MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
8. mai. 1920
set mig efter operationen.  Men – hun er et fænomen. Hvit som sne og bare skind og 
hver nat, de to første paa morfin naturligvis, ikke antydning til uro i saaret - og nu
spiser hun sykehuskosten, læser alle aviserne – og læger og pleiersker er henrykte over
hende, fordi hun er saa elskværdig og hensynsfuld og føielig og tilfreds med alt
Men – det var unegtelig en sindsbevægelse. Til uken kommer hun vist tilbake 
hit og saa blir hun vel hos mig en maaneds tid efterpaa.  Gud være lov at
hun lever og at det ser ut til at hun endda skal faa leve og salte livet
for os med sine humører, himmelsider og den andre siden – i mange aaår endda.
Selv er jeg saa træt nu, at naar jeg gaar utover gaten, synes jeg husene
svinger op i luften og dukker ned igjen.  Litt ængstelig er jeg ogsaa for Signe-
hun kom til Rom, reiste ifølge ned med en kollega av os, Thrap Meyer, 18 aar 
gammel. Hans mama betrodde ham til Signe, og det sidste vi hørte fra
hende var at pleiebarnet, digteren, laa i lungebetændelse og at Signe hadde 
vaaket hos ham 3 nætter.  Det er nu tre uker siden og saa har vi ikke
hat et prospektkort engang og jeg er fortvilet over at maatte svare mama nei,
hvor og hver dag naar jeg kommer og hun spør om der ikke er noget fra Signe.
Midt i alt dette har jeg maattet sy til ungerne i Kristiania. 
Paaske var som Jul.  Ebba hadde skrevet til mig en stund før paasken -
jeg blev svært beveget, for jeg vet at pikebarnet
10/5 Dit kom jeg lørdag, saa maatte jeg op til Hans, som
kiket sig bort.  Men det ser fremdeles ut til at gaa bra med ham
og med Mosse og. Jeg har hat hende selv de sidste nætterne og holdt
hende i sengen – sittet ovenpaa hele dagen og sydd to dragter til Trond.
Ja det var stedbarna ja.  Ebba skrev til mig og takket mig – hun
var kommet til at se nu at det var mig som hadde været som en mor
Ædle Ven
Tak - tusinde Tak for
Billetten idag - jeg har
gaaet i et Tungsind når
Vanvid i lag lang Tid
Gud ved om det bliver bra
igjen heller. Jeg har ikke
læst, har ikke skrevet -
tror mig -ja føler mig gjennem
Aandsvækket - min Ud-
vikling, mine Sindlidelser.
det Punkt, jeg staar, mer For
Hansteensgt: 2 IV Lang-
fredag 1923
Min egen elskede lille
veslevise 71aarige Magda!
Tak for Dit Kjære Brev og for den deili
fe Apelsinkake! Gud glæde Dig for at
Din Kjærlighed, som Du vet jeg gjengjæl-
der, om jeg end ikke kan bake Kake
søte. Jeg er saa glad over at Du er hos
Astri og ønsker Eder begge, lille Hjal-
mar ogsaa, en velsigovet Paaskefæst.
Her sitter jeg noksaa alene i Hellig-
dagene, for alle Anderses er paa Gør-
rissens Bondegaard høit oppaa Lan-
det, og Nils tilfjelds. Anine Stakkel
er i Byen; men der ligger Louise af
Forkjølelse. De to Sonaa er Gud ske
mig voldsomt –
Af forskjellige Grunde 
blev dent det lille Lod 
der bragte alt til at 
ramle og gav mig dent 
sidste alvorlige Stød.
at kjøpe ogsaa, desværre – man faar de frygteligste anfægtelser 
bestandig, naar man er i byen og pengene flyr -.
Ja nu faar du leve saa vel da. Mange hilsener til
din mor og dine søstre, men særlig være du selv lysteligen hilset 
fra min husbond og herre, og mig selv. 
Din hengivne
Sigrid.
131.
jeg har hende jo dog at takke for saa meget, - men det
falder mig saa vanskelig at tænke ganske nøgtern over
de ting nu, endskjønt det jo altsammen er over for læn-
ge siden. - Svag af legeme og i besiddelse af maaske alt-
for liden karakterstyrke, - lidenskabelig indtaget i hendes
vakre ydre, - den helt nye retning af lecture og de for
den unge, aldeles uerfarne pige saa æggende samtaler -
alt forenede sig og kom væltende over mig paa engang,
saa det kanske var et helt under, at ikke min forstand
gik med paa kjøbet! især nogen tid senere, da mine ro-
mantiske idéer om en selvstændig stilling for alvor
gjorde sig gjældende. -
Det interesserede mig altid, naar frk. Wang omtalte
sine familieforhold og sit urolige ungdomsliv. Nogle
forviklede historie var det med hensyn til navnet, -
Trosdal, Storm og Wang løb altid i et for mig. Hendes
tidligste barndomshjem var i Nordland - i Vefsen, ind-
til moderen med den yngste - en søn reiste over til Ame-
rika. Hun maa have været en ualmindelig energisk
kvinde, men umulig at leve sammen med, iallefald
for sin mand, der var af en yderst svag karakter og
aldrig drev det til andet end at ligge familien til-
I fjorten Dage havde vi hele
vor Lejlighed omdannet til
én stor Skrivestue. For at
hjælpe Theateret i den store
Knibe med at faa Udskriv-
ningen færdig, paatog Fader
sig at faa 3 fuldstændige og
4 delvise Klaverudtag udskrev-
ne. Saa sad der 10 Skrivere her
fra Morgen til Aften og
skrev, ligesom i et Ministerium,
som Simonsen sagde. Naar nu
bare denne glade Tid vilde
ende ligesaa glædeligt.
Jeg skal hilse mange Gange
fra Fader, han fare som en
Stormvind igjennem hele
Huset. Moder sender ogsaa
tusinde Hilsener til Eder begge.
Hils ogsaa Nina mange mange
Gange fra mig. Gid det gik
lidt godt med hendes Side, min
har været saa god i Sommer
Din hengivne Elisabeth H.
Formand, velvillig, diskret og takt-
fuld, og jeg ved ikke Een, som til-
nærmelsesvis vilde kunne have
udfyldt hans Plads. Hans Stilling
har sandelig været alt andet
end let og endmindre taknemme-
lig. Jeg talte nylig med John
Lund som netop kom fra
Kristiania. Han sagde, at Mis-
stemningen derinde væsentlig gik
ud over Bergenserne. Det staar
jo ogsaa unægtelig fast, at Ber-
genserne har gjort Prisforskjellen
til eneste officielle Grund for
norske Musikeres' Forkastelse.
Den nye Komite
sig for at sikkre Afholdelsen
af en Musikfest for Udstillin-
gens Skyld. Publikums Stemning
her i Bergen vil nok vende
sig, maaske er den allerede nu
snud om. Bergenserne pleier
jo aldrig at holde længe paa
en Stemning; Hensynet til Udstil-
lingen vil vistnok veie meget
Jeg boede jo ogsaa saa langt her vest - og
"Bergensbanen" existerede ikke dengang.
Men jeg korresponderede meget med "Lys-
akermalerne - baade med Eilif Pettersen
(som var min særlige beundrer af de gamle,
han kjæbte ogsaa et billede af mig) og med
Muntne og Werenskiold, - særlig med
ham: Thaulow fik jeg aldrig svaret paa
hans brev, thi han døde dagen efter at han
havde skrevet til mig.
(se katalogen)
Men som sagt, jeg
korresponderede meget med Werenskiold,
da han nemlig vilde have mig til at illustre-
re Bjørnsons noveller, - og havde anbefa-
let mig til Gyldendahl. - Ernst Bojesen
havde nemlig raaført sig med Werenskiold
om hvem han vilde udpege af de unge
norske kunstnere til at udføre dette hverv.
Ja, jeg arbeidede jo næsten et aar med dette,
men kom aldrig overens med Ernst Bojesen,
som vilde have mig til at tegne nøiagtig
som Werenskiold. Jeg skulde have et
hononar paa 400 Kr., enden mine tegninger
blev "antagne" eller ei. - Jeg skulde begynde
Bale, le 15 Juni 1903
Ärade Vän !
Till först en hjärtlig hälsning och välönskan till den
märkedag Du och Ditt land firar i dag ! Jag vet
icke med full säkerhet om jag minnes rätt, men
jag vill erinra mig, att Du den 15 Juni
fyller 60 år. Skulle jag tagit fel, får Du ursäkta mig,
att jag i sådang fall äfven narrat andra att begå ett miss-
tag. -
På återväg från Italien erhöll jag i Geneve ett bref
från min fru, däri hon refererer de ord Du sagt till
sångerskan fru Ida Ekman. Det ger mig anledning till
en liten förklaring. Jag skall försöka fatta mig kort.
För flera år sedan have Neovius uppmanat Dig att
komma till Finland utan att ha meddela mig något
härom. Följden blef den, att det den gången ingenting
kunde blifve af, då orkestern genom kontrakt var bunden
vid det italienske operasällskap och hade förplitat sig
till repetitioner hvarje dag. Våre egna konserter gafs den
vintern mest utan förberedande öfning. Under sådana 
förhållanden kunde vi naturligtvis ej emottaga en så högt- 
värderad gäst som Dig. Senare har jag två gånger 
stått i underhandling med General Cui i Petersburg
som de endnu forekommer paa flere steder her i landet.
Flere af figurerne er livfuldt behandlede og trods tegning-
ens store feil eller mangler, af god virkning. Farverne er valgt
og sammenstillede med megen smag og gjør et behageligt, harmo-
nisk indtryk. De almindeligste og med mange variationer
gjentagne stadige fremstillinger er forøvrigt "de kloge og de daar-
lige Jomfruer, ordnede i 2 rader over hinanden, ofte med tilføi-
else af en 6te figur i hver rad og med med inskrif som: "DIT ER DI
FEM: VISE: OG: DI: FEM: DAARLIGE JOMFRUGER. samt de hellige tre
kongers tilbedelse, hvor man ser kongerne komme ridende og
siden knælende for jomfru Maria med barnet paa fanget. -
Om Komposition i egentlig forstand er der i alle disse bille-
der ikke tale, fremstillingen er saa naiv og fordringsløs som mu-
ligt. Figurerne er altid ufuldkomment gjengivne, især er yderparti-
erne sterkt fortegnede, og ansigtstrækkene kun antydede ved et par
streger. Dragterne er tidens egne, dog er figurerne kun ofte ind-
hyllede i fodside kapper. Farverne er sterke og som oftest vil-
kaarligt valgt, men med sikkert, aldrig svigtende instinkt for
harmonisk virkning. Tapperne i infattes i regelen af border med
enkle geometriske ornamenter, medens ornamentale detaljer
ogsaa forøvrigt forekommer hist og her paa figurernes dragter,
til udfyldning af tomme mellemruner og deslige. Samtlige disse
figurtepper er udfør paa den ovenfor beskrevne opretslaaende
vævstol i en teknick, der ialfald staar Haute - lisse arbeidet
saa nær, som det kan ventes af bondearbeider, Materialet er
altid forskjellig farvet uldgarn. Da motiverne uafladelig gjen-
tages og behandlingen altid holder sig inden de samme tra-
ditionelle grænder, er det, udenfor det skjeldne tilfælde, hvor
aarstallet findes anført ugjørligt med sikkerhed at bestemme
de enkelte arbeiders ælde. Tilvirkningen har rimeligvis været
fortsat langt indt i det 18de aarhundrede men er nu for længst
gaaet fuldstændig i glemme. -Ved siden af disse figurlige arb.
der vel neppe nogensinde har forekommet i stort antal og altid
har været betragtet som kostbarheder, finder man fra ældre tid
ogsaa forskjellige arter af mønstrede pudebetræk og tæpper,
der ofte frembyder væsentlig interesse saavel hvad mønsteret som
udførelsen angaar. - Hvor la
n
gt disse arbeider rækker tilbage
i tiden kan ikke med nøiagtighed bestemmes, da de kun yder
skjelden er dateret (paa et pude-betræk i museet findes aarstallet
1610), men efter mønstre og farvesammenstilling at dømme tør
de vistnok, for en del, antages at være samtidig med figurtepperne,
hvilket ogsaa bekræftes af traditionen inden byderne. Dette
Bergen den 9de Juli 1866.
Min kjære Edvard!
Det er nu længe siden
Du har hørt fra mig, at jeg frygter Du
troer jeg har ganske glemt Dig; men
det er langt fra Tilfældet, tvertimod tæn-
ker jeg daglig paa Dig, og ønsker af gan-
ske Hjerte at jeg kunde gjøre noget for,
Dig for at faae Dig ind paa en Levevei.
De Organistposter i Christiania, hvilke
Du omtaler, har det god Tid med, da
kun den ene Kirke er paabegyndt, og det
for ikke saa ret længe siden. Min Ven
Stiftamtmanden lader ei til at kjende
synderlig hertil, men Fredrik Konow, Din
Fætter Candidaten, siger at Menigheden
til den Kirke, der nu bygges, kommer at be-
staae meest af simple Folk, men at det
nok bliver, en stor Menighed. Naar jeg
skriver til Onkel Wilhelm igjen, skal jeg
forespørge mig hos ham, han vil sikkert
kunne skaffe mig Besked herom, og gjør
det med Fornøielse. Jeg antager imidler-
tid at der endnu hengaaer mindst et
Aar inden der bliver averteret noget om
Organistposten; Du kan stole paa at
jeg skal have Øinene med mig om der
skulde gives noget Andet, Arnold er
jo en meget gammel Mand, og mangt Ufor-
udseet kan jo indtræffe. Vi faaer at haabe
det Bedste om det end seer mørkt ud.
Og nu min inderlig kjære Edvard
Tak for Dit hyggelige Geburts
Din Gratulation kom jo rigtig
München, 20. August 1877.
Kære herr Hegel!
Herved sender jeg Dem slutningen
af manuskriptet. Min bedste tak for de
igår og idag modtagne to meddelelser.
Forhåbentlig har De erholdt mit igår
afsendte Brev, hvori jeg bad Dem om
600 kroner i tyske penge; jeg nævner
dette fordi jeg ikke selv, mod sædvane,
afleverede brevet.- Den nye bog tror jeg
jeg tør sige at både De og jeg vil få
glæde af. Dette i al hast
Deres hjertelig hengivne
Henrik Ibsen.
Ja, er det ikke vanskeligt at sætte sig
ind i, at det virkelig er sandt, alt hvad vi har
oplevet i aar? – Jeg fortæller mig selv det hver
dag, – og jeg maa hver dag se mig om for at
undersøge, om kongebanneret virkelig endnu
er heist paa slottet som tegn paa, at Nor-
ges egen konge har sit hjem der; naar
to møder hinanden, saa maa vi ogsaa
først konstatere, at det endnu ikke er et
halvt aar siden 7de juni, – og at vi virkelig
er i havn paa en baade tryg og ærefuld
maade. – Der er næsten noget af andagt i
den maade, hvorpaa selv de ugudeligste men-
nesker taler om dette.
Og netop derved blev indtogsdagen
saa gribende. Alle yded af sit hjertes over-
strømmende følelse, – og alle følte sig grebne
ved at se den lille ensomme familie kom-
me reisende herop i taage og venterveir
for at blive her for bestandig og dele ondt
og godt med os. – Om byens udsmykning
har du vel læst i Chr. Krogh's artikel i V. G.; den
er tildels meget træffende; saa man paa
detailler, saa kunde der være noksaa meget
at kritisere; men totalindtrykket var
overvældende. – "Takket være" Fritz Thaulows
gode raad, saa begyndte illuminationen alle-
fordringsløse personlighed gen-
gives af en af hofteatrets første
skuespillerinder. Og hun omfat-
ter opgaven med kærlighed og in-
teresse. Foruden at være skuespil-
lerinde er hun nemlig kunstner-
inde tillige. Jeg mener, hun sætter
ikke sin ære i at «spille roller» men
i at virkeliggøre digtede menne-
sker.
På Burgteatret i Wien spilles
i denne tid «En folkefiende». Mel-
lem de mange bipersoner i fjerde akt
forekommer en drukken mand,
der kun har nogle få ord at sige.
Denne i stykket forsvindende fi-
gur udføres af den store, europæ-
isk berømte Gabillon.-
Kjære Gustav
Den store italienske pianistinde,
som heder Maria Avani - Carreras
og som bringer dig disse linjer, 
har med tre vidunderlige kon-
serter her i byen fyldt mig 
med indtryk af stor og klassisk
kunst.
Jeg vilde også gjerne til gjen-
gjæld gi hende et stort kunstind-
tryk at få med fra vort land
høre ind iblandt de andre i fremtidsplaner
kan jeg jo ikke have, i grund og bund hjem-
lig blir jeg aldrig mer, og den følelse, at
man intetsteds hører hen og overalt kan
undværes, er netop ikke den bedste. Men
stakkels dem, de faar nok paa dette
brevs stemning mærke, at jeg har ladet 
6 tænder plombere. Norge er deilig, det
kan jeg sige dem, der er noget saa gjen-
nem sundt i hver en farve, jeg har gjort 
en tur ind i Ryfylke. –
Jeg sidder nu i Ryfylke, jeg var svært
uvis, hvor jeg skulde reise hen, længer inde i
fjorden skal her være et meget malerisk sted
med snefjelde, men der er nok meget lukket,
og da jeg har kort tid for min første studie-
reise, kan jeg ikke søge længer. Jeg blir herin
de paa Nærstrand 3 uger, maa saa ind til
byen for at være 1 uges tid med en broder
som flytter fra Stavanger. Her er meget
smaavakkert, og vil dette deilige veir holde
ud, kan jeg faa nok at gjøre. Men hvor
jeg er ynkelig, det er rent komisk barnagtig.
viste sig i Døren til min store
Forundring og Glæde. Hun fortalte
da at hun i Laurvig havde hørt
om min Nærværelse her, og da hun
skulde reise her forbi til et
Sted længere nord (omtrent 1 mil)
vilde hun være saa artig at hilse
pa mig. Paa Fredag besøger jeg
hende for at musicere og jeg
haaber derved bliver mit Ophild
herpaa Østlandet endnu behageligere.
Af Frøken Maren hørte jeg at
Monsiner John Grieg skulde
snart reise til Bergen - og i
det Tilfælde at Du kommer
med første Dampboat fra Kjøben
havn til Fredriksværn end at
komme op her til Sandefjord
saa reiser vi sammen opover
til Bergen med Dampbaaden
den 30d August, eller ogsaa overland
via Christiania og Leirdal.
7
store Restauration, hvor
man fra Terassen ser
ud over hele Stockholm.
Jeg har det altfor godt!
Hele Dagen igaar var
jeg Gjæst hos Dr. Hagelius
"ovenpaa". De har et
bedaarende 4 Maaneders
Barn og er unge og lykkelige.
Fruen og jeg var ude og saa
paa "Bergmannrshyttan" med
Udstilling af Møbler og
Indbo fra "Hemsløidens
Venner"s Udsalg. Meget
vakkert og morsomt. Mangt
 mindet om "Liberty";
men ogsaa enkle solide
yngste - paa to og et halvt aar -
saadan en toaars krøltop, der vil 
stikke fingrene ind i julelysenes
flamme og gaar indtilbens og
lige rækker med næsetippen over
bordkanten og kysser en med
en vidaaben vaad, rosenrød lille 
mund og har fem æbler liggende
omkring paa stolene og bidt i
dem allesammen - jeg havde største 
lyst af verden til at stjæle hele
lille Lisbeth og reise afsted med 
hende. Det kan nu ikke nytte 
at benægte, at børn, det skulde
man egentlig have, alle kvindfolk
- men hvor skal man faa dem
fra - det er det som er sagen. Alle
ens ræsonnementer springer i stumper 
og stykker, naar man faar lov til 
at klæde en saadan stump unge 
af og putte hende i seng - men
første bal. Efter at have over-
været det sidste, reiser jeg til Lyon,
hvor jeg for sprogets skyld bliver
et par maaneder. Send mig dog
fremdeles brevene under adresse
til legationen i Paris.
Igaar et langt brev fra Bastian
Dahl. Hans breve ere ligesaa
roccocco som hans person.
Din
Ebbe.
D. 26de jan. 1876.
Montebello 5. juli 1935
Kjære Nil Collett Vogt,
Egentlig har jeg villet skrive til Dem hver dag siden
jeg kom hit og fik høre at De hadde faatt tilbakefald – jeg blev saa 
bedrøvet da jeg hørte det, og hvad skal en si? Især naar man som 
jeg gaar hernede og faktisk kommer mig dag for dag. Gid De kunde 
finde en læge som virkelig greiet at fri Dem fra denne frygtelige 
plage, saa De kunde faa realisert Deres planer om at reise paa 
fjeldet isommer og faa fred og kræfter til at arbeide igjen.
Alle spurte efter Dem – d.v.s. Nini og Elsters og
Kent og en hel del andre – paa Finlandsturen. Jeg er glad jeg blev 
med paa den. Det var vældig interessant, og baade finlandssvenskerne 
og finnerne visste ikke det gode de vilde gjøre os, men en merket jo
det er fuldt av sprengstoff der og, mellem de to nationaliteter, og mellem 
de styrende partier og kommunisterne som er drevet undergrund. Vi var 
ute paa Sveaborg – det er det som jeg husker bedst. Uten for den 
gamle fæstningen ligger den nye som russerne netop hadde faatt i tiptop 
stand i 1914, og officererne som viste os rundt fortalte en hel 
del fra krigen og efterpaa. Hadde De nu været her saa skulde jeg 
ha fortalt det, men det blir for langt at skrive om -. 
Jeg savner Dem svært, kan De skjønne. Nu gaar jeg 
mine formiddagsturer alene, eller sitter nede i parken og læser og syr. 
Det har næsten været for varmt til at gaa – like til de 
sisste dagene, for nu stormer det og regner saa det er synd paa
Digtet har også vundet flere
andre Digteres Bifald. Jeg
tror ikke det var blandt de
Digte, jeg før har tilsendt
Dem. - Ja nu nærmer
det sig jo så småt den
herlige Juletid. Måske vil
De også eg iår tilbringe
Dem deroppe i Soria-
Moriaslottet på Frogner-
sæteraasen. Dog De har det
nok også herlig i Deres
prægtige Kunstner=Villa
ved Bergen. Jeg har hørt den
skal ligge så smukt. - Ja nu
adieu, høistærede Hr Grig. Mine
bedste Ønsker for Deres og Deres høist-
ærede Fru Gemahlins Sundhed! -
Med største Høiagtelse
ærbødigst
Fredr. Döcker=Smith
Norsk Folkelige. Denne Fordeel har, som Du jo ogsaa
veed, ingen af de berømte Mestere benytet sig
af, uden ved enkelte Leiligheder (det er jo nemlig
en Fordeel, naar end Mottoer allerede ved deres
Minden om det Folkelige blive særlig bemærkede,
og dobbelt Fordeel, naar det Folkelige er
saa characteristisk, som de norske Mottoer)
og jeg tror med Rette - thi da det dog
Hr. billedhugger Gustav Vigeland
Pilestrædet 8.
Kristiania
Når jeg sa, at jeg ikke har kjent
min far, så er det ikke så, at jeg
ikke har sett ham. Det har jeg to
gange i min tidligste barndom. Men
det var såre møter som gjorde voldsomt
inntrykk. Engang badde han vært på
Hamar, og uten å se til mor og mig.
Mor hadde fått vite  hvilken dag
han skulde reise og sendte mig
på bryggen for at jeg skulde be
ham om en ny kjole. Den jeg hadde
var så fillet, skulde jeg si. ham
Jeg traff ham og bar frem mitt
erinde, men han svarte fort; sy og
sprette, binne og rekke! Og sprang
ombord.
Første gang var en natt
han kom og banket på vinduet hos
oss; vi bodde i et lavt bakhus
like ved Storhamar-veien. Han blev
sluppet inn og la på flatsing hos
oss om natten - i en sørgelig forfatning
Han hadde da mistet alt - 
x like ved Bergers-gården, hvor han hadde
Kvalbei 1/7 04.
Adresse Bru Jæderen
pr
Egersund
Kjære Veda!
Hjertelig tak for dit brevkort, men du maa ikke for-
færde et saa skjønt hode som mit med at sætte 30/6 over dit
kort, jeg gik strax ud for at spørge, om vi hadde lørdag idag. Eller
har du en egen post, der farer gjennem rummet i saadan fart,
da vil jeg melde mig ind i samme, meld mig ind strax.
Har Aubert sat pengene i banken paa de 137-2 øre nær, ser vi
blot min kone leiesummen
og bogen, hun vil da udrette dette med leien
og gjemme bogen, dere skal ikke ha mer møie dermed, telefoner til
hende, saa gir hun besked, naar hun kan træffes, bare sig hende 
naar dere vil komme med dem, hun er fuldt ud tro.
Nei hvor synd for Thornes, der har vel alligevel manglet betal-
kraft hos moderen, stakkels, stakkels dem, vil du hilse dem en
hjertelig medføllende medfølende hilsen fra mig. Jeg fryder mig over
at Werenskiold og Aubert vil reise til Harriets sted, de maa ikke
la det være, hun han trænge til at faa tale med dem, og de vil
ordne for hende, om hun skulde ha vanskeligheder. de maa
reise did. Jeg er netop kommet hjem fra min første brug af farver
her, nede ved stranden, min praktiske sans er den mest begavede 
sans jeg har, deri er guld værdt i dette stormens landskab, gid jeg var
lodden som Esau saa kulden ikke kunde trænge gjennem, da skulde jeg
kanske udrette noget, for her er natur, som kan glæde et menneskehjerte.
Man skulde helst male et stort overmaade stort billede, som teeg
vil du ikke gå til statsråden og 
muligens til Ræder og si din
ligefremme mening om komiteens
sammensætning? Der kan ikke
være noget naturligere end, at du
her har et ord med i laget som
rådgiver. Fra Christie og C.´s ven-
ner gjøres der naturligvis alt muligt
for at holde mig udenfor.
Men vil du gjøre dette, må det ske
øieblikkelig. Komiteen kan gjerne
være udnævnt imorgen den.
Skal de endelig ha Solberg med, 
så får de da det, men så får de ta
mig med som fjerdemand synes jeg.
Kielland er ganske enig i at jeg
bør velges.
Din Ven
Jens.
Kristiania 22/1-04.
Kjære Dea!
Først og fremst har du ret i 
at man er bleven narret saa mange 
gange af nytaaret - det er igrunden 
dumt atter og atter igjen at lade 
sig forlede til at vente nogen for-
andring, fordi man begynder paa at 
skrive et nyt aarstal over brevene. 
Men gudskelov, at det begynder at lysne 
lidt - nu er det forandring fra dag 
til dag at se, naar jeg ved 5 tiden 
gaar nedover til kontoret - igaar var 
hele parken rosenrød og gylden, da 
jeg gik, og oppe fra slotsbakken 
laa byen i en lillafarvet taage. 
Det er godt mulig, at Kristiania er 
en af verdens vakreste byer - ialfald
Rom, 27. December 1881.
Herr boghandler Lund!
Idet jeg med forbindt-
ligst tak erkender modtagel-
sen af Deres seneste remisse,
beder jeg Dem sende mig, hvad
De har til disposition af min
gage for 4. kvartal. Min romer-
ske adresse er den vanlige.
Jeg beder Dem at lade brevet
omhyggeligt forsegle. Det for-
rige kom mig ihænde med brudt
segl og fuldstændig åbent. Hel-
digvis var indholdet i behold.
Hernede har vi uafbrudt
det pragtfuldeste solskinsvejr.
Over 150 Skandinaver opholder
sig her denne vinter, deriblandt
mange norske.
Med ønsket om et glædeligt
nytår tegner jeg mig
Deres særdeles forbundne
Henrik Ibsen.