MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Det har en stund været lidt på nip-
pet, at jeg havde strøget denne vinter ud 
af min almanak. Min søster skal have
bryllup i slutten af november, min fader
vil nødig have mig saa sent ude paa
søen, men foreslog mig at blive til ud-
paa vaaren, naar jeg saa saa paa
mine ufærdige studier, syntes det mig 
saa unødvendigt at reise derned herfra,
hvor man dog gjerne vilde have mig.
Hvad som har ladet mig ikke gjøre den 
«Unsinn», ved jeg ikke, «Unsinn» vilde det jo
været, saa længe jeg dog blir paa skraaplanet.
Sandsynligvis kommer jeg til at reise her-
fra den 15d for at træffe Harriet og Ida
Wedell paa «Uffo» i Laurvig, der er 
vor plan at reise sammen til Berlin. 
De kommer altsaa senere end Harriet og 
mig til München, de skal dog faa
en venlig modtagelse. Hils hjertelig deres
moder fra deres hengivne
Kitty Kielland.
skal ikke blive vanskeligt for mig at
tale til Dig om Far og Mor, thi de er bestan-
dig i mine Tanker og det med et Savn saa
ubeskriveligt, at jeg ikke får sige det; det
voxer med hver Dag istedetfor at aftage;
det skriger ofte indeni mig af længsel efter
Mor og det holder haardt at lære at jeg
maa leve uden hende. Du mindes vel ogsaa
idag for et Aar siden, Vardo; da fulgte
I vor velsignede Fareman til Jorden; det
var en tung Dag, men det tungeste havde
vi endaa tilbage. Du tænker vel, at det staar
daarligt til med min Christendom når jeg
endnu sørger saa over de Døde, om hvem
jeg dog har den sikre Forvisning at de leve
og have det godt, og deri har Du visselig Ret,
jeg synder grulig i det Stykke og kan kun
bede Gud om Tilgivelse og Hjælp. Ak, den
som havde Mors Tro! og hun vovede neppe
at kalde sig selv en Christen, men netop derfor
var hun det kanske bedre end vi andre.
Det gjør mig ondt, kjære Vardo, at Du er kommet
Er visst bare Boss men jeg
tør ikke vente længer.
Faar fremdeles fra Fru Stray
Skriftligheter som jeg skal skrive under
paa, blir aldrig kvit det. - Arild driver
med mange Mand i Skogen, akstavsatbet
- Her er blit
en liten Pike til - akkurat som hos dere.
er sikre paa hvad som er og som ikke er, som er forbende i dogmer.
Læste netop ut Strindbergs Han och hon – det er altsaa brevvækslingen 
mellem ham og førstekonen.  Det er ikke rart han ble kvindehader – men at han 
nogensinde har kunnet svelge/eg. velge? hende, selv om man tar hendes eventuelle personlige 
appetitlighet  i betragtning, det skjønner jeg ikke.  Jeg har aldrig læst en værre 
suppedas av skapagtighet, simpelhet og egoisme – og gaasethet end hendes brever.   
Han har vist i det hele ikke været heldig med sine elskerinder og koner.  For et 
typisk mandfolk han er forresten: det slog mig da jeg læste første brevet hvor han snakker
 om en anden: han fortæller at hun hadde stormet  og graatt en time – og saa 
kastet hun masken og lo.  Jeg tror det vidunderlige skarpsynet hans for en 
enkelt grimase, den sisste fase bunder i hans mangel paa overblik; alt 
han sier om kvinder er sandt og løgnagtig som en bølge støpt i bronce 
vilde være det.  Det blir vel en temperamentssak om man sier at efter storm 
følger havblik, eller efter havblik følger storm –.
Ellers saa aner jeg ingenting om hvor nogen er henne eller hvad 
nogen mennesker steller med – hva Barbra sørger og hvor Regine suser isommer.
Hvem som er for utgaaende og hvem som er for indgaaende til utlandet. 
Saa du noen folk da du var ute, andet end dine egne?
I dag er her sommer – ellers har det været smaat med det iaar, uf 
for et regnveir vi har hat!  Jeg glæder mig litt til at reise ind til 
byen i september, men jeg vet bare ikke hvor jeg skal gjøre av mig, jeg er 
naturligvis buden til Signe, desuten til Barbra og til fru Frøisland – 
Helene Fagstad som var; Barbra er naturligvis utelukket og de andre 
stederne blir jeg jo svært bunden;  til Kampen vil jeg ikke.  Det 
skal bli morro at træffe dig igjen.  Forøvrig er jeg frygtelig nervøs trods 
Lillehammer-luften.  Hans er saant et sart, skrøpelig litet væ/e sen blit
134
talt ut om - men meget var igjen,
og det brøt op i ham like før fasuillet.
Han leste da sluttverset av et dikt, 
han har skrevet til sin lille døde
sønn (2 1/2 år, da han døde); og da
brast han plutselig i gråt: "Å, hvor 
jeg led de månedene mine i torrige,
de nettene! Og hvor meget jeg ennå
har å si dig!" -. Til alleslutt
noen ord om den gamle anfektelsen,
besettelsen må jeg kalle det; minnet 
om dengangen, han kastet en fyr-
stikk i noe bøss utenforen gate-
pikes dør; og det siden tendte. Blev
slukket. Men kunde gjort ham til 
mordbrenner, mener han selv. Denne
tanken har forfulgt ham, jeg tror 
hans slag i alle disse femti årene - 
eller er det fler? "Denne smerten 
skulde vi talt om, de kund hjulpet 
mig - men nevn det aldri i
brevene til mig!"
Jeg kan ikke hjelpe ham - har
jo prøvd det før.
og G. læst Korektur paa 1ste Ark
af "Den bortkomne Faderen"s fjerde
Oplag.
2.2.05
I Byen igaar. Læste engelsk.
Endelig har Kommiteen for
Abelmonarmentet besluttet at
indkjøbe Vigelands  Gruppe.
Almen Glæde. Kuropatkin slaat
tilbage. Stort Mandefald under det
helt mislykte Angreb. Maaske er nu
Russerne kureret for sin Lyst til
at "gribe Offensiven".
Gorki - Adressen samler
mange Underskrifter.
Har idag begyndt at læse
Hamsuns "Pan"; den er deilig.
G. kom naturligvis forsent
til Toget igaar, da jeg ikke var hjemme
og kunde passe Klokka. Iaften vil han
skridt iaar, jeg er rent bange for mig selv,
at det kan være sløvhed, at jeg er fornøiet
med det, jeg giør, jeg føler mig beklemt
ved, at jeg næsten ikke kjender Katzen
jammer, men det er saa. Nu ligger det
kanske i, at mine motiver iaar ret er
efter mit hjærtes lyst, men ogsaa den,
at alle finder saa store fremskridt,
frøken Bauch og Wegman synes, der er
saa stor forskjel, saadant maa jo give
en mod. Fra første april vil jeg male
figurer i et elevatélier for saa til som-
meren at kunne drive paa staffage ude.
Hvis nu blot nogen vilde kjøbe lidt
af mig, saa jeg ikke havde følelsen af
at male for faders loft, saa skulde jeg
arbeide med trøstigt mod, men deroppe
paa loftet, hvor nu to billeder staar,
er der daarlig belysning og ikke andet
publikum end piger, som hænger op vadsk,
i det er der liden fremgang; Dine Mine to sidste
billeder er for store til at nogen kiøber
dem af mig, da maa man være mester,
men stort passer saa godt for min teknik.
Her sovnede jeg ind paa stolen saa jeg faar lægge mig
og jeg reiste om aftenen
efterm.
til Kristiania -
paa stationen var Ingrid
treiverg og Johan. Jeg
boede paa Grand. -
Don laa i ægteseng hos
Kristofer Bergs sammen
med grev Hamilton.
Var i Kria til
29/6 - saa Don nogle
minutter hver dag -
jægerkongres, hundeud-
stilling og middag optog
ham. Der gjøres meget
formeget krus af svenskerne -
jeg faar lidt galde af
at se selv de bedste
nordmænd slogne af
grevetitlen. Greverne
Lillehammer 21.12.1921.
Kjære Nini
Gud vet om du er hjemme paa Lillehaugen nu
 eller hvor du vanker. Jeg har tænkt en del paa dig, om du hadde det
morsomt i utlandet – av og til sporer jeg en viss reiselyst, men det
blir vel ingenting av; en blir ordentlig bundet med smaabarn.
Det blev saa litet jeg fik se til dig sisst; megen bevægelsesfrihet
har jeg ikke, naar jeg er i Christiania. I det hele – nu vilde
jeg like en rigtig ferie. Men naar? Byturen var ikke noen absolut
hvile, da jeg kom hit hjem til min mor, saa er jo hun en litt
nerveangripende kompagnon; hun reiste siste onsdag og saa var det bakning,
 opvarming av kjøt og husuorden –- i morgen kommer
Svarstad med de tre stedbarna, efter nytaar skal jeg ind med 
Mosse til Dr. Magnus –- og saa skal jeg vel skrive igjen. 
Naar jeg engang faar tid – «naar Fruen engang faar tid,
 kommer Fruen til at arbeide sig ihjel» sier frk Andersen.
Saa har jeg – for at gjøre det vanskeligere – ikke
vand i brønden og har hat alle ungerne i sengen med forkjølelse – 
enkeltvis og samlet.  Nu er de oppe igjen og Hans gaar og
synger og pusler herinde og forstyrrer alt i ett, mens jeg skriver,
Fru Gun steker krumkaker og Mary stryker det sidste av vasken.
4.
Eiendom paa, som i Systemerne almindelig benævnes Spe-
cification. Man leder forgjæves i vor skrevne Lov efter
Hjemmel for en Sætning som den, at en Person erhverver
Eiendomsret over den Uld, som tilhører en Okedsmand,
men som han har spundet, farvet og vævet Klæde af, og det
uagtet denne Sætning ikke betvivler af Nogen, i alfald naar
Forarbeideren har været i god Tro. -
Ogsaa i Kontractsloven ere der Exempler paa sær-
deles vigtige Regler, for hvilke man kun har den uskrevne
Rets Hjemmel. Virkningerne af Vildfarelse med Hensyn
til den omcontraherede Ting ere intetsteds ved almeengjel-
dende Bestemmelser afgjorte. Ligesaalidt er der Lovreg-
ler, som give tilstrækkelig Veiledning til at bedømme hvil-
ken Indflydelse Svig imellem Medcontrahenter har.
En stor Deel af Reglerne for Skadeserstatning udenfor
Kontractsforholde ere uskrevne, saaledes har man kun ud-
trykkelig Bestemmelse for at flere Personer, der i Fæl-
lesskab have foretaget sig en skadegjørende Handling, hæfte
Een for Alle og Alle for Een; naar den skadegjørende Hand-
ling er criminel, Krimst. 26 – 1 o. ff., medens man ingen al-
mindelig Hjemmel har for denne Sætning, – den dog ingen
betvivler naar den skadegjørende Handling er strafløs.
Hele Læren om negatiorum gestio (: uanmodet Forretnings-
førelse) hviler ogsaa for det Væsentligste paa uskrevne
tet; man forbigår det ved festen og sælger det
som andre kurvekone-viser, uden at man
til dato har fundet sig beføjet til med et
eneste ord at give mig en forklaring over
denne mysteriøse sag. Er grunden til
forkastelsen den, at der i digtet er hentydet
til vore dages adsplittelsesmænd, så må jeg
sige at ordenens, dannelsens og fremskridtets
sag hos os for øjeblikket er i hænderne på folk,
der aldrig vil formå at føre den frem til sejr,
og da vil jeg i min egenskab af statssatyri-
kus anse det for min nærmest liggende
pligt at fremstille dette parti i al dets jam-
merlige holdningsløshed, i al dets mangel
på mod og vilje og i det naragtige naive
tro på at en grætten passiv modstand skulde
kunne bringe et resultat ligeover for en
masse, der både er helsynsløs og vel organi-
seret. Kort sagt, jeg vilde ansé det for gavn-
ligt, om det kunde lykkes mig at bringe
alle angældende til at skamme sig
over-
for
sig selv. Jeg antager at De ikke vil være
ganske uenig med mig heri; jeg antager
at De vil indrømme, at den øjeblikkelige situa-
tion hjemme ikke så meget er en frugt
af nogen særdeles fremragende begavelse hos
oppositionens førere, som meget mere af
en aldeles uforsvarlig fejghed, eftergivenhed
og gåen på akkord hos næsten alle dem, der
Dresden den 10de Marts 1875.
Kære Lassen!
Som svar på dit ven-
skabelige brev, hvilket først igår
kom mig ihænde, skynder jeg mig
at meddele at jeg for mit vedkom-
mende intet har imod at større
brudstykker af «Hærmændene på
Helgeland», end hidtil sket, aftryk-
kes i den nye udgave af din læ-
sebog; ej heller har jeg noget imod
at «Terje Vigen» optages i samme.
Derimod anser jeg det for rigtigt
og nødvendigt at min forlæggers sam-
tykke indhentes, og jeg beder Dig der-
for henvende Dig til kancelliråd
Hegel i København, og at afgøre
alting med ham.
München, den 14. Februar 1877.
Herr boghandler Nils Lund.
Kristiania.
Tillad mig herved at aflæg-
ge Dem min forbindtligste tak for
det i Deres venlige skrivelse af 18. Janu-
ar meddelte regnskabsopgør for for-
rige år. Dog må jeg derved gøre
den bemærkning at det umuligt går
an at sætte Deres honorar til blot
25 kroner. Jeg foreslår det dobbelte
beløb foruden godtgørelse for udlagt
postporto, hvilken sidstnævnte udgifts
størrelse De formentlig vil have let
for at udregne. Jeg beder Dem ind-
stændigt at indgå herpå og betragter
på forhånd denne sag som afgjort.
De fra Kristiania bestilte sa-
ger modtog vi først for omtrent en
Min hustru og børnene ligger paa
landet længere ned i dalen og
har det godt.
Jeg tog mig igaar en liten
først tur op i dette nye land,
som er interessant.
Ud i gangen paa hotellet sad
just en lang sæterdølsk spellemand
og spiller gangare og springere
saa det dured. (og gav ryk i knæleddene!)
Fjeldene her ved Byglandsfjord er
ganske høie og store i liniedraget
Vakker er al furuskogen stundom
lige til top. Næssene slikker
langt frem, og indenfor ligger bygderne
grønne, den ene efter Den anden.
Det gjorde saa godt efter alt det
flade og fade Christiansanske
at komme i fjeldet igjen.
Med hilsener til Deres hustru
som jeg haaber har overstaaet vin-
terens Prøvelser af sygdom,
og mine hilsener til Dem selv
som ogsaa syndnes musikalsk i
Christiansand, forblive og
Deres forbundne
Didrik Grønvold
Herr sceneinstruktør
Bjørn Bjørnson.
Kristiania.
Norwegen.
de, men uden undskyldning. Mit
hemmelige haab er, at han og Asta
Lie kunde finde hinanden, de kunde
passe, og hjemme i Norge faar G.
sig aldrig en kone, som kunde være no-
get for ham. Naa ja, dette var en lang
udlægning om Garborg, men vi har ikke
saamange udenfor den faste stok, saa
de faar interesse for os allesammen.
Bjørnson er elskværdigheden selv,
han trænger vores alles velvillie og
lever for at faa og beholde den.
Hans digt til Steen, som er deiligt
som arbeide betragtet, kom eder vel
forbausende, jeg tror, amtmand Mi-
chelets fægten for Steen, og hvad min
fætter sagde om ham som lærer har
gjort udslaget til at han fandt
paa at skrive digtet. Garborg fandt,
at det var det bedste digt B. har
skrevet. Vi ere her rent forfærdede
over, hvad aviserne skriver om digter-
bak mig – jeg syntes, de tre aarene der var som et eneste mareridt
at tænke paa efterpaa. Men herregud for et forskjel det gjorde.
at være sammen med ham, bare vi to og vore egne unger – jeg smeltet
som smør i solskin. Han har jo hat et lite lunt helvede der han
og – og han har jo de andre ungerne at bekymre sig for og glad i
dem er han ogsaa. Ak for et asen jeg er – nu er jeg saa hjertelig glad
og tilfreds fordi han ikke har kunnet la være at vise mig længer,
der er litt forskjel paa en mands følelser for de unge som er resultat
av et forhold, han er truet og tvunget ind i og de ungerne
han har sat i verden med sin egen gode vilje. Det var Peimand
som sat og funderte en aften over dit og dat og bl.a. bemerket
«Ja hvis mor dør mens vi er barn, da vilde jeg ønske at Mosse og
jeg fik dø tre dager efter – for da blev jo du enkemand og da var
det saa mye mas for dig at ha os.» «Hvordan tror du det vilde
da for mig at miste dere allesammen – det blev nok endda
værre at være uten dere, naar jeg ikke hadde mor heller.» «Jamen du
har jo baade Ebba og Gunhild og Trond – du hadde mange barn
allikevel du, far,» sa gutten. – Jeg har jo visst det alltid,
naturligvis, og gud vet, hvorfor jeg altid har været sjuk efter
at faa presset det ut av ham at mine unger – jo der er
mye søtt i den lovpriste morsfølelsen! Enfin , kan han ikke
faa greiet med Trond paa andet vis, saa tar jeg ham hitop
og gudskelov for mange ting jeg har tænkt og ikke sagt –.
Men smaapikerne vil jeg være færdig med nu, det stræver jeg med
at holde fast paa – de er nok alt begyndt at længte
tilbake, men de er jaggu store nok til at forstaa nu,
de har ikke opført sig slik at jeg skulde ville gjøre mig livet
surere og besværligere end nødvendig for deres skyld mere.
Skabnings oprindelige Adel kan
i Sandhed kaldes levende; thi
han besidder paa engang den skjær-
pede Bevidsthed om Maalet og den
selverhvervede Evne til at indrette
Livsførelsen derefter
maa være dere saa meget som
mulig. Hun er saa forfærdelig glad
i den Gutten, ja i alle sine Søstres
Børn forresten; det er formelig som
om det var hendes egne. Garborg
er nu endelig færdig med den fæle.
politiske Braschuren og nu rargler
noksaa jevnt og pent. Desuden
males G. af Eilif Peterssen, hvilket
naturligvis er morro, det er egentlig
bare det vi lever for nu herinde,
ellers er vi igrunden færdige til
at pakke sammen naar som
helst, og vi længter hjem til vore
Dyr, som næsten alle har formeret
sig medens vi har været borte.
Et saadant Gods maa jo være den
rene Velstandskilde: Vi reiste fra
3 Dyr i Fjöset og kommer maaske
hjem til 6-8. Og det uden nogen-
somhelst vor Fortjeneste eller Bekostning.
26/10 En stille deilig
dag. - Don var om
form. i møde i Saug-
brugsforeningen, hvor
der besluttedes forelagt
repræsentantskabet for-
slag til store udvidelser
i Tistedalen: nye sage, 
cellulosefabrik.
27/10 Kom Kai, Katti, Tove,
frk. Sæhlie til
middag - dertil Ordings,
Riecks, Thrines, Johan,
Kathr, Leni og nogle unge 
for Tove.
Af dagen staar kun
dette for mig: Katti sa
mig, at Johan og jeg nu
er midtpunktet for
er af samme Mening
Afskriften har vi ladt gjøre
af Hensyn til Peters som for-
langer Manuskriptet tilbage,
og helst i uskad Stand!
Sangene skal ifølge vor Over-
enskomst med Peters være
i Handelen den 14 Septbr.
Der er altsaa ikke meget
Tid at spilde.
Fra Svendsen vil Du faa
Brev en af de første Dage
d.v.s. om en 14 Dage!
Wochenblatt-Artiklen har
Gustav Hetsch skrevet og
sendt til Fritsch (den 24 eller 25
Juli) - saa den maa vel
Kjære Grieg!
Torsdag med 6 toget 
tager jeg ud til dig:
Din
Bjørn Bjørnson
Amalfi, den 23. September 1879.
Kære herr Grønvold!
For nogle dage siden hav-
de jeg den fornøelse at modtage
Deres brev og sender Dem som svar
disse linjer, hvilke rimeligvis blir
De sidste, jeg dennegang sender Dem
hernedefra.
Det er vor agt at opholde os nogle
dage i Rom i begyndelsen af Okto-
ber og vilde jeg være Dem meget for-
bunden, hvis De vilde sende de to
omskrevne breve didhen, da de må-
ske kunde indeholde noget, som kræ-
ver svar.
I München tænker vi at ind-
træffe mellem den 8. og 12. Oktober,
da vi ønsker at se udstillingen, hvil-
ken jo lukkes den 15de. Men nu er
det vor frygt, at vi ikke, på grund af
for at glæde nogen hver af dem, som staar mig
nær, paa julaften. I ferietiden har alle børne-
nene været hjemme, saa her har været liden ro til
skrivning. - Du undres over, at jeg blir saa
længe i Kristiania. Ja ikke havde jeg drømt
om at faa langvarigt ophold her; mine oprindelige
planer var ganske andre. Men jeg har oplevet saa
ofte i den senere tid, at det gaar ikke efter mine
planer; nu høiere styrelse leder mig anderledes, end
jeg havde tænkt. Jeg kom hertil for at raadspørge
Dr. Engelskjøn, hvis kure for nervesyge jeg havde
hørt omtale. Han vilde have mig i kur i 6 uger.
Og jeg, som var hjemløs, kunde da ligegodt være
her i byen, som andetsteds. Under kuren, som
bestod i elektrisering 2 gange daglig, blev jeg snarere
værre end bedre; og straks efter kuren var jeg saa
daarlig, som jeg ikke paa lang tid havde været.
Men efter 3-4 uger hvile blev jeg meget friskere
og indunder jul følte jeg mig saa rask og let i
hovedet, som jeg ikke havde været paa lang tid. Dette
resultat af første kursus gav haab om, sagde En-
Hr Edv Grieg
I Anledning af Deres
i dette Øjeblik modtagne
Skrivelse tror jeg at
kunde sige Dem,
at jeg, paa Grund af
de meddelte Oplysninger
ikke vil kunne optage
den omskrevne Sang
paa Pariserkorets
Reportoire
Med venlig Hilsen
Deres
Xania 27/4 78 Joh D Behrens
Hun tror som jeg, at Fru Fahlstrøm
vilde spille "jomfruen" bedre end
Fru Wettergren, og idethele passe bedre
til Figuren; men Fahlstrøms Theater
kan ikke  besætte Stykket
for de øvrige Rollers Vedkommende;
 jeg aner jo heller
ikke om F's vil ha det. Centralt.
kunde i Tilfælde heller ikke besætte
det.
Altsaa faar jeg nu se, om der
kommer nogen Kontrakt. Fru N.
var saa snil at paata sig videre
Forhandling idag. Hun gjør mig en
umaadelig Tjeneste ved det. Jeg faar
Kvalme bare ved Tanken paa hele
den Greia.
Jeg er nok en Dag foran Tiden;
jeg ser af "V. G". at det bare er den
11te idag. Vigeland kommer her til
middag idag for at raade mig med Bygge-
planerne paa Færøerne. Sne, Sne, Sne!
sa med ved kaffien – etterpå, at
det var sjelden ho hadde höyrt
noko so reaksjonært. Ho var
vond. Tykte ikkje det var so mykje
um å gjera, at kvinna vart mor,
kammerat-ekteskape var bra.
o.s.b.
Gjeveho sjölv hadde havt
den röønrsla. Det var ei vakker,
sterk kvinne, eit levande
menneskje, um ho ikkje nett
var "behagelig" –
Ingeniör Hellern tala same
fyrem. um Arbeidslæren og det
praktiske liv. Han er chef for den
tekniske avdeling ved industri-
forbundets nasjonaliseringskontor,
og hadde instruktive ljosbilæte.
Det var morosamt å sjå kor
eventyrleg flinke dei no er vorte
til å gjera arbeidaren til ein
17/12 1906.
2.Mars 1928
Kjære Nini, 
tak for brevet dit forleden. Neida, jeg feiler
ikke andet end at jeg er træt, men nu reiser jeg en tur til
utlandet like over paaske, saa faar jeg da litt avveksling.
Blandt andet skal jeg besøke mine ældste steddatter i London.
Bare Regine fik stipendium – jeg hørte at
hun er ansøker iaar – men der kan vel ikke godt bli
tale om andet end at gi hende. Det er jo saa længe siden
hun har hat noget, eller søkt noget for den saks skyld,
og disse sisste nordlandsbøkerne hendes er da fra alle hold
blit anerkjendt som noget nyt og betydelig, saa det maa
vel være sikkert at hun nu faar støtte til at arbeide
videre her og samle ind det som endda findes deroppe,
og som vel ingen andre har saa gode betingelser for at
faa tak i og gi tilbake i en tilgjængelig form som hun.
Her er et vidunderlig veir om dagen, men slike
masser av sne, saa jeg tænker jeg kommer hjem tidsnok til
vaararbeidet i haven om jeg er hjemme til 1. juni. I fjor gik
sneen av kjøkkenhaven min 3. juni, saa du skjønner, det
blir ikke slikt stel her som paa Lillehaugen. Undrer om
det kunde la sig arrangere at vi møttes i Oslo, naar
Berlin 5.8.96.
Kjære Grieg!
Lykkelig den som
kan streife om på Hardan
gervidden - Annie fortalte
mig Du skulde op og be-
søge Gjertsen - istedetfor
at træde den brendende
asfalt her i Berlin.
For et par dage siden
kom jeg tilbage fra Bayreuth
efter at have seet 2den cyklus.
Det var jo et stort held for mig
at Landgreven dukkede op
hernede, da det ellers ikke
havde været mulig at
få billet. Jeg havde på
Jeg er saa kjed af at være alene, at 
den underholdende del af mit menneske
ikke gider mer, følgelig kjeder hele perso-
nen sig og blir op uopdragen utilfreds
med sig selv. Saasnart billedet er færdigt
reiser jeg op og bor ved jernbanestatio-
nen, jeg vilde gjerne male lidt vand-
speil og der er jeg i nærheden af min
præst og at nærmere Stavanger. -
Først svar til Jonass psychologi. Det
er ikke logikken, som er iveien med
mig, ja naar Du siger ydre, saa
kan det enda gaa, nei Du, det er
at jeg mangler en slags aandrighed,
jeg tror, det er fantasiaandrighed.
Jeg maa ialfald være specielt oplagt
for at have den, eller specielt glad, 
saasnart der er en vægt paa mig,
saa holdes jeg nede, hører da ikke
andet end ordene uden at se videre
ind i tanken og dens op udgangspunkt,
og da kommer min tørre modstand,
som Du kalder logik, fordi den ganske
rigtig tar fat i realiteten, som ligger nærmest.
Kristiania 24.oktober 1902
Kjære Dea!
Naar du ser det indlagte
skilderi, tror du vel, at jeg i den tid, du
ikke har hørt fra mig, har debuteret
paa sekondteatret eller sjunget opera
- imidlertid er det da ikke fuldt
saa galt. Det var bare et indfald
jeg fik, da og endag besøgte nogen
veninder i Kallundborg, som har
fotografisk atelier, at jeg skulde
fotografere mit haar, saasom det jo er
en temmelig forgjængelig pryd - saa
har jeg det til trøst, naar jeg blir
skaldet.
Siden jeg skrev sidst har jeg været
i Danmark- en temmelig mislykket tur