MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
det ude som han ønskede og det var hans
Planer tjenligt. Jeg for min Part tror nu
at hvis De ikkke kommer, det maaske i
flere Henseender vilde være tjenligt netop
at være hjemme under disse Omstændigheder
- men jeg bøier mig altid for Kunstneres
Stemninger, og ham om det! (Han er
ialfald meget paa Tale i denne Tid og
De faar ikke tro ham at være en saadan
persona ingrata som man har villet frem,
stille Navn i en ubegribelig Korrespondance
til en bergensk Avis/-. Men hvem har vi
saa?!! De, som har den Æren af at have
stiftet Foreningen burde vist nu passe paa
at man ikke steg for langt ned. Der er
Muligheder, - - Ja lad nu disse Ord ikke
have nogen viden Vægt; men Hensigten var
at gjøre Dem opmærksom paa at mange ønsker
Dem og Deres energiske Virksomhed i vor Hoved-
stad nu. En hjertelig Hilsen til Eder Begge.
Et hjerteligt Velkommen til Eder fra Eders
altid hengivne
I Hast! Marie Blich
kiøbte en anden /: C - Ckht :/ een af
samme Bonitet af Sønnen for 6 rde -
Sønnen eyer Moldegaard og har
et Teglbrænderie som ikke duer noget -
i Tagsteen sidde store Kampesteene og
de ere meget skiøre. - Grunden
som Molde staaer paa tilhører Eyeren
af Moldegaard og Reunæs - Gene-
ral Andetins Korn - Fogden Kors
reyste tilbage; Sorenskriveren
Dagen efter min Ankomst omkring
paa Tingene; Hans Embede som Oppe-
børsels Betient, giør ham mindre
Bryderie, sagde han, end hans Embede
som Politiemester paa Landet.
Session holdes i Molde hvert Aar;
alle over 15 Aar indskrives til
Søe tieneste, de tiene til 36 og ere
Landværns reserve til 60. De man-
ge Kaab som giøres her ved Sessionerne -
Amtmanden paastod at om 7 tages
fra de Norske
tages kun een
fra de Danske -
men dels ere de anseede som slette arbeider,
dels ere de tillige samtlige antiqverede. I
et yderst voluminøst, men med registre for-
synet værk af Dallóz, hvilket maaske er
at faa paa universitetsbibliotheket, betitlet
Répertoire de jurisprudence, finder man
sub verbo: effets de commerce, eller: timbre
en sammendraget fremstilling, der ansees
for den bedste, men heller ikke roses. Hvad
Belgien betræffer har man fra Brüssel
sendt mig Tialan's bog som den nyeste og
bedste kommentar.
Haabende, at De vil gjøre mig den
ære at forlange yderligere oplysninger, hvis
ligste for mig, nød jeg helst naturen i deres selskab, -
om eftermiddagen f. eks. eller efter thetid om aftenen -
naar damerne havde lidt tid tilovers fra al deres
huslige gjerning. - Efter frokosten havde vi den
fredeligste og hyggeligste tid paa hele dagen og var
gjerne alle samlede en timestid eller to inde i stu-
en hos fru Mynster med haandarbeider, tegnebøger
eller hvadsomhelst - kunde ogsaa hænde, et stort fad
med ærter for at bælge osv. Da blev der talt om og drøf-
tet alle mulige ting, eller ogsaa læste Constance høit
et eller andet smukt; blandt andet hørte jeg da første-
gang Paludan-Müllers smukke digte; specielt var jeg
optaget af "Danserinden" og "Kjærlighed ved hoffet"; Maa-
lunds "Fulvia" samt flere af hr. Mynsters nyoversatte
bøger erindrer jeg. - I regelen var min "formiddags-
plads" ved siden af Caroline for at kunne følge udvik-
lingen af de yndige blomster, hun forstod at sy. Jeg
havde aldrig før seet denslags haandarbeide udført i
ramme - et temmelig høit og stort stativ, hun kunde
sidde med paa skjødet og saa stikke naalen op
og ned i det stykke klæde, fløiel eller silketøi, der
ver spændt ud over rammen. Et let tegnet omrids
alle
Centrum for de enkelte Individers Bestræbelser, uden netop i Staten,
og et saadant maatte han have, da
hans Standpunct er det teleologiske,
ifølge sin
indfaldsrige, ahnelsesfulde og efter Skjønhed stræ-
bende Genius maatte han kunde han ikke lade sig nøie
med Iagttagelsen af det Concrete, og en Sammenordning af
dette uden Maal og Med, han maatte stræbe efter ikke alene
efter Sammenhæng i den hele Tilværelse, men
saa han
følte, at den hele Tilværelse maatte stræbe ikke
blot
efter Fortsættelse
fra Aar til Aar uden og Aarhundre-
de til Aarhundrede, uden yderligere Hensigt og uden ende-
ligt Maal, men at det den maatte have et saadant
et Telos, saaledes som Christendommen giver det os det
i Realisationen af Guds Villie her og sisset. Og for
Hædningen Plato kunde dette Maal ikke vise sig som
noget andet end Harmoninen i hele Tilværelsen, og denne
fandt da sit fuldkomne Udtrykk i den fuldkomme Stat,
hvor Visdommen hersker, Modet vogter og beskytter, og
Besindigheden adlydes og ernæres. Dette er isandhed
i og for sig
Livsanskuelse, og fremfor Alt
den sande Typus for den græske Opfatning af
Tilværelsen. Og dette er det Rationale i Platos Anskuelse,
Lære. Det som skal forhjælpe os til at begribe den Aner-
kjendelse, han har vundet og
indtil en vis Grad
forsone os med hvad der paafalder os som urimeligt som
uskjønt og som opløst i hans Statsorganisation. Thi
gaaende ud fra denne Synsmaade
han maatte naturligviis
finde
Menneske-
nes Redning i en Organisation af Staten, hvori den gjennem-
førtes i sin fulde Renhed, uden Bihensyn, uden at
standse
ved
eller bevæge sig efter de Interesser,
der maatte fremstille sig for ham som uberettigede, fordi
de vilde føre bort fra det eneste Maal, han kunde
finde for al menneskelig Vir Stræben; fra hans Standpunkt
var det rigtigt og samvittighedsfuldt, og den eneste Maade, hvorpaa der kunde lede til at
Sandheden af hans Lære
prøvet. Men deraf flyder igjen
med Nødvendighed, at han maatte anordne sin Stat som
han gjorde,
betage Indi-
viderne deres Ret, fornægte den politiske Frihed,
be-
tragte Ægteskabet og Eiendommen som han gjorde.
Men
videre maa heller ikke Anerkjendelsen af
Plato gaa. Den Hans Udgangspunkt er falskt,
og deler den græske Stats væsentligste Bøst
Ude-
lukkelsen af eller Undertrykkelsen af Individualiteten.
og den subjective Friheds Princip, saaledes at Indivi-
det ikke kommer til sin Ret i Forhold til Staten. Der-
for bliver hans Do hele Doctrin urigtig, fremfor Alt
selve hans Opfatning af Retfærdighed. Thi det er med
fuld Føie, man har sagt, at det, som Plato kalder Sta-
tens Retfærdighed i Virkeligheden kun er dens Skjønhed.
NB Stahl
Thi Forskjellen mellem Skjønheden og Retfærdigheden stikker
deri, at
i Skjønheden er Mangfoldigheden
forenet og formidlet
for
det Heles ikke for de enkelte Deles Skyld, men Retfærdigheden
staa under hvert enkelt Væsen sin egen Tilværelse, Tilfreds-
stillelse og uafhængige Bevægelse, for at det - selv et Helt -
Nu spørger jeg Dem, kjære Herr Grieg ! om de vil
vise mig den store Velvillie at dirigere - jeg
vil være beskeden og sige: en af de philharmo-
niske Concerter i Vinter? Jeg vil med Hensyn til
Tidspunktet ganske kunne rette mig efter Deres Leilighed
og vilde proponere, at Fru Carenno kom
til at spille Deres Concert,- hvad der var umuligt,
dersom Concerten kunde finde Sted i den anden
Halvdel af Oktober.
Ganske vist ere De pilharmoniske Concerter ikke
synderlig velhavende, og jeg kan, det jeg, ikke
honorere Deres Direktion saaledes, som jeg burde
men alligevel, jeg haaber og tror, at om De
ingen Betænkeligheder kan, vil dette Spørgs-
maal ikke komme til at danne nogen Hindring.
Jeg kan ikke sige Dem, hvor glad et Ja fra
Dem vilde gjøre mig, og jeg med Længsel
dets Komme. At jeg paa alle Punkter hvad
Program o.s.v. angaar, ganske retter mig
efter Dem er saa selvfølgeligt, at jeg ikke
med nydelsen af en østers- eller muslingpostei fik jeg
da endelig mit inderlige ønske opfyldt at skulle være med
hjem. Vi gik samme dag til legerne; - det var næsten
komisk med deres forlangende af honorar; prof. Hansen-
uth mente, at han "havde jo egentlig ikke havt noget
re" med mig at gjøre; "det var jo væsentligst prof. Reisz;
me mente det samme om sit tilsyn, da han blev
 - at "Hansen-Grutte havde størst fortjeneste af
undhed; følgen var, at de skulde conferere. Vi troede
gvis, det vilde blive en noksaa stor affaire efter
 behandling; men forlangendet var - kr. 30, 00 til
!
Vi reiste hjem gjennem Sverige og meget langsomt,
for at alle forsigtighedsregler kunde iagttages, og jeg regel-
mæssig faa min kolde afrivning hver morgen, osv. - Det
var en stor glæde for mig at være hjemme igjen; og jeg læng-
tede i den første tid ikke det mindste tilbage til Danmark.
senere søgte tankerne mere og mere med / vemod til-
bage til alt dernede og naturligvis først og fremst til
Emilsminde.
Vaaren derefter blev jeg indskrevet hos præsten og
confirmeret i october 1879 af pastor Arnesen - nuvæ-
op vilde - synes mig - være at tage et
Stykke Vinter i Forskud. I Jotun-
hejmen skal være koldt
sagt mig. Det er jo stundom lidt haardt
for det indre Menneske at vandre
heromkring paa Stedet Musik - selv
turen mig alle Jotunverdenens Herlig-
heder, - men - jeg vil dog være fornuf-
tig, o.v.f: indskrænke mig til, efter
nogle Dage Ophold her endnu, at drage til
Fods over Voss og lidt af Hardanger
for at havne ude i Skjærgaarden
etsteds og bade sig i rigtig Hav-
luft og Havvand.
Mine bedste Hilsener og bedste
Ønsker om behagelig Sommer til
vi sees. Deres hengivne
Jakob Bruun
herned selv. Han hilser.
Med højaktelse
Richard Kaufmann
de norske Præstegaarde, som jeg
efter Anmodning af vort
Kulturministerium har
paataget mig.
Ærbødigst og forbindtligst
Ebbe Hertzberg
Kristiania Fossveien 7,
d. 1ste Nov. 1897.
Glædelig Jul Kjære Garborg,
Hulda og Tuften!
Godt Nytaar og Tak for trofast
Venskab.
Eders hengivne
Harriet Backer
Mandag
Jeg var igaaraftes i "Niklasgildet", et lidet
lag stiftet af Bondeungdom som vil
samles om norsk maal og Sæd. Der var
Stemning og munterhed, kammeratslig, god
Tone. Mat, Stevjing, Dans o.s.v.
Mandag 30.11.03
Kitty Wentzel kom igaar Efterm.
Jeg har havt W.s Piano, Symaskive o.s.v.
til Opbevaring disse tre aar, mens de
har flakket om paa Reiser. Det er
onde Tider for Malerne nu. Dei er
trætte og slitne Wentzels ogsaa af den
stadige Spænding og Kamp for Tilværelsen.
Nu har de - ikke uden Bekymring selvfølgelig
- prøvet at sætte Hus i Kristiania igjen.
Gudbrandsdalen blev for ensamt i Længden.
G. forkjølet sig i Begravelsen lørdag,
og har siddet med en ophovnet
vond Nakke og diverse andre Plager
disse Dagene. Det ser ikke lyst
Arbejdets skyld. Aa nej,
det er ikke saadan at have
en stærk kvinde (som er saa
svag) imod sig.
Han har jo ikke sagt noget
bestemt endnu, men jeg
tror ikke paa han kommer.
Det er lidt strengt, det
er dog det jeg har levet
paa de sidste 8 Maaneder.
Det er Meningen at jeg
skulde rejse til Svinkløv paa
Onsdag d.26ende, men Glæden
er jo ikke saa stor nu.
Percy skal iøvrigt spille i
St. Petersborg d. 18 November,
i København d.14ende samme,
saa det er ikke mere end
lige akkurat det kan naas
Jeg er ganske alene hjemme
Spørgsmaalskasse
Du lille hob af utvalgte
som her er forsamlet
skal vi ikke skaffe os
en spørgsmaalskasse, vi har jo en rigtignok; den er
gammel, men lige god for det; men jeg er ræd for at den
bliver os som en pagtens ark, som filesterne vil
gjøre fordring paa at have i Dagons tempel. Skulde
filisterne derfor med sin store overmagt fratage os kassen
og det er jo rimeligt saa bør vi itide anskaffe os en nye.
Rigtignok tror
jeg
at denne spørgsmaalskasse kun vil
skade deres gud om den kommer ud i deres tempel;
men vi bør derfor ikke misunde dem den om De
med sin store overmagt kræver den tilbage, vi vil ialle-
fald ei brække halsbenet  derover.
Fortegnelse over de tillige
med Flygelen afsendte Ting.
1 Birketræ Sengested i 2 Dele.
(NB. Under Bunden findes Jernkroge,
til at hefte Delene sammen med.)
1 Undermatrads i 2 Dele.
1 Krølhaars Matrads i 3 Dele.
1 hvidt Uldtæppe.
1 Duntæppe.
2 Hovedpuder.
Sengesprede
Sengekappe i 3 Stykker
3 Stokke eller Lister til Sengekappen.
1 Par Tøfler.
1 Sølvbeslaget Horn.
1 Sølvgaffel.
1 Blækhus.
1 Fyrstikkehus.
1 Par Reisestøvler.
Andersons Værker 12 Bind.
Cid.
Berømte Mænds Billeder.
2 Pakker Breve og forskjellige
andre Ting.
2 Par Strømper og
med Kirken, saa er hendes stilling ganske uutholdelig. Nu vet disse
folkene jo at hun har venner i byen, og skulde det være for galt, 
kan hun naturligvis komme hit som gjest – men hun længes jo svært efter en 
forandring. Jeg skulde bare ønske, jeg kunde tat hende som barnefrøken – hun er 
selv saa barnslig from, saa jeg tror hun maa være udmerket skikket til at være om 
barn og lære dem til at føle sig i Guds haand altid. – Men hun sier selv, 
at nu længter hun bare efter at komme et sted hen hvor der er kirke. Hjemme
gik hun i kirke med sin mor hver dag, og det aar da hun gik og lærte skrædder-
syning, gik de hver morgen til den hl. kommunion. Moren og hendes sognepest 
i Darmstadt skriver ogsaa stadig til hende og sender hende hver uke et katholsk ukeblad. 
Stakkars barn, hun begyndte at graate saa saart, da høimessen var slut 
og vi skulde gaa ut av kapellet – og igjen, da vi sa farvel til vor gode priorinde.
Msgr. Kjelstrup saa vi ikke saa meget til – folk strømmer ut og ind hos ham, 
menigheten og konvertiter paa alle stadier av forberedelse. Det er bare ængstende – 
om han ikke skal bli aldeles overanstrengt. Denne vinteren har desværre 
ikke været god for hans helbred – og saa holder han fasten trass i alt. Og 
søstrene faster sig tynde og bleke og sliter –. Jeg skammer mig selv, fordi fasten virker 
paa mig som en ren kur – jeg maa nemlig gaa iseng etpar timer tidligere, 
fordi jeg faar hodepine og ikke kan arbeide, naar jeg blir tilstrækkelig sulten 
utpaa natten.
Men tilbake til frk. Zecher – hun er altsaa utlært paa schneider-
atelier, flink i alslags haandarbeide forøvrig, og kan ogsaa undervise
begyndere i musik.
Saa maa De undskylde at jeg igjen bry Dem med denne
saken, og leve saa vel.
Med bedste hilsen til Deres mand og Dem selv
Deres hengivne
Sigrid Undset.
nu skal fødes til verden med malariaen i blodet (og
efter all "skakingen" paa jernbanen og rullingen paa
dampskiberne) - "Madonna" er ofte nervøs og graatende
hun var jo svært syk efter den fortidlige nedkomst, hun
engang fik paa en uheldig biltour, - hun vilde "heller
føde barn 10 gange normalt" sa hun efterpaa.-
Ja vi faar haabe at alt gaar vel, - og at mynten
"rækker". - Jeg ser, hvad "Madonna" skriver og
De faar undskylde hende, - og vil De sende os
nogen penge til laans, - saa gjør det nu, medens vi
er her og venter paa nedkomsten, - senere blir vi
stadig paa reise, indtil vi kommer hjem. Konsul
Grieg har laant mig penge før, og han sa, sidst jeg
traf ham, at han vilde laane mig senere ogsaa
om jeg nogengang skulde trænge det, - men jeg vil
nødig benytte mig deraf nu, - da han vistnok har
flære af "slægt" at hjælpe nu efter "krakket". -
Vi har det jo ellers godt her, - ogt jeg har grund at
takke Gud for at asthmaen holder sig nogenlunde
borte, - bare jeg var fri dette slemme "sting".
Ja jeg var kommen hid i dette mit vidløftige
Ny Østergade.30.V.07
Kære Edv. Grieg!
Tak for Dit sidste elskvær-
dige Brev (ligesom det forrige
i Bibliofiludgave). På Dine
Breve kan man sandelig
ikke mærke, at Din Hjærne
skaber sig gal og at Dine
Nerver slår Sludder. Mon
Du ikke i så Henseende over-
vurderer Din Hjærne- og Nerve-
virksomhed? Det, at Du
har troet Dig Dus med
et Menneske, som Du har
følt Dig Dus med, er i og
for sig ikke noget foruroli-
gende symptom. Det er
De forandringer som Malmen
da
den
kommer fra Gruberne
gaar igiennem
indtil den kan
sælges som blaae sorter ere mange: Smeltning:
Pukning: Malning:
Sigt-
ning - Skyldning; Rulning, Blødning, Tørning -
Værkets Hiul drives af Hougfossen, som er 
meget
strid, kommer fra Egnen der-
omkring føres til Stor-Elven, lades gien-
nem Canaler eller Render af næsten hundrede
Alens Længde herigiennem, da de vilde ellers
knuses af Fossen. -
Tilbage til
Buskerud, hvor vi spiste til Aften og blev
Natten over til om Morgenen da vi toge
til Friderichsminde /: fik sit Navn af
Kronprinds Friderich da han var i Norge :/
en gandske nye Indretning af Hr Neumann
som begyndte dette Værk i en gandske
øde og uboelig Egn 1780; nu sees alting i fuld
Drift. - Den Vind hvorved Ilden vedli-
geholdes i den lille Masovn foraarsages
ved Vand som styrter ned i en Kasse og gaaer
ud af en Aabning som er nop og saa stor
at den fyldes af Vandet, paa Kassen
273.
Søndag, 1ste paaskedag.
Kjære Vilhelm!
Honoria og Jack er idag hos Mimmi Bj. paa Lysaker
til middag, efter at ha vært hos Karl i formiddag, -
og jeg kan da passende benytte tiden til at skrive
Tøiensak til dig.
Jack har være hos Ulrik Koren med din artikkel
om staalverket. Han sier at den ingenlunde er over-
dreven m.h.t. elektriske forstyrrelser, heller hvertimot
- og at der av mekaniske paakjendinger antagelig
vil bli et faldverk, hvor svære staalmasser
skal sonderdeles ved lodder som falder fra stor
høide. - Da vi efter dette hans besøk læste
artikkelen høit, blev vi enige om en del forand-
ringer i slutningen. Jeg har renskrevet dem
paa de vedlagde blader og sender dig dem til
gjennemsyn og eventuel godkjendelse. - Forandringen
bestaar, som der vil se i: 1) Lidt flere ord i det
første avsnit, for at gjøre meningen klarere for
ikke sagkyndige. 2) Sløifning av sammenligningen
med 10 spervogner - en slik reduktion skulde ikke
være nødvendig efter U. K's utsagn- og derav følgende
om redaktion av hele avsnittet. 3) Uvæsentlige
redaktionsændringer i sidste avsnit.
M.h.t. forslaget om sakkyndig kommi-
sion er det vanskelig at uttale noget sikkert
om dette. Forresten har jeg for
en Maaned siden anmeldt
dem gjennem Brev med Pris
og Navne for Kunstforeningen,
saa disse Anstalter er kanske
ganske unødvendige, hvor om 
De bedre kan dømme end jeg.
Her har jeg det udmærket hos
min kjære Søster og Børnene;
men er urolig før jeg ser Udsigter
til at komme i Arbeide.
Atelier er vanskeligt at opdrive
til nogenlunde Pris, og jeg tæn-
ker saa smaat paa at gjøre
en Interieurstudie i Hôtel
de Cluny, indtil jeg faar noget
ordnet. Heyerdahl begyn-
der i disse Dage at copiere
i Louvre et kvindeligt Por-
træt af Rembrandt. Vi har
gaaet flere Gange paa Ud-
kanskje for altid. Jeg ser, det tar på ham.
Men dette, at de aldri kan få det til
å lønne sig - min tro, at formannen
Holt ikke er dugelig - peker jo imot,
at de bør slutte. -
Sånn burde Regine Normann vært 
malt.
staaelse, finere og dybere Op-
fatning, - alt gjør Livet
og giver rundelig Erststemig for,
hvad Aarene tager af Kræfter
og Letlivethed. Altsaa
god Helse og god Kulør.
Jeg glæder mig i at vide
Dig hos Julius og Mien og
forstaar godt, hvor Du maa
nyde Hvilen hos de varme
gode Venner, især efter Om-
flakkingen, som jeg tænker mig,
Du er temmelig træt 
-- I Eftermiddag strævede
jeg haardt med at faa Kor-
rektur paa Sangene mine
(4) afsted til Norsk Musik-
forlag. Men det lykkedes i
München, den 27. Juni 1890.
Kære herr fuldmægtig Larsen!
Jeg beder Dem herved modtage min bedste
tak for tilsendelsen af korrespondencen i «Berl:
Tidende» angående den store engelske udgave
af mine skuespil i prosa.
Opførelsen af «Gengangere» i Paris og alt,
hvad dermed stod i forbindelse greb temme-
lig forstyrrende ind i arbejdet på mit nye
skuespil. Men nu er alt i jævn god gang i-
gen. Dog tviler jeg på at jeg får stykket færdigt
før slutningen af Oktober.
Tirsdag den 8de Oktbr.
Kjære Tore!
Jeg sitter her i Huset mit, jeg har nu skrevet
mig træt paa Boken som jeg arbeider paa, og
saa vil jeg sende dig nogen Ord.
Jeg synes dere er flinke paa Skolen
begge to, baade du og Arild, det er fine
Karakterer, og det at du har et ÷ mere
end Arild det er bare tilfældig, det skal
du ikke bry dig om.
- - -
Saa langt kom jeg. Men saa kommer
Mama og sier at hvis jeg vil være med til
Barberen saa maa jeg komme nu!
Eftermiddag.
Nu har jeg altsaa været hos Barberen og
jeg fortsætter Brevet.
Du skriver at dere har faat Sne. Vi her
har bare Regn og Uveir saa vi ikke endda har
faat ind Havren paa Myrene. Nu maa vi
ta den ind og prøve at tørke den i de store Løer,
jeg tror det skal gaa. Under Uveiret brandt
Vandpumpen op igjen saa jeg maatte faa ny fra
Oslo. Det er altid noget som det gaar galt med,
synes jeg. Men jeg er blit saapas igjen efter
Influensaen siste Vinter at jeg Gudskelov kan
arbeide. Saa tjener jeg jo noget igjen. Ja det er
bra at dere er flinke Gutter, og nu er det mindre
og mindre Tid igjen til Jul, saa kommer dere hjem.
Hilsen fra Papa din.
at se Dem, naar De
kommer 
kj her paa
gjennomreise
Lev vel, og hjertelig
hilsen fra Deres hengivne
Fridtjof
dommelige Verdensstyrelse,
og
dette
Problem er et, som ikke godt kan løses gjennem en mere ana-
lytisk
Methode,
eller
gjennem en
Sammenstilling af empiriske
Phænomener
og historiske, af det virkelige Liv hentede Begreber, med min-
dre man til dem ogsaa vil henregne den speculative
Philosophie og dens Resultater.
Den har en anden
Methode. Den gaaer nemlig ud fra Menneskets eget Væ-
sen, navnlig fra dets Fornuft og fra den Forudsætning, som
den jo rigtignok ogsaa søger at bevise, at Intet kan have
almeen Gyldighed og absolut forbindende Kraft for alle
Mennesker, som ikke er
begrundet i hvad der for alle
Mennesker er fælles nemlig Fornuften. Den undersøger
derfor dennes Kategorier, som den øverste Erkjendelses-
grund og udleder deraf sine Resultater gjennem en logisk
Deduction,
og anerkjender intet Andet som
almeengyldigt eller engang som sandt, end hvad den
paa denne Maade faaer ud.
Mod denne Methode
indvender
dens Modstandere, at den
beroer paa en
petitio principii, i det den netop
forudsætter, at
den menneskelige Fornuft som
det
eneste Magt, som
det Eneste, der
har Realitet, og som den eneste Dommer,
men det
er just det, hvorom det spørges og
som det gjælder at bevise i Modsætning til dem,
som benægte dens Enevælde og paasta, at der
over den raader en
i sit Væsen forskjellig Magt, som
vistnok
aabenbarer sig men kun deelviis og ufuld-
stændigt i Mennesket, og som desuden
manifeste-
rer sig paa andre Maader, i Naturen og
endog umid-
delbart i Historien. Dermed Spørgsmaalet
bragt
ind paa et andet og høiere Stadium. Thi det gjælder
nu om den speculative Philosophie gjennem sin Methode,
ved at gaa ut fra Tænkningens almindelige
Love kan paavise, at disse ere 
gjælde for den hele Tilværelse, saaledes at
alle
dens
Phænomener
lader
sig
harmonisk forklare af dem, eller om
dens Modstandere kunne paavise, at Forsøget er
briskere for Philosophien, og
endnu mere om
de
ved
en Analyse af Tilværelsens Phænome-
ner,
derunder altsaa indbefattet den men-
neskelige Speculation, kunne godtgjøre, at den
Tænknings almindelige Love
aldeles ikke kunne strække til at forklare
dem, og at derfor
Forpligtelsens sidste Grund
maa søges
i en anden Potents.
Det er herom Striden for Tiden dreier sig.
Dersom denne var udkjæmpet, saa vilde saaledes
ogsaa Spørgsmaalet om den rette Methode i den rets-
Fik et kort fra Ivar igaar. Suphus Bugge havde
været meget imødekommende og Ivar
sender nu "hugheil"  sit Manuskript
til Axel Olrik i Kjøbenhavn. Men Stipendiet,
faar han det?
Brev fra Sekretær Winge ved
Nationaltheatret, at "Theathrchefen
er saa stærkt optaget disse Dage",
at han ikke kan svare paa min
Forespørgsel om "E", vil blive opført
denne Sæson eller ikke. Han vil dog
"meget snart skrive til Dem".
Jeg har idag svaret herpaa at
T. ikke skal uleilige sig med
at skrive. Hvad jeg ønsker er kun et
bestemt Ja ellel Nei, og det maa han
vel kunne gi gjennem Sckretæren.
Er Stykket nu atter henlagt, er alle
Forklaringer overflødige.
Brev fra Studentmaallaget,
om at komme der nogle Kvælder
og danse med Studenterne. Faar prøve
det.
Snetykke.
Horst,  og mange andre Fruer
paa min egen udmærkede alder
deltog.
Mortensons bor her fremdeles.
Sover oppe i Lølands blaa, Stue og
spiser her. Men idag er de i Bondeung-
domslagets møde og kommer ikke
hjem i aften. Garborg er ogsaa i Byen.
Bader varmt Søbad, bestiller sig endelig
en vinterfrakke o. s.v. Han vil helst
aldrig ha Klær. Han betragter det som
en Ulykke magterne i sin Forfølgelsestrang
bringer over ham hver gang han maa
ha om ikke andet end et Par Tøfler.
Nu gaar han ved et Par som bare
bestaar af store Huller, saa alle
Tæer, bogstavelig talt, stikker ud; men
"de gjør
det
nok endnu en Stund", siger
han x
Tuftens arm er blit lidt værre