber i den samme by. Dette var
således nu nylig tilfældet med «Hed-
da Gabler» i Berlin.
Med en takskyldigst hilsen har jeg
den ære at tegne mig
Deres særdeles forbundne
Henrik Ibsen.
Brüssel 3-7-12   Kjære Nini dette 
bare for at meddele, at vi blev gift  
i lørdags i Antwerpen og nu driver om 
i Belgien, glade og fornøiet. Jeg skal 
skrive brev til dig fra London, naar 
vi kommer dit. Mange hilsener til 
Ing. Anker og dig selv
Din hengivne
Sigrid Undset Svarstad
Lad mig til «nyheden» tilføie min  
hjærteligste hilsen til Dem 
og Hr. Anker.
An. C. Svarstad
München, den 24. August 1890.
Herr boghandler Lund,
I det jeg forbindtligst takker for den i Deres
venlige brev af 8. April indlagte veksel tillader
jeg mig herved at anmode Dem om godhedsfuldt
på vanlig måde at ville sende mig det beløb, som
De ved udgangen af 2. kvartal havde indeståen-
de for mig.
Ud på landet kommer jeg næppe denne som-
mer. Jeg sidder her fuldt optagen af mit nye ar-
bejde og vejret indbyder heller ikke til landop-
hold iår. Her er koldt og regnfuldt med enkel-
te utålelig hede og kvalme dage iblandt.
Herr cand: jur: Alfred Larsen.
Hjørnet af Josefinegade og Pilestrædet.
Christiania.
(Norwegen.)
Afskrift
af Dagbogen ved Skydsstationen Husum
forsaavidt Efterstaaende betræffer
Skydsgutten fra Hæg begik den Uforskammethed
trærtimod Aftalen ved Borg, hvor vi steg af for at
bese Kirken, at kjørw afsted ligetil Stationen, Gaaet vi
i stegende Hede maatte gaa den hele vei, for en
af de Reisendes Vedkommende dreier det sig om
Helbreden; jeg tror derfor for Andres Skyld at paa-
tate det.-
Edv Grieg.-
Det kan oplyses at Vognmand Mathiesen
fra Kristiania, der selv kjørte Vognen reiste fra sit
Herskab for at faa tid til at faa sig lidt Made her
uden at Skydsgutten i mindste Maade var Aarsag
heri.
John Høg
Stationsholder
det nu føre frygtede er Skydsdagbogen leveret
mig og fra 
Hægh i anled-
som ced den omforklarede Leilighed skydsede, at det var nævnte
Vognmand, som styrede Hesten og Tømmerne, som tog afsted uag-
tet om skydsende gjorde gjentagende Indsigelser derimod, og at
holde oppe hjemmet naar hans hustru blev liggende syk
i halvaars tid - han var forøvrig efter sit temperament overbevist om
at hun skulde dø - og bli invalid for livstid - og saa vilde han da
sætte børnene paa et "barnhem" indtil videre. Dermed var der
jo ikke andet at gjøre end at telegrafere og faa ungerne hit 
til mig og for mig at reise hjem og ordne alt til at ta imot 
dem, faa en ekstra pleierske til Mosse o.s.v. Fra første juni 
til 1. november har jeg da hat to pleiebarn, 4 og 1 1/2 aar, 
foruten mine egne, og tre unge piker at holde styr paa
- og i juli kom Ragnhild. Hun laa rigtignok paa et sykehjem 
her i byen, men var jo da hun var blit litt friskere, hver 
dag her, eller jeg var nede paa "Røde Kors" med børnene 
- saa kan du tænke dig at dette har været en urolig sommer, 
og jeg er omtrent utslitt nu. Men min søster er da frisk 
igjen. Gudskelov, endda hun naturligvis maa skaanes og være 
forsigtig, saa da hun reiste hjem med det ældste barn, lot vi den 
lille bli igjen her, saa nu har jeg intil videre "en liten en" igjen 
- han blir først to aar i februar. 
Og mens jeg tænker paa det - du har vel av og til 
erinde op til Stockholm. Tænk om vi kunde møtes der 
i vaar. Naar det blir mildt i veiret skal jeg jo reise ind 
og avlevere min fostersøn til hans forældre. Nogen bestemt tid 
blir det ikke, inden visse grænser kunde jeg anpasse det, hvis 
det passet for dig, i april eller de første uker av mai. Jeg maa 
bare være hjemme til det blir tid at plante i haven - jeg 
har latt rydde en stor del av tomten og gjøre ferdig til at 
beplante her i vaar. - Men tænk paa dette - det kunde 
være saa morsomt om vi kunde møtes igjen - men sydover kommer
fuldt naturligt og rigtigt, at
der gives Ungdommen Andled-
ning til at lære begge Sprog,
og at der ved vort Universi-
tet er et Professorat, som
kan holde Maalet i
Jeg læser jo Maalet med den
største Lethed, lige saa let
som vort Bogsprog, vort
nuværende Bogsprog, men hvor
vilde jeg ikke ønske, at jeg vir-
kelig havde lært Landsmaalet.
Ikke tror jeg, at min "Kultur"
havde taget Skade deraf.
Børnene har ikke tid til at lære
et overflødigt Maal, siges der.
Men tænk paa alt det, som
Maalet vilde øge hos norsk
Ungdom! Og Børn lærer
let det Sprog, som ikke ligger
fjernere fra vort Bogsprog
Du skriver om Selmer
Jeg hved sandelig ikke
om han i den senere
Tid har befattet sig med
Orchesterarbeider. Hans
Konsert har vore Nyheder-
ne kun Sang, og jeg
maa sige at det lød
til - trøds Programmets
Ensfornyhed - at inte-
ressere Publicum der
meget havde Nyhedens
Interesse ogsaa. - Paa
Musikforeningens sidste
Konsert morede jeg mig
nok en godt - Fru Grøndahl
spillede fiint og elegant;
men det var desværre alt
sammen gamle Sanger.
Kammermusik=soireene
som skulde været 6 kom
blev af en af vore bedste
Folk.
Jeg vilde være Dem umaadelig tak
nemlig for et imødekommende Svar; - De
vilde, ved at give Deres Ja, paa det Kraf-
tigste støtte mit filharmonisk koncerten
, som Svendsen,- jeg siger det med
oprigtig Sorg-, paa den skammeligste Maade
har svigtet.Det vilde, synes det mig
være stor Synd, om disse koncerter, der har
kjæmpet en haard kamp for tilværelsen og som
jeg tror har været til nogen og vil kunne blive
til mere Gavn for Musiklivet herhjemme,
om de skulde dele "Koncertforeningens" Skjæbne
og lægge sig til at dø netop i en Tid
Udstykning og
Udparcellering kræver en Modvægt
i et koncertinstitutt, der stiller sig
til Maal at løse de store Opgaver
26/4. 49.
Kjære Fru Stray.
Jeg er som om jeg har faat en Donk
i Hodet, jeg har ikke hørt om at Tore skriver
Bok om jeg, jeg har ikke hørt en eneste Stavelse,
og jeg er i høieste Grad oprørt over det.
Han skrev Bok ogsaa forrige Gang uten at nævne
et Ord til mig, uten en Antydning, men jeg tror nok
at hans Mor var sat ind i det. Hun var ikke
min gode Aand.
Kjære Fru Stray, jeg vil bede Dem hindre
Tores "nye" Bok, jeg vil bede Dem faa Grieg til at
gjøre det samme. Det vil stoppe Tore. Jeg
skammet mig ned i Jorden over hans forrige "Bok",
jeg læste ikke stort i den naturligvis for den
var paa Tysk, men jeg græmmet mig tungt.
Han som i hele sin Opvekst hadde set mig sky
Publicitet i alle Former! Kjære, gjør hvad De
kan! Prøv ogsaa at stoppe Gierløff. Han har
nu skrevet skrevet dette lange Brev (som
jeg lægger ind), og siden har han
bornt det
jeg var godt for feberen - og travede desto mere og besøgte en
kirke for at se paa nogen malerier, - der var svalt og
koldt i stenkirken, og jeg var træt og satte mig paa en
stenbænk og sovnede lidt, - det var den monotone messe
som gjorde det, - og saa vaagnede jeg af en gjennem-
trængende frost og svimmelhed (jeg havde af spar-
sommeligheds hensyn heller ikke spist noget den dag).
Jeg kom mig møisommelig hjem og i seng - og maatte
ligge en uke, og det blev til bronkit og en hoste
saa slem, at jeg ikke kunde faa sove om nætterne ; -
jeg holdt sikkert mine "naboer" paa hotellet vaakne, -
jeg hostede slik, at jeg trode jeg skulde hostet op mine
lunger og den smule, jeg havde af "udødelig sjæl". -
Min "Madonna" kom sig imidlertid og vilde videre
sydover for min skyld, - for at jeg kanske der kunde
blive fri bronkitten og forkjølelsen ; - asthmaen
prøvde ogsaa at indfinde sig, men jeg fik et udmærket
middel hos en norsk apotheker, som jeg tilfældigvis
traf, og som skrev mig recept i "lovelige former" som
en anden doktor. Han hed Holm og var fra Throndhjem.
Det blev imidlertid frygtelig koldt i Italia. - Vi var da i
Rom, og der var flere kuldegrader om nætterne, - saa at 
vandet frøs omkring fontainerne, - naar vinden blæste
straalerne ud over gaten. Italienerne klagede over kulden
kan høre det der, dersom dere vil.
Bolanders' er nogen mageløs elsk-
verdige mennesker, som gjør alt
mulig for at hygge og more sine
gjæster - Asta er jo et selskabs-
menneske, saa hun er umaadelig
flink at faa det til. Igaar ved
bordet drak hr. Bolander deres skaal
- og den tømte jeg da tilbunds -
med alle gode nytaarsønsker for
dere, kjære onkel og tante. - Jeg
fik en mængde presenter, - selv fra
Agnes Bolander og fru Helga Röhs,
som jeg aldrig har seet før. -
Asta har et forfærdelig hyggelig
hjem - fuldendt i alle maader,
og har jeg nogensinde havd følelsen
Hr Edv. Grieg!
Skogsagen er jo nu anerkjendt som en landssag af rang;men
enhver sag maa indarbeides fra grunden af. I erkjendelsen
af dette og betydningen af det gamle ord:"Hvod mon i ung-
, man si i alderdommen glemmer, " kor
derfor ogsaa de fleste kommuner indført
dage med skolerne
Sangen er imidlertid en megtig foklar baade til vek-
kelse og vedligsholdelse af interressen for et arbeid, det
vore af hvilkensomhelst art. Saa ogsaa her.
De vi har manglet en skogplantersang, tog jeg mig
derfor for at skrive en saadan, og fra flere hver
har jeg hørt udtale, at man finder den særdeles
passende for formaalet.
Der mangler den imidlertid melodi, jeg har tænkt
mig den i morschtakt, saa den f.x. kunde synges
ogsaa under morsch til plante
Jeg er derfor saa fri at oversende Dem sangene
med ærbødig anmodning om, at De af inter-
resse fra sagen vil skrive en melodi til den.
Forat saa mange skolebørn som mulig kan faa
den i ue, maa den imidlertid bli saa billig som
mulig,- saa prisen netop dækker papir og
trykningsomkostninger. I musikforlag
vil jgerne forlægge den paa disse vilkaar; men
da blir der altsaa intet honorar, hværken for
komponist eller forfatter.
Bevidstheden om at ha støttet en god og en
nasjonal sag er jo ogsaa et slags vederlag
for udført arbeide.
Vestfasjen 6.2.06
Med særdeles agtelse
Nils Johnsen
derfor at være Mavepatient. Hils nu
Deres kjære Frue og vær hilset fra
os Allesammen.
Jeg havde 1880 et Brev fra Brita
Utne, hvori hun meldte mig lille
Bjarnes Død. Hører eller ser De Noget
til denne Hjørdis for Tiden?
Dog - jeg spørger, men jeg gjør ikke
Regning paa Svar. Ingen af os er
ivrige Brevskrivere. Saa lev da vel
- endnu engang Hilsen - og tænk
iblandt med venlighed paa
Deres hengivne
L. Dietrichson
mig da. Men hvor
kunde jeg ane -
Kjære trofaste ven-
ner - jeg takker
eder. - Og Johanne
kunde vært tilstede
og ha fåt hilst på
dere, og ha' havt
et minde, som hun
aldrig havde glemt.
Nej, nej - til
Hegels kommer jeg
ikke kjære kjære.
D.S.
ikke inden 3 januar, da
appelationsfristen udløber.
Vi saa "Brand" om aftenen -
det er gruligt at maatte
vedstaa: stykket, mine unge
aars alterbaal, kjeded mig.
14/10 Høstudstilling med over-
raskende meget vakkert, 
især af de yngre - middag
Munkedams, hjemreise.
15/10 Ordned Don sig til jagt -
sendte Ogman de sidste (?)
300 mark, som han maa
ha til leie af koncertlokale.
Om natten reiste Don til
grev Thott paa Skabersjø
sammen med Haaken
Mathiesen og Kristofer
Berg.
Sneen har falt både dag og natt,
men nesten uten vind. Med
2-6 kuldegrader har veir og føre
vært rigtig behagelige. - Og hu-
møret står på toppen - foruten
turene, har vi slalom og hoppløp
- og om kveldene er her meget
muntert. Islænderne er blitt
bestevenner med vår egen flokk,
og selv Carl Anton som fra først av
"ikke kunne forstå vitsen ved å gå
på ski" - er nu et eneste solskin!
Lillemor og alle barna reiser hjem m.-
dag - Jeg kommer tirsdag aften. Mange
at gjøre, og da jeg anser Stabell og
ikke mindre hans fortræffelige
hustru at være
et
særlig egnet par
som husfar og mor for de i
nævnte hjem opdragne gutter,
ønsker jeg at tage mig af hans
ansøgning om posten. Kunde
Du ikke i en attest udtale Dig
i samme retning og derunder
tillige maaske i passende forbindelse
nævne, at Du ikke anser hans
forhold under hint sammenstød
med kirkedeptet som diskvalifi-
cerende ham ved denne leilighed.
Han vil jo desuden have lært de
fornødne administrative mores af
den historie. Selv har han ingen
anelse om, at jeg skriver til Dig
om ham, og indtil videre behøver
han jo heller ikke at faa noget derom
her hele Vinteren; vi har endvidere havt den
Glæde at faa Helgas Moder hjem, der jo, som
Du vel veed, i en 3 Aars Tid har været syg;
hun er aldeles som i gamle Dage, baade aandelig
og legemlig frisk.
Om Neuperts Forsvinden har Du naturligvis
hørt; i Conservatoriet har der været stor
Jammer, saa Gade har maattet sige dem, at
det var ingen Flæbeanstalt, og naar de ikke
Ørkedalsøren
Kjære onkel Edvard.
Først maa jeg bede om undskyldning
for, at jeg ikke før har underrettet dig om
min beslutning at forsøge at arbeide
igjen; men jeg havde haabet at faa tale
med dig før min afreise og ventet
derfor. Umiddelbart før afreisen fik jeg
imidlertid saa meget at løbe med, at
der ganske enkelt ikke blev tid for mig.
Jeg var meget i tvivl, hvad jeg burde
gjøre og havde allerede bestemt mig til
at tage min ansøgning tilbage igjen;
men hr. concul Chr. Thams, af hvem jeg
nu er ansat, ville ikke høre tale om
det, idet han gik ind paa, at jeg skulle
faa tage arbeidet, som jeg kunde og fra-
træde, hvis jeg ikke klaret det.
saa usigelig godt en Gang
imellem at blive forkælet.
Ikke blot nyder man det i
Øjeblikket, men det bygger
og og stiver af, saa men
kan føle Virkningen i lang
Tid efter. Derfor har Du lige-
frem gjort en god Gerning i-
mod mig ved Din storslaaede,
hjertelige Gæstfrihed. Og der-
for er jeg i Fremtiden ikke
blot Din Beundrer og Til-
beder, men ogsaa Din oprig-
tige, taknemmelige Ven.
Hjemrejsen gik heldigt,
om end jeg i Christiania
efter nogen Omflakken ved
Jeg hader Maadehold!
Fra Kristiansund fik jeg
Bunker af Hilsener med Eskeland.
Han holdt Foredrag om Garborg
der i Julen. Hele Byen danser, siger
han, og de danser "fælande godt",
og mange har syd sig national-
dragter.
Men vor Dans den 24de for
"ugifte mødre" i Fæstningens
Gymnastiksal var ikke bra. Heldigvis
kom der dog ind nogen Kroner,
skjønt fuldt Hus var det ikke
rigtig.
Jeg snakked med Fru Dikka Møller,
hun var bedrøvet over Fredskjæmpen
Bjørnson, som nu selv i saa høi
Grad brugte "Krigsmoralen". Hun glædet
sig over sin Svigerdatter Katti Anker
Møllers sociale arbeide - det var jo det
den er jeg nu færdig med i Julenummeret. Den
er blevet saa opbakket i Smaat, at det
er en Grun at se det. Læst i Sammenhæng
er den bedre, men fornøiet med den er jeg ikke.
Deres blive bedre - jeg har faaet bedre Tag
paa den. Jeg vil skrive den paa - en noget anden
Maade. Men Gud ved, hvordan den filsist
bliver, da jeg skriver om i det uendelige,
indtil man river Manuskribtet af Hendene
paa mig. En Ting maa jeg faa Lov til og
det er at sende Dem en liden Epistel med
et Spørgsmaal her og der under Udarbeidelsen,
om der noget jeg staar fast i; men jeg lover
ikke at genere Dem uden i høieste Nød. Forresten
endnu en Gang Tak for Deres lange, interessante
Brev, og endnu en Gang om Forladelse. Jeg havde
et og Andet at sige, men Posten gaar til Dagen - jeg bor ude
paa Landet i Sommer - og da jeg ikke ønsker, at De skal tro,
jeg er et utaknemmeligt Skarn i flere Døgen end nødvendigt,
Sender jeg dette idag. Deres Forbundne
Hansteensgd. 2 IV
23/10 1913.
Hr Sekretær V. Haffner.
De har i Brev af 12te April 1913
haft den Elskværdighed at skri-
ve, at De er villig til at være
mig behjælpelig med at søke
udlaant det Portræt af Eidsvolds-
mand Peder Anker, som jeg skul-
de ønske at kopiere til Storthings-
galleriet. Jeg tror nu gjennem
Familien at ha faat. Oplysnin-
ger om de eksisterende Bille-
der, hvorom der kan være tale.
To af disse har jeg set, de som-
befinder sig her i Byen et hos
Hr Peter Anker, Søn af Oberst
C. J. Anker og et hos Hr Fer-
dinand Anker Asbingd. I.
Forfatteren
herr kand. mag. Hans E. Kinck,
Fredriksværn.