MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Montebello 30. juni 1935.
Kjære Mathea,
Nu er det fuld sommer her – roserne blomstrer, og i slike 
masser, det er mange flere, og mange flere sorter, end i Italien. Jeg haaber 
dere har det samme veiret hjemme, og at Tulla ikke er blit syk av 
varmen, og at det gaar godt med munden hendes. Jeg drømte saa om hende 
forleden, men jeg drømmer forresten stadig om barna naar jeg er borte. At Hans 
fik eksamen var jo en glædelig overraskelse, men dobbelt ærgerlig er
det da at tænke paa hans bedrifter i aaret. Nu har han det 
vel bra i Stockholm og forhaabentlig faar han godt av at være paa Run-
marø paa mere end en maate.
Jeg er altsaa ifærd med kuren igjen. De hadde ret 
og jeg uret – jeg hadde virkelig tatt av hjemme ogsaa, saa doktoren 
var svært fornøiet med mig og mener, jeg skal bli adskillig friskere 
end jeg har været paa mange aar. Men det er næsten for varmt til 
at gaa turer før om aftenen, jeg sitter mest nede i parken og læser 
og syr. Der er en masse svarte snoger, og selv om man vet at de 
er ufarlige saa ser de ekle ut – de er saa litet sky saa jeg maatte
klaske til en med sytøiet mit, den slingret sig efter en paddelunge som
hoppet for bare livet tvers over veien der jeg sat. Rotter er her ogsaa 
en væmmelig masse av borte ved dammene, de har spist op alle and-
ungerne omtrent. Og myg kryr det av. Jeg fik det raad at gni mig 
ind med lavendelvand, og det kan De jo forsøke med Dem selv og
Mosse - der staar noget lavendelvand paa toiletkommoden min. Men om
Johan, som i vrede over at
chancerne deroppe er øde-
lagte, vilde give det
hele fra sig, og Don, som
ikke vilde overtage det
alene, blev alligevel enige 
som de blir der, der begge
slaar af og bøier sig, og
det var en stor glædesstund
for mig. Berg og Lous fører
sagen og Johan reiser nu
til Kristiania og konfererer
med dem.
Til middag var Don
paa Lundestad - onkel
P.s geburtsdag - og jeg kjørte
med Minni did ud om
efterm. - Hele Lundestad
er et stykke svunden
tid, som det er morsomt
hev seld seg sjölv til den store
tusundförtingen, so det er
nokså naturleg at samfunds-
reformatorane i byen alt eleminerar
han utan pardon –
Hev lese Stefan Zweigs
Marie Antoinette i Barbra
Rings friske umsetjing. Zw. er
ein meistar i skildring av
historiske personlegdomar. Den
dramatiske soga til Maria
Theresias ulukkelige dotter hev
vel aldri vore meir klårt og
fullkome fortald. Ein slik analyse
kunde vel ikkje heller ha
vore skrive fyrr Freud. Stundom,
som i den noggranne intime
analysen av M.A.s fyrste pinefulle
ekteskapsår og  ettersökkjingane
i forholde til von Fersen syner
Hans bud eller ikke, ta imot Hans nåde eller vrake den –. Vi
kaller det vår menneskerett å få begå alle de syv dødssynder, hvis vi
har lyst, og så forferdes vi over å se summen av våre alles synder – .
Men det er fryktelig å opleve det.
Og imens har døden ryddet op mellem ens venner og kjennte
her hjemme.  Braaten, Regine, Rolv Thommesen og nu Duun. Rent
menneskelig sett er det noe dragende ved tanken på å få dø som 
Duun, på høiden av sin skaperkraft, uten å ha kjennt begynnelsen 
til nedgangen. Hvis det å være kunstner var det vesentligste
i livet måtte vi misunde Duun hans død nu.
Mange hilsener til dere begge, og takk for sisst. Det var så
hyggelig å se dere en gang igjen. La det ikke bli så lenge til 
neste gang – jeg håber å få se Solveig og dig her, såsnart jeg er 
ferdig med boken min. Du er vel snart igjennem med ditt
arbeide – .
Din hengivne
Sigrid Undset.
en haard Lov - og tier. -
Jeg havde ogsaa haabet
og glædet mig til, at
De som Æresmedlem
skulde have overværet
Sangerfesten. At De
ikke overtog Dirigent-
posten saare besværlige
Stilling for Bergenser-
koret, kunde jeg nok
finde rimeligt, men
jeg tror ikke De vilde have
angret paa at have hædret
vor Fest ved Deres Nærvæ-
relse. *)Der vil blive givet
3 Konserter, 2 verdslige og
en religiøs. Selmer har
indleveret en Komposition
"Hilsen til Thjem" af Paulsen
med Blæseinstrumenter
som han anmoder Xania-
sangforeninger at udføre
hvad naturligvis vil ske!
*) Hvor skulde jeg ikke ønsket at kunde
faa hørt "Landkjænding" med Orkester,
saaledes som De har "Drømt om"!
synes mig at melde
om - humbug, lad gaa.
Noget ved ham peger
mod fiasco - ikke
mod "det store lod".
Men dette mit indtryk,
det flygtigste, er i slægt
med varsler og sand-
drømthed, lige paalideligt!
22/6 Spadsertur i bygeveir.
Herman Schultz til
middag, Heia, Riecks til
aftens. Tennis. -
Sendt en freds-
artikel til Mrgbl. -
faar den neppe ind.
Aviserne fulde
af svensk trontale
til den urtima -
at en med den herskende Retsbevidsthed stemmende
Fremgangsmaade ikke tilfredsstillede det practiske
Behov, man har seet, at
ethvert efter den af-
passet System blev tullet eller ledede til Absurditeter
og dog
har man gjennem lange Tider ikke
kunnet skjønne, hvori Feilen stak, middelmaadige Hove-
der havet forsøgt alskens kunstige Løsninger, indtil
der
omsider
lykkes – en eminent Tænker at finde og formulere
den
Sats, man saa længe have ledet efter.
Den gaaer over i den almindelig
Bevidsthed, man tilegner sig den og hviler deri. Men
i
jo større Grad dette finder Sted, desto til-
bøieligere er Menneskeslægten
til at glemme,
hvorledes og af hvem den fandtes,
naar en Tid
er gaaet hen, betragter man den simpelthen som et
Resultat af den
almindelige sunde Menneskefor-
stand, som Noget Enhver
vilde kunne hitte
paa, om man end aldrig havde hørt det, og paastaaer at
den Retning af den videnskabelige Forskning, hvem den dog
skyldes,
er betydningsløs, fordi man ikke veed, hvilke Fo-
rtjenester den har. I Løbet af disse Forelæsninger ville
De oftere
høre Exempler herpaa. Det
er forresten egentlig talt ingen Besynderlighed, at Philo-
sophien saaledes skubbes tilside og forfordeles; thi
ethvert Skridt fremad paa
Sandhedens Vei i de abstracte Videnskaber er be-
sværligt,
skeer langsomt
medens Systemet dog ved Siden deraf
gjør
Fordring paa at have tilbagelagt den hele Bane.
En stor Tænker fremlægger Resultaterne af sine Forsknin-
ger; han søger at forklare den hele Tilværelse eller en
væsentlig Phase af
den. Han har dannet sig et
System; hvorigjennem alle de Phænomener
hvormed han beskjæftiger sig, skulle forklares.
Sæt nu, at han ved Hjelp deraf
har bragt en vigtig Sætning paa det Rene, saa vil
han dog altid paa Grund af de
Mangler, som
klæber ved alle menneskelige Systemer, i mange og
væsentlige Punkter være paa Vildspor. Bli-
ver nu end den største Anerkjendelse, han kan vente,
ham til Deel, - om han danner en Skole, saa ville
dog snart Manglene i hans Doctrin aabenbares.
Almeenheden tilegner sig
først under Paaberaa-
belse af hans Hjemmel, hvad der er sandt i hans Lære,
senere naar hans Skole er uddøet,
beholder den det, blot fordi det har
staaet Ildprøven
blot fordi det er sandt, medens Discussionen har
bevæget sig over paa andre Feldter, hvor han har
taget feil, og der altsaa er mere at gjøre. Derfor er det
Jag frågade andre personer, äldre och klo-
kare än jag. Det märkvärdiga visade sig
då, att de aldrig närmare grundat öfver
diktens innebörd, att de för musiken glömt
orden. Då var det, som tanken hos mig förs-
ta gången uppsteg att direkt vända mig
till Eder, hvilken såsom tonsättare af dik-
ten måst sätta Eder in i denna.
Tillåt mig blott ikorthet angifva hur
jag har uppfattat den!
- "En Svane" är sången om ett människoöde,
ett tragiskt, gripande sådant. Där gär en
själ förlorad i brist på förståelse, en förståelse,
som dock kommer, men först i sista stunden
och försent.
I första strofen se vi "svanens" karektär. Vi ha
2/12-95.
Tænk at begynde på en ny bog -
men det må jeg jo, når min gamle
er ude på reiser, - helt udenfor sam-
fundet med meg selv kan jeg jo ganske
umulig være! og så får denne selvfølgelig
blive et led af min "gamle Adam;" - han
vender ganske sikkert tilbage også i denne
nye skikkelse; nu får vi at se - -
"Aller anfang ist schwer,"
 - men det er ikke så her.
Det gjælder kun om at gå i breschen
og læsse godt på den gamle hæsjen
med lidt af nyt, - og desmere opkok
af "pølsepindens" bekjendte
min yngste gut – bortimot 4 aar - og de to bryr 
sig ikke en døit om at jeg sier, nu skal jeg arbeide og nu maa de la
mig ha fred – fem minutter efter kommer de igjen og spør om jeg arbeider 
endda. Gutten er halvandet aar; han heter Ingvald og derfor kan jeg 
igrunden ikke forsone mig med at han er svensk.
Ellers saa oversætter jeg sagaer – mest om natten. Hadde
jeg visst hvad det var, saa hadde jeg aldrig tat paa mig det - men
nu skal det vel gaa – haaber jeg.
Jeg er nær ved at misunde Dem som er nordenfjelds isommer.
Ogsaa jeg har da hat næsa over Dovre – saavidt. I tre dager var Nini
Anker og jeg i Trondhjem. Saa skjønt som de dagene har jeg aldrig set
det deroppe – vi var paa Graakallen i fuldt, blendende solskin. Alle
de andre gangene jeg har været der, har jeg hat graaveir og regn.
Om kvelden tok jeg en bil ut til Ranheim for at hilse paa 
«onkel» Henrik Mathiesen. Han laa syk i sengen, var blit mager 
og vakker, pludselig, der han laa, forvitret av skjæggstubb med det 
digre
kraniet og de rare smale øinene. Skal hilse fra ham – han 
var saa glad for De hadde besøkt ham. – Nini og jeg drog ellers 
fra kirkegaard til kirkegaard med buketter og blomsterpotter til 
begravede bedsteforældre –.
Skulde De komme denne veien forbi, naar De reiser
nedover, kan De da ikke se opom her. Jeg vilde sætte saan pris
paa det!
Bedste hilsen,
Deres hengivne
Sigrid Undset.
Ich habe schon fruher 
Angebote abgeschlagen –
– Leider kann ich auch momentan 
nicht Ihnen mit Ausstellung 
entgegenkommen – Ich 
hatte ja eigentlich gedacht
die Colectionen nicht 
weitersdrucken aber habe 
zuletzt Kunsthalle in Mannheim
die Gemälden versprochen
– Hoffentlich werden wir 
mit der Zeit es arangieren
können – und ich werde mich
auch die Frage des Gemaldekauf 
uberlegen – Es hatte mich sehr 
erfreut wenn ich einmal wieder
og indtagende og dertil intelligent
og vist svært snil og ham
hengiven. Tuften er rent
en deilig Unge, rent et Øn-
skebarn, og de er begge hen-
rykte i ham. For mig var
det en stor Fornøielse at
snakke ud med Garborg,
for selv de morsomste Men-
nesker har ikke Lyst til
at snakke om nogenting her
i Kristiana. Naar de har
været borte fra Byen en Stund,
kommer de morsomme
hjem; men strax de har
været her en Uges Tid dra-
ges de ind i Kristiania-
agtigheden. Stadsraad Lan-
ges er som et friskt Pust,
naar de kommer. Vi pum-
per dem for politiske Ny-
heder og har det godt den Stund
Slutten og Randen af et Brev kan man ikke
direktionens skrivelse, og ikke mindre
for det velvillige sindelag, De
ved tidligere lejligheder har lagt
for dagen ligeover for min literære
virksomhed. Jeg ønsker Dem alt
held i Deres nye stilling og føler
mig forvisset om at den stedfundne
omordning af direktionsforholdene
snart vil vise sig at være til stort
gavn for theatret.
Deres ærbødigst forbundne H. I.
synes om, saa er det, at
Folk gifter sig. Hvilket
jeg har sagt Dig mange
Gange og nu siger Dig
for sidste Gang! Des-
uden gratulerer jeg baa
de Dig og hende, fordi
i bor langt fra Folk,
høit oppe paa Landet.
Jeg har saadan Læng-
sel efter at bo Aaret
rundt paa Landet i 
Norge uden Forbindel-
se med eller Nærhed
af By, naturlig vis
med rig Anledning
til Arbeide. For mig er
nu den norske Vinter
aldeles ukjendt, og jeg
dig - hvordan gaar det dig vel med 
at holde jul paa hospitalet? 
Forresten, forstod jeg dig ret - har du 
ikke en søster dernede? Jeg ved 
absolut intet om dit liv der-
nede. Er du fast pleierske, eller 
er du elev, og hvordan trives du, 
og har du nogen veninder og 
venner dernede - kjære Dea, 
skriv et par ord snart. Fra 
mig skal du faa brev - hvis 
du bryr dig om det, saasnart 
jeg faar din adresse.  
Glædelig Jul,
Din 
Sigrid Undset
mod regjeringens
nedlæggelse af sine
embeder (?).
Det er en spænding
til at bli gal af!
Og bare ett sted synes
en væreligt - op ad
stortingsvæggen for
at se og høre alt paa
første haand.
Hørte dog alligevel
om aftenen fru
Qvanes foredrag om
en sanitetsforeningen
i Kria og var med
paa dannelsen af én
for Fr. hald.
8/6 Vidunderligt veir!
1) selvfølgelig dog, uden at jeg paa for-
haand vover at binde mig ved noget
tilsagn; tværtimod, finder jeg ikke, at emnet
ikke
særlig ligger for mig, vil jeg ikke se mig
istand til at paatage mig det, da jeg af
trist erfaring ved, at det i saa fald ikke
nytter mig at binde an dermed.
13
Turen opgivet. Gud ved,
hvor han nu er. Knuda-
heio har altsaa vist
sig umulig iaar. Stakkars
Mand!
25.5.04

. Tuften 16 Aar idag.
x Turen med Folkdansens
vänner 2den Pintsedag var
fin. Foreningen som nu
tæller 350 Medlemmer har
af en velstaaende Stockholms-
 - Enkefru Berg og hendes
to Døtre faat i Present en
herlig liden Villa ude ved
Utra - Sjø, hvor vi holdt
til. 90 nationalklædte
Havre 3 September 1898.
Høitærede og fjerne herr Frænde!
Aarsaken til denne
frimodige henvendelse til Dem
er en dobbelt. Først den, at jeg
af Rossinis seneste Composition, over
hvilken jeg var meget nær ved at
falde i Søvn, om jeg ikke virkelig
sov en liden Smule. Det var nu ikke
fordi Compositionen ei var smuk,
men fordi den aldeles ikke egnede sig
at høre for Violin. Uheldigviis, eller
maaskee jeg bør sige heldigviis hav-
de jeg den Dag ondt i mine Øine, saa
at jeg oftere maatte gaae ind i Sove-
værelset og vadske dem, og maatte
ligeledes holde Haanden for dem
naar jeg havde Lyset ligefor, saaledes
havde jeg desto bedre Anledning at
slumme blideligen uden at blive be-
mærket. Han - jeg mener Ole - er at-
ter blevet meget ivrig paa at faae et
norskt Theater istand her, saa at hvis
han kommer lykkelig tilbage, vil han
vist søge at faae denne Plan realise-
ret. Vi har nu i længere Tid havt
Vinje her, og hvad ikke Maalstræ-
verne har kunnet udrette tilforn,
vil de vist nu bedre kunne faae ud-
virket. - Jeg kan hilse Jer fra Fries,
han kom herud igaar og hindrede
mig fra at faae høre Svenskerne,
der gave deres sidste Concert. Han
kom for at spille med Moer Mellem-
satsen af Din Sonate hviken de skal
spille sammen førstkommende Fredag
i Harmonien da der feires en 100 Aars
Kjøbenhavn d. 15 Decbr 1867.
Kjære Hr Grieg
Da saa sandt 2 Norske Speciel til Nodaskvinnen, med saa
var alt betalt af en lalla 
Som De vil se, har jeg benytted Deres "Kjærlighed" 
men dette har Intet at bestille ved Deres Løfte om en
saadan Sang ved Leilighed. En lys og
være velkommen; Åd... ere i og for sig mørka
ingen Correctød at faa.
Med megen hilsener til Dem og frue og med de Ønsker
om en glædelig Juul for er Alle
Forbliver jeg Deres
Emil Erslev.
13. September 91.
Herr teaterchef Schrøder.
På min hustrus vegne har
jeg herved at frembære en forbindt-
ligst tak såvel for de godhedsfuldt
tilsendte logebilletter som for ind-
bydelsen til festen i Tivolis restau-
rant. Det vil være hende en stor glæ-
de at gøre brug af begge dele.
Min søn er for tiden fraværende.
Jeg har imidlertid tilsendt ham ind-
bydelseskortet.
Hrr Professor Stang
Jeg takker Dem meget (om noget
noget sent) for det behagelige
Samvær sidst – samt for den tilsendte
Kantate – De var intressant at
læse den –
Jeg har vistnok læst et lidet	
Uddrag i en Avis – men det	
var efter at jeg havde gjort	
mine Udkast
Ideen til Dekorasjonerne var
en liden Skitse fra flere År
tilbage – Menneskepmasser
bevægende sig op mod Solen
– Jeg skal ved Leilighed
faa vise Dem en Del Skitser
jeg har gjort ved Siden af
de kjendte – og de vil da se
mange flere berøringspunkter
med Bjørnsons Digt end De
har seet –
Jeg har nu hængt op
til Prøve ældre og nyere Skitser
Utaalmodighed. Forresten kan
Du tro, det har kostet Tid at faa
Sagen saa langt. En hel maaned
har jeg intet Andet faaet gjort. Det
er skrækkeligt!
Det var en glæde at faa Dit
Brev. Det stod et friskt Pust
af det. ja, Du er vidunderlig!
Til Bergen kommer jeg ikke
De vilde ikke betale det beshedne
Honorat, jeg forlangte, og atpaa
saa vilde de forbyde mig at
egen Koncert. Det, syntes jeg, gik
for vidt. Det blev altsaa ikke
noget af, og efter hvad Du skriver
om maalmarknaden, er jeg ikke
dog ønske, at Du ikke skrev saa
ud fra denne Harme, selv om den
er aldrig saa berettiget. Nu, til sy-
vende og sidst er dette en Tempe-
ramentssag og Du ved nu, hvorle-
des mit Naturel har det. - Saa skri-
ver Du: "at Du kan lade Dig ind-
bilde sligt Snak, som at Theatret
har handlet af Uvidenhed og Tan-
keløshed." Hertil maa jeg sige:
Skal man virkelig kunne forud-
sætte en saa utrolig Simpelhed
og Dumhed, som først at ville
med fuldt Vidende offentligt og aa-
benbart handle imod Loven og
derved paadrage sig Bøder (indtil
500 Kroner) og stort økonomisk
Erstatningsansvar (Andel af det
især virker 2den akt svært sandt.
Ibsen kom da frem tilslut ved
premieren, og et underligere syn
skal man vanskelig kunde tænke
sig; såpas langt frem på scenen,
at han havde det ene bagbenet
i kulissen færdig til retræt, i
en fodsi selvfølgelig yderst
soigneret sort "talar", flos-
hat, sidste mode, etpar roser
i knaphullet, hvis naturlige
blege skjør rimeligvis fik et
lidt rødlig anstrøg ved reflexen
fra hans ikke synderlige blege
ansigt, halvåben, forunderlig
mimrende mund- ja Det
var et syn!
Nei, nu får jeg slutte. Lev vel
og lad mig snart høre fra dig.
Med de hjerteligste hilsner også
til fru Nina.
Din hengivne
Iver Holter
Kristiania, den 20 Septbr. 1890
Kjære Grieg!
Telegram og brev modtaget. -
Akkustikken i Tivoli var meget
slet; men er der nu foretaget
temmelig store forandringer; saaledes
at det nu er ganske bra. Du vil
jo imidlertid selv faa anledning
til at bedømme dette, da 1
I Høst er der i det Hele ingen Ligning, saa
det Samarbeide jeg har havt med Frants
existerer ikke. Nei, jeg synes det er storartet
at være færdig med det trættende Jag,
det er rimeligt ogsaa, nu jeg er bleven en
gammel Kone. Det eneste Savn er Indtægten,
det tør jeg ikke rigtig tænke paa, hvor
det blir vondt mangen en Gang. Mohrs er
hjemme fremdeles. De har været saa venlige at
invitere os ned, men vi har selv havt
Gjæster eller har været ude - det har aldrig
passet. Forleden traf vi dem i Toget.
De havde det rigtig godt. Kjører med den
nye Automobil, som Fru Mohr vist
har forsonet sig med. Om Marie og hendes
hører Du vel direkte. Vi møtes af og til, ikke
redaktører, hver for sig, havde bedømt stil-
lingen ganske rigtigt. Men den ændrede kom-
mitéindstilling vilde jo dog være gået i-
gennem ifald ikke herr Peder Rinde og tre
andre havde sluttet sig til højre. Men ind-
stillingen går jo kun ud på et års stipen-
dium for dig; ikke på noget fast docentur
engang. Der er altså ikke så svæt meget
tabt for dig ifald du alligevel beslutter dig
til at holde nogle frie foredrag i vinterens
løb. Jeg har talt med flere som i så fald
spår dig en stormende tilstrømning.
Idag har jeg bare villet skrive om den-
ne ene sag. Samtidig med dit modtog
jeg et brev fra din mamma, hvilket jeg be-
svarer senere. Hils hende på det bedste fra
mig og ønsk hende fremdeles god virkning
af kuren. Og modtag selv mange hilsener
fra din hengivne p.- H. I.
har jeg anlagt Proces
med Derectør Jacobsen
i Christiania, som
skylder mig 550 Kroner.
Denne Proces vil jeg
imiglertid vinde med
Glands.
Idet jeg beder Dem ikke
at tage min Anmodning
ilde op, har jeg den Ære
at tegne
med Høiagtelse
ærbødigst
Pedro Busch
Adr. hotel Bellevue
3
man fik agtelse for venstre
og "regnet det med" - hvilket
før hans Tid neppe var Tale
om. Personlig savner hun
Qvams og Blehs meget.
Hun tror ikke at Ibsen
er nogen Statsmand;
 heller ingen Nordmand.
Han er en flink Ærgjærrighed,
hvem det interesserer at
løse et Problem. Han
kjender ikke hvad der
rører sig i Folket; han
styrer fra sit Skrivebord -
mathematisk.
Men hun tror absolut
at B. B. har været i god
Tro. Hun fik aldrig snakke
24/2 Sneveir for abs alvor.
Don kjørte for første
gang med Sverdrupshundene
og jeg med slæde og Dansig.
Onkel Ferd. kom og læste
italiensk med mig om
efterm - om aftenen hørte
vi Bokken Lasson synge og 
Stormoen fortælle - den
sidste burde ha national-
belønning, - for opmuntrings-
præmie fortjener snart
evnen til at faa folk til
at le. - Forøvrigt var det
og ganske intressant at se
det Fredrikshaldske have
publikum klappe som 
rasende til Bokkens alle-
uanstændigste vise. -
34
National-Familiedyder eg: Eenheder.
p. 3
§ 24.
I § 9 er sagt, at det Gode er den høieste
Værdi. Denne Bestemmelse vedkom-
mer ogsaa Dyden, der er det Godes Vir-
keliggjørelse; det skal derfor ei hede,
genial Fyr, ialtfald har Du
forstaaet, at stemme alles
Hjerter som ikke forstaar sig
paa Orgelspil for ham.
Det er netop denslags
som Folk fæster sig ved. Skider
Fanden om hans Spil er
dygtigt, kunstnerisk eller
ikke. Ja, jeg bliver vel
forbigaaet nu, men det
kan jo være Dig det sam-
me; jeg trænge til større
faste Indtægter hvis
kunne soritinon, men det
gaar nok ikke med at
beholde mit personlige Tillæg
naar et saadant Geni søger
altid bedre! men den Ondskabsfulde
hævnede sig ved at tage min Varmeflaske
bort, saa jeg omtrent fra Midnat indtil
vi Kl 4 naaede Verona, sad stiv af
Frost. Da jeg her vaagnede op af en Slags
Forstenelse, ser jeg alle stige ud og paa mit
Spørgsmaal, om der skal byttes Tog, svares der
«Oui, madame, oui![»] Jeg følger Strømmen
ud mod den anden Side, men intet
Train er at se der – jeg tror fremdeles at
det er i Nærheden – men til min Skræk
forsvinder den Ene efter den anden af mit
Følge og jeg står der midt i den fremmede
By, idet tilsidst alene, altid med min
ingenlunde lette Kuffert i Haanden. Af
et <gap /></del> en Langer jeg mødte, der saa skikkelig
ud, fik jeg vide, at Banegaarden, befandt sig uden
<gap /></add>
for en af Byens Porte – Vogn var der
ikke at se, han skaffede mig en Bærer.
Tænk Dem nu Situationen kjere Venner!
muttersalene med denne, en sand Lazzaron
taler om "der aeusserst belastete
Etat"! Det skulde være interessant
at erkundige sig om hans "pekuniere
tab" efter konserten! Og hvordan
rimer saa dette med "verdensnavnpianisten"?!
D'Albert havde forlangt mindst 500,00.
Og alle pladse blir saa alligevel
solgt lige til sidste tilladelige staaplads,
selv ogsaa om han - som han vel
ogsaa gjör - tog dobbelte priser!
Nei han er en uforskammet
jöde og trænger at gjældes.
Han frygter Dem, det er soleklart,
ellers havde han ikke git efter
saa prompt, men denne "efter-
givelse" er skeet under rasende
tænderskjæren og jeg skal være
syndebukken,- men saa ilde
som "Köpenickerborgermesteren",
som De hentydete til, hverken
eller skal jeg optræde!
Han frygter Dem, und wie!
4/7 Var i middag hos fru Rusbad
på Løkenes for et par dager siden.
De herrer, som der var; hofmarskalk
Broch, minister Bentgon fra Tyskiel,
Karl Rustad trodde han ut fra sin
innstilling ikke på krig i Europa.
Det var helt godt å høre på de forskjellige
argumentene, som nådde resultatet -
skulde en tro avisene, hadde vi krigen
til høsten. Men smeset sikter sikenet
den ande tvil i mig - slik kapprusting
har før tatt avgjørelsen på egen hånd 
liksom - selve systemet trenger utløsing.
Igår hadde vi Johan Hjorts og
fylkesmann Talknes kr uventet 
kom professor Nordhagen fra Bergen
for å se haven og blev, han også. En 
litt merkelig performance for mig 
å vise han planter blandt nyrestje 
men morsomt å høre han snakke 
botanikk. Han var mig og levende
og tok så nydelig om blomstene; har 
et syn av en have på museet.
Sct.a Birgittas Vilohem
Djursholm 28/4-1924.
Kjære Tore Ørjasæter
tak for brevet dit! Det var
kjedelig at du skulde gaa forgjæves, sisst jeg
var i byen, men jeg var forresten saa optat; jeg 
hadde søstersønnen hos mig paa hotellet saa det 
var bare den sisste kvelden, da jeg skulde paa et 
møte, at jeg hadde lagt gutten igjen hos min
mor; ellers var jeg bunden hele tiden. Men derfor
kunde vi jo godt faat os en prat oppe paa
rummet.
Nu har jeg altsaa været i Sverige
14 dager, men jeg har været svært litet sammen 
med folk igrunden – ute bare tre aftener.
En kveld var jeg sammen ned Tor Hedberg