MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Det er vel nu snart 3 år siden, at Kirkedeparte-
mentet i et eller andet offentligt dokument erklærte,
at domkirken
restaurationen
skulde få en sagkyndig tilsynsko-
mité, og at denne bl. sine medlemmer skulde
tælle en mand, som var særlig forstod sig på skulp-
tur. Kirken fik sin tilsynskomité - langt om
længe - opnævnt af Christie selv, og han vidste
så vist ikke nogen, som han vilde anbefale som
særlig "sagkyndig" på skulptur! Hvad brydde
han sig i det hele om kirkens skulptur - han
som havde gjerne halt en ny Bø op af van-
det, om han kunde! Kanske gjør han det
fra sin almagts tinde - for først nu er
Christie blit den helgen, som han hele sit liv
planla at ville bli. 
Det var det, og det var ikke så rart. Chr. vilde
selvfølgelig ikke ha mig med i en tilsynskomité.
Siste svar til Zimmer
Militær barnepike.
Svar til oberst Zimmer fra Nini
Roll Anker.
For en som ønsker å være kon-
kret og holde sig til kjensgjerninger
er det vanskelig, for ikke å si umu-
lig, å diskutere med polemikere av
oberst Zimmers type. Efter hans
siste artikler må jeg tenke på en
diskusjon om malerkunst som Ger-
hard Munthe deltok i. Den endte
med at en av debattantene reiste
sig og spurte ham: «Si mig, tror De
Gud er til, hr. Munthe». Munthe
var maler; han tok sin hatt og gikk.
Oberst Zimmer startet med et an-
grep på norsk litteratur; det kan
han neppe buldre sig fra. Han fort-
setter med å angripe andre ting og
ender med å forsvare norsk ung-
dom, som ingen har angrepet. Med
Erasmus Montanus kan han si: -
«Jeg disputerer om hvilken materie
det skal være. Vil en si, at dette
bord er en lysestake, kan jeg for-
svare det». Men obersten sløifer
dessverre hele den Holbergske be-
visrekke. Han får ikke engang en
Per Degn gjort til hane. Han er
selv eneste hane i aksjon.
Hvis jeg nu forlangte ordet for
å si at vår officerstab består av
skvadronører, at dette er uheldig
for den opvoksende rekruttslekts
aktelse for militærstanden, at stra-
tegi er en sørgelig forsømt viden-
skap på høieste hold - så vilde
sikkert obersten tilbrøle mig: Bevis
Deres påstand!
For de militære kretser er det
god skikk å underbygge et angrep.
Oberst Zimmer har beskyldt
norsk litteratur for å være porno-
grafisk og samfundsfarlig. eJg har
bedt ham bevise det. Han svarer:
Russland! Lægevidenskapen! La
vår ungdom være i fred!
Jeg er forfatter. Jeg gjør som
Gerhard Munthe
Nini Roll Anker.
Sigurdsson at lægge Reisen
til Island over Bergen for der
at modtage det Billede, som
Askevold maler til Island
med sig hjem og han vilde
da kunne overvære Festen.
Skulde ikke Storthinget være
villigt til at rydde Salen
i Haakonshallen og pryde
den til Festen? Jeg haaber
Du tager Dig af denne Sag
og lader mig høre fra Dig
inden min Afreise herfra
Addresser Brev til mig
i Boston Mass.
In care of Wm Baker
"lykkepenge". Ja.
Jeg hoster - !
Fra 29/3 til 1/4 laa
jeg af bronchit.
1/4 Havde vi i anl. Hanna 
Bølling, som kom igaar
større voksen og barnemiddag.
Jeg holdt mig ovenpaa
2/4 Kom Thea Anker.
Vi var alene og det
var underligt og tilslut
hyggeligt at tale sammen
igjen paa virkelig.
3/4 Underholdt jeg mine
gjæster og de mig. Dog
la jeg mig tidligt.
4/4 Reiste Hanna Bølling
2/4. 46.
Kjære Tore,
Hvad kan du ha sagt til Grieg? Det maa
være noget. Jeg har skrevet 2 Brever og spurt
hvad jeg muligens har gjort eller undlatt at gjøre,
men han svarer ikke, rører ved mig med en
Ildtang. Er det det at jeg svarte dig engang
at jeg ikke vilde søke paany om Frigivelse for
ham? Har du fortalt ham det og muligvis
svertet mig for at du og Mama kunde ha
al Æren for Frigivelsen? Jeg under dere Æren!
Jeg merket ogsaa paa Professoren at du ikke
var saa nøie paa det om du utleverte mig,
selv da jeg pintes meget av Indesperringen.
Den Dag i Dag har jeg ikke faat tilbake Lappen
jeg gav dig, som vi ventet paa, og som du hadde
glemt da du endelig kom. Saa rolig tok du det
i de sorteste Stunder i mit Liv.
Tænk nu godt paa
det
og ikke bare nekt: har
du gjort dit til at Grieg ikke svarer mig et Ord?
bære for Dig fra Pastor Walmans, med
hvem jeg idag gik sammen i et
Ligfølge. Han spurgte meget efter
Dig, og bad at naar jeg skrev, jeg
da vilde hilse Dig fra ham, og da
det nu netop skede iaften, foreko`mer
det nig at jeg ei bør undlade at
gjøre det. Jeg længes efter at
høre fra Dig min kjære Edvard,
og haaber at Du i Helligdagene
vil finde Tid at sende mig nogle
Ord. - Jeg har ingen Nyheder
at meddele Dig. Jeg veed ei om
Du kjendte noget til Dr. Danielssens
Søn; han er i disse Dage død af
Brystsyge, og begraves Langfredag.
Faderen skal være meget nedbøiet,
som rimeligt kan være, det var jo
hans eneste Søn, og han havde naaet en
Alder af 25 Aar.
Efter i længere Tid at have havt
meget mildt Veir, har vi nu faaet
ganske Vintre hvad Kulden angaar,
jeg kommer saaledes ikke paa Landaas
i nogen af Helligdagene. Vor
Dreng maatte ogsaa igaar sendes
paa Sygehuset, hvilket er en anden
Hindring. - Lad mig endelig høre
Hr. Professor Nansen!
I gaar modtog jeg korrekturen
faa Protozo-plancherne, og jeg
har da efter vor aftale henvendt
mig til Prof. Boveri i anledning
af dem. Han nævnte Bütschli
som største autoritet paa dette
omraade, - og han vilde nærmest
anbefale, at De skrev til ham
for at faa en udtalelse om plan-
cherne; men dernæst ogsaa en Hr.
Wallengren (svenske eller finlænder)
som har arbeidet meget med proto-
zoer.
Jeg har ikke faaet origi-
naltegningerne medsendt; men saa-
vidt jeg kan se, er der ikke
at det nå lykkes os
at få Dem herned. Værel-
ser både til Dem og fru
Grieg, hvis hun skulde
ville Komme med, stå
færdige og venter på Dem
og en større glæde end
at Kunne have Dem
hos os i nogen Tid, Kunde
hverken min hustru eller
jeg tænke os.
Gratulerer hjerteligst
med den brilliante sucsess
både i Sthlm og Kjbhvn, og
håber Madrid må byde
det samme. Med de
hjerteligste hilsener til fru
Grieg er jeg Kjære Maëstro, Deres
Kvalbei 27/8.
Kjære Véda.
Ja det har været sjeldent med brev nu, jeg har hat alskens
at svare paa og der har været forskjelligt ellers. Jeg har i forrige
og denne uge, hele 4 dage altsaa, været herfra under heldigvis ondt
veir, det var til sølvbryllup i Stavanger, jeg har ellers ikke taalt
at være sammen med flere mennesker, det vil si, det har trættet
mig den ene gang før, som det hendte mig, ellers er jeg eneboer. Nu i bryllup-
pet var det muntert og jeg drak vin uden sky, resultatet af det hele
var, at jeg nu er helt frisk. Mine ubeherskelige nervøse plager
er nu helt over, jeg føler mig som befriet, de er væk for denne
gang, maatte de aldrig mer komme, jeg har blot to gange hat det
i mit liv. Jeg føler, der er en grændse for nerverne, den maa ikke
overskrides, ellers greier jeg dem altid. Jeg var sammen med min søster
fru Holm dernede, vi gik sammen s i slægten, havde hygge sam-
men. Det har gaat over forventning fort med min bedring, jeg har
selv arbeidet dermed, nu gaar jo arbeidet bedre, jeg kunde nok
male før og, men den beslutsomme fart i tingene var der ikke,
ei heller nogen glæde, katzenjammer kunde jeg ha men ikke glæde,
nu morer arbeidet, jeg har haab om, at de blir mulige to billeder,
nei blot det ene, men de blir billeder begge.
Saa dere kommer ikke saa fort afsted, nei det gaar saaledes ofte,
men dere har jo tiden baade før og efter til raadighed, jeg vilde
helst, dere skulde hørte dere, for saa kom dere igjen ogsaa.
svar pr. omgaaende, var det jo
muligt, du kunde fastsætte et sted
i Kj., hvor vi kunde mødes.
Musiken hviler i Bergen, siger De, men
tror De ikke, jeg læste om Concerten
den 12 Marts og om Deres Fund af
Elling? Heroppe længes vi efter Mu-
sik, det kan jeg love Dem, og De slip-
per ikke fra Deres Løfter. Det kan
være bra nok, at De bygger paa
Troldhaugen, og jeg er Dem paa Hil-
das og egne Vegne hjertelig taknem-
melig for Deres Budskab til os. Men
den alvise Regjering fandt nu for godt
at satte en Pind for det, og jeg
tvivler ikke om, at Bergenseren
bliver lyksalige over sin Hoff-
mann. Og ved De hvad, - herme-
tiske Ryper kan være bra nok, -
jeg haaber, De har faaet dem, -
men hvad vi kan skaffe, det er
freske Rypekyllinger, det! Jeg siger
som Martin Tramp: Dat it wat
ander. Det er noget andet end
pollo arrosto ogsaa det, - hos Be-
deaux. Idag er det i Parenthes
Hr Jæger
Midt i al den utak De faar,
har jeg faaet lyst til at sende
Dem en tak for Deres modige
kraftige bog. Den var meget
drøi at læse, det var dens inten-
se kraft og ærlighed som gjorde, 
at jeg kom igjennem den.
Som kvinde har jeg lært uhy
meget af den, den befrier en
for megetn bitter vrede, som
man sidder inde med, og man
lærer bedre at forstaa sin egen
skyld
160
1/11 Det har igrunnen sin charme også
når sykdom skrur blusset ned, så det
bare greier å lyse på det allernærmeste. 
Jeg har ligget 8 dager igjen, og går bare 
for laveste gear nå, jeg er oppe. Men
himmel, hvor godt jeg har det i denne
reden vår og med min rare elskelige
"han." Det er nok ilde ikke å kunne
arbeide med hodet; men så tenker jeg, 
at skrivingen min aldri har vært mer enn 
en del av midt øvrige liv; ikke den største 
engang. Derfor har jeg vel heller aldri nådd
til topps.
Verft eller ikke verft er fremdeles
problemet. Den ene dagen konstaterer
Johan, at det er det glade vanvid å fortsette.
Neste dag sier han plutselig: herefter vil 
jeg ha 5000 kr. mer for tolvmeterne!
For en uke siden var han hvitglødende over 
Alfred Larsen, som ikke vilde betale
redningsskøiten helt ut, men tok verftets 
lille overskudd, 10,000, for å dekke den.
9. januar 1935.
Kjære Stina og Fredrik,
Godt nyttaar og takk for det gamle – og takk for boken 
som dere sendte mig til jul – den ser svært morsom ut, endda jeg
ikke har faat læst noget ordentlig i den endda – naturligvis; jeg har hat 
julegjester og uro hele helgen. Har for den saks skyld endda to av Thomas’
smaapiker heroppe, Charlotte skal kure, og Lille-Signe var saa "heldig" 
at vrikke en fot like før hun skulde reise hjem, saa hun maa bli 
her foreløbig - og slipper skolen saalænge. Signe faar det vel kanske 
litt roligere paa den maaten; jeg er svært bekymret for hende og for 
Thomas kan dere jo nok tænke. 
Det er nokk av triste nyheter i det hele - Rolfs 
sykdom bl.a. – for ikke at snakke om alt andet omkring en ute 
i verden. Det er spændende tider at leve i, men for spændende
naar en har mange en er glad i. Det maa være adskillig lettere 
for folk som indskrænker sig til at elske menneskene saan i al 
almindelighet og særlig alle som de ikke har set og ikke behøver at
være rædd for at faa se i virkeligheten - de kommende slegter og denslags. 
Ellers saa har jeg det noksaa godt. Egges stipendium
glædet jeg mig jo over da, og ett og andet andet morsomt har det været 
ellers og. Haaber det ikke blir for længe til vi træffes igjen!
Mange hilsener til dere og barna
eders
Sigrid Undset.
ind hveranden torsdag aften og hjem fredag kveld utover vaaren, 
men paa lørdag blir jeg altsaa en dag længer og reiser opover ifølge med 
min svoger. Jeg længter igrunden efter at snakke med dig. Om jeg er 
frisk vet jeg neppe selv – jeg er ialfald svært urolig og nervøs og blir plaget 
og uoplagt av ting som hittil ikke har gjort mig noget – av lille frøken 
Solheims evige jatting og hendes uduelighet, (nu gaar den ogsaa over alle grænser 
og jeg maa visst opgi haabet om at hun skal si op av sig selv), 
av at ha staakende unger og gaulende grammofoner i sideværelset, naar jeg 
skal arbeide – og av at skulle støtte og gi raad og hjelpe paa 
kryss og tvers, mens jeg endda ikke i hele mit liv, siden jeg blev voksen, 
har hat et menneske som jeg kunde støtte mig til. Litt gjør det 
kanske ogsaa at de holder og bygger av alle kræfter paa det nye huset 
mit, og nu synes jeg næsten ikke jeg kan holde ut at vente, til jeg 
faar et rum for mig selv, hvor jeg ikke kan høre hvert ord som barna 
og pikerne sier –.
Med Mosse er det op og ned og du vet at det sliter ogsaa 
usigelig – i længden. Og jeg ærgrer mig og ængster mig med alt det som 
Anders har fælles med faren – ellers er der kanske saa meget at glæde 
sig ved hos ham som jeg burde tænke mere paa. Hans er min trøst 
og fryd – han blir bare søtere og snillere for hver dag. Og Ingvald 
er frisk og yndig og morsom, saa jeg rent gruer mig til at avlevere 
ham i april.
Ja saa faar du leve saa vel, du og Anker. Jeg hadde 
haabet at se ham og i byen sisst; du faar hilse ham saa meget. 
Og lev saa vel!
Din
Sigrid.
ning af den norske, konstitutionelle strid. Man saa bl
statsraadssagen og mente, at naar den bragtes i orde
vilde den samlede uenighed, spørgsmaalet om det absolute
veto derunder indbefattet, falde bort af sig selv. De eien-
dommelige, politiske, økonomiske og sociale forhold, som
i Norge gjøre faren for en ultrademokratisk omvæltning
saa truende, havde man intet virkeligt syn for. At f. ex.
den politiske og den kommunale stemmeret hos os er en
og den samme, eller i hvilken fremtrædende grad vore
stemmeberettigede bønder bestaa af smaabrugere og fiskere
var det de færreste, som vidste, og om de ogsaa kjendte
dertil, stillede de sig ikke de deraf flydende følger for øie
benyttede dem ikke under sin argumentation. At m
andre ord den konstitutionelle konflikt i Norge kun 
en speciel form af den almindelige europæiske kamp 
radikalismen, og at Sverges besiddende klasser derfor 
en nærliggende interesse af med de til raadighed staa
midler at bistaa den hidtidige norske regjering i d
- omend maaske ikke i alle enkeltheder bifaldsværdig
politik, - dette indgik ikke i de ledende svenskers og 
engang i det konservative partis tankegang.
En omstændighed, der i væsentlig grad bi-
drog til at svække det svenske høires ansvarsfølelse lige
for stillingen i Norge, var dog ogsaa dets ringe udsigt 
selv om det i saa henseende havde været sig sine interess
fuldt bevidste, at trænge gjennem med sin opfatning 
regjering og rigsdag. Vistnok kunde det langtfra me
at min kristelige taalmodighet skal ta sig op igjen, naar forkjølelsen 
tar av. Den er blit slitt paa isommer – og det blir bare værre og værre, syns 
jeg, med folk paa dørene og folk pr. brev og anmodninger om at læse 
manuskripter og kjøpe rævefarmer til folks svigersønner og betale koners 
gjæld som de har gjort bak mandens ryg og mænds dito bak konens dito – etc. 
etc. Det er forresten praktisk talt bare mænd som skriver tiggerbrever, 
ialfald til mig – det kunde jeg ha lyst til at fortælle professor 
Wieth-Knudsen; ikke for jeg ikke er enig med ham i en hel del av 
det han sier om femina. Men mændene? Grunden til at jeg læsset 
paa mig denne lille danske hønekyllingen som hakker i nerverne mine 
fra morgen til kveld er, at ogsaa der har faren lagt ned vaabnene 
for aar og dag siden; det er moren som maa slaas for ungerne alene. 
Der er rigtgnok en voksen søn – men han fik Marys sparepenger 
til at reise til Amerika for, og en voksen datter til, men hun 
er blit sindsyk. Saa de har sit, de med, de to kvindfolkene i den 
familien som skal greie braserne der –.
Naturligvis burde jeg ikke være i et saant ekkelt humør 
nu. Bl.a. er det nye huset mit blit saa vakkert, at du kan 
ikke tro det, før du har set det. Stuen og kleven nedenunder 
er saan at jeg kan absolut ikke faa det mere præcis efter 
min smag. I stuen er alt træværk umalt – uten dørene og et indbygget 
skap i væggen mellem stuen og kleven: de er mørkt rødbrune med 
graagrønt listverk, et blaagrønt felt malt ut med etslags naivt
En vingeskudt Skjære
sidder i Thüringerwald
– Og skriger stygt – om
alle de store og smaa
Fugle der hakket og bed
den mens den blødte
på en Mark i Norge
fundet anledning til for publikum
at prøve sine evner på scenen.
Men hendes tekniske uddannelse
er i forskellige retninger endnu
såre mangelfuld. At et studieop-
hold i Stockholm, med undtagel-
se af det sproglige, vilde være til
stor gavn for hende kan vel ikke
betviles. Men spørgsmålet er, om
hun besidder den fornødne tål-
modighed til at underkaste sig
denne langvarige forskole? Det
er jo først og fremst offentlig op-
træden hun stunder imod, og det
kan jo ingen fortænke hende i.
Jeg er derfor kommen ind på at
hun kanske burde søge at skaf-
fe sig prak uddannelse og rutine
ad praktisk vej. Kristiania te-
ater står ikke for tiden åbent for
hende. Men ved det herværende
besørge dem paa ramme. Dette sidste var
jo naturlig, at han havde, men kunde ikke
det med fotograferingen snarere gjøres som en
indtægt for W. Det er utækkelig kjedeligt for
vor afdeling, at den ikke skal have disse
fine ting med, det vilde gjøre den sit til
at den blev kultiveret, da der er saa meget ufær-
digt i formen ved saa mange billeder.
Werenskiold vilde havt stor nytte af det, thi
Gonse jeg ved ikke, hvorledes den mands navn
staves, har faaet megen interesse for Ws
illustrationer, saa Werenskiold har tænkt
paa kanske at prøve at faa ud nogle over-
satte eventyr med hans illustrationer til. 
Men hovedsagen er nu, at illustrationerne 
vilde støttet udstillingen vor saa godt. Kan
der intet gjøres, W. har skrevet et brev, aa 
ja det er vel til eder, hvori han fryder
sig over at have været meget skarp.
Du har nok meget mas og kav, jeg skriver
dette, fordi Krøyer, som sjeldent er, tog saa-
dan ivrig fart i, at det burde dog om
muligt drives frem. Jeg ærgrede mig saa,
over at Werenskiold strax gav sig, han
svarte med første post, og han blev lidt hed,
da jeg da jeg sagde, at han kunde da gjer-
ne ventet og talt lidt med andre om det. 
Jeg tror, han angrer sit svar meget, men
Kjære Dr. Lange!
De syns vel, jeg er et frygtelig
menneske, som slet ikke har svart
på Deres to brever, fra desember og januar.
Saken er, at jeg stadig har ventet
å bli innkaldt til det møte i Paris,
hvor instituttets organisasjon skulle
planlegges, - og at jeg gjerne vilde
kunne fortelle noget om dette, og
dertil om utsigtene for ansettelser.
Nu endelig har møtet fundet
sted, - jeg er netop kommet tilbake
derfra. Den ene av Deres protegeer
møtte frem personlig, - russeren
Efremoff. - Senatet har imidlertid ennu
ikke bevilget de utlovede 2 mill. fr.
- der har nok vært adskillig uvilje
mot selve tanken -; nu set det imid-
lertid ut som om det skal gå, og
vi har opgjort et foreløbig budgett
for instituttet.
Det må nødvendigvis bli meget
tage kapelmester posten ved en
ny opera, der skal dannes
forendel af norske kræfter.
Der vilde jo være forfærdelig
meget at lære og jeg kan
ikke nægte, at jeg af den
grund kunde have lyst til
at forsøge - jeg vilde jo også
blive økonomisk uafhengig
men det krydser mine andre
planer og jeg føler mig
desuden ikke en sådan
post voxen. Jeg har jo aldrig
dirigeret og da at hoppe
lige op i det synes mig no-
get betænkelig. Hun stillede
sig forresten overmåde venlig
og talte om at det kunde
stå mig åbent et år eller
strationerne tilbake, naar de var benyttede. Jeg var
for syk til at "prutte" eller protestere, og jeg skrev
bare at par ord om, at jeg vel var nødsaget at
modtage tilbudet - da jeg haardelig trængte nogle
skillinger - (min familie led nød under min
sykdom). - Imidlertid fik jeg ikke engang,
heftet tilsendt - da det udkom, (jeg var lovet
20 exempl), men Brynjulf Larsen skrev en
slags unnskyldning til mig for at man trods mit
forlangende, dog havde seet sig nødsaget til at
reproducere mit maleri i "sort og hvidt" - (af mangel
paa plads i heftet til farvereproduction); - "men"
skrev han "forlaget" agter med tiden at udgive flere
af Kincks noveller samlet, - og det blir da du, som
kommer til at illustrere dem alle, da Kinck har
sagt, at han ikke ønsker at nogen anden skal
illustrere hans noveller". Disse noveller skulde da
først udkomme i legnende hefter med mindre illu-
strationer (og udstyr) og senere blive samlet i større format
med større reproduktioner - nær orginalstørrelserne.
netop idag skriver Dig til
er, at jeg idag fik et brev
fra M. S., hvori hun blandt
andet skriver: Jeg reiser nu
til Sverige, hvor jeg skal give
concerter, og synger jeg paa alle
hele "Haugtussa". I April er
jeg ledig. - Denne siste sætning
haaber jeg skal blive som et plus
mere for at engagere hende
til Paris. -
At hun intet i verden hellere
vil, end synge paa din con-
cert, ved vi jo, og om hun
fik anledning hertil, vilde
dette give hende en saadan
glæde, at hun vilde synge
som aldrig før. 
Efter at have læst oven-
staaende, finder jeg det nød-
vændig, for at ingen misforstaaelse
Billedhugger Vigeland
Maridalsvei 17
Kristiania
13
Sveagruben - med to stemmers 
overvekt gikk salget for 1 million til 
Norge gjennem i Riksdagen. Sverdrups
setter store forhåpninger til driften av 
gruben, når de får isolert den delen
av den, som ennå brenner efter eks-
plosjonen for mange år siden.
Julie og Henrik Finne var her også -
Finne tegner Johan. I mai skal han
ha utstilling sammen med en hel
del andre og er ytterlig nervøs i den 
anledning. Han er en god maler, en 
stor kolorist, men ingen forteller. Intel-
lektuelt og artistisk betont, men lite 
følelse og impuls.
Jeg er blitt bedt om å underskrive
en  protest til stortinget fra 
riksmålsforbundet i anl. den komisjon, 
som skal nedsettes for å prøve å
smelte de to målførene sammen til ett.
Jeg kan ikke gjøre det - så ilde det er 
for alle oss fortattere atter å bli
sproglig avlegse (for hvilken gang?)
adskillige Extra-Koncerter, deels sym-
phoniske, deels Klavier- og Lieder-Abende.
Det philharmoniske Selskab har
som Koncertinstitut ingen Betydning
mere.De saakaldte russiske Sym-
phonikoncerter, som Hr. Bela..ff
giver hver Vinter, propagandere u-
delukkende russiske Komponister.
I taknemmelig Minde af den
elskværdige Modtagelse jeg for
nogle Aar siden fandt i Deres For-
ældres Huus i Orderup og i Haabet
at jeg endnu skal have den For-
nøjelse at mødes med Dem i Kjø-
benhavn, giver jeg Dem i Tanke et
godt dansk Haandtryk og beder
Dem at modtage de hjerteligste
Hilsner af Deres hengivne
JJohannsen
St. Petersborg
20 Jan
1 Febr. 1897.
Kjære Tore,
Ja nu maa du altsaa prøve at dikte ihop litt til
Italieneren. Du
maa
prøve at si at jeg er overveltet. Men du
maa ikke si at jeg er Arrestant, det er ikke til nogen Nytte.
Papa
4/9. 46.
Kjære Vigeland,
Jeg beder dig undskylde at jeg
for en Gangs
Skyld
sender dig et Besøk.
Han er en usædvanlig Mand og har
faat Fotografi av din Buste av mig.
Han er Politiker og Filosof, Kunstner,
Australier, alt. Hans Navn er Lynch.
Din
KH
17/6. 22.
- Langt brev fra Signe Dal. De
har det trist og må snart flytte.
Men byen er deilig
31.10.03
x
Kl. ½ 2 idag, netop som
Erika Nissens kiste blev båret ut
 fra Vor frelser kirke brøt
solen gjennem regnskodden. Jeg
stod i Grænsen og så det store følge
drage forbi til tonerne av Chopnins
sørgemarsch. Jeg sendte henne
en siste takk for alle deilige konsert-
kvelder - x måtte så gå for at nå
mitt tog —
Det er Nissens fødselsdag, og
jeg hadde først vært nede hos ham
med en  liten blomst. Han var
ikke med i følget, men skulde være
hos sine barn siden om dagen.
- Da jeg kom hjem stod
G. i poteter-åkeren. Men han får
ikke opp resten idag heller; det blir
så tidlig mørkt - x
Har idag fått lemmer for de
to vinduer ut mot veien; det er trygt
Anm til § 4
Spinoza lærte, at der kun var eet
Substantielt: det Guddommelige
som optager alt Andet i sig som Ac-
cidelt. Sp. udelukker altsaa Frihe-
den af Menneskets Væsen, og da