MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
hun frøs nemlig stadig, efterhvert som vi kom nordover, - enda det led
saa langt, at frugttrærene blomstrede i Paris; - og jeg angrer ikke paa,
at jeg kjøbte hende den kaaben, om den end blev dyr; - thi saa har
jeg ikke noget at bebreide mig; - hun blev nemlig liggende en stund
gigtfeber straks vi kom hjem i slutten af mai og har ligget
lige til nu; - lillegutten maatte afvænnes og holdt paa at krepere,
vor tjenestepike blev syk og maatte reise hjem, - vi maatte leie syke-
pleierske og anden leiehjælp, og det er vanskelig nok her, hvor alle
tjenestejenter "skal til byen", - det var ogsaa i den travleste vaarvinne
En stadig pengemangel - syk kone og seks børn - og en kredit,
som sa stop hos stedets 3 handelsmænd, - det var ikke greit - vi
havde faaet kredit hos handelsmændene, medens vi var borte, og vore
6 børn og to tjenestepiker og dreng og svigermor (som ogsaa ligger syk)
trængte jo ikke saa lidet at leve af, saa gjælden var vokset. - Det
værste var, at jeg manglede farver endog. - Jeg maate derfor
begynde med tegne arbeide, - da det kostede mindst i materialet,
men det forslog jo lidet, - min kom skulde have fersk fisk
stadig, (sa doktoren, som besøgte os hver uke), - vi fik ogsaa stadig
fra Bergen, men uden penge gik det ikke i længden, - jeg maate
ligge ude paa vandet alle nætter og fiske, - men der var daarligt
fiskeveer her i hele sommer, - og saa bliv jeg træt om dagene,
feberen hang enda i kroppen og astmaen kom igjen efter et
aars- fravær, - saa  det gik sent med tegnearbeidet. Gjælds-
krav paa gjældskrav har stadig strømmet ind over mig,
saa jeg har været rent fortvivlet, - saa De forstaar, at jeg nu
blev glad da jeg fik Deres brev; - dette blir jo en god hjælp til
at "starte" igjen: - saa jeg kan faa farver og stikke lidt i de
værste gjældshul. Ja undskyld mit rodede brev. jeg haaber vi
træffes en gang i Kristiania og at jeg da kunde skaffe Dem noget "paa væggen"
af træsnit og skisser.*
Med bedste hilsen Deres.
Nikolai Astrup
* P.S. Kjendte jeg bare Deres smag
skulde jeg straks sende noget. v.s.
han Bull personlig?
Det er da vel heller
ikke Meningen han
skal skrive paa
Maalet. - Hvilke
Møier dette Monu
=ment har skaffet
mig. Men saa er jeg
nu glad at jeg fik
redet Stormen af -
og bjærget Monumentet
for at opsluge
Kilden end hernede fra det Fjerne. Det er altsaa
min Bøn til Dem, at De vil forsøge paa at faae
Oplysninger, om hvad Grunden til denne Udebli-
velse kan være og om muligt skaffe os det herned
saa snart som muligt, da Nordmændene længes
Ligeledes vilde det glæde os, ifald vi
uden videre Udgifter kunde modtage Folkebla-
det indlagt i Aftenbladet. Jeg begriber ikke hvor-
for det ikke lader sig arrangere saaledes, saame-
get mere som vi i en Række stadig have modta-
get vore to svenske Blade (Aftonbladet og Post och
rikestidningen) paa den Maade, og man jo
under Korsbaand er berettiget til at sende en
vis Vægt.
Det gjør mig Ondt at høre, at De har været syg,
men forhaabentlig vil dette vel nu være over-
staaet. Jeg beder Dem om at overbringe Deres
Frue mine venligste Hilsener, idet jeg antages
14 Dage var jeg ikke nedi Byen en eneste
Gang, saa Du skjønner jeg drev paa.
Og just paa Grund af mit Præs-Paa maa
jeg nu gjøre op igjen lidt min "Mani".
Den skulde egentlig være en Studie i Novel-
leform over en vis Vei i Lydlæren (
science of sound.) Men de andre to, som
gaar under Fællestitlen "Vinterveir", og som
altsaa skal til "Nyt Tidsskrift", venter jeg
mig meget af.
Hvordan lever I hjemme - Moderen,
Faderen, alle? Godt, haaber jeg - Hils dem fra
gamle Pederson. Er Du paa Jagt om Dagen?
Jeg er ikke istand til Sport af
noget Slags.
Du maa nu endlig undskylde at
jeg ikke har skrevet Svar paa Dit Brev
nu før. Grunden har altsaa været den, at
jeg har været borte.
Godt Nyaar. Mange venlige Hilsner
Knut Hamsun.
nævne den intelligente Stad hvori
jeg har den Ære at virke. Men
jeg er kommet saa langt, at
ogsaa kan byde Humbug, naar man
endelig vil have det og til og med
ikke vil have andet.
Du siger intet om hvordan det
er med Din Sundhed, Du har jo været
syg og sogar ved Bad isommer,
men jeg haaber nu, at det er
bedre.
Lev nu vel og skriv snart til
mig igjen, Hils Din Hustru mange Gange
fra mig og vær Du paa det hjerteligste
hilset fra Din heng. Ven
Chr. Cappelen 
Min Kone hilser
om jeg hadde fundet noe saa velsignet almindelig som en fuld frøning paa 
verandaen der! Men jeg er gla jeg har set det! Jeg skulde gjerne møtt dig
da du returnerte til hverdagsverdenen og ha snakket med dig.
Og det er første gang jeg har været betat av noe som det lugtet unormalt
av– interesseret og imponert og skræmt. Dette her var noe andet end sjuskede
jenter som har trænet i subberi paa en Parisertur og lærerinde- hørers kvindesakstull
lissom en forvridd urkraft synes jeg. Nordlændinger er noe for sig ogsaa, det er sandt!
sandt!
Og saa midt opimellem disse vældige, naive og bugnende jotunkvindfolkene 
vesle Steen som ser ut som han kunde være hvadsomhelst fra skrædder
svend til rovmorder.  Og lille «frøken Winter», kanske gjerne et gudsord
fra landet, men hun lignet en liten pus som netop har snoget i fløtekoppen. 
Nei det er saa rart saa jeg er ikke kommet over det endda!  Tror du, vi
kjender vor elskelige søster i kaldet, Nini min?
«Bare du dog kunde ha været der i ett døgn,» sa mora mi.  «saa vilde du 
formodentlig ha set, det hele var allikevel ikke andet end to overmaade 
dygtige og agtværdige gamle damer som er rædselsfuld-forskruede og skabagtige –- og som
mangler nogle av de goder, Nini Anker og du selv har faaet ved arv og opdragelse, uden
jeres egen fortjeneste–».  Hm. Det kan ogsaa være -.
Tak for du var her, cora mia!  Mange hilsener til Anker og
til dig selv. Fortæl mig snart andet kapitel av eventyret om Bakken.
Hvad sa din husbond, tro, da du fortalte ham om dette –?
Lev vel saalænge
din
Sigrid.
som det kunde ønskes, i denne vinter heller.
Forhaabentlig vil sommeren og Troldhaugen
rette paa det, som mangler.
Frantz Beyer er allerede i forrige uge flyt-
tet op til Næsset, hvor alt synes at være lutter
herlighed trods vort evige regn og vind. Frantz
har fortalt mig, - hvad jeg forøvrigt alligevel maatte
vist, - at Du taget fat paa Haugtussa, og
da lover jeg for, at vi har noget herligt i
vente.
At besette slig noget herfra vilde være
faafængt for mig, da Du visselig for længst
er à jour med alt, hvad der interesse-
rer Dig, og mere tid, - selv vor nye
store komponist Brynjulf Johannes-
sen Klingenbergs bedrifter. Han holdt
i julen nogle saakaldte forsvarsforedrag.
Under disse fortalte han en episode af
en fremtidskrig i 1936, ved hvilken
hans ungdomssang blir spillet og
gjorde et saa dybt indtryk paa vore
angribere Englænderne, at den blev
omtalt i alle engelske aviser. - Mu-
ligens er det fremtiden forbiholdt at skatte
hans kompositioner efter fortjeneste. I den sid-
ste tid har, han taget sig fore at give sangundervisning
til Schjøtt, der har været letsindig nok til at
indlade sig i avispolemik med ham.
Min hustru beder mig hilse. Hun og
børnene har det ganske godt i denne vinter.
Med hjerteligst hilsen til Dig og Din hustru
Din
Karl Berg
Marstrandsvej no 2; :10 novbr. 85.
Kjære Hr. Grieg! - Da vi aftalte
at mødes herude Onsdag Formiddag, viste
jeg ikke, at jeg er optaget i Byen kl.
halv 2; kunde De derfor komme
lidt tidligt paa Formiddagen
Min ærbødige Hilsen til Fru Grieg;
Deres Hengivne
Alexsander L. Kielland
annogalsk Opmærksomhed når kun! –
og dog ligger mine Arbeider nedstøvet
hjemme i Hylderne – og Oplaget af min
bedste, dyrekjøbteste Bog ligger skindet hen
henne nede i min Søns kjelder, uden
at der engang opponeres mod den grove
Utilladlighed deri. Se den Ironi er værre.
Hvad skal jeg også sige, om
Winter Hjelm, der lader mine Bidrag ligge
i Måneder, uagtet han må forstå, at de
knytte sig til noget bestemt Foregaende
uden engang gjennem Dig at lade mig
vide, om de ere modtagne eller ikke?
Kan man behandles mere ringeagtende?
Jeg har måttet optage at Lån stort
400 Lire af Konsulen her O. Ræder.
via Firenze 11. Min Neapelreise må na
turligvis opgives. Jeg går allerede denne Uge
tilbage til München, hvor Breve, under
Ibsens Addresse, sikkrest når mig. Også Dig
kjere Alf vil det gå nær, hvad der er hændt mig. jeg er dog nu rolig, og man
Herr skuespiller
Olaf Hansson,
hôtel du Boulevard,
Stortingsgaden,
hersteds.
tvers over øen til en anden
by, hvor øieblikkelig en masse
krøblinge, dverge etc skjød
op af jorden omkring os med
udstrakte hænder. - Paa hjem-
veien var jeg desværre søsyg men
jeg har vænnet mig saa til det
nu at jeg kan bære det med
stor anstand. I det samme
jeg havde kastet op anden
gang, spurgte en dame, som
sad klods ved siden af mig
om jeg følte mig aldeles frisk
endnu, - det gjorde nemlig ikke
hun; og ingen anden havde
merket det heller, merkelig nok.
Og reisen hernedover
var nu ikke daarlig den heller.
ter hver Stund, jeg kan, til at være
i fri Luft. Du skal se, at
naar Du lægger an paa, lidt
efter lidt at vænne Dig til at
være ude, vil ogsaa Du føle
Luftens styrkende Indflydelse.
Bare Reisen indover var jo saa
vidunderlig, - ikke een Bævegelse
i Sjøen lige fra Xania til Bergen.
Vi tog Jædertoget, men ene og alene
for at bryde Sjøreisens ensformige
Linie. Nu haaber jeg bare, at
Du og Nisk faar det ligesaa godt;
I faar passe godt paa Veirtele-
grammerne i Morgenbladet, og
benytte en Godveirsperiode. Det
er næsten Synd at fortælle Dig,
hvor deiligt det var at komme
hjem. Jeg kan ikke lade være
at sige, at da Marie og jeg om
Morgen Kl 7 kom nedigjennem
reiste Sæhlir sig. Han begyndte med
at han ikke skjøn havde noget Skjøn
paa den Slags Thing, men derfor
havde han søgt Oplysninger og støt-
tet til disse kunde han trygt stemme
for Forslaget. Nu oplæste han en
Attest fra Musikforeningens Di-
rection, som fra at begynde med,
at Du og Svendsen utvivlsomt være
i Besiddelse af musikalsk Begavel-
se (her kunde Marie og jeg ikke bare os for at smile
over til hverandre midt i Spændingen), gik
i et stadigt crescendo, indtil den
varmt anbefalede Eder til Forslagets An-
tagelse. Dernæst løftede han et Lexikon
i Veiret, hvor han havde fundet
Svendsen omtalt som en ung lovende
Kunstner, og om Grieg h vidste man
jo af engelske og ud amerikanske
Aviser, hvor anseet han var i Ud-
landet. - Jensen kunde ikke stem
Forelskelse, og hun sa med blanke Øine: Jebg
kusst G. mich so feierlich die Hand! Ach, es
maren einmal andere Kusse!" Og da hun
kom iseng: "Ah- ist das Leben mir verhasst!"
Dr. Carl H. og Frue var ogsaa
der den Sommer hele Tiden. Brødrene havde
hver sin Halvdel af det koselige Landhus
i Mitteldorf. (Schreiberhau) en Times Spadsertur
fra Petershof Banegaard. Hvor jeg husker
den lille primitive Jernbane derud. Den
ringede hele Tiden med nogen rare
Klokker for at varsle Folk og Fæ, saa
de skulde passe sig og ikke gaa paa
Linjen. Jeg reiste derud med Gerhart fra
Berlin og vi mødtes i Petershof af  Marie.
 Gjensynet mellem de to var dengang
rørende. Men længe kunde de jo ikke være
sammen. Og da jeg reiste hjem, drog de ogsaa
snart til hver sin Kant. "Fuhrmann Henschel"
blev skrevet den Sommer. Og en prægtig
Buste af Ivo, den ældste Gut, modelleret.
Men den kom aldrig længer end til Leret
og forsvandt altsaa som alle H!
Gerhart sier at jeg hjalp saa godt paa et punkt, hvor han stod fast i stykket
Sigrid Undset var i Oslo; men
hun besøker ham stadig; "hun er
så lærd" sa hans søstes fru Mans
lie", "hun snakker hele tiden, og 
når hun blir for lav i røsten, setter 
Nils i med et kvasst; hva? Men
selv sier han ikke stort." nei, når
Sigrid først begynner fra grunnen
av...
Han har stor glede av doktor 
Andersen, Trygve's bror, som
stadig ser til ham og er hans gamle
skolekamerat. Jeg spurte Andersen,
om det kan vare lenge, sykeleiet. 
Jeg ser ingen ende på det, sa han.
Det er urinbesværlighetene, som
piner K. V. så fryktelig, en
prostata, de ikke våger å operere 
grunnet sukkersyken. Selv sa
han til mig, at han gjerne vilde 
dø nå; men var det så, tok
han vel risikoen ved en operasjons-
død eller bedre liv. - Egentlig
spørgsel fra en amerikansk Professor
Thompson om Oversættelse af "Kvinden
s. a. Manden" til Engelsk.
Schjøtt var her  Mandag; men
traf ingen hjemme. Garborgs Brev med
Afbud paa Grund af Møde i det norske
Samlag 
var
ikke kommet tids nok.
 S. er trist og mindre
frisk desværre. En Læge har sagt til
ham, at han jo er en "gammel Mand",
og at Maskineriet "selvfølgelig er slidt".
Det glemmer han ikke;  snakker
stadig om det. Han har ogsaa tat sig
meget nær af Fru Skrams Død. De var saa
gode Venner engang, da  de begge boede
paa Fredrikshald. Han skriver, at da
Fru Skram døde, var det "ligesom Vorherre
ringte første Gang", og hvis der "vederfares"
 mig noget
siger han
vil han ha "ringt  3die gang";
thi jeg elsker mine Venner og hader
mine Fiender"
x undertegnede
1. oktober 1931.
Kjære Peter Egge,
Tak for boken din som du sendte mig.
Ja du kan jo ikke være noget videre fornøiet med utfaldet
av konkurrancen, det er vel ingenting at legge skjul paa. Du vet at 
jeg aldrig har pleiet at si mere end jeg mente om dine bøker, de av dem 
som jeg ikke likte saa godt, saa du vet at det ikke er andet end 
min nøgterne overbevisning naar jeg sier at jeg synes, "Gjester" er en av
dine aller bedste bøker - kunstnerisk set saa god som de bedste, selv om
altsaa jeg synes nogen av de andre er mere umiddelbart hjertegripende – 
saa jeg er ikke noget særlig begeistret over utfaldet jeg heller. I og for sig
er jeg glad for alt som kan faa folk til at læse Sigurd Christiansen
– jeg har altid syntes han var glødende talentfuld (straalende passer
ikke et fnugg paa ham, men glødende!) og boken hans er udmerket.
Sigurd Hoel derimot synes jeg er fæl – han minder mig baade om Bernt
Lie, bare at nu skal den kvindelige dropsen være fyldt med "noget sterkt" 
likesom Freias populæreste konfekter, – men især minder han mig om 
Dilling saa det er rent penibelt.
Jo jeg synes at "Gjester" er beundringsværdig god, og den
har den dyd (men det er kanske feil for anledningen) den er endda 
bedre anden gang man læser den. Den staar sammen med en række 
av de andre av dine aller bedste bøker som i en søskenflokk - særpræget, 
ulikheterne, overraskelserne kommer efterhvert som en blir bedre kjendt 
med dem hver for sig. Det ensartede og det himmelvidt forskjellige mellem 
Hallvard og Margit for eksempel – det som gjør at det er saa rigtig at
Brevet fra Lørdag
men ind i Heimen kommer vi ikke,
da Veiret er altfor vaat og
koldt med Skodde i Tin-
derne. Summa Summarum:
Saapas surt har det været her-
oppe i Heimen iaar, at jeg tror,
Du neppe havde havt godt
af at være med heroppe.
Det er for sent paa Aaret,
der er ikke Tale om andet. En
anden Gang - naar der ikke er
Jubileum -, maa Ligningen være
færdig i Juli, saa vi i sidste
Ugen Juli og første af August
kan være deroppe. Thi det
er to rent forskjellige Til-
værelser. Denne Tid heroppe har
igrunden fordret en noksaa
hærdet Helbred for at greie
alt, og i tidligere Aar vilde
jeg ikke taalt det. Iaar
stemmne, hvad der skulde indkjøbes til kunst for-
eningen, hvad naadigst kunde blive udstillet, og
hvad puplikum kunde faa lov at kjøpe o.s.v.
man maatte konsulere ham, - ellers brukte
han slik høirøstet kjæft, at alle folk rømte
fra kunstforeningen. Nu var han bange for, at
jeg kunde sende billedet directe til rikmanden,
og saaledes gaa hans næse forbi, saa han ikke
fik givet mit billede den medfart, han lystede,
men sligt ahnede jo ikke jeg - og da han bad
mig sende billedet ind til kunstforeningen, og
saa underrette "rikmanden" og ham selv samtidig,
-"for at han kunde være tilstede og overbringe bil-
ledet og varetage mine interesser o.s.v. - ja,
saa gjorde jeg det i god tro. - Men der møter
Kranz op med en mand - en "sakkyndig", - en mand
som i den tiden var "hunden" til Kranz, - nemlig kon-
sevator Lexon - som Kranz i den tid havde "prei-
ket" aldeles rundt, - saa han aldrig turde have
nogen anden mening end Kranz, - og disse to i
fællesskab rakker da ned mit billede for "rik-
manden", som efter slikt "sakkyndigt" utsagn -
ikke turde kjøpe billedet", - (han har angret paa det
siden), - derimod kjøpte han fire billeder af Kranz.
Men dette var ikke det værste. Efterpaa stiller
man ikke engang uet - mit billede, - nei, det blev
"i snaug" overantvordet til en stakkars forkommen
journalist, - en i Bergen for sin drukkenskab meget
berygtet person, - og saa lover de ham at faa beholde
en god slump af det han kan faa for billedet, hvis
hugger Vigeland og høre hans Raad. Et Skred
har tat væk store Dele af Bispestova;
men der er meget igjen som  viser
hvor festligt det Hele har været. Og Bjelkerne,
i sin Tid kommet fra Norge er
metertykke og haarde som Malm.
De tykke Kjældermure med "Myrke-
stova" staar omtrent hele. Men
i den ene Ende er  bygget til
en hel ny Fløi for saadan et
Par Hundrede aar siden. Det er nu
nu  "Nystova". Den hviler paa
Kirkegaardsmuren. De deilige Ruiner
af den aldrig fuldførte Domkirke,
som paabegyndtes i den sidste
katholske Biskops Tid staar lige
inde paa Tunet og 
 store Stendynger og Rester af
Mure staar lidt længer borte som
Minde om den første protestantiske
Kirke. Og saa mod Sjøen foran Huset den
nye, hvide Kirke.
os derfor ned til Amalfi, hvor det på
grund af havets umiddelbare nærhed
er svalere og hvor vi har anledning
til at bruge søbade. Det er min agt
dernede at fuldføre et nyt dramatisk
arbejde, som jeg nu er beskæftiget med.
Som følge af vor afrejse beder jeg
Dem fra nu af godhedsfuldt at til-
bageholde og opbevare fraor mig det fra
Leipzig regelmæssigt indløbende lille
ugeblad. Breve vilde jeg derimod
gerne fremdeles have mig tilsendt,
og dette stedse under min nuværende
adresse; i det herværende danske kon-
sulat vil man nemlig altid være vi-
dende om, hvor jeg opholder mig.
I begyndelsen af Oktober tænker vi
at komme tilbage til München. Et
år vil Sigurd kunne studere der,
men så må han op til Kristiania.
Hvorvidt vi følger med ham og tager
ophold deroppe under hans studie-
tid, er endnu ikke afgjort, men dog
sandsynligt. Længere end nødvendigt
vil jeg dog ikke slå mig ned dersteds;
jeg føler allerede på forhånd at jeg
må ud igen og vælger da visstnok atter
kjærlig Omtanke for
Centralpunkt sendte mig. Men
jeg haaber, at du deraf har
draget den glade Slutning,
at jeg er all right, og det er
jeg da ogsaa. Jeg har ikke
paa længe været saa frisk
som i Vinter og har det bedste
Haab om at det vil vare. Føl-
gen er at jeg har lagt mig
ud, Skrædderen sagde nylig til
min Stolthed, at Buksen var
5 Tommer for trang. Nu
skinner Februarsolen ind
og fylder mit lille Kontor
med de første Vaarfornem-
melser, - ja ja, nu lider
det. Jeg tror, at jeg allerede
i den første Halvdel af
Marts flytter til Næsset,
thi dette er saa altfor
deiligt. Saa sætter jeg et Laas
paa al Vinterens travle
Det er mig særdeles kært at er-
fare at De rimeligvis kommer til at
medvirke som skuespiller i stykket.
Jeg håber at dette i sin helhed la-
der sig tilfredsstillende besætte ved
det kgl. teater.
Jeg er i denne tid så overlæsset
med brevskrivning at jeg må ind-
skrænke mig til disse få linjer.
Skulde der for øvrigt være noget, De
måtte ønske oplysning hom, håber
jeg De er så god at lade mig det
vide.
Deres hengivne
Henrik Ibsen.
Fuglsang 5te August
Kjæreste Nina!
Dit Brev af 30te blev jeg meget
glad for, det morer mig naturligvis
meget at høre om Livet paa Troldhaugen
nu jeg lige har været og ser alt saa
tydeligt for mig; jeg er næsten med
det ene Ben endun deroppe, havde
jeg nær sagt.
Igaar Søndag kom Röntgen, Lullo, og
Engelhart, forreiste og støvede men glade
og tilfredse. De var et par Timer
i Kjøbenhavn igaar, og i den Tid
valgte Röntgen et Flygel hos Homung
det kommer er en af Dagene,
Bodil er henrykt over at blive
Hindsberg kvit, og faa Homung
i Stedet. Reisen i Norge blev
noget andet, de endte med at
tage Automobli hvormed de
15/11 Så er boken i sunn sjø, mange 
anmeldelser i havn, og jeg er salig og glad.
Gladere over å ha skrevet denne boken, enn
jeg ellers pleier å være. Vel fordi den er en
appell til folks rettferds-sans, til fordel
for mennesker, som tross i alle ueformer
ennå arbeider i så usle kår. Det har
gitt mig en særlig glede, at Sigrid Undset
er begeistret for den - det er rummelig av
henne. Barbra Ring startet i anmelder-
troppen med en ikke lite ondsinnet karakte-
risterik av N. R. A, som nå gikk inn
for kommunisme og fosterfordrinelse.
Elster har vært fin og saklig - litt av 
en bedrift i Aftenposten, som også i
over en uke holdt hans anmeldelse tilbake.
Ellers mest lovord - magister Olav Dalgards
kritikk i Norsk Tidend den mest um-
gående og beste.
Var igår i byen, traff Arnulf
Øverland en stund. Han er kastet ut 
av sin leilighet - skyldig husleie, skyldig
vil koste mig mere end det doble af
det, jeg i gamle dage fik for samme bil-
leder; - det var jo dengang priser fra 5 -
og optil 10 - 15 - 20 Kr. - Og naaede man
op i 25 eller 30 kr., saa havde man naaet
toppen; - det var jo det elendige tidsrum efter
forrige jobbeperiode i slutten af 90 aarene.-
General Thaulow kjøbte et billede af mig:
"I Runnen", ca. 1 Kvadratmeter - for Kr 13,50.
Men forinden jeg forsøker at lave en liste,
maa jeg faa lov at gjøre Dem opmærksom paa
en ting -: skulde De-under Deres eftersøk-
ning af billeder - komme over ting, som ty-
delig viser, at de ikke er malede i Jølster
Søndfjord eller idet heltaget "Fjordane"
(altsaa det egentlige "Vestland" - (til exem-
pel om De finder bybilleder) saa maa De ikke
offentliggjøre
dem
med fotografier - foreløbig -;
thi jeg har engang i glemsomhed sagt, at "jeg
har aldrig malet og har heller ikke villet
male noget her i Norge - utenfor Fjordane";
(jeg huskede da ikke, at jeg havde malet et par
by billeder andensteds). Nu faar jeg stadig
høre af mine fiender: at jeg lyver - fordi
143.
Deres far?" han fikserede mig fra øverst til nederst - "han
sidder jo i en udmerket stilling, - gammelt, kjendt firma,
saa De maatte da sagtens kunne faa arbeide hjemme - "
"Ja, men jeg vilde saa gjerne blive selvstændig og for-
sørge mig selv."  "Hem. - er der noget iveien med Dem
kanske? saa De ikke kan komme overens med Deres
far, - eller hvordan?" Hans blik blev aldeles uudholde-
ligt selv for en saadan uskyldighed som mig, og det
strømmede igjennem mig af angst og forfærdelse.
Jeg sprang op og sagde noget om ikke at ville være der me-
re - "naa, tag det med ro, frøken! man maa jo uvilkaar-
lig komme til at tænke paa lidt af hvert, naar man kjen-
der Deres fars firmanavn - - men forresten er det godt,
De siger det selv; thi i grunden har jeg forpligtelser overfor
en anden dame, en kusine, der er meget fattig" - osv.
Han tvang mig til at modtage fem kroner, - jeg hav-
de i lang tid efter ren modbydelighed for femkronesed-
ler; der laa skam og bebreidelse i hver enkelt af dem!
Rasende og fortvivlet kom jeg hjem den formiddag; og
det var ikke frit for, at frk. Wang var noget ærgerlig; hun
mente, at min enkle og altfor tarvelige dragt var skyld
i, at folk ikke fik tillid til mig; - og at jeg maatte se at
Rom, den 14. november 1884.
Herr teaterchef Schrøder!
Ved min tilbagekomst hertil
igår aftes forefandt jeg Deres tele-
gram, i anledning af hvilket jeg
skal tillade mig at bemærke følgen-
de.
Jeg nærer ikke noget ønske om selv
at besætte rollerne i mit nye skule-
spil og vilde heller ikke godt kun-
ne påtage mig dette, da jo flere
medlemmer af personalet er mig
ubekendte og jeg for andres ved-
kommende ikke har havt anled-
ning til at følge deres udviklings-
gang anderledes end gennem avi-
sernes recensioner, der meget ofte
ikke gir noget pålideligt billede.
Jeg har imidlertid tænkt mig at
Hjalmar må spilles af Reimers.
Denne rolle må endelig ikke gives
med noget slags parodisk i udtryk-
kent; ikke med spor af bevidsthed
Kjære Frk Langberg.
Tusind Tak for Geburts-
dagskortet! Jeg skal
komme til Eder i
Kirken Lørdag 28de om-
kring 12 Tiden, saa
kan vi aftale videre
om næste Korrektur.
Her er nu deiligt
lyst Veir til Arbeidet.
Kanske kommer jeg
lidt sent Lørdag;
men jeg kommer.
Deres hengivne
Harriet Backer