MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Amsterdam var en herlig by, nu var aarstiden deilig, alle konvaler sprette
igjen de lysegrønne trær til dels blomstrede trær, røde og hvide alleer af
kastanietrær, saa var den unge dronning der paa besøg, hvorfor der flagedes
til alle tide i alle gader og menneskerne var i fest.
Vi var hver dag i en café som holdt Morgenbladet, saa vi fulgte med alt
hjemme, hvorfor vi reiste overland hjem, da vi syntes vi maatte være
med her. Mine to fugle reiste med den hele vei, de levede vel i
sit lille bur, men nu har de et slot næsten, et høit staalbur
med rundt tag, de fryder sig, og de har faat installering til at
danne familie, men det tænker de ikke paa desværre. De reiste
uhindret gjennem alle land, men den første norske konduktør
opdaget dem ikke, for han spurgte, om jeg havde betalt afgift for
dem, jeg maatte le, der kom da en til som fortalte at fra Gøte-
borg maatte de betales, for den sverske
svenske
stat havde lagt afgift paa
fugler, jeg betalte 2 kroner 50 øre for det korte strykke vei, det var løie.
For mig er, "Jaul og laird" af Reinhardt det mest storartede jeg har
set, tror jeg, der var Rubenser i Antwerpen, som er aldeles for rig, 
som er store hele deilige ikke lig hvad jeg ellers har set af
ham, en kongernes tilbedelse, som har en dromedar, der strækker
sit hode over dem alle, og saa er der en Jesu daab, hvor alle
mennesker river klæderne af sig for at være med i daaben. Nei nu
ser du, jeg er for træt til at skrive mer, gid du forstod dette
sidste rabbel. Gid dere nu lever vel og gid du kunde arbeide,
dere er ofte i mine tanker, dere forfatter brev, men du ved, der
er meget, naar en kommer hjem. Hjertelig hilsen til eder begge især
og ellers til Clements, Holbøs og Zahrtman, om han husker mig.
Glem ikke mig. Harriet vilde ha hilset men hun er ude hos
Agathe. W. har malt et udmærket portræt, Sofie leer godt. Hjertelig
hilsen fra din hengivne Kitty.
Punkter forudser jeg, at jeg vil støde paa
Tvivl, saalænge nærmere Oplysninger sav-
nes.
Det skulde, som De rigtigt forudsætter, isand-
hed glæde mig, om jeg med nogen rimelig
Udsigt til Held, Kunde bidrage til at frem-
hjælpe en ung Mand, for hvem jeg frem-
deles fra tidligere Bekjendtskab har be-
varet Velvilje.
Nytårsaften 84
Kjære hrr Grieg!
Hvor De er inderlig god! Hvad har
jeg Dem ikke at takke for i
det forløbne år! Styrket mit mod
har De som ingen anden kunde
gjøre det, og kan jeg end aldrig
få fuldtakket Dem, så ved De,
det er Deres overstrømmende venlighed,
der er grunden - for min taknem-
lighed finder jeg ikke ord. Men
det lover jeg Dem, at hvert værk,
jeg herefter måtte skrive, skal være
et forsøg på at gjøre mig fortjent
til Deres tillid, og jeg ved, at intet
kan glæde Dem som kunstner mere
end en alvorlig stræben efter at
Værnehjemmets Pensionat
Bergen 13/5 1913.
Kjære Werenskiold. Det er
godt, at Du endnu ikke har
besvaret mit Brev, for der er
noget mer jeg vil spørre Dig 
om, noget som er bleven mig
en Pine at tænke paa lidt
efter lidt. - Jeg vil saa gjerne
vide, hvorledes Eilif staar
til denne Gruppe? Er han
anmodet om at være med
eller ikke? Det forekommer 
mig, at han maatte spørres,
naar Gerhard Munthe er
spurt. Det vil ellers saar
ham forfærdeligt og føles af
ham, som om hans Kunst.
München, den 12. Januar 1880.
Herr boghandler Lund.
Kristiania.
Med forbindtligst tak er-
kender jeg herved modtagelsen
af Deres regnskab for det forløb-
ne år samt af den samtidigt ind-
løbne veksel. Bogpakken er
også kommen mig ihænde og de
øvrige sager vil vel heller ikke
længe lade vente på sig. Det har
forresten ikke dermed nogen sær-
deles hast.
Overensstemmende med Deres
ønske sender jeg Dem på omstå-
ende blad, der kan fraklippes,
en bemyndigelse til at hæve mit
honorar ved theatret.
Mit nye stykke lader til at ha-
ve fået en stor udbredelse. Første
oplag var på 8000 exemplarer, og
et nyt oplag er, som De vel ved, al-
Komponist har sat musik
til en af hans sange.
Med min
Kones og mine hilsener til
fru Grieg og Dem og med
ønske om en hyggelig
jul er jeg Deres forbundne
Rosenkrantz Johnsen
Jeg skal sende Dem
Tommy Atkins en af de
første Dage.
Jeg sender Dem "Darrack
Rom Ballads. Jeg har
lagt brevet med de digte,
har oversat.
Voni pr. Slemdal, V. Aker,
25/5 1902.
Kjære Fætter Edvard!
Hjertelig tak for Dit brev! Og
hjertelig tak for alle de elskværdige
og smukke ting. Du siger om mine
vers! Altsammen har det glædet
mig meget. Og ikke mindst har det
glædet mig - og gjort mig kry! -, at
Du har kunnet og villet benytte dem
til festsang. Dertil troede jeg dem
- efter versemål og alt - temmelig
uskikket. Men ved nu at sammen-
holde dem med slutningen af. Efter-
årsstormen ser jeg, hvor aldeles for-
bausende musiken passer! Strofe for
strofe - jeg havde nær sagt ord for ord!
Det er aldeles mærkværdigt! Såvidt jeg
kan forstå, er det egentlig blot i be-
gyndelsen, der har måttet foretages
nogen væsentligere avstemig. Jeg skulde
98
Imens seirer Mussolini uavladelig pr.
giftgass og luftsskyss over de svarte troppene,
og de forsvarsløse småbyene. Og stormaktene
lurer på hverandre og mistror hverandre og
svikter hverandre - og ruster, ruster. At noen
lenger kan sverge til systemet, Europa
regjeres efter!
Her har vi plutselig sne og i dag 
øsregn - i alt det hvite står mine Mien-
melblå ekionodoxa og vidnet om, at det
er vår.
Har hatt morgenbesøk av en våt 
Hans Heiberg, som jeg skrev på en veksel for -
altid i ytterste pengenød, tross i at han nå 
har god stilling i Arbeiderbladet. Men det er
for stor gammel gjeld - og vil fornye restaurant-
liv med have som med andre. Han fortalte,
at Mot Dag nå frir heftig til Arbeiderpartiet -
som ikke vil ha midt uten medlemmene enkelt-
vis. Han raste Åke av ding og mente, han vil
være en fremragende medarbeider i hvilletumbekt 
organisasjon. Bare Falk slipper kloen i ham -
men samme herre later nå til å friskne
til efter den som de trodde dødelige sykdom.
med ham udover til Lysaker og der
blev snakket meget Politik. Iaften
gjentages Mødet fra igaar i Kalmeyer-
gadens Misionshus. Nansen talte om
et større Møde f. Ex. paa Fæstningen.
Idag maatte jeg til Byen i Forretninger.
Var ogsaa oppe i "Den 17de Mai" og der
var Oberst Stang, som havde en
lang Samtale med Steinsvik. Han
saa træt ud. Iaften skal han til igjen
altsaa
Fru Statsraad Konow var straalende
under Mødet, skjønt hun ikke kom
ind; men hun sa gjentagende: "Jeg er saa
glad, at jeg næsten sprækker." - "Hvorfor
egentlig?" spurgte en. "Jo, naar man
har været med til Nederlaget (Stangs)
ogsaa ser denne storartede Opreisning,
maa man vel være glad!"
Nansen sa, at der under
Mødet ogsaa var
talt
svært meget om "Opreisninger"
Han fik kjæmpet sig ind tilslut, i det Folk raabte
Plads for Nansen!
15/6 Johan idag på hjemvei i Bordeaux.
Skriver om tørke i Spanjen - Gusker
Mahr skriver om tørke på kaffe-
plantasjene i Afrika, jeg lever i 
ørkener Asker, hvor epletrærne
gulner av tørke. Frisk vind hele
dagen, blå himmel og i fenge like 
over 30 graders varme. Sleper mig 
skakk på vannslanger og ønsker mig 
over alle fjell. -
Bebudet ministerkrise i dag 
og stort bysters i Aftenposten med
utsikter til en arbeiderregjerning så,
stortinget skal gå fra hverandre. Men
sa har Mowinckel fått en opsposten
ssyrebolikk, og det ser ut som
bondeparti og høire far summet
sig samme til kompromiss. -
Professor Dr.
Vilhelm Bjerknes
Dombås
30. oktober 1930.
Kjære Ronald Fangen,
Tak for brevet dit. – Jeg kan ikke si andet end at jeg synes
det er ilde som du fortæller – skal de nu lave uro og ekstraordinære historier
i foreningen igjen. Og et styre som gaar med paa at tilbakekalde skrivel-
sen til Videnskapsakademiet vilde jeg synes var en skam for foreningen.
I det hele, skal foreningen bli etslags Mogens Thorsen for "frisindets"
grandonkler og grandtanter med deres pene barn saa vet ikke jeg hvad –.
Jeg er ikke saa forfærdelig begeistret for tanken paa at faa C.V. til formand
paa helt legal maate heller – saa glad som jeg er i ham personlig, og saa
staselig som han vilde være ved leiligheter hvor det heter repræsentere. Forresten
saa har jo baade han og Nini Anker været saa syke i det sisste saa
de ikke har kunnet ta del i noget paa regulær maate, saa jeg skjønner
ikke rigtig hvad alt dette betyr?
I hvertfald skal jeg da komme ind til det regulære
møtet som vel skal være først i december. Foreløbig holder jeg altsaa 
paa og arbeider og vet ikke sikkert naar jeg blir færdig med korrek-
turene, om det blir en bok i to deler som "Auguri" (og Olaf Audunsøn og 
hans børn) – hvis ikke folk faar alt av historien ut i ett
kommer de vel nemlig ikke til at begripe et kvidder av den.
Jeg venter ikke de skal begripe saa svært meget lel,
Bedste hilsen, ogsaa til Solveig
din
Sigrid Undset.
fra Næsset, som bare styrker og frister os. Vi arbeider
nemlig begge paa Kontoret nu. Men hvad vi ikke
velsigner, er "det musikelskende" eller rettere det
ikke musikelskende Publikums Ustadighed. O, Du
Bergen!!! Sagen er, at "Harmonien" iaar tiltrods
for at vi har lagt os i Sælen for at faa Abonne-
ment og trods Gulli, kun har opnaaet halvt Abonnement,
kun Kr. 1560.50. Det siger sig selv, at vi ikke
kan klare os hermed. Som Du ved, spillede Gulli
her paa første Koncert. - (Vi udstedte Abon.indbydelse til 4).
Til denne havde vi i Indtækt:
Nu er Spørgsmaalet: Skal der fortsættes? Isaafald
maa vi have Kor, og Schjøtt vil sikkert herfor have
minst Kr 500 som ifjor. - Stemningen inden
Direktionen er nok for at slutte op med
De har ofte selv følt, hvordan en sådan
lever i en høiere verden har evnen til at
bortjage alle tunge tanker og løfte en høit,
høit op over alle disse elendige tværdriveres
hoveder. Og da så deres så yders elskværdige
og opmuntrende brev kom - ja da følte jeg
en grændseløs glæde over at have viet mig,
at være viet til en sådan kunst. Måtte
nu blot min fremtidige virksomhed vise mig
Deres tillid værdig! Jeg har intet høiere ønske.
Thi hvad andet har jeg at gjøre her i verden
end at komponere?
De frygter for, at jeg måske kunde mangle frei-
dighed og således selv stå min egen fremtid i-
veien. De har ret! Den art af freidighed, som
ialmindelighed benævnes med dette navn, og som,
efter min mening, kun fødes af at have levet
i lykkelige forhold, den har jeg ikke. Men
jeg tror, jeg har noget, der delvis kan er-
oftere skal arrivere at der gives
Musikfester uden de Christianiske
Orchesterspilleres Apistaner. Vi finder
nu her at det var beundringsværdigt
af Dig at kaste Dig i Breseen for
Sagens Skyld, og det vil, skjønt
noget senere, Nærværende ogsaa
finde.
Vi har havt en meget interessant
Ferie. 13de Juli toger vi som Kol-
ding, Hadens lev til Hamburg, hvor
vi gjorde Holdt et Par Dage; derfra
til Zippendorf ved
vi laa paa Landet i 3 Uger; saa
var vi et Par Dage i Sondersham,
, i Meiningen, i Nurnberg (5 Dage)
og derpaa i Bern, hvortil en
der berømt Mand, bare L.cher
havde inuteret os. En Uge laa
vi der og red den værste Varme
af (26° Reaumur i Skyggen); vi blev
forskjellig bedømt, og af en stor Del aldeles
ikke forstaaet. Med venligst Hilsen forbliver
Deres meget forbundne
jeg
Paa "Borgen" lever vi godt.
Barna er kjække alle og ude
fra morgen til kvæld. Vi ser
alt forskjel paa dem i
legemlig henseende. - Christiania
ligger idag i taage; paa
Borgen er der fuldt solskin. 
Med mange hjærtelige hilsner
til Dig og fru Grieg.
Din hengivne
Sigurd Hals.
hygieniske norske fængsler, - de er nemlig kryddende
fulde af arabiske lus, - de huser nemlig mest arabere
i sine celler, og disse er derfor rene tortourkammere
for en renslig "europæer", - man kan endog resikere - at
faa flektyfus der eller at blive bidt af giftige ædder-
-kopper, hvis bid er dødelige. Det sidste kan man forresten
resikere overalt i Alger; jeg sad en aften paa hybelen hos
en ung nordmand, som har boet længere tid i Alger; - i
samtalens løb bleknet han pludselig og stirret paa væggen
 og der krøb et sligt bort - stort, som en liden barnehaand
Han dræbte straks ædderkoppen, -, og da jeg spurgte ham,
hvorfor, han blev saa altereret over at se et sligt lidet
kryp, svarede han, at hvis den var kommen med i sengen
til ham om natten, vilde den dræbt ham ; - araberne er
mere rædd dette kryp end slanger og skorpioner, thi mod
disse sidste kjender araberne gode modgifte.
Ja, jeg skulde altsaa i fængsel - og det værste var, at jeg
maatte gaa og vente i flere dags paa at blive afhentet.
og imellemtiden havde jeg ikke lov at forlade mit hotel.
Imidlertid fik jeg gjennem konsulen fat i byens dygtigste
advokat,- og han fremholdt, at en udlænding kunde
ikke kjende den strenge love om øieblikkelig anmeldelse
af nyfødte børn - o.s.v. - og jeg blev frikjendt, - men
der gik jo en god del penge, til den historien, - særlig til
advokaten; - men jeg var glad alligevel; thi jeg havde
mere end nok md malarian, om jeg ikke ogsaa skulde
Reise med J.C. Dahl 1844.
Det var en avtale mellem Dahl og B. at de ut på sommeren
skulde møtes i Norge og at B. skulde træffe forberedelser til 
hans Bergensreise det år og følge ledsage ham på reisen, bl.a.
som kusk. Vogn fik de låne av Slotsintendant Linstow,
og så bar det da avsted, Dahl med datter og søn og Balke
på bukken.
Over Eidsvold drog de to først til Toten og besøkte Fouchald.
"Min Hensigt med at føre Professoren denne Vei var den at 
jeg derved vilde give ham Anledning til at besee og beundre 
de på storartede Afvekslinger saa rige Naturskjønheder langs
den herlige Mjøsens Strande." - Fra Toten gik reisen gjennem 
Valdres, over Filefjeld til Lærdalsøren og derfra med skib til 
Bergen.
Atter i Paris. Det sisste parti av B.'s ufuldførte selv-
biografi om handler
om
hans nye ophold reise til Paris og 
hans to årige ophold der, samt nogen ord om det efter-
følgende ophold i London. D Pariseropholdet, hvor han
hadde sin familie med og hadde en fast leilighet, omfatter 
de to år umiddelbart før Februar-revolutionen, 1846 og 1847.
B. memoirer er jo gjennemgående meget fuldkommen
interesseløse, om man der søker oplysninger om kunst
og kunstopfatning. I Han er altfor optat av at fortælle
hvilke høie standspersoner han har truffet på og
Underretningen om at og hvad Du har
komponeret til min Sang. Mit
Samtykke til at Du udgiver Musiken til
mit Digt Kristianiensernes Sangerhilsen
naar og hvor Du vil er selvfølgeligt.
Jo, kjære Ven, vi skal følge Dig med
baade Tanker og kraftige Ønsker, naar Du
den 24de med Guds Hjælp tar Wien
med Storm. Byen - den mest musikalske
i Europa, er naturligvis undermineret af
dine Værker før, saa det nu blot er om Lykke
til at faa heist Fanen som den store Erobrings-
akt. Ja den som havde Billet til at høre
Wienerorchesteret bruse den Kvæld og se
Dig fægte med Taktstokken og slaa for dit
lille Land! Med Hensyn til min
Sang, saa synes, jeg det maatte
Ø Kjbhvn. Klasensgade 11.
4/2/99.
Hvor er Du snil som atter
svarer mig! Du og Karoline.
Altid når jeg hører fra Dig
hører jeg også fra hende. Dere
to er for mig et uløseligt ét.
Nu er de blet kjed og træt af
Dig tænker jeg, når jeg har
skrevet, og venter ikke svar.
Jo dengang jeg spurgte efter
Dagny, vented jeg. For da var
jeg så bekymret og bange, og
det vidste jeg, Du måtte føle,
og vidste, at Du i din hjærtens
godhed ikke kunde nænne
andet end at la mig få
lidt besked hvilket også i
høj grad slog til.
Jeg har måttet le af det, Du
siger om din håndskrift!
Og så tror folk at Du er hov-
modig og storsnudet. Slike
tosker!
men - man kann nicht alles
haben, og jeg faar være glad
ved at sidde her i min
hjemlige, deilige Stue. For
Tiden tager jeg imod Klager
paa Kontoret, og du kan tro,
er en Jammer. - Borger-
Arctander er paa Tur
Italien med Seilskib,
gav ham Addressen til
Allemagne og d'Artisti.
Aa jo, aa jo, det nipper
napper og kribler og
Men snart kommer
og Birkeduften
og tar Luven fra Alt-
Nu gaar jeg tilkøis med
varm Melk før at jage For-
Lidt "rivninger" har der jo været mellem "Madonna" og mig
i den anledning, - det "skorter" jo altid paa taalmodigheden,
naar begge er syke, - og jeg spiser bare et maaltid pr.
dag
og ofte intet
-; jeg har fra gammel tid vænnet min mave
af med at suite; - men "Madonna", som skal
spise for to", - maatte jo faa to maaltider pr. dag.,
og enda er hun ofte suiten i mellemtiden. -
Men trods all sparsommelighed, - maa jeg nok have
lidt farver her, - da jeg tænker at male lidt, -
saasnart dette slemme "sting" i venstre lunge giver
sig lidt, - feberen gjør mig intet, - men dette "stinget"
er som en stadig gnagende "blodrotte". Men jeg har
ikke raad at kjøbe farver nu, - da jeg ikke veed, om
pengene rækker, - jeg veed ikke, - ja jeg er ræd
for,- at det blir vanskeligt at klare sig med pen-
gene baade til klinikken og hjemreisen.-
Reisen videre blir jo over Spanien - Frankrige o. s.v.,
og den blir jo særlig dyr med et lidet barn, - vi
kan jo heller ikke reise straks
herfra
med et nyfødt barn,
seiv om det kommer nu ; (det er fortidligt, - men "Ma
donna" tror det), - Klinikken har ogsaa forlangt,
at vi skulde kjøbe en hel del kostbart barnetøi,
og jeg har maattet deponere 300 frc. dertil, - og der blir
sikkert ogsaa mange uberegnede udgifter ; - thi
Bergen 24/12 94.
Kjære Grieg!
Du mener vel, at jeg er en
højst efterladen herre, som nu
først sender Dig den opgave over
Dine grunker, som Du bad
mig om i høst. Men jeg
skal sige, at jeg ønskede, at
give Dig fuldt aarsopgjør med
det samme, - det er den væsent-
ligste grund for udsattelsen.
Desnægtet blir det ikke dertil,
da du mandler en hel og en
partiel rentehetatrig, - som
Du vil se af vedlagt opgjør
og opgave.
Kjære Holst! Vil De 
gjøre mig den Tjeneste 
at sende mig de 200 
Kroner med det samme
da jeg er i megen Forlegenhed
– Jeg udstiller nogle Sager 
på L’Independence –
og er forresten meget 
optaget med at litho-
grafere –
Venligst Hilsen
Deres Edv. Munch
Rue de la Santé 32
han med mig!
Å ja, jeg føler trang til at vare
arene! Hvor siger Du dog ofte det,
som heftigst kalder i mit indre.
Men jeg kan jo ikke bli alene. Jeg
kan altså ikke forlade småen,
Jeg véd, at længselen efter hende
vilde gjøre det umuligt for mig
- Nej, det gjælder at tugte
knægte sig selv, være rolig og snil
og ydmyg, og endda forsøge på
at gjøre sin gjerning. -
Kjære Bjørnson, bliv ikke uven-
ner med Skram. Han har altså ikke
læst dine breve, og jeg véd ikke, hvad
han har skrevet til Dig. Men Du
er højt for god og han også for
god til at der skal komme
ondt imellem Dere. Skriv så
at det blir godt. Du kan det
hvis Du vil.
Hvor sød Du er forresten. Dette at
Du øjeblikkelig skriver til mig
fordi, du frygtet, jeg fik det vondt
altfor fordringsfuldt at
sende Dig,- men det
hænder saa sjældent at
jeg blir snakkesalig -
Du faar tilgive for denne
Gang.
Hav Tak igjen da for
Alt! Hils Nina
kjærligt.
Din hengivne
Agathe Grøndahl
Om det eneste Griegske Mu-
sikstykker der blev sendt til
Anmeldelse, nemlig en Cello-
sonate samt nogle Lyriske
Klaverstykker kunde jeg
ligeledes skrevet overordent-
lig stærkt anerkjennende.-
Momentant faldt mig
ind: hr. G. har ikke havet
Anledning til at læse dette;
kanske Andre har løiet ham
fuld om mig og saaledes
brugt ham mod mig i sit
eget Djævelskabs Tjeneste?
Men jeg afgav denne For-
klaring: En saa evnerig,
erfaren og klog Mand som
hr. G. kan dog umulig ha
været Andres Nær
Og jeg maatte sige til mig
selv: Hr. Grieg vil mig
ikke godt; han har gjordt
mig ondt, meget ondt,
mere ondt end selv Hr. Selmer
slaatter på lager. Jeg må nok
have ham her i en 14 dage
à 3 uger. Han ber mig
hilse og takke for pengene.
En telemarking som var
med ham lod mig forstå
at han nok ventede sig
lidt betaling for arbeidet, samt
at han havde rier hvori
han gjærne tog sig en tår
over tørsten. Jeg skal af
den grund passe lidt på ham
og se til, at han når tiden
kommer ikke rangler op
sine penge men reiser pent
hjem. Jeg nedtegner slaatterne
bærer sørgerand om
sine miner naar
republikaneren Johan
nævnes. Men ogsaa
jeg bærer sørgerand
for det flyveblads
skyld, han i sin
uudgrundelige mangel
paa visdom har udstedt.
Saa fuldt af barnlig
iver og hensynsløs vilje
til at slaa slag for 
idéen - saa kemisk
rent for argument og
form! -
Jeg var om aftenen
i Tistedalen hos
mine piger -
16/11 Hus. - Don og
Tusen tak for Din elskvær-
dighed for min datter Inge-
rid. Jeg ved, at hun flere
ganger har søgt Dig i Dit
hjem for at hilse paa Dig
og personlig takke. Men
hun har aldrig været saa
heldig at træffe Dig - og
nu rejser hun til Kjøben-
havn for at tilbringe ju-
len hos sine kjære venner
fra ifjorsommer med
sin søster, som ogsaa i
denne vinter synger hos
Rosenfeldt.
Ingerid var straalende
over den modtagelse, hun
fik af Bjørnson, og som
hun vistnok væsentlig kan
takke Dig for, - henrygt
over Bjørnsons udtalelser
At De ligesom enhver, der rages op over Massen, og
saa har Misundere, der gjerne vil klandre er
selsagt Saadant er nu engang uundgaaeligt.
Af de sparsomme private Efterretninger ligesom
ogsaa af Bladannonser drager jeg den glædelige Slut-
ning, at Deres Helbreds tilstand er noksaa tilfræds-
stillende. - Jeg der at De over Nytaar rejser
til Kjøbenhavn for der at tilbringe Resten af
Vinteren. Derefter gaar jo Turen til Rusland
og England, hvor nye Lauvbær venter Dem.
Deres 1ste Per Gynt-Suite er allerede spillet
3 Gange ivinter i London; men dette ved De
vel allerede.
Jeg sender ærbødig Hilsen til Deres
Hustru og ønsker Dere begge at i alle Hen-
seende "Godt Nytaar"!
Deres hengivne
J.G. Conradi
Skrevet i Halvmørke og med Chiragra
i højre Haand.
Har for dig en særegen, dragende kraft.
Vil paa scenen du smidig dig dreie,
Cigaretter du altid maa eie.
Som røgen du smutte væk i hast
For ei i elskeren at hænge fast!
I barnet du ser
En souffleur med - meget mer!
Nyd alt i enlig ro
Og tænk paa Birkeland & co. - "
Til Kaja som forslag til en spadseretur:
Har du tid, har du lyst
At se hid til vor kyst,
Skal det ei paa fornøielse mangle.
Men hvis ei, nu, saa vid,
At uden dig ved given tid
Vi alle i vei ville rangle.
Hør nu her, lille ven,
hvis jeg nu finder et 
saadant Hus at kunne 
Besøg af Dig og de andre 
Venner –
Hva mener Du om 
Udstillingsplanen?
Din old fellow
Edvard Munch
er fuldt af lyslevende kontubernaler, et par duer, en kat, flere
kaniner, en gjedebuk, smaafugle og jeg tør næsten tilføie o. s. v;
fremdeles en frøken Smith, der ogsaa maler, men hvis norske føde-
sted jeg ikke kjender; en svensk maler Adelsskjöld, der dog i
disse dage er hjemme for - efter sigende ogsaa med held - at forsva-
re sig mod en anklage for mordbrand, og som iøvrigt kun om-
gaaes Baade; den halvgale og ganske isoleret levende adjunkt
Stub fra Bergen med hustru; endelig to svenske polytekni-
kere og en finsk maler foruden en del danske guldsmed- og
snedkersvende, med hvilke vi kun ved særdeles høitidelige an-
ledninger komme sammen, samt en dansk boghandlerkom-
mis, der afvexlende staar paa spændt og paa god fod med det øvrige
selskab. Hendes naade hofmarskalkinde Wedel-Jarlsberg og
datter frøken Olga have ingen af os seet; desto mere plaget ere
vi af en bayersk suecoman, en baron Otho Gottfried von Lütken-
dorff-Leimburg, der  for det første er stokdøv, for det andet er
oversætter af Tegnér, hvilket ikke kan falde vanskeligt, da vel tyse
oversættelser ere udkomne før hans; for det tredie er ordnet hans
hele ærgjerrighed, og for det fjerde, og det er det værste, vil han
spille Skandinavernes beskytter paa stedet og indbyder dem der-
for en gang imellem til sig, i hvilken anledning de i al tarvelig-
hed maa sidde fra kl. 3 til kl. 7 uden at nyde andet end koldt
Tak derfor, at De mindes
den Tid, da der var Solskin
og lutter Glans, og Ingen følte
Forbudet af de dybe Skygger
som nærmede sig.
Det har været en slem
Tid for mig, forstaar De nok.
Helst at jeg vil glemme, og
dog ikke kan!
Jeg sender disse Linier
op til Bergen! Selv drager det
mig didop, til Friskheden
og Klarheden i Norden. Om
jeg kom, den skønne Dag.
gav De mig vel en lille Plads.
Hvem véd, maaske lykkes
det mig.
Pinsedagene var jeg paa
Fuglsang, da Deres Brev kom,
er nu i Aften vendt tilbage.
Neergaard sender med mig de
hjerteligste Hilsener Deres
hengivne Ven Angul Hammerich