MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
No 60
"Vaarregn og kirsebærtrær"
Eier: Cand. Aslaksen Oslo.
Et lidet billede, men friskt. Cand.
Aslaksens adr kjender sikker frk.
Kamstrup i "Kustnerforbundet"
No 61
"Høstkveld i haven"
(""Vassen" høstkveld i haven")
Eier: frk Holm, - nu fru Beyholtz
Bjørndalen Bergen
Billedet anser jeg selv for et af
mine bedre, - jeg tilbød det engang
til "Nationalgalleriet" for den bil-
lige pris af 200 Kr, - men fik afslag
Isteden kjøbte man et billede, som
jeg havde solgt til Eilif Pettersen -, han
gav mig dog avancen.
Frk. Holm - nu Fru Chr. Breyholtz
fik billedet til en giburtsdagspresent.
Vi har været gode venner i over 20 aar
og hun har faaet flere ting af mig
til meget billige priser, hvilket hun
skryer af og det er jo uheldigt for mig.
No 62
"Vaarnat i haven"
("Vaarnat arbeide i havemulden")
Der skal findes - i allefal en -
"forfalskning" af dette motiv -
det blev solgt paa auktion.-
i Oslo
En kopi
at et træsnit af samme motiv.
Eier: Fru Høst (oprindelig maleren
Robert Vik, som der staar i katalogen,
men jeg byttede det til mig igjen, for at
fru Høst skulde faa det. - Der
findes 4 noksaa ulike variationer af
samme motiv (se No 71 - 72 og 73)
No 63
"Tørrveirsdag i løen": Eier: Hans E. Kinck - eller nu hans døttre
Den kjære, kjære Kinck, - som jeg aldrig fik lavet noget ordentligt
billede til - jeg syntes aldrig, jeg fik noget godt nok til ham. - Jeg synes
jeg har mistet en del at mig selv siden han døde
bort
fra vort 22 aarige ven
21. 4.04
Skriftstyre i det norske Samlag
blev Garborg, Koht og Flo. Flo
skal stelle med de to Hefter
af "Syn og Segn" som fremdeles
skal komme, og de to andre bestem-
me Bøger. 
Da
er det vel Haab for
Edda -
Stipendiekomiteen - Forfatter-
foreningens, hvor jeg iaar er indvalgt
og som forøvrigt bestaar af Aanrud,
S. Bødker, Collet-Vogt, Jakob B. Bull,
og Departementets Tilforordnede
Prof. Gran, Lars Holst og Garborg,
s kulde  været færdige med sin
Indstilling til den 15 April; men
først den 14de kom Dokumenterne
til os og da havde kun Gran
havt dem. Jeg sendte dem samme
dag til Aanrud. Det er fælt
Hvalstad St. 14/1 1898
Herr Edvard Grieg.
En meget god Vers-
oversætter skal Baron Eugen
v. Enzberg, Friedenau b/ Berlin
være; det forsikrer Chr. Sinding,
for hvem bemeldte v. Enzberg har
oversat en Del af Aasens Symra.
Enzberg har ogsaa i det sidste over-
sat lidt for mig.
Jeg kan ikke sige hvor
kry og glad jeg er, fordi De har
fundet mine Vers musikalsk brug-
bare. Kun vil jeg benytte Anledningen
til at takke - for saa meget, men
særlig for Sangene til Vinjes Digte; dem
holder jeg af som af vore bedste Folke-
melodier. Eller med et ord: lad mig faa
takke for alt! Deres ærbødige
Arne Garborg
Det havde været mit ønske
at få frem dette sidste ar-
beide, og det vilde unægtelig
være mig det kjæreste, men det
tør jo muligens, skjønt det ikke
netop er vanskeligt og ikke
spiller længere end et kvarter,
dog være, at tiden ikke strækker
til til indøvelse; i mangel
heraf kunde orkestervaria-
tionerne (der også spiller et
kvarter) være egnet til at
repræsentere mig på en måde,
der stemmer med mit nu-
værende standpunkt og tæn-
kesæt.
Det vilde gjøre mig meget
om dette skulde berede Dem
vanskeligheder. Isåfald beror
det visselig ikke på nogen "Be
Fossegaarden pr. Hunder st.
10 August 1905.
Kjære Grieg
Dit brev glædede mig mere
end jeg kan sige. Jeg burde
kunne sige dette med flere og
bedre ord, men det er jo ikke
alle givet at finde de rigtige
ord for hvad en tænker og føler.
Jeg er all right nu. Nuvel
det var ikke for tidlig, og herligt
er det jo at have faaet konstateret,
at det er leveren alt skriver
sig fra, saa kan man jo tage
Kristiania /3 1902
Kjære Edvard!
Tak for Brevet idag, jeg
synes, vi er ganske nær hin-
anden nu, du er i Kjøben-
havn og jeg her. Du spør-
ger om Fru Ekman, og
derpaa kan jeg uforbehol-
dent svare: der er
intet for Dig. Marie
og jeg var paa Konser-
ten. Vi havde hørt hen-
de saa overordentligt p rost,
at vi for hendes Skyld gik
paa Musikforeningens Ge-
neralprøve og paa hendes
Konsert, som holdtes samme
hjemmet.
Og ikke alene den gifte kvinde.
Naturen har nedlagt i de alle fleste af os
moderfølelsen, - trangen til at yde kjærlighet,
trangen til at beskytte og drage omsorg for våre
medskabninger - var det saa bare en katt 
har faaet denne skjønne følelse sikkerlig i 
høiere grad end manden, der af gammel 
mere hører samfundet og det offtentlige liv til.
Intetsteds er der størge virkefelt, eller
kommer denne egenskab hos kvinden mere
frem og er mere paa sin plaas end i hjemmet!
Jeg mener her mest den gifte kvinde, man-
dens trofaste medhjælperinde og børnenes ømme,
omsorgsfulde mor. Fraseet al den nyere tids
emancipation - for og imod - tror jeg, at vi er
enige i, at det vel er det allerstørste kald i
livet for en kvinde at vide, at disse hendes
børns hele fremtidige ve og vel for den væsent-
ligste del er afhængig af hende, og det hele
samfund igjen af disse - alt gjennem
opdragelsen!
Udlandet for at lade den trykke.
Indlagt vil De forefinde
Iuseratet i Morgbl af "Otto"
hvilket jeg troede de muligens
vilde have Fornøielse af at
eie. 
Det var jo en svært rosende Anmeldelse. 
Det var uhyre inver-
sant at erfare hvad De
her componeret siden sidst,
jeg haaber De er saa
snil senerehen ogsaa at
underrætte mig 
om hvad 
De
arbeider paa, da dette
interesserer mig meget. Ja,
i Kirkemusik maa De
kunne skrive deilige Sager.
Jeg gratulerer Dem ianled
ning af at De vandt Priser
for Deres 4 Heendige Ouver
ture! det har staaet i
Aviserne som jeg formoder
De ikke undlader at lese.
Edmund reiste i Lørdags
tilbage til Kj. havn, han
fik Telegram fra Gade
om at komme til Mandags-
findes midler disponible dertil", hører
jeg Dig udbryde. Men naar jeg nu selv
paa en eller anden maade skaffede
midlerne til det første aars løn? –
Dette kunde ske enten i den form, at jeg
fraskrev mig gage for det første aar,
eller maaske heller saaledes, at der
f.ex. per te
ind-
betaltes som gave til Høgskolan et vist
beløb til lønning af den økonomiske
professor, men paa den underhaandsbe-
tingelse, at jeg ansattes. Ligeoverfor Lind-
hagen kunde de for mig virkeligen mere
og mere uhyggelige politiske forhold i
Norge tjene som passende forklarings-
grund, og desuden den omstændighed,
at jeg nu engang har erholdt tjeneste-
ledighed i Kristiania, og nødig vilde tvin-
ges til at gjenoptage forelæsningerne
der. Skulde dette kunne gjennemføres
– og hvorfor egentlig ikke? – maatte
de fornødne penge selvfølgelig skaffes
tilveie gjennem et af mig optaget større
rørende, som og at bede Hr. Dr. - hvis
Rygtet taler Sandhed - om at give mig
Deres Protection.
Med min Hustrus og min ærbødigste
Hilsen til Fruen og Dem selver tegner
Med største Højagtelse
Joachim Andersen
20/3 97.
Kjære Eilif, Du synes vel, det 
er lovligt sent, Du faar svar paa dit spørgs-
maal om, hvad vi synes om Dine billeder. Men
det har været en travl tid, som ligger imellem,
det er min undskyldning. Jeg synes svært godt
om dem, i hel farve og stemning liger jeg kan-
ske bedst solskinnet med kjørene, der er
saa sundt og friskt, men ruinerne er saa
storartet som motiv, det hænger mindre
godt end de andre nemlig under galleriet,
men det virker friskt og vakkert. Maaneskin-
net har en udmærket dybde udover, der
vilde jeg helst havt ikke havt figuren
i, terrainet udover er prægtigt. Munthe var
meget begeistret for dem især ruinerne, Har
riet ligesaa, andre af kammeraterne er her
ikke. Werenskiold er enda for syg til at
være ude. Sinding er bare theater, de andre
Maleren Edvard Diriks
Lyder Sagens gade 10
Kristiania
Norvége
sigter for sig. Jeg venter derfor intet gunstigt resultat,
og kan kun i lighed med de græske tragediehelte ban-
de den grumme skjæbne, medens koret neppe vil
undlade at give mig selv hele skylden. Under enhver
omstændighed beder jeg Dem ikke at lade noget ord
falde til Maurer om, at brevene kom for sent. Han
havde følt sig meget ulykkelig over at have dem hos
sig, men troede at handle bedst, som han gjorde; jeg vilde
derfor ikke for alt i verden, om han med sin ømme
samvittighed skulde faa en omend noksaa uholdbar
grund til at bebreide sig selv noget.
Jeg har nu installeret mig i Leipzig, hvor se-
mestret rigtignok alledede nærmer sig sin midte; men
forelæsninger ere for mig ingen hovedsag, og jeg haaber
at kunne nyde adskillig personlig veiledning, da
jeg har anbefalinger til flere af professorerne.
Jeg bor i et lidet hotel garni - Lebes hotel -.
Tilsidst takker jeg Dem hjerteligst for at den
deltagelse, De har vist mig, og som altid skal blive
mig den kjæreste erindring, hvorledes end mit forhold
til universitetet
vil blive.
Deres meget forbundne
Ebbe Hertzberg.
Leipzig den 24de juni 1873.
get kjær opgave.
I den anledning tillader jeg mig
at henvende mig til Dem med
bøn om de oplysninger, som
De måtte finde det tjenligt og
nyttigt at give. Da værket
er tænkt som en art standard-
udgave, vilde det jo være af
den største interesse og betyd-
ning at kunne såvidt mu-
ligt bygge på authentiske med-
delelser. Det vilde således være
mig overordentlig Kjært, om De
i et ledigt øieblik vilde være
så venlig og tage en Peters Grieg-
Katalog og til de forskjellige
opera føie årstal om tilbli-
velsestiden, såvidt det da lader
sig gjøre. Meget taknemlig
vilde jeg her være for etpar ord
Aabenraa 31. 25/6 97
Kjære Ven!
Det synes mig, der er mere Lyrik
ved at skrive selve Fødselsdagen, end
ved at forfatte Epistelen nogle Da-
ge iforveien; det sidste synes en
noget mere tillavet, og saaledes
maa Du da med slig snedig
Forklaring lade Dig nøie og være
tilfreds med først nogle Dage bag-
efter at modtage vor Lykønsk-
ning til den høitigelige Dag!
Og dernæst Tak for Brevkortet;
idag er da min Ladning (Dine
5 pragtfulde Stykker) gaaet af
til Peters. Det har været
mig en stor Glæde at lave
dem til for Orgel ("greje den,
kan det ikke nok siges?) og jeg
22 Okt. 1928.
Kjære Tore!
Jeg fik læse dit Brev til Mama idag,
du er fremdeles bra Kar paa Skolen, ser jeg,
og er frisk og kjæk, det glæder mig kanske
mest. Naar du nu kommer hjem til Jul saa
er du vel vokset endda en Stub iveiret.
Her huserer vi og bygger og indreder
fremdeles med 6 Snid-idkare (Snedkere),
desuten har vi netop hat Indreder fra Kri-
stianssand til at klæde Væggene i Salen, derpaa
Parketlægger fra Fabriken i Lillesand til at lægge
Gulvet og bone det, saa nu skal du faa
danse paa det i Julen. Nu er Karene i Gang
med at indrede ovenpaa, saa her er en Sjau
og en Banking som næsten ikke er til at holde
ut. Ogsaa i de tre nye Rum ovenpaa
skal vi ha Kryssfiner istedet for Tapet. Gangen
ind fra Hovedtrappen blir nu uhyre stor, større
end Stuen. Du kan tro du skal bli forundret
naar du kommer hjem.
Imorgen har Ellinor Fødselsdag (13 Aar)
og hun har skrevet en Fortegnelse over sine Gjester,
3 Fierdingvey til Biorlsen; Den tænken-
de Læser, skulde troe at en singel troe
Beskrivelse af denne Veys Afskyelighed,
var en ubesindig Overdrivelse af en
ung Reysende, der søgte at interessere Læ-
seren med Fataliteter, men naar jeg ind-
tager min Vogn som jeg ofte er i megen
Frygt for, saa da jeg gik heele Veyen, saa
frygted jeg kun for de arme brave Folk
som fulgte med os, og for at redde Vognen
baade fra Huller og Steen og Podcipiced meget
udsatte dem selv; Vi kom over en Steen-
Ørken til Biorlsen Klokken 12. Fra
Biørlsen til Ørerl. 1. 1/4 er Veyen ikke saa
gyselig, men dog yderst slet, og fordi vor
Eqvipage til Overlæs kom vi Klokken 2 1/2;
Guldbrandsdalen ansees for at være
Kiernen af Norge, baade i Henseende
til Folk og Frugtbarhed; men min
første Indtrædelse i den fra denne Side
svarede ikke til min Forventning i nogen
af Deelene; fra Orerl. til
Lessie
Værk
1 1/2 Miil. - Hestene stode færdige paa Overl.
og vi kiørte paa en meget slet Vei, indtil
var ham tilbudt. Selv
skjønner han nu, at
mangt af det som
fra Begyndelsen var
grundlæggende for Sam-
lingen, maa renses
ude. Det ser ud, som
om han vil ha Elite-
samling ikke Kunst-
historisk. Jeg raader
ham altid til at la
Billederne bli der, ind-
til han har opgjort
sig klart sin Plan,
hvilket han endnu
ikke har gjort. I dag
sagde han, at Du al-
drig havde været oppe
og set hans Samling.
14/11. 47.
Kjære Tore,
Jeg har ligget et Par Dager av Forkjølelse, men
det er over nu.
Det hjelper ikke at rette noget som er trykt,
det læses bare av den som har "rettet" og av
ingen andre. Det du fik rettet hjalp bare Stats-
advokaten til litt Penhet og Renhet. Og saa
hjalp det den ufyselige Langfeldt, nu da jeg i min
Bok om Fangetiden har sat mit Svimerke paa ham.
Men det oprindelige, det urettede, gaar sin Gang i
Sakføreres og Kontoristers Verden, lat det Rak ha dette
at gotte sig over, de er skitne nok til det.
Som sagt før: det gjør hverken fra eller til for mig,
du kan tro mig paa mit Ord. Det var den daglige
Pine og Ondskap og Utaknemmelighet jeg led under
i altfor mange Aar og som jeg søkte din Hjelp mot
engang. Jeg skulde ikke ha gjort det.
- - -
Jeg har faat Fru Stray til at sætte sig i Sving,
hun skal prøve at opspore hvorfor ikke min "Sak"
kommer op. Kanske kommer den
i
siste Uken før Jul,
kanske ikke da heller. Fangerne kan intet gjøre,
Dersom Du og Din Kjærste
kunde komme up her nu
og give en a 2 Concerter
saa vilde Deres gjør lige
saa gode Forretninger som
Neruda's; dog det kan
vel ikke blive noget af
før til Foraaret; - men saa
maa Derer endelig komme.
Min nye Violin ligger
altformeget stille i Kassen,
men jeg er vel fornøjet
med den - og haaber i Tiden
at kunde frembringe
adskillig mageløs Effect
med den hos Verdensbørn,
her og andre Steder
ja alt sidan det het "Stjernebladet".
Det mest forvitnelege er svari
hans på alle dei mange og ofte
hjarteleg tåpelege spursmåli.
Då er han ofte genial. Og altid
naturleg og sympathisk. Han kan
le av alt dei spör um, men fyrr
han svarar er det som eit slör
dreg seg yvi andlet og augo. Ei
sky av djupt og vakkert ålvor.
Og han tek sig pauser – tenkjer.
Men at det mykje vil bli
det same han må segje i
foredragi er klårt. Det er heller
ikkje nytt i si meining det
han segjer, men form og kombina-
sjon er djupt personleg og orginal.
Var eg mindre uuplagd til
alt skulde eg gjerne ville skrive
ein artikkel um han att. Um
hans forkynning og Samhita,
Kristiania, den 30.4.1900.
Kære herr August Larsen!
For lange tider siden skulde jeg
have takket for og svaret på Deres
venlige brev af 4. April. Men lige siden
midten af Marts har jeg været upas-
selig (dog ikke sengeliggende) og min
læge har forbudt mig omgang med
pen og blæk. Nu er det imidlertid
overstået og jeg har fået lov til at skri-
ve små breve til mine nærmeste ven-
ner, hvilken tilladelse jeg herved be-
nytter mig af.
Først og fremst takker jeg Dem da
for det seneste køb af obligationer,
August 31de
En fornøjelig Tour har jeg i Aften gjordt for
at møde min Severine! hun skrev mig en Seddel
til i Dag, og ønskede Lyst til at tale med mig,
og gjerne iler jeg, hvor hun det end V er, naar den
gode kalder. – Jeg har nu taget Afsked fra
hende, for at Rejse til Ringsager end Tid. –
Laumann, og Eli Rindal var her i Aften.
Sød Veemod omslører mit Hjerte. –
Et Brev modtog Severine fra mig til Bertha i
Aften, for at besørge det til Christiania, og et
til Christian Friis. –
September 1ste. –
Endt er da den første Dag, af denne Maaned,
og veltilfreds har den glidet hen. Mor og
Trine var paa Bjerke i Aften, og med dem
fik jeg kjerlige hilsninger fra min Severine.
Leiutnant Pettersen var her i Aften. – Med
Posten har jeg ogsaa i Dag sendt et Brev til
min Bertha! Jeg synes aldrig at kunne sige
hende nok. – Tilfreds. –
September 2de
Overmaade indbydende skjøn, er denne Aften
og min Berthas Maane fryder mig usigelig.
Den indbyder mig hver Aften til søde Tanker
og med min Flaute hendriver jeg nu mangen
Time i de traurige Høstaftener. Fra min
uforglemmelige Bertha! imodtog jeg i Dag
At de drager fra Gausdal finder jeg rime-
ligt. Det er ikke hensigtsmæssigt for dem at
leve i en sådan afkrog; bare ikke fra Ladet.
Dog hvad nytter det; har de besluttet det, så
ved jeg de er klar over det og har grunde
for det, og så ved jeg også at det vil være vel
gjort, men det er lige tungt for det. Skriv
et par ord, jeg længes så efter dem efter bare
en tanke et pust fra dem. Jeg får det jo
af og til i Dagbladet, og er altid i godt hu-
meur en tid bagefter, men jeg vilde også så
gjerne få noget til mig alene. Deres opsats
om at være tro læste jeg med inderlig glæde.
Den bragte klarhed og frigjørelse som alt fra
dem. Og så skriver de så værdigt og roligt så
ægte humant, selv om de taler til umedgjør-
lige modstandere fornegter de aldrig deres ophøie-
de standpunkts ro og mådehold. Hvor det var
deiligt hvad de sagde om at være tro! det
rakte så vidt og løftede så op fra det snevre,
trælbundne bogstavforståen. Og det andet styk-
ke, - det slog også hovedet på sømmen. Al den
uhumskhed som går for sig inden den såkaldede
konservative leir, den utrolige landsforræderske
lave beregning der er drivfjæderen derinde hos
dem der preparerer og forkynder den offentlige
mening modner og udfrier just den gode
sag. Vær rolig! I tidens fylde vil frygten falde
Jeg skulde inderlig ønsket,
De havde været med
os, overbevist om, at
mangt Moment under
Festen - baade i mu-
sikalsk og social Hen-
seende - skulde have
grebet Dem og aldrig
være gaaet Dem af
Minde. Dog, da De aldrig
har været med ved saa-
danne Anledninger, har
De Lov at tvivle. Tvivlernes
Antal var ogsaa ikke faa,
da vi drog til Thjem;
da vi for fra den, var
Tvivlen forstummet. 
Med venligst Hilsen
Deres forb
Joh D Behrens.