MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
28/5 Geburtsdagskringle i 
anl. papa for Fridheim
om form. - om efterm tiden
middag for Seips, Berle
Døderleins, Krosbys, Storms
og Baastad. Ude paa
aftenen røg der op en slig 
disput mellem Storm
og Baastad, at de ikke
kunde gaa før ½ 2
og da i megen ophidselse.
Den egentlige aarsag
berettigelsen af Fr. stens 
befæstning, den aller-
egentligste Georg Stang,
som er Storms blod
og Baastads arvefiende.
Men Storm var norsk 
saa det lyste af ham!
folk ikke saa let, og selskabelig
hed ville vi ikke have i sommer
for Nik's skyld, som har nok om
örene. Anna er Aldels enestaaende
mod Fader, altid kærlig, aldrig
utaalmodig, og lille Sonja er til
stor opmuntring i det daglige liv.
Hun er fuld af de pudsigste indfald
Altid smilende og henrykt. Hvilket
held, at det er bleven saa vellykket
en lille plante.- Hidindtil er
jeg hver dag taget til byen, hvor
jeg har haft fuldt op at göre, jeg
nyter ligefrem Söndagen som idag,
hvor jeg iro kan göre alt det hver-
dagen ikke strækker til.- Elisabeth
er stadig henrykt derover, hun
kommer dog vistnok herhjem
en del af ferien. Hun er ifærd
med at udvirke sig tilladelse til
at spille med Neruda til vinter,
hvad der er hendes höjeste ønske.
Gid jeg kunde vise Eder disse
Græskeakvareller, inden de
bliver sendt væk. Alle der ser dem,
ere aldeles imponerede over disse
gamle kunst værkers mærkel
So tidleg og rik blöming
på alt i skog og hage minns eg
ikkje som i år.
Njupe-rosa er alt i fullt,
den plar eg elles aldri få sjå
fyrr eg reiser tilfjells. Likeso dei
gule og ljosraude pionane, og
den vakre gule rosebuska
ved svala hemte på tune. Meg
so er også  gullbost og karve og
anna ugras halvt mediumshöge og
veldug fraudige. Og gamle vegs
er kraisa av mannshög listi og
prestekrage under skyir av
Karvestöv –
Men ikveld vert det nok
måd å spela på Akershus;
himlen er like svart no kl
4 –
Eg venter lektor Thesen som
gjera fyrste luten av Garborg-boka
ferdig i sumar –
Kristiania 12/6 78
Kjære Grieg!
Igaaraftes var Komitèen samlet
og Resultatet af Forhandlingerne blev følgen-
de Indstilling:
af Statsstipendiet. Med Hensyn til Førstnævn-
te overlades det til Deprtm. at afgjøre hvor-
vidt der ham af Storthinget bevilgede Kom-
ponistgage er til Hinder for at komme i
Betragtning ved Uddeling af Stipendier.
Uagtet jeg gjentagende fremhævede at den
sidste Parsus var overflødig, da den Del af Sa-
gen ikke vedkom Kont. som blot havde at gaa
ud fra rent musikalske Hensyn, gik denne
Anskuelse ikke gjennem. Nu kommer det altid
et Weltselvvery-barn
Vi var jo alle
lidende af den
sygdom da ved den
Tid - den var vist også
moderne. - - Hvor mange
perioder har vi vel ikke
alle havt fremover i
Tiden?? Livet kräver
så meget af os nu
heldigvis - så Til grub-
eri er der liden Tid.
De mörke Toner tränger
derfor stadig til bage - ar-
beidet er dag, lys.
Og hvis jeg nu sang
Käre fru Grieg, tror
tonerne vilde høres
Kjøbenhavn d. 15/7. 1876
Herr Komponist. Edv. Grieg.
I Besiddelse af Deres ærede
Skrivelse iler jeg med at
meddele at ifølge de givne
Oplysninger de fiirhændige
Arrangements altsaa ville
blive satte i Arbeide. Titlen
er nu færdig jeg venter
kun paa correcturen
for at lade Sangene trykke.
Tilbudet om at træde til-
bage har jeg ikke i sinde
at benytte, hvis jeg derimod
turde i al Høflighed og i det
Haab at De ikke stødes gjøre
den Bemærkning at 
Musiken vel neppe kan
Til Herr Edvard Grieg.
Hil dig høie mester!
Signe djud din sag
Held og lykke ønsker
folket dig i dag;
thi som ingen anden
har i sang du tolket
hvad i sjælen rummer
hvad der bor i folket
#
Mægtigt har du kjæmpet
seiret og med glands
Folkets ønsker fletter
dig en æreskrans.
Thi vor sang du vakte
af sin lange slummel
saa den sig fik have
op til sol og sommer
#
Søn af gamle Norge
af vor fælles mor
tak for at den glands du
har kastet over nord
og som Egen slynges
om af unge ranker
er idag du sluttet
om af alles tanker
#
Tak for alt du skjænkte
Norge ved din sang.
Sjælens streng du stemte
bævende den klang.
vend
Derhen skulde jeg havt Lyst at følge
Dig, thi jeg tænker mig altid Wien
som en lys, varm By, med Sands
for Musik og Glæde. Du husker
jo Historien med mine to Wienerinder
i Bayreuth, -. som agerede Jorde-
mødre i min Begeistrings Træng-
selsstund. - Og Nina, Stakker, som har
havt et Anfald igjen! Gid det
nu ikke maa have efterladt no-
gen Mèn. Af det, at du drager syd-
over, slutter jeg, at alt er godt.
Hvad har været Aarsagen til, at
det gjentog sig? - Fra Troldhau-
gen skal jeg hilse Dig! Der er alt
vel. Efter Konferance med Salomon
og Børre vil Kloakledningen lægges
saaledes, som du har har tænkt dig
det, ned til Kjøkkenhaven, med et
Jernrør fra en liden Kum med Laag
paa, som passende kunde anbringes
omtrent ret ud for Kjøkkenvinduet
indimellem Granerne, omtrent saaledes
Det store Billede "Ved Kaffen"
er ganske morsomt synes jeg men
det er ogsaa det bedste af De
Smaa. Bedre lykke en anden
Gang, maaske kunde det endnu
en Gang Lykkes for mig at photo-
grafere paa Troldhaugen og
faar ret saa noget Bedre
ud deraf.
Modtag mine Hilsener og Ønsker
om en glad og god Pintsefest
for Deres Søster og Dem selv.
Deres heng.
Hans Christensen
Ogsaa venlige Hilsener for familien
Beier.
paa 500 francs, hvilken Du sikkert kan
faae udbetalt i Berlin hos Udstederne!
Du maa da faae dem i 20 frans Stykker.
Naar Du saa skriver til mig fra Tydsk-
land hvor Du agter at opholde 
Vintes saa skal jeg nærmere tilskrive
Dig hvorledes Du har at forholde Dig
imidlertid har Du nu en heel Dell at
begynde Vinteren med; Du er en dyr
Hund; det er baade vidst og sandt
alle Maader.
Klokken er nu saa mange at jeg maa
tænke paa at slutte; jeg hører Carsten
er paa Landaas iaften ogsaa, og kunde
ønske han vilde komme for Alvor efter
Benedicte, thi, unter uns, bliver det al-
drig godt mellem Moer og hende; hvil-
ket gjør det uhyggelig for os Andre.
Du maa hilse Nina kjærligen fra
os, og ønske hende inderlig velkommen.
Jeg skulde have skrevet nogle Ord til
hende, men jeg haaber hun undskylder
mig. Naar hun nu blot ei maa ko'me
at længes for meget efter Hjemmet,
og saa kunde finde sig i vor Tarvelig-
hed!! Hver er nu bedre i det Capitel,
og vil vist søge at være saa snild
mod hende som muelig; jeg vilde
inderlig ønske at Nina vil ko'me at
oversee hendes smaa Egenheder og
at skatte hendes Værd, thi da maa
hun holde af hende, og Moer trænger
til kjærlighed! mere nu end tidligere.
Desværre er Benedicte Opførsel langt fra
Kjøbenhavn d. 31/7 1874
Herr Komponist Grieg.
Da jeg forudsætter at mit
sidste Brev hvori jeg med-
deler at jeg med Glæde
modtager Deres Tilbud ikke
er kommet Dem i Hænde
tillader jeg mig ved disse
Linier anmode Dem om
at sende mig Manuskrip-
tet snarest mulig.
Med særdeles
Agdelse
Ærbødigst
F. Borchorst.
ner - 3 Sange fordragne
af Lammers - vare ogsaa
ensformige, og især de 2
af dem. havde et høist
tarveligt Accompagne-
ment. - Du har forresten
kanske, hørt baade
ham og hans Sange.
For nogen Tid siden,
lagde vi, - for at tale
med Sømandsproget -,
Kjølen til et nyt Con-
certflygel. Vi faar
haabe, det blir godt.
Vi har i ethvert Fald
foretaget, en Del For-
andringer, fra det
sidst byggede, - som vi
Glæde det er at faa Dine Breve og se, at Du har Glæde
af Dine Koncerter. Jeg er saa glad for at have været med
Dig ude, saa jeg ligesom kan være med, naar Ju-
belen og Festen slaar og smelder om Dig som Flag-
get i Vaarvinden. I München, hvorfra Dit sidste Brev
var, havde Du det jo ikke godt, men var plaget af
Aandenød. Forhaabentlig er dette nu helt borte, da
Du i Berlin er kommet ned til Lavlandet igjen. Det
maa have været interessant for Dig at træffe Mazenet
hos Keiseren, - har Du truffet ham før? - Nu er det
jo Kiel, og saa nærmer sig snart Hjemkomsten, og
saa faar vi Ikke-Flytfugler høre om det Altsammen.
Saa skal vi sidde i den lune solfyldte Veranda og
høre om og glæde os med Dig. --
Marie har i nogen Tid været forkjølet. Særlig har hun
havt Smerter i Hovedet (i begge Øren), men idag er
hun bedre. Igaar var jeg - alene - paa Bokken Las-
sons Koncert (med Luth). Hun er saa god og varm,
og jeg gav hande da ogsaa en ordentlig Klem (som
jeg saa hendes elskværdige Mand inderlig approberede).
Vi har havt en mild, vakker April, men idag Kuling fra
Nord med kun 1½° Reaumur. Men Solen skinner og Stærene
fløiter ligefuldt. I Haven blomstrer rigt en stor Klynge
vellugtende Violer, - Syden, Syden! - - - - Men ogsaa Hæg-
gen og Birken Sprætter, - Norge, Norge!
Lad mig nu se, Du holder Dig godt fri for For-
kjølelser og saadant, saa Du er kjæk til Hjemkomsten,
saa skal vi efterhvert tilliste os de deiligste Turer i de kjære
mindefyldte Egne herhjemme! De kjærligste Hilsener til Dig
og Nina fra os begge!
Din
Frants.
Paris den 20de Februar 1864.
ved inat holdt Marie vaagen. Signe
er velsignet sød og snild, hun løber
nu omkring den hele Dag, og begyn-
der at tale mere og mere. Ti Tæn-
der har hun faaet og 2de Jaklerere
i Anmarsch. Saa dette syntes jeg
Du maatte vide, thi Du kan vel
begribe vi glæde os dobbelt i hende
siden Gud tog vor velsignede lille
Alexandra frå Dig og os. Jeg vilde
ønske at de vilde kalde den Nyfødte
med dette Navn, men det gjør det ei,
thi de haaber vel fremdeles paa en
liden Alexander. - See saa, min
lille kjære Tyta! nu vil jeg sige
Dig godnat! dog ikke for at gaae
tilsengs, men for at være flittig.
Mueligens bliver jeg siddende til
Elizabeth kommer hjem, thi jeg kan
ei tænke mig at de halde læange ud,
da Selskabet kun bestaaer af ca 30
Personer. Godnat! Godnat! min
lille Sangfugl! Gud velsigne Dig.
Fredag den 26de
Idag have I formodentlig for-
ladt Kjøbenhavn, og jeg følger
Eder nu i Tankerne til Leipzig,
hvorfra jeg haaber snart efter An-
komsten at faae høre. Det er saa
kjedelig at jeg ei veed hvor jeg
nu skal sende et Brev til Jer, thi
hvis jeg det vidste, kunde jeg jo me
det allerførste sende dette afsted
som det nu er tænker jeg det vi
blive meget gammelt ind
mer i Dine Hænders
Rom, den 233. marts 1884.
Kære Bjørnson!
Med stor fornøjelse er jeg
med på at slutte mig til den til-
sendte henvendelse til storthin-
get og skikker den derfor herved
i underskreven stand tilbage.
Men jeg må tilstå at jeg ikke
venter at få se nogetsomhelst ud-
bytte af den hele sag. Havde stor-
thingsmajoriteten med ærlig inter-
esse sluttet sig til Berners forslag,
så havde de ikke sendt forslaget
til betænkning af formandska-
berne. De havde overhovedet ik-
ke æsket nægen erklæring fra mæn-
dene men fra kvinderne. At spør-
ge mændene til råds i en slig
sag er det samme som at spørge
ulvene om de ønsker øgede be-
skyttelsesmidler til fordel for
ningen som jeg vilde men
jeg haaber de forstaar mig lige-
vel,
Vil de være af den godhed og
beære mig mig med et brev og
tillige med underrettning om
enten de eller nogen anden skul-
de intresere sig for noget saadant,
en mans dragt som for hundre-
de aar stod høiest her i dalen
bestilte jeg i høst af en herboende
skredder som er 85 aar og enda
syer han - og reist til Kristiania
som saadan men min kone hind-
rede mig fra reisen
svar venter jeg med lengsel
Hilses med megen agtelse
Ærbødigst
Knut Johannessen Dahle
Vestfjorddalen
Dresden den 21de November 1874.-
Kære svoger!
Allerede for længe siden skulde
jeg have tilskrevet Dig, men andre uop-
sættelige arbejder har standset sågodtsom
al min brevskrivning i denne tid.
Den sørgelige meddelelse om Maries
bortgang har Du naturligvis modtaget fra
København. Ja, jeg har endog bragt i er-
faring at hendes stedmoder vidt og bredt
udsendte forberedende breve derom længe
før udfaldet af sydgdommen var ganske
afgjort. Hensigten hermed er ikke vanske-
lig at begribe. Den kan ikke have været
nogen anden end den at tilhylle og bort-
forklare det uhyggelige faktum at Ma-
ries danske og halvdanske slægtninge
lod hende lægges ind for at dø på et of-
fentligt hospital samtidigt med at herr
og fru Ludvigsen i deres villa har pa-
rate sygeværelser for andre upasselige
medlemmer af familjen. Susanna og
jeg kunde naturligvis ikke føle os beroligede
Dig
Det skulde glæde mig
at høre fra Dig lidt
snart, da jeg nemlig
snart tager sommerferie,
og da bliver borte vel en
maaneds tid.
Jeg har leiet nede ved
Tønsberg. Der hvor vi
boede paa Ringerike fik
en liden pige paa gaarden
difterit, og vi maatte
væk over hals og hode.
Det var sku' ikke hyggelig
følelse. Hendes Flid og Ud-
holdenhed borger ogsaa for, at
hun drives af den indre Trang,
som er det sikkreste Bevis
for ægte Kunstnerbegavelse.
Det har været en Glæde at
arbeide med hende, og hun
har min varmeste Sympa-
thie, naar jeg anbefaler hende
til at støttes pecuniært.
Saameget tryggere tør jeg gjøre
dette, som jeg har seet, at
hun er af et nøisomt Sind
og i dethele bare har Inte-
resse og Tanke for sit
1
Jeg sendte mit barn ud i verden
iforgaars; og jeg maa sige, jeg føler mig
lettet ved at affæren er vel over.
Den slags børn har ogsaa ofte en
trang og pinefuld fødsel; og jeg har
været i en stadig strengere slavetjene-
ste i de sidste tre uger. I de sidste
dage holdt jeg det gaaende udover
natten, - det var da bare renskriv-
ning det gjaldt; saa kvikked jeg mig
op med et the-frikvarter ved 12-tiden,
- for at klemme paa igjen videre.
Efterhvert som det nu gaar op for
mig, at jeg ikke kan rette mere
paa manuskriptet, selv om jeg vilde,
- saa kryber der en deilig feriefornem-
melse ind i baade sjæl og legeme.
- Ferien bestaar ikke egentlig i ledig-
gang forresten; for jeg faar min fulde
hyre med at greie før jul det
at noen af vilde kjøbe – 
– Vi vil alle forsøge at 
bearbeide folk til kjøb –
Med de bedste ønsker 
om god bedring og mange 
hilsener til Eder begge
Din Edvard Munch
Jeg talte med Blomquist
der trodde at kunne 
arangere en udstilling og 
at et af de mindre rum 
blir ledig over Påske
Stadig telegramer om
regjeringens proklama-
tion til det norske
folk og om kongens
"protester". Jublende
glæde hos de aller-
fleste over frigjørelsen -
og ingen egentlig tro
paa krig - men
naturligvis, muligheden
er der!
Spilte tennis med 
Don om form. -
Om aftenen Til middag
Holas og Heimdals
unger, og Tor Anker,
som nu reiser til
Molde som kvartermester.
Om aftenen Storm,
tidsrum og ikke eneret til stykkets
opførelse dersteds overhovedet.
De tre omskrevne svenske theater-
direktører har kun anholdt om
og erholdt almindelig medberetti-
gelse hver for sig.
I begyndelsen af næste måned
vilde De måske have den godhed at
sende mig en anvisning på Bayer-
ische Vereinsbank for det beløb, jeg
da måtte have indestående hos Dem
med fradrag af påløbne eller snart
forudseelige udgifter. Jeg er spændt
på at erfare om sporvejen og damp-
skibet «Dronningen» heller ikke i-
år giver noget udbytte.
Fra advokat Stang har jeg modta-
get brev angående den Foght-Sali-
cath'ske affære; jeg håber at denne
sag vil blive bilagt i mindelighed.
Salicaths tvetydige telegram var den
oprindelige årsag til dette virvar.
Med de bedste hilsener tegner
jeg mig
Deres venskabeligst forbundne
Henrik Ibsen.
kontor eller medicinsk embedseksamen eller stemmeret kan erstatte
 en svært meget - naar man maa slaas paa bare livet for at
 faa det. Ikke ellers.
I øvrig har jeg altsaa til lekture i høst hat Perkins Gilman,
Elin Wägner «De fire paa hybelen» Antonette Aas: «Vor lod og del» 
(jeg likte den - der var noget nobelt over den, som gjorde godt) og
nu din bok samt korrektur på min egen. Til forandring fik jeg
idag etpar repræsentanter for sværdsiden hos Nygaard, idet
d’hrr Scott og Øverland sendte mig sine digtsamlinger. Scott op-
traadte jo i fjor som min fuldstændig hysteriske champion - det 
er saa pinlig at jeg absolutt ikke kan præstere nogen retur-begeistring. 
Øverlands var bedre - originalere - ifjor, men der er etpar vakre ting
iaar ogsaa. Men av et og andet har jeg en liten ængstelig fornemmelse
av at ogsaa han er kommet ind i det med den store hjemlige
rottekongen - alle disse unge litteraturstjernerne vore, som er vokset
sammen paa de underligste stede og vokset ut paa de ældste, som
dog engang vimset omkring i livet paa egen haand og tok næring
til sig, men nu lever av sine egne tidligere produkter og ligger midt
i dyngen av sin egen yngel - hele bunken, der hænger sammen
efter halerne og inspireres av hinandens bøker og aldrig kommer
ut av det fælles rottehul og vimser litt alene. Hjort Schøyen
er et typisk eksempel - han er saa tullet ind i trykpapir, at
til en liden scene i 4 akt, tror jeg - morgenen 
for Brylluppet hos Capulet - den gamle 
gaar og jager paa sine fruentimmer og selv 
blir jaget iseng af ladyen og ammen 
- gamle arrige lord Capulet og hans kolde, 
tørre frue og ammen, der fordyber sig i minder 
om lille Juliet - "Lord, Lord, when 't was 
a little prating thing - " Man har en 
saa velsignet fornemmelse af, at Shake-
speare var en ung mand, da han skrev 
om dem. Og af alle danske elsker jeg 
Øhlenslager, Winter og Drachman, fordi 
de var gaar næstendels i barndom og er unge 
endda. - - Ragna H. Hansen er gift, 
saavidt jeg ved. Hun gik paa skolen sammen 
med min søster Ragnhild. Nogen Sparre 
kjender jeg ikke. Han er vel broder til admi-
ralen og til en frøken Sparre, der engang 
var paa kontor sammen med mig. Hun var 
morsom.
Mange hilsener - skriv snart til
Din Sigrid.
lidt over et døgn kan man rejse til Rom.
Dette har jeg dog villet henlede din op-
mærksomhed på. Noget råd er det natur-
ligvis ikke; thi jeg kan jo ikke vide, hvad
der er forenligt med din helbredstilstand.
Hvad os angår, da tilbragte vi sidste
sommer i Tyrol og kom hid i September. Til
høsten må vi igen være i München. Min søn,
der før vor afrejse blev student dersteds og som dette
år har studeret ved det romerske universitet, skal
nemlig fra Oktober fortsætte sine studeringer
et par år i München; derefter vil det jo blive
nødvendigt at han fuldfører dem i Kristiania.
Om vi da ledsager ham did er endnu uvisst; jeg
har ikke synderlig lyst dertil. Livet herude
i Europa er dog friere og friskere og større.
Jeg er i denne tid beskæftiget med et nyt
dramatisk arbejde, som jeg håber at få færdigt
om en måneds tid. Jeg har hørt sige, og Du også
arbejder på noget nyt.
Meget kært skulde det være os om vi snart
kunde træffe eder et eller andet sted; og vi håber
at så vil ske. Indtil da sender vi vore bedste
hilsener til eder alle.
Din hen-
givne
Henrik Ib-
sen.
Larvik 12 juni 85.
Kjære ven!
Havde jeg været i Dalen i denne
tid, saa havde jeg nok taget foden
paa nakken og vandret opover imod
dit landsted og hilset paa dig den
15deog gratuleret dig med dagen, og
formodentlig fundet andre der til-
stede i samme øiemed. Nu sidder
jeg langt borte og kan ikke have
den fornøielse, maa derimod nøies
med at lade en stiv staalpen, styret
af stivkolde fingre, frembringe mine
bedste lykønskninger for det nye aar,
som du træder ind i. Jeg vil ønske
det maatte lykkes dig at skabe nogle
tale. Formodentlig feirer du da
20. mai 1930.
Kjære Stina,
Mine hjerteligste lykønskninger til dig og din lille
datter. Du er vel glad nu – og har foran dig utsigten til
en uendelighet av glæder og smaa pussige og ømme henrykkelser,
– samt plager og bekymringer, som en allikevel ikke vilde være
foruten. – Ak det er allerede saa længe siden jeg hadde dem, synes
jeg – og det er bare saa længe en har smaa barn at man er ung,
men ung er en kvinde ogsaa, saa længe hun har smaa barn som
holder en i evig spænding.
Gid du maa bli ved at ha det godt, baade du
og pikebarnet – kanske jeg faar komme indom en dag og se paa
hende, naar jeg skal være i byen i pinsen.
Jeg sender en liten sølje som du kan hefte sammen 
nogen av plaggene hendes med. – Jeg aner ikke hvordan det regnes
for tidsmæsig at klæ paa unger nu, jeg selv revet mine med en
lang list. Der skulde kanske været tretten engler paa spænden,
men seks engler er jo ogsaa litt.
Mange hjertelige hilsener
din
Sigrid.
magten ved teatret, er visselig ikke gun-
stigere stemt imod mig end imod dig.
Min hustru skriver nu netop der oppe
fra, «aldrig havde jeg trod, at vi i den grad
stod på det sorte bræt hos højrepartiet, som
det nu af mangfoldige tegn har vist sig
at være tilfældet». Jeg er ikke et øjeblik
i tvil om at iagttagelsen er rigtig. At til-
byde mig teatrets ledelse vilde derfor være
det samme som at stille sig og teatret i
et fiendtligt forhold til en mængde vel-
havende familjer og personer, hvis under-
støttelse indretningen ikke kan undvære.
Derfor sker det heller ikke. Jeg blir så-
mæn aldrig teaterchef så længe det nu-
værende repræsentantskab står for sty-
ret.
Men du vil måske indvende at jeg kun-
de rejse hjem alligevel og forsøge indtil videre
at virke som privat reformator, påskyn-
de istandbringelsen af den nye teater-
bygning og derved muligens bidrage til
at fremkalde sådanne tilstande at val-
get af mig til teaterchef blev en tænke-
lig ting. Alt dette kunde kanske ske,
hvis jeg havde de tilstrækkelige midler
til at leve af imens. Men det har jeg ik-
ke. Jeg har endnu ikke på langt nær
at få offentleggjort - jeg mindes sin tid men
ærgrelse over et lignende til Dig - som jeg endelig fik
ind i Dagbladet. Mine digte bliver til - kan jeg
på ære forsikkre Dig på en ganske ejendomlig
måde, ligesom mine improdieserde taler i sin
tid, jeg har ingen anelse om hvadhen al jeg vil skrive
eller hvad jeg vil skrive, inden der ruller noget
frem og så står det der, så sover jeg gjerne på det
og gribes da ofte selv af dets indhold og det bliver
mig en trang at få det ud og tiltaler det,
så glæder det mig og bringer mig en følelse som om
jeg havde erobret en liden verdensdel, thi et meneske
hjerte med Ånd, er en stor erobring. 
Fest efter Fest ser jeg i Bergen - tonefester, mener jeg;
- det glædet mig at Du ser Dig istand til at overtage
dirigentposten i Harmonien; men - skulde Du ei
ind i større musikforhold?
Har i vinterens løb et eller andet af mine digte
i erindring - jeg tror jeg vil kome at skrive
endel nye "høststemninger" vi får se.
Din altid hengivne
Knud Claussen
ganske frem, i næste secund forsvandt den, og lyset
søgte
noget
i en anden krog for at trække det ud af mørket.
Vilkaarlig saa denne fremkaldelse ud, men det gjaldt
dog her som i oftest i livet at vente taalmodig paa 
sin besøgelses tid stund.
For Jenny stod med det samme den person tydelig, som
vinden havde blæst fra hende. Hun var glad, hun var
i mørket for hun kunde ikke Skulde
hun
gaa raskt til
og hilse ham bekjendt eller fremmed tøvende, hun var
glad, at mørket endnu skjulte hende.
Men ingen bestemmelse blev nødvendig, han kom og
rakte hende haanden med et fornøiet smil.
Frøknen kommer lige i en ivrig discours og er netop
det element, som mangler. Vi sidder her to gifte
mennesker og har paataget os at finde ud af det
vanskelige spørgsmaal. Hvor man nærmest bør søge
lykken i eller udenfor ægteskab.
"Det er latterligt at ville søge lykken".
"Nu, da har allerede frøknen svaret for sin stand
der er den altsaa ikke."
"Nei der findes den ikke, men jeg er bange for at
ulykken findes oftest i den anden."
"Men, kjære Jenny, det kommer jo ganske an paa,
hvorledes ens mand er. Jeg for min del blir lykkelige
125. Vesterbrogade
8-6-07
Kære Dr. Grieg!
Jeg vilde gærne have
spurgt Dem om en Ting i
Gaar, men fik det ikke gjort
paa Grund af Frøknerne
Melchiors Nærværelse. Og da
Sagen skal afgøres snart, maa
jeg skrive derom.
Frøken Stochmarr og
jeg har tænkt paa - umiddel-
bart efter Deres sidste Kon-
cert at ville give en "Grieg
Aften". Vi vilde da spørge
Dem, om der kunde være
Tale om, at De selv vilde
spille til de Sange jeg synger,
og vi vilde bede Dem om
Eilert Sundts gd. 34 Chra
20/8.06.
Høitærede Hr. Grieg!
At De skulle være vred på
mig - om jeg ens, sygelig og
overnervøs, som jeg er - måske
skulde ha begaaet en eller
anden Fadæse, kan jeg ikke tro!
Derimod kan jeg så inderlig
godt forstå, at De har andet
at benytte Deres kostbare Tid
til, end at skrive til en slig
liden Ubetydelighed, som jeg er.