MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
og bøger - med et stænk af klodsethedens
komik, sådan et stort, uskadeligt dyr -.
For mine søstre er jeg den, der har forgyldt
barndommen med digt og morro og dukker 
og komedier og eventyr om hvereneste sten 
paa veien. Vor barndom, saa fattig, saa
trist, saa fuld af savn, staar for dem
begge som et paradis, forgyldt af de lege,
jeg fandt paa for at glemme. Det har
jeg læst hos dem: Med fantasterier kan
man forgylde livet for andre, men ikke 
for sig selv. De saa eventyrene lys levende
springe ud af et levende menneske - jeg selv
saa bare min egen længsel. De er sunde
unge piger med lyse barndomsminder og 
lyst syn paa livet: De kan ikke forstaa,
at jeg ikke synes, vor barndom var den 
deiligste af alles -. Jeg har da ikke levet
helt forgjæves.
Folk ellers – ja, gamle herrer og 
damer synes, jeg er en snil, beskeden,
hans Sang gouteres almin-
delig - mindst dog blandt
de øvrige "Johanitere". Han
er en af de flinkeste Kvar-
tetsangere jeg nogensinde
har havt. Af ovennæmte
Grunde bliver Deres Album
vort Repotoire lidet til
Glæde. Jeg vil dog i næste
Semester formaa Smith
af tage Hallingen.
De skulde vel ikke have
en Solo med Kvartetakkomp
for vor flinkeste Tenor,
Smith,Doktor? Han har sunget
Genèc's "Italiensk
Salat" med Bravour flere
Gange, gaar med lethed
til b. og bevæger sig helst
i de højere Regioner.
Stemmen er kraftig og fuld,
ingen sukkende, sværmende
Tone paa os "Johanitere"
naar De engang sætter
dem overskrævs paa den
Billeder nok til Utstilling i Høst. Du har
nu utsat Utstillingen tre Ganger; og hver Gang
har du gaat ut fra at det var bare at faa
hjemmefra. Nu orker jeg ikke mere. Du
forstaar nok at jeg vilde intet heller end
at strø ut til dere allesammen, men nu
er jeg saa pengelæns som jeg ikke husker at
ha været. Og 31,000 skylder jeg til Grieg. Jeg har
Værdier, store Værdier, men ikke Penger. Og
Grieg vilde ikke kjøpe tilbake mine Samlede
under vaare utrygge Forhold for Tiden.
Jeg vet ikke hvad du vil gjøre. Men
fattige Kunstnere pleier at finde paa en Raad.
Forresten skulde ingen Kunstner ha andet at
læne sig tilbake paa end sig selv og sin egen
stærke Vilje.
- - -
Ogsaa her Frost, indtil 19 Grader. Goderstad
har skadet sig og maa ligge. Jeg kan ikke arbeide
mere og er til ingen Ting.
Papa
29/4. 35.
Kjære Tore,
Kr. 480. - til dig og 100 til Arild.
Arild maa vel faa mere siden, for naar
han skal møte paa Rekrutskolen 13 Mai
faar han jo ikke engang Halvdelen av sine
250 i Aftp. Sig dette til ham. Sig ogsaa at
jeg har ikke glemt at han har Fødselsdag, men
han maa vente. Langen har betalt til Dewisen-
stelle i Berlin M. 10.000. - til mig nu, men
Berlin holder det tilbake under Paaskud av at
"Dækning mangler". (Ja paa Film og Teaterkonto
kanske. Men Norge skal ellers ha 40 Millioner av
Tyskland nu, efter siste Statistik.) - Bogs kan
næppe gjøre noget skjønt han gjerne vil. Plag ham
ikke mere nu! Men det var godt at du talte med
ham. - Tak for Brevene. - Jeg arbeider bra nu,
men det gaar ikke netop saa flytende som før. Men
det skal nok bli Bok, om ikke dette Aar, saa næste,
hvis jeg lever. - Her blir vakkert paa Nørholm nu.
Papa
183
fylte stuer og mangfoldige hisiser på
vennskap og kjærlighet. Den, som bare
hadde fortjent dem litt bedre -
Var i byen for et par dager siden 
med litt av et manuskript til en
roman av Arne Randers Thorstenson.
Efter min tro blir det en merkelig og 
svært talentfull bok og William Nygård
ga mig fri hender til å bla op forfattenen 
og vil la ham få 50 kr. måneden i
fire måneder, så han ikke helt om-
kommer og kan få boka ferdig. Den 
mannen har hatt en så jævlig barndom
og ensom ungdom, at kan noen skrive
på lidelsen, må det være ham. Diktene
hans kommer til høsten hos Aschehoug.
Satt for Agnes Hiorth til billedet,
hun begynte å male på Kongsvoll. Så
hos henne malerier av en fisker og 
burebas fra Nordland, Jakobsen.
Bibelske motiver, skjønne og naive ting,
nesten litt i slekt med den store 
Rousseau's malerier. Har lyst å
Fru Magnhild Ødvin
Af mine venner har jeg faaet nogle
fotografier, som dog for de flestes vedkom
mende er taget uden "gulfilter" - og del
vis bare med "kodak", - saaledes det store
af Trollbotnen, som er en daarlig forstørre
af et kodakbillede i visitkortstørrelse.
Da jeg ikke selv eier disse tvivlsomme
fotografier, vil jeg gjerne faa dem tillbage.
Fra Per Kramer har jeg faaet brev, - De har
vist misforstaaet mig, - han har ikke saa
mange af mine billeder og ikke af de bedste;
men jeg tænkte, han gjerne fandt ud nogen
i Bergen, som kunde fotografere kunst
Undskyld hasten!
Deres forbundne
Nikolai Astrup
22.12.30.
Kjære Gerda,
Det er naturligvis skamfuldt at jeg
ikke har skrevet endda og takket dig for den
kvelden i Nationaltheatret, da min søster og jeg
sat fint i chefslogen og saa Gerts have. Det
var en henrivende forestilling – den og Sommer-
natsdrømmen. Jeg begynder at bli rent fæl til 
at fly i theater. – to ganger paa en uke; det har
jeg vist ikke været siden jeg var ung pike!
Glædelig jul og godt nytaar ønsker jeg
dig og alle dine, mange hilsener
Din hengivne
Sigrid Undset.
Sa jeg tak for laan av chefslogen nu – neimen
gjorde jeg ikke nei men altsaa tak da! Jeg gaar ut fra at
Barbra skal være hos dig julekvelden saa jeg legger indi kortet til hende.
Jeg takker dem derfor så utrolig mange gange.
Så fik jeg også med det samme anledning til at
læse Fritz Hansens dumme og over al måde over-
fladiske betragtninger over de "6 punkter". Han er
bleven svært determineret i den senere tid, den karen,
og optræder med en for ham utrolig fripostighed.
Skade kun at han både er skjævsynet og nærsynet.
- - - Ved at se deres sammendragning af mit
lille produkt, fik jeg ligesom øiene op for at jeg
både er for lang og for bred i stilen, og jeg skal ikke
tabe denne kjendsgjerning afsyne for eftertiden.
Desuden havde jeg i mine betragtninger over "Kongen"
gået langt udenfor sagen og talet om mange overflø-
dige ting. Det er vistnok en af mine svage sider, at
jeg både i skrift og især i tale bruger altfor mange
ord, især når det, jeg taler om, interesserer mig.
Hvis jeg nu havde fat i mit "Magnhildsskrift",
vilde jeg måske stryge en hel del. Har de fået det 
nu, (de skrev at de vilde sende bud efter det)
eller ligger det endnu i god ro hos "Dagbladet"?,
og i første fald, hvad synes de så om det?
Gossensass, den 15. August
Kære Bjørnson!
Så er vi hinanden
dog så nær! «Neue fr: Presse» har
jo berettet om dit ophold i Schwaz;
men da jeg ikke har fundet no-
get derom i «Dagbladet», vidste
jeg ikke, hvad jeg skulde tro.
Tak for din opfordring til
at komme der hen. Jeg vil gan-
ske visst og med stor glæde kom-
me så snart jeg har fåt mit nye
stykke færdig. Dette vil antage-
lig ske i den første uge af næ-
ste måned. Men så er det jo et
spørsmål, om du til den tid har
sluttet din fortælling. Hvis ik-
ke, kommer jeg senere; her blir
jeg i al fald til udgangen af
september.
Det er nu over 20 år siden
vi sidst taltes ved, og jeg hav-
de næsten opgivet tanken om
Rom, den 23. Juni 1882.
Herr boghander Lund!
Idet jeg med forbindt-
ligst tak erkender modtagel-
sen af forrige remisse anmo-
der jeg Dem om igen godheds-
fuldt at ville sende mig, hvad
jeg for tiden har indestående
hos Dem. Af aviserne har jeg
set at sporvejsselskabet giver 3 &percnt;
udbytte for forrige år. Hvad
dampskibet «Dronningen» giver,
har jeg ikke kunnet bringe i
erfaring.
For et par dage siden har
jeg fuldført et nyt skuespil i
5 akter. Det blir trykt i løbet
af sommeren men kommer
ikke i boghandelen før ud-
over høsten.
Min søn er i denne tid
Dikteren Anders Thuborg
Adr Berlingske Tidende
Kbhvn
Kort at jeg er
bortreist
og syk
23/12 Jeg tror, Johan sier det hver morgen,
mens han gaar og klær paa sig: "Det
er sørgelig, at russerne har svigtet dem."
Men det er no rigtig i det, ogsaa:
alliancen, det pludselige fællesskap med
den russiske tsar, morderen paa tronen og hans
politik, det er en uværdig forbindelse for 
Frankrig og England. Straffen for den kom
fort og eftertrykkelig - ; og hvad forstaar
vestenrogaa av slaverne, hvad "sympati"
har britterne, frankerne for dem.? Nei, det 
er naturen, som tar ut sin ret nu - russerne
bryr sig fan om europa - de er sit eget 
europa, vomfyldt av teori, av "idéer", av 
relgion og overtro. Nu trækker de sit
mangfoldige, i menneskealdre ufordøiete
indhold ut over hverandre - om landet reiser
sig karsk efter affæren eller det blir liggende
der, det vet vel ingeno - .
29/12 Julehelg som ellers - 20 smaaunger
og Heitmanns lillejulaften - ribbe
og mandel og en mærkelig salmesang.
at skrive de forskjellige kapitler - ikke
maatte fortælle nogen nulevende noget om,
hvad de skrev om, - eller hvem de havde faaet
i opdrag at skrive om; naar alt materiale
saa var samlet og indkommet til lensmanden,
skulde det lægges i en forseglet box og op-beva-
ret uaabnet i bygdebankens "sten skap" ("hvælv")
indtil 2014. - I denne bok skulde
jeg da ogsaa have mit kapitel, - og ved den
nævnte indiseretion af et komunestyremedlem
(som er en god ven af mig), fik jeg vite dette, som
jeg selvfølgelig ikke maa røbe til nogen i bygden,-
og jeg fik ogsaa vite, hvem, der skulde skrive
om mig; - det var en gammel skolemester,
(som jeg forresten desværre skylder penge, - vi boede
nemlig en tid lige ved siden af hinanden med
"langt til folk" paa begge sider, - og han var da
god at ty til mangen gang, - selvfølgelig har
jeg, - siden jeg fik ovennævnte at vide, - ladt
ham forstaa, at jeg har alvorlige hensigter med
at betale min gjæld - (noget jeg virkelig har baade
overfor ham og andre), - men naar gjælden hænger
truende som en kvernsten i en traad over ens hode,
saa er det ikke saa greit at holde ord i en fart,-
især da kreditorerne forlanger efter hvert, det lille,
man klarer at lave af kunst, - jeg arbeider tungt i
senere tid, -
(kreditorerne)
de forstaar jo, at det er langsigtig og
vanskeligt at faa penge hos mig; men det blir jo
en daarlig betaling, man faar for set arbeide paa
saa god som den var tidligere i Høst.
Tante Riis har ogsaa været syg en
tre Ugers Tid af Rosen, men jeg
troer hun faaer Lov at gaae ned
til Bulls imorgen, hvor de skal
holde Nytaarsaften. Tante Hanne
er idelig i Selskaber, og maa jo der-
for være nok saa rask; jeg har
seet meget lidt til dem siden de
kom tilbage fra Østlandet. Nu
mener jeg Du har faaet vide lidt
om den hele Familie, med Und-
tagelse da af Din Broer og hans
Kone, men den tør jeg jo neppe
nævne, end sige berette noget om,
thi ellers kommer Du med Dine
utilbørlige Udtryk, som ikke alle
Fædre vilde tage tiltakke med.
Trods enkelte meget stygge Ud-
ladelser i Dit sidste Brev, kan
jeg dog skimte, min kjære Edvard
at Du fremdeles er den kjærlige
søn, og jeg tilgiver derfor lin.
meget villigen. Aaret haster nu
brot med dets Ende. Det har bragt
os mangt og meget, der ei har væ-
ret behageligt, ja endog smerteligt.
Lad os nu love hinanden at alt
dette skal være glemt idet vi
gynde et nyt, og lad os søge
- hvad det end ellers maatt
Jeg skal bo hos Bohrs, og kommer anta-
gelig ikke tilbake før tirsdag morgen
(29de sept.). Håper du ikke passer på å
komme hjem nettop i de dagene, jeg er
borte.
Den formelle avgjørelse av Godskes stipen-
dium kommer til å ta nogen tid, ser
det ut til.
Mange hilsener
Kristine
Lillehammer 19. januar 1939.
Kjære Åslaug og Tore,
Takk for den vakkre blomsten dere 
sennte mig som en hilsen til Mosses gravferd.
Mange hilsener til dere begge.
Sigrid U.
15. juli 1922.
Kjære Tore Ørjasæter,
det er en god lang tid siden jeg fik Deres
brever fra Italien, saa nu sender jeg dette til Norli, han maa
nu vel skaffe det videre frem? Jeg fik Deres ene brev, netop
som jeg hadde bestemt mig til at reise til Danmark en tur likevel.
Islandsferden maatte jeg gi op – saa usikkert som det altid er med 
veslejenta, turde jeg ikke reise et sted hen, hvor det vilde ta mig
fem-seks dager at komme tilbake fra – i bedste fald. Saa var jeg 
der i fem-seks uker, og da jeg kom hjem, var den danske barne-
frøkenen utslitt og maatte ha sin ferie – det gik litt i bal for 
mig da med ett og andet og saa hadde jeg tænkt, nu skulde der 
komme en anmeldelse av «Fararen" i et Kristianiablad, faa
se paa da, om de ikke vil ta ind en som jeg har skrevet?
Forren, Aftenposten sendte den tilbake med undskyldninger av diverse
art! Saa kom jeg paa at "Nationen" kunde egentlig høve ganske 
bra. Nu haaber jeg at De blir nogenlunde fornøiet med den –
det er natarbeide maavite, og fælt træt har jeg været i hele 
vaar. En søster av mig som er gift i Sverige har været syk i 8 
maaneder – eller 10 maaneder nu – og siden mai har jeg saa hat begge 
børnene hendes her, de er 3 1/2 og 1 1/2 aar, saa selv om jeg har god
hjelp, saa er her ikke akkurat rolig med alt det smaatteriet 
som render ut og ind, nu vi maa ha dørene aapne i sommervarmen.
Kære herr Dr. Aubert!
Modtag venligst indlagte 100 kro-
ner til dem, De arbejder for.
Chra 16-7-1898
Kjære Dea!
Mange Tak for Brevet.
Det var saa morsomt at faa 
Svar, jeg havde aldeles opgit det, 
for det er alt en liden Evighet 
siden jeg skrev til "Urd".
Jeg følger dit Eksempel og 
begynder med Familien. Far var 
Dr. Archæologie, han er død 
for snart 5 aar siden, min Mor 
er fra Danmark. Jeg har 2 Søstre,
dette idol. Allerede siden Papas død 
har jeg igrunden - ubevidst naturligvis 
- været noget pessimistisk i mit syn 
paa livet menneskene, ikke paa 
livet. Og saadan elsket eller ønsket 
at blive elsket som du nu, det 
har jeg aldrig. Det kan jeg heller 
ikke tænke mig om et eneste men-
neske hertillands - gid jeg kjendte 
Dig, Dea, rigtig ordentlig godt. 
I Sverige tror jeg, man er meget mere 
for hverandre end her, lidt mindre 
ræd for at vise følelse end her, hvor 
"følsomhed" er et skjældsord. 
Du har sendt mig billeder af alle 
din familjes medlemmer, saa det kan 
kanskje more dig at se billede af
vilde alene kunne udføres med
fortrængsel af andet arbeide,
jeg forlængst har paataget
mig, og som endog muligens
for en del kunde komme til
at forlange mit ophold i ud-
landet just paa den tid, kursuset
herhjemme skulde været holdt.
De maa derfor ikke tage mig
det ilde op, at jeg siger som
mølleren, at den, som kommer
først, faar malt.
Deres foredrag om det norske
bygg takker jeg særdeles for. Det
er meget oplysende.
Deres forbindtligst hengivne
Ebbe Hertzberg.
Kristiania, d. 25de april 1906.
neppe. Tør jeg bede Dem, hr. professor, at føie den venlighed
til de mange foregaaende, De har vist mig, saa snart som det
er Dem muligt at give mig underretning om, hvad jeg kan
haabe.
Jeg skriver dette fra Rom; da universitetsferierne i Tysk-
land indtraadte kunde jeg ikke modstaa lysten til at benytte
mit ophold i syden til en udflugt over Alperne, og efter hvad
jeg hidtil har erfaret og nydt, angrer jeg det ikke. Det næste
semester, som ved de fleste universiteter begynder omkring den
første mai, vil jeg benytte til at besøge enkelte schweizerske
og tyske universitetsbyer for gjennem mundtlige
og personlige
tilretterionin-
ger af lærerne  tilegne mig mere end man i almin-
delighed finder i deres forelæsninger. I Leipzig kommer
jeg dog til at opholde mig længst. Ankomsten til Kristiania
vil derimod neppe ske før henimod den 2den september.
Jeg tør bede Dem om at hilse professorerne Aubert
og Aschehoug fra
Deres forbundne
Ebbe Hertzberg.
Rom den 27de april 1873.
Tør jeg bede Dem om, at addressere Deres brev, hvis
De skulde ville tilstaa mig et saadant, til professor Maurer,
der vil have min nærmere addresse.
Ja nu har jeg sittet her og pratet
med dig en lang Stund; og nu vil
jeg høre om Mama kanske har et
Ord eller to at tilføie. Du maa hilse
Arild. Og Godnat til dere begge!
Papa.
B. G.
12/10. 1900
Kjære Grieg!
Jeg har været og er fremdeles -
dog nu mindre Grad - Patient
Derfor har jeg ikke før skrevet
og sagt dig at du ikke fik de
25 Kr for Ss Subskription
De følger hermed, sammen med
en Del Photografier. Du vil des-
værre altfor meget se Amatør-
begynderen. Men send mig tilbage
et af de Billeder du synes bedst
om saa skal jeg forsøge at sende
dig flere - om du ellers ønsker det.
Undertegnede tillader sig herved 
at indbyde Hr. Forretningsfører 
Hammer med Damer til 
Åbningen af min Udstilling
Onsdag den 14de Sept. Kl. 11-12 
Tostrups Gaard Egetorvet
Ærb. Edvard Munch
sov eller satte sig til med Colletts gamle Christiania og fru
Dunker akkurat som i gamle dage. Og om søndagerne har jeg 
gaat i Nordmarken med de gamle kammerater. - Og var det ikke 
fordi jeg ser paa mamas ansigt, at hun ved, jeg lyver, naar jeg tar paa 
mig tøiet, og sier, at nu gaar jeg til den eller den veninde - saa
var alting aldeles uforandret. Men jeg lyver altsaa, og hun vet det. 
Og jeg gaar til min kjæreste, som ingen vet om, og naar jeg er der, saa 
er kontoret og hjemme og alting bare som en drøm, og jeg kunde 
likesaagodt være i Rom og det kunde være Piazza Colonna utenfor 
vinduet, og jeg skjønner ikke, at imorgentidlig skal jeg gaa paa 
kontoret og kan ikke spise frokost paa Montagnola eller Ponte 
Molle -. Jeg ønsker næsten, min mor var ikke saa stolt, som
hun er - men hun sier aldrig et ord og kommer aldrig til at gjøre 
det. -
Ja, jeg er altsaa hjemme igjen. Og jeg synes ikke at livet er ander-
ledens, end det altid har været - uten for mig og min ven. 
Ellers gaar det sin skjæve gang med alle, jeg er glad i - de slites 
lidt op, hver dag. Nogen er døde, og nogen er blit fetere av at 
gi slip paa etpar illusioner og slaa sig paa go mat isteden, 
og nogen er blit gamlere og magrere og har tat til Vorherre for trøst. 
Og Lillas vakre haar er blit helt hvidt og hendes ven er døende
av sin rygmarvstæring. Og min ven og jeg tar hinandens hænder 
og vet, at vi tror paa hinanden og ikke noget andet i verden. 
- Kan De huske en liten pike, som hette Helene Fogstad?
Vi var sammen i Rom. Og hun er den søteste lille pike i verden 
og har det saa vondt, saa vondt. Fortiden gaar hun hjemme paa 
Lillehammer og skal gaa med armene i gips i 4 maaneder. I Rom 
spillet hun for mig og skulde sætte musik til Deres digte
og spyttet blod -. Kitti Kamstrup kjender De – nu er hun
snart gammel og livet er glidd fra hende i mange smaa dages 
smaa historier -.
Dette skulde været fødselsdagsbrev -. Kanske De skjønner, 
det var meningen at ønske Dem noget rigtig godt. – Somme-
tider er det, som jeg ikke kan snakke med folk; jeg synes alle 
mennesker maa hade mig, som er lykkelig, midt i al elendig-
heten. - Mange hilsener fra Deres hengivne Sigrid Undset.
gelse af "Politiken", der stedse yder
mig en kjølig anerkjendelse, mener
det en noget juks. Værst er "Danne-
brog". Hvad han dog er for en "led karl"
den Borchsenius, og dertil formelig
fremragende enfoldig! Gud véd hvorfor
han føler dette had til mig. Jeg har
aldrig gjort ham det ringeste. Men
i alle hans omtaler af mine bøger
lyser og knitrer det af forfølgelseslyst
og galde. Nu klager han over direk-
tørens "ømme hjerte", der han bragt
ham til at opføre sligt umodent
stas som "Agnete" o.s.v. Stykket
var forresten indlevert anonymt, men
både Borchsenius og andre havde dog
fåt vidst det: Og det er den samme
Brsom Borchsenius der om "Bygmester
Solnæss" skr bruger ord som "genialitetens
fuldkommeste mesterværk", et kjedsom-
meligt og ganske betydningsløst arbejde
141.
øre i alligevel, da - " "Fan" - sagde kusken og laase-
de bøssen op paany, "her kan dere jo tælle op selv!"
"Ja-a, det er rigtig nok, det, san - men jeg lagde nu
en øre i alligevel - " dette blev sagt med de forskjelligste
betoninger og ansigtsudtryk, saa kusken vist troede
manden var gal. "Nei, har di seet slig en!" sagde
den gamle konen. "Aa er'e, di sier, mor? er jeg slig
en - fy da! nei, jeg ska' si dere, at det er han, som
er slig en! jeg har bare betalt en øre for mye paa appe-
raten der, og saa vil "en slig en" ikke gi mig'en igjen".
"Aa jøss - for en gælen mand! dere kan da vel skjønne,
at han der maa vide bedst om det, som kan laase op
kassa -" "Ja-a, det kan nok være det; men - jeg
lagde nu en øre nedi alligevel - " Imidlertid var spor-
vognen standset, og Clausen sprang ud, men blev staa-
ende oppe i gaden, - lagde hovedet paa skakke, smilede
og nikkede til os alle tre og gjentog sit: "men - jeg
lagde nu en øre nedi alligevel. - "
Tegneskolen var mig langtfra nok; anlednin-
gen, medens jeg var i byen, burde benyttes til at lære
alt muligt, syntes jeg, - og da helst saadant der kunde
forenes med tegningen. Men for at kunne dette, maatte
Efter en slig tur føler jeg mig
ganske oplivet, og hjemme hygger
jeg mig med min snadde, en
kop kaffe en bier eller læser
mine bøger. - Jo een ting til
maa jeg rigtignok fortælle dem!
Jeg har en ven fra Buenos Aires
der heder Ernesto Drongosch
han bor ret over gaden, er gift
som mig, ligeledes komponist og
en aldeles udmerket pianist.
Han er en varm beundrer for
deres Kunst, har i Argentina, og
her i Berlin, i Stettin og m.f.steder
spillet Deres samtlige 3 Violinsonater
E moll claversonate, 
og mange andre ting, - og - han
vilde saa gjerne til høsten gjøre
Hv.
17.6.33
So herlig sumar og rik fruktblöming
minnest eg ikkje som denne me
no frygder oss i. Hadde ein ikkje
sorger av alle slag kunde ein
fum seg i paradis.
Igår var eg hjå fru Nansen på
den vesle garden hennes ute i
Vollen, Hakavik, som ho no
driv med full kraft og eldhug.
Det er 30 mål, like ned ved
sjöen, 3 kjyr, ein fullmogen stut,
3 sauer, höns, ender og gjæs foruten
hund og katter.
Ein liten idyll, som gjev henne
nok å gjera. Tenarhjelp hev ho minst
mogeleg av, ei ung gjente, som steller
fjös og hus og ein dreng som ogso er
bilköyrar. Sjølv er ho uppe i otta,
og arbeider heile dagen. Ho er 64 no trur eg,
Julefest med Dine og et godt
Nytaar, Du som staar i Din
fulde Arbeidskraft. Tro nu
ikke, at det er helt forbi med
mig heller; men Du vet, -
Du vet, jeg er født i 1845.
Din gamle Ven
Harriet Backer
maa undvære - en
stor Skuffelse til
Dit Pælsværk er sendt
indi en Pianokasse til
Bergen der afgik herfra
for nogle Dage siden pr
Dampskibet Motala.
Som Du ser har Mu-
sikforeningen faaet
ny Bestyrelse. Vi har
haft flere Møder og Svendsen
er nu ifærd med at under-
handle med Ochestret.
Enkelte Abonenter har
meldt sig ud men
der er skeet flere
delser omendskjøndt vi
endnu ikke har averteret
bygget op i et helt Livs Stræv.
Og kanske Sindet daares af mange
Ting der øster, som i Livets dag-
lige Hverdagslighed og maaske med
økonomiske Savn vilde tage sig
helt anderledes ud. Det er vist
ikke bare Feighed, som bringer
disse Tanker op, der er vist
noget af Instinktet med! Jeg
savner ligesom noget, som vir-
kelig byder, at jeg skal reise
derind. - Og saa kommer en
Dag som idag! - den første
første Vaardag. Hvor jeg ønsker
at jeg kunde sende Dig den
milde, lune Vaarvind, som idag
vifter hen over Troldhaugen og
Næsset! Da jeg (med Marie) hav-
de siddet oppe og konfereret
Skatteuddrag til Aviserne til
Kl 12 inat og jeg siden havde
sovet temmelig daarligt, bestem-
te jeg mig for at blive hjemme
i Eftermiddag og tage mig en
liden Pust. Og i den milde Efter-
det har, som sagt, ståt for mig som
den sidste udvei.
Og De vil ikke vredes på mig? De vil
forstå det for en ung, stolt kunstner tunge
i at måtte indrømme mig ikke at kunne
stå på egne ben og tro mig, når jeg
siger, at jeg først har kunnet bringe det
over mit hjærte at besvære Dem, efterat
ethvert andet håb om at komme frem var
glippet
Deres ærbødige
Catharinus Elling.
Jeg beder Dem undskylde, at jeg volder
Dem bryderi med tilbagesendelsen.
Min adresse er Osterhausgaden 29.