MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
udstillingen – Den er hører 
jeg forresten i god gjænge 
da drabanterne Deberitz og 
Lund er på pletten 
– Den brave Thiis der var 
så enig på Grand – husket 
ikke et ord av det hele 
da jeg talte med ham –
Men han lever jo osså nu 
i en temmeli vanskeli periode
HMange hilsener Din E Munch
Vi skal prove at bearbeide forskjellige 
til at kjøbe –
Kristiania, den 14. December 1891.
Herr Eric Zachrison.
Stockholm.
Som svar på Deres ærede fore-
spørgsel skal jeg herved meddele at
De vil erholde den omskrevne ret
til at opføre «Samfundets støtter»
ved til mig direkte at indbetale et
honorar af 40 kroner.
Jeg føler mig forvisset om at
mit arbejde i sin helhed ligesom og-
så Konsul Bernick's rolle hos Dem
vil være i gode og kyndige hænder.
og har den ære at tegne mig
Deres meget forbundne
Henrik Ibsen.
være, han leser flittig til Examen
og haaber nok paa, til Sommer at
see sin Forlovede.-
Endeel af vore Venner
har jeg efterhaanden truffet, om
det saa var Pitmester Sehested, den-
ne Mand bliver her i Vinter.
Var Bekjendt, Langbeig
jeg Begyndelsen af Sommeren
,men efter at han havde lettet mig
for 5 Rd saae jeg ham ikke mere
Denne Trafik skal han have
anvendt hos endel Andre blandt
andre ogsaa hos en Cand i Ræder
som han laante 150 fra og derpaa
reiste.- Hans Mindesleen er derfor
ikke ganske fri for Pletter.
Jeg har hørt af Hommels at de
Grieg, har hadt flere Concerter og
at disse ere gaaede godt.
Nu ligger Vinteren Døren
,Rigmor valder allerede
med, men vi have her dog i Norden
det Fortun ganske anderledens at
kunne beskytte os derimod end i Sy-
den, thi Tegndage i Rom ere
Kristiania 5/1 85.
Mon de ikke har lyst, Wentzel,
at høre om deres billedes skjæbne i
Stavanger. Det var jo et billede som
maatte vække denne publikums splid,
"om det er noget, man kunde ønske at
have paa sin væg", det havde for og
modkjæmpere. Den vindende var en
af dem, som ikke kunde ønske at
have det paa sin væg, dette var nu
begyndelsen. Ulfsten havde hørt af
mig, at billedet var indkjøbt, og at
der var strid om det, han skriver da
i al taushed her, at hvis vinderen
snart hentet hjemmefra, og saa er Du jo
ikke saa fast bunden. Italien bør og maa
Du se, ikke paa en flygtig Gjennemrejse,
men under et længere Opphold. Faa Rejsesti-
pendium, ikke søg, men kræv, forlang; paa
anden Maade gaar det ikke; sætt Penne og
Munde igang; der burde jo ikke behøves saa
mange Anstalter; men uden dem faar man
intet frem hjemme;- ja vel heller ikke an-
detsteds.
Om min Rejse kan jeg ikke fortælle stort i
et Brev. Omtrent i Midten af Mai tog vi till
Ischia, blev der till midt i August og har
siden færdedes paa denne sydlige Side af
Golfen, manøvrerende for at undgaa Kolera
o. s. v. I Slutningen af denne Maaned tager
vi tillbage till Rom; Pavestaten er, som Du
vel ved, i Opprør og vi vil jo gjerne se lidt
af de Affærer.-
Jeg har fuldført et nyt dramatisk Digt,
som udkommer till Jul; det skal højlig in-
teressere mig at vide hvad Du synes derom.
Digtet heder «Peer Gynt» efter Hovedpersonen, om
hvem der staar at læse i Asbjørnsens Huldreeventyr.
Det er ikke meget, jeg har havt at bygge paa, men
desto friere har jeg da ogsaa kunnet tumle
med Stoffet efter mit eget Behov.
Af Hegel hører jeg, at din nye Bog først
kommer till Vaaren og at det bliver en stor Bog.
Han liker Ka
gjildt natur
saa 3
Tuffen
til Einar
I ida
paa sin
sang dag
an saar
af hvilke
til et Fr
hvarje ta
steg utfe
mat, har
ville til
pa hvar å
siger om
ikke; ei
Sandviken
19 Mai 91.
Kjære Lina Runeberg.
Jeg fik for en Tid siden et
Brev fra min Cousine Agathe,
hvori hun spør mig efter "Sa-
kuntala", som Du tror, Du ik-
ke har faat tilbage, da jeg for
mange Aar siden laante den.
Jeg er aldeles sikker paa, at Du
har faat den tilbage, det vil
sige, saa sikker som et Men-
neske kan være paa en Ting
efter mange Aars Forløb.
Den blev nemlig dengang kræ-
vet af mig, fordi den skulde
laanes til en Anden; men det
er mig aldeles umuligt at
huske til hvem. Dette har jeg
paa Forespørgsel af Agathe
i Vinter sagt til hendes Mo-
der, og naar jeg samtidigt ud-
takket
Fine folk de andre også: Eugenia
Kielland, Rolv Thesen, Hoel og
Som Moren. -
I påsken var vi på Hgild
med Eva og Erik. Jeg var for trøtt.
Herjemme er det blitt 
kulde, tørke - Hanna holder på 
i haven og får neglesprett.
Johan ligger igår og i dag 
med ryggsmertet - var ute for å
lye på venren i en estarm; det 
er ikke lett i gi op for ham; lettere 
for mig, som ikke har såmange 
passjoner.
Har skrevet en novelle
til Arbeidermagasinet konkurranse:
"Hun, som ventet." Spekulerer på
en til.
før i november tidligst, og saa glad som jeg er i London, saa
vilde jeg allikevel gjerne sydover snart og ogsaa gjerne ha reisen
overstaat inden altfor længe - men naar vi kommer til Italien,
skal jeg altsaa begynde at lave mat og holde hus - (send mig
endelig dine kokebøker, som du lovet til den tid, gud vet jeg
kan komme til at trænge dem!) Indtil videre har jeg nok at
gjøre med at se alt det moget, som jeg endnu ikke har set
av London, og som jeg nok tildels kommer til at se alene, saasom
Anders arbeider som en rasende om dagen med et kjæmpestort billede
- skumring ved Themsen - og med for alvor at studere engelsk litteratur.
Min kaminhylde bugner allerede av svære volymer - det er de gamle 
dramatikerne, Shakespeares nærmeste forgjængere, samtidige og efterfølgere
jeg specielt har kastet mig over, og Gud for en pragt og rigdom.
I det hele, for en rigdom av alt i dette landet. For skatter av
gammel kunst, av landskapelig skjønhet, av rigdom og luksus - og 
nød og elendighet - og for et yrende overdaadigt liv her er. Jeg vet,
at til England kommer jeg altid til at længes tilbake - som jeg
altid vil længes til Italien, men aldrig til Frankrike eller 
Tyskland f.eks.
Og saa skal jeg jo til at sy babyklær nu da. Men hvis
du skriver til mig engang inden altfor længe, vil du da huske
paa at si mig - synes du der er mening i at klæ et spædbarn
i uld - "ylleflanell" inderst? Jeg har altsaa været hos en læge -
som hun skulde være mit eget barn, saa naar jeg er i byen saa blir det 
jo til, at den tiden som mine "forretninger" levner mig, tilbringer jeg mest 
med hende og saa med min mor og søster.
Jeg haaber at du og din mor og dine søstre har hat en 
god jul, og ønsker dig og dem et godt nytaar. Og tak for det 
gamle, kjære Kitti!
Mange hilsener
din hengivne
Sigrid.
statte den - en sikker bevidshed om, at jeg skal
og vil frem. Denne bevidshed antager jo vistnok de
forskjelligste former. Føler jeg mig undertiden, som
om jeg kunde erobre en verden, så kastes jeg
til andre tider ved tanken på, hvad de musi-
kalske herrer har udrettet,; over i en grændseløs
fortvivlelse. Jeg ser i min vånde ingen udvei, - jeg
har kun en bestemt følelse af, hvor ussel
al min virken er. Tag mig det ikke ilde op,
bedste hr. Grieg, at jeg lægger mine følelser blot
for Dem - jeg måtte forklare mig, og jeg vidste
ingen anden måde
Og når jeg nu tænker på, at De endogså har
skrevet til fru Nissen for min skyld!
Jeg var igår oppe hos hende (jeg havde nemlig
ingen, før jeg fik Deres brev, skrevet endel
klaverstykker til hende). Hun forklarede mig,
hvor vanskeligt det var at opfylde, hvad
De havde bedet hende om, og jeg kan så
Tør jeg bede Dem se lidt på den sidste af de indsendte Kei-
næs'ke? sange "Reiesigning". Jeg tror, den vil forklare Dem kjær-
Kjære Edvard! Usigelig Tak for alt
i det gamle Aar, jeg skal tænke
paa Dig, naar Aaret skifter! Maatte
nu det nye give Dig Sundhed og
Kræfter! Maaske sidder vi næste
Nytaarsaften sammen i mit Hjem i
Kristiania, ja hvem ved? maaske
i Dit Ditto? Marie sender uen-
delig kjærlige Hilsener til Eder begge,
ligesaa Din
Frants.
Tak for alt og glædeligt Nytaar!
I Spræng hast Vossebaneposten!
Frygtelig travelt. Har ikke spist Middag paa
Næsset paa tre Dage.
353
gen. Af Instr. 9 Dec. 1746 § 13 og den tilsvarende § af Instr.
af 1776 kan det ikke sees, hvorvidt Processen i de under
dette Litr. omhandlede Sager er privat eller offentlig.
4, Forsaavidt som et Spørgsmaal ved Politiret ene og udelukken-
de kan angaae Erstatning for tilføiet Skade, er det klart, at
Sagen bliver aldeles privat. Paa saadanne Søgsmaal haves der
vel Exempel i Instr. 9 Dec. 1746 § 14 og den tilsvarende §
i Instr. 5. Juni 1776, der ansee Klager over uforsvarligt
eller forsinket Arbeide af en Laugsmester som Gjenstand
for Politiretsbehandling, skjønt, Frd. 23 Dec. 1681 § 7 herfor
kun fastsætter simpel Erstatning, og forskjellige Laugsar-
tikler for denne Forsømmelse kun bestemme Afkortning
af 1/3 i den betingede Arbeidsløn, men ikke Straf f. Ex.
§ 10 Muurmesternes Laugsartikler af 4 Novbr. 1682, §
9 i Tømmermesternes af samme Dato o. s. v. Men saadanne
Sager egne sig uanseet de citerede Politiinstruxer dog egent-
lig til Behandling ved de ordnaire Fora og ville idet-
mindste udenfor de Steder, hvorfor Instruxerne gjæl-
dende, blive afviste fra Politiretterne. Men selv om der
for en Beskadigelse, der skal paatales ved en Politiret, foru-
den Erstatning er paabudt offentlig Mulkt, saa er dog den-
ne Omstændighed ikke til Hinder for, at Sagen bliver aldeles
privat, naar Handlingen er af den Beskaffenhed, at den pri-
vat Beskadigede ved iforveien at give sit Samtykke kunde
gjort den strafløs, see i det Hele herom Frd. 10 Juli 1795 §
26, der erklærer, at 1-22-8 ikke er til Hinder for Forlag
i Politiretssager, saadanne Forseelser omtales i Rescr. 16d
Sept. 1785 § 19, 20 og 21, hvilke efter samme Rescripts § 31 skulle
behandles politiretsviis. Reent private ere ogsaa efter den
fremsatte Synsmaade
ogsaa
de Forseelser, hvorom der handles i Veil.
28 Juli 1824 § 78 og 79, forsaavidt som det, som beskadiges, til-
hører en privat Mand, f. Ex. Mærket paa hans Veistykke,
skjønt samme Ls. § 87 er affattet i Udtryk, der, bogstaveli-
gen forstaaende, vilde lede til, at alle Overtrædelser af
Forskrifterne i denne Lov ere Gjenstande for offentlig
Paatale. Den Slags Beskadigelse, hvorom Havnel. 24
Juli 1827 § 21 indeholder Bestemmelser er ogsaa rettest at
ansee som udelukkende privat Forfølgning undergiven,
naar Forføiningsredskabet er privat Eiendom, og For-
Sandvigen pr. Bergen
den 6te April 1875.
Min kjære Edvard!
Ja Du skulde jo have
et ordentligt Brev, da det ikke kom-
mer ret ofte paa at Du i denne Vinter
hører fra mig, men Du kommer nok
at lade Dig nøie med et halvt, da jeg
mærker jeg fremdeles er meget skjælvende.
I Formiddags havde jeg nemlig Hørse-
bedaanelse, hvilket Du sikkert kjender
fra gammel Tid. Den blev jo for endeel
rettet paa ved Naptha. Smørebrød og
Malaga, og nu senere har jeg spiist
Middag der bestod af Rypesuppe, men
da ingen af disse gode Ting vil hjælpe,
saa antager jeg at Bedaanelsen ei
har været af den almindelige Slags.
Betten har skrevet til Nina, og vil
endelig at Brevet skal afsted iaften,
og saa bliver der jo ikke andet for mig
end at adlyde. Jeg bliver saa vant til
at adlyde i denne Tid, thi jeg faaer ikke
Lov at gjøre det mindste som jeg vil,
og saaledes falder det da ogsaa lettere.
Ja Din Paddy er rigtig blevet til Nichts,
og kommer nok aldrig mere at blive til
Etwas. Jeg tænker Du har hørt af dem i
Jonsvoldsgaden at jeg har ligget en he
Uge hos Bulls i en liden Lungebet
og nu har jeg atter ligget de tre
Dage af forrige Uge her hjemme i
8 de April 1888
Herr Greig
Da jeg er en ældre natsjonal har-
danger violinist og har lært nøiagtigt
at spille efter de gamle gode spillemen-
dene Møllergutten, Havar Gibøen og
Hans helaas fra Bøe, har jeg længe
grublet over om det ikke kan blive
spilt efter noter og ikke blive begravet
med kunstneren, derfor drister jeg
mig til at tilsende dem nogle lin-
jer da jeg af bladene og af visende
har hørt at de er vaart lans største
musikanter om de skulde have
itresse for den ting, jeg har stor
yndest til vakker musik lige
som jeg er af musikalsk slegt,
jeg begynte at spille violin da
jeg var 10 Aar og fik under-
visning af min bestefader, -
senere besøgte jeg disse mei-
spilemændene og det skaffede
at komme i bokhandlerlære ell. lign. og bli selvhjulpen snarest mulig. Hun er
en søt unge og skriver smaa, smukke, bulletinagtige brever til mig med en an- 
tydning tilslut om at «hvis du kommer tilbake» saa er hun parat to step
in and do her bit.» Jeg er ikke noget fælt sangvinsk med hensyn til 
fremtiden, men der er ikke noe at vælge mellem. Det økonomiske blir naturligvis 
ogsaa vanskeligere. Kunde jeg endda slippe Kampen – dersom Svarstad
kunde faa solgt huset eller byttet det fordelagtig;  jeg har mindre lyst end
nogensinde til at bo i by med ungerne. Men saa er der Trond – han er jo nu 
gudskelov endelig kommet ind paa særskolen – hvor han burde været fra først 
av!
Noe festmaaltid paa Lillehaugen – det er jeg altsaa ræd jeg ikke kommer
til at opleve. Jeg er – eller var –- rasende oplagt til at more mig litt, naar
jeg kommer til byen igjen, men jeg er ræd humøret holder ikke.  Sandt at si
saa tror jeg nemlig at Svarstads humør er skrumpet endda yderligere – skal
vi forsøke at gaa i spand igjen maa jeg vel passe endda mere paa. Og han er 
nu engang skinsyk paa alt jeg har fra min(e) forskjellige oprindelser 
Selvfølgelig, jeg er selv med aarene kommet til at føle mere og mere hvad
som er i kjødet baaret. Jeg liker bare at være sammen med
mennesker som er vokset op med de samme forutsætninger som jeg – ordentlig like altsaa,
slik at jeg hviler i det. Og jo mere han stræver for ikke at se fiendtlig
paa det, jo umuligere er det for han at la være at stikke og slænge ut ord om bokmenneskers manglende livssans og avstængte kulturkredse<r>s trange horisont –-.  Naar jeg skal til at bo i byen igjen er jeg ræd jeg 
ut ord om bokmenneskers manglende livssans og avstængte kulturkredser 
trange horisont –. Naar jeg skal til at bo i byen igjen er jeg ræd jeg 
kommer til at bli endda mere avsondret fra andre mennesker end jeg
 har været på Ski eller Sinsen – hvor jeg saa skal bo –-. Rart nok,
, han har jo altid været glad i at se folk hos os.  Men bakefter tror
sengen etpar dager, været oppe og straks gaat 
ut og saa tilsengs igjen – nu er han bedre, 
hvis han bare vil holde sig inde etpar dager 
saa. Trond og Anders har hat mavesyke, 
smaapikerne har været grætne osv. Det 
er godt det ikke er jul mere end en gang 
om aaret. Jeg har ikke engang set min 
mor fra lillejuleaften til 3die nytaarsdag 
da jeg gik ditop efter at ha faat trukket 
ut <asenstanden>; da var jeg saa ussel 
at jeg bare sat i mamas sofa og tutet -.
Hvordan har du hat det i julen 
– bra forhaabentlig. Men er det ikke et 
frygtelig veir? Jeg blir aldeles ute av humør 
– gud vet om det er derfor jeg synes alle de 
nye bøkerne, jeg har læst litt i siden Asta 
kom tilbake, er saa græsselig kjedelige og 
ubetydelige at jeg ikke orker komme helt 
igjennem nogen av dem.
dans hos Lindboe og igaar samfundet,
- saa han er nylig staaet op. Heldig-
vis skal vi da have ryper til
middag; det er jo et lyspunkt i
denne graaveirsdag.
Igaar sendte jeg penge til Jervell,
og leverede registrene til fru Bjerknes.
Noget stipendium faar jeg ikke
i aar; jeg talte med Collett igaar,
og han sagde, de var i fakultetet
blevet enige om at sende ud først
dem, som ikke havde været ude
før; og saa faar jeg vente til næste
aar. Heldigvis gjør det jo ikke
saa meget fra eller til for mig, om
jeg reiser et aar før eller senere.
Det blir vel i hvertfald min sidste
stipendietur,- og jeg tar det altsaa
med megen ro.
Nu er det middag; hils Jak,
Kjøbehvn Ø. Klasensgade 11.
10/2/95
Tusen tak for dit brev, min kjære
hjærtens ven! Tænk så straks, Du
skrev til mig!
Jeg synes ikke at indledningen er 
slusket skrevet. Ja, dette: slidt 
sjælen ud af kroppen på sig"- er
nokså plumpt, men forresten- 
jeg kan ialtfald ikke se det.
Men kanske, Du har ret. Når
Du har følt det under læsningen,
så må der vel være noget i det.
Gjør meg forresten den tjeneste,
hvis Du da orker det- at læse
indledningen om igjen. Kanske  
vil Du så ikke finde mere end
netop det ene overfor citerede,
som for alvor har forekom-
met Dig "banalt".
Jeg læser så tit dine bøger om
igjen. Når jeg trænger til en 
hjærteforfriskning, til at løftes 
ud af, og over mig selv, så tyr
jeg til Dig. Den om Absalom, har
No 37
"Sur høstaften ved Jølsters
gamle og nye præstegaard"
Eier: Bergensbranden. Men
en slegtning af mig - Meka-
nikus Ole Johannesen - Nøstet
Bergen, har faaet studien til dette
billede, som altsaa vil kunne
gjentages.
No 38
"Er Jølster-tun i væde og høstregn". Eier: "Meyers samling"
No 39
"Begravelses dag i Jølster".
Dette billede har jeg aldrig faaet et rødt
øre for. Professor Schetelig, som er eier
byttet det til sig eller kjøbte det hos Skagen, som
var vaktmester ved "Bergens kunstforening".
Skagen var en gammel skinhellig hykler med
stort hvidt profetskjæg. Da jeg holdt paa at
tage ned en udstilling i Bergen sa han til mig:
Nu skal jo De Astrup holde udstilling i Xania,
og da trænger de mange kasser til Deres billeder;
her i Kunstforeningens kjælder staar en masse
kasser efter malere som har solgt billeder,-
nu kan de faa hos mig saa mange af disse
kasser, som de behøver, og jeg skal afhente og
pakke alle Deres billeder og ordne fragt assurand
o.s.v., og saa faa jeg dette billedet for det. Ja jeg
slog til (i tillid til hans profetskjæg)- og
Skagen gik blot Tvers over gaten til "Irgens
Transportbureau" og lod bureauet udføre
alt sammen; - og først lang tid senere, -
efter at jeg var reist til udlandet, fik jeg
en stor regning fra Irgens bureau. - Det
eneste Skagen gjorde var at pakke Høst sine
billeder i en kasse, som stod hos Høst,- (han
var jo fagmand i at pakke). Kan hænde Høst betalte ham og.
Og det var jo ikke saa liten tilfredsstillelse for os begge at se 
at det var da ialfald nogen, som var enig med S. i hans syn paa
disse evindelige galleriutlaan.  Ellers er jeg jo ikke bare gla for at 
ha ham paa krigsstien støtt og stadig. Det er ikke saa meget han er 
hjemme og maa han da altid ha no at ærgre sig over –. Sommetider er 
jeg saa træt at jeg tænker, det skal bli godt at bli gammel ogsaa – ha 
barna voksne og ikke bekymre sig om kunst og rigets tilstand, men 
bare gaa og pusle litt med non potteplanter og sitte i en lænestol 
og hekle trøier til en ny generation av unger, som en ikke har direkte 
ansvar for –.
Jeg undres paa om det er over med din søster nu. Jeg tænker 
en hel del paa hende. Sandt at si, jeg husket ikke, det var saa 
vondt som det var at faa et barn. Og endda, trods al elendigtet og alle 
bekymringer, saa kan jeg ikke la være at ønske, jeg engang i fremtiden 
maa kunne si «mine sønner». Men jeg er jo gla for jentungen, som hun 
er, og saa synes jeg saa synd i hende, fordi hun er jentunge. Hun
kommer naturligvis til at volde mig mere bekymring og angst end 
ti gutter, tænker jeg. Gid din søster maatte faa en gut. Der maa jo 
noen faa gutterne ogsaa, saa det skulde vel være haab om det –. 
Mange hilsener
din
S.U.
Det er sandt: Om du vilde være saa snil altsaa at kjøpe for mig 
3 dusin smaa former til og i kopper.
Men hvem kan udgrunde Jernbane my-
sterierne i dette Land. For at komme
til med Gjøvikstoget om Morgenen - det
eneste som korresponderer med Valders-
banen - maa man altsaa naar man
bor i Asker enten ligge i Kristiania
om Natten eller slæbe sit Tøi op til
Grefsen langt udenfor Byen, hvad der
er meget besværligt  og
meget dyrt, dersom man har mer end
man kan ta paa Sporvogn. Maatte altsaa
ta Eftm. Toget og ligge over
her
paa Jaren. Paa
Eina, Overgangsstationen er lig
endnu intet Hotel. Her paa Homs Hotel,
hvor jeg ogsaa boede paa min Hadelands-
tourné, har man udmærket Stel. Lidet og
tarveligt udstyret; men rent og solid.
Godt Folk. Fruen af Molstadslægten, ualmin-
delig dygtig. Mere godt Privathus end Hotel,
derfor saa behageligt.
Hvalby, Hov 6. 2.04
Kom hid idag ½ 2. stor gjild Gaard, som
Don Philip
Nei, du Kristina, der bør Dommen falde
5te
Straalende Veir. Æbletræerne og det store
Pæretræ afløser nu Kirsebærtrærne.
Selskabet igaar hos Sindings hyggeligt. b.b.
Oselio, Nissens, Werenskjolds, Krogs. Bjørnsons
skulde med til gamle B. B. som har faat
"et Slot for ingenting" for Sommeren
i Tyrol (?) Sindings skal bo i Aasgaardstrand
en Maaned. Breve fra G., som den 30 te
kom med Kong Sverre til Flekkefjord,
og saa skulde besøge Seland for at høre
lidt om Nordmændene i Amerik (Han
trænger det til "Boka".) Han returnerer
saa til Jæren. Veiret er straalende
ogsaa der. "Havet som et Tjern." Og saa
længe "Vaarbene er saa naadig at la
ham bli sulten bare to Gange om
Dagen, saa gaar det jo.  Har været paa
Aastedsbefaring med Løland i Form, i
Anledning Omlæggelsen af den fæle
Vei som skjærer vor Eiendom lige
under vore Vinduer og altsaa er
til stor Gene. Vil gjerne ha det
ordnet mens G. er borte
jeg paa Bjerke min  uforglemmelige Berthas
Brev, hvori jeg som før, modtog hendes
troe Venskabs Beviis. – I Glædens hele
Ruus svarte jeg ogsaa samme Dag, paa
dette Glæde Brev. – Velsignet være min
Bertha og Severine! min henrykte Aand
omsværer dem hvor de er. – Sødt Tungsind
August 24de
Jeg har bestemt mig en Fjeldvandring
i disse Dage, som jeg nu i Dag foretager,
og vil jeg paa denne tour Adsprede
mig meget, da jeg saa Lidenskabelig
elsker Fjeldlivet. Tilfreds. –
August 26de
En Dag over har jeg blodt været i Fjeldet,
gjerne havde jeg længere fornøjet mig der,
men Tiden nægtet mig længere at nyde
denne Adspredelse, og maae jeg derfor til
næste Sommer tænke mere fornøjet og længere
at glæde mig der, hvis Hilsen og Omstændig
-hederne tillader det. – Traurig. –
August 27de
Mor Acheleje glædet os i Aften med sit
kjere Besøg: jeg er Glad endhver Gang
jeg hører noget fra mit gode Bjerke. –
Et Grusomt Menneske har røvet Posten,
og ihjel Skudt Karlen, saa at Posten
ej kom til sin Bestemmelse, saaledes udeblev
ogsaa Efterretning fra min Bertha! Traurig
Hun var da saa optaget af Ola Hanssons
Bog "Sensitiva amorosa", som netop
var udkommet, at hun selv leende sa,
at hun reiste omkring og snakket om
Ola H. "til alle som vil høre paa det."
Da havde hun aldrig set ham. Men
Sommeren efter kom de sammen
til Kolbotn, hvor Garborg og Steinsvik
laa syge i hver sin Seng. Jeg var paa
Hamar hos Tandlægen. Men de blev der
om Dagen alligevel, og Ola Hansson syntes
der var saa knugende trist, at han
fatted ikke Mennesker kunde bo der.
Aaret efter mødtes vi i Berlin. Vi
kom fra Baiern, hvor vi havde været
3/4 Aar og skulde til Kolbotn igjen. Da
var Hansons gifte. Saa fik Garborg de
1000 Mark af "Freie Bühne" til et længere
Tysklandsophold og vi reiste ned igjen
til Vinteren. Da traf vi atter Hanssons
som havde det koseligt der og var lykkelige
over at skulle ha et lidet Barn. De reiste
til Italien og Paris, hvor Gutten blev født og kom
atter til Berlin. x
Fru Honoria Bjerknes
Dalagatan 22
Stokholm
Schweden
22
Til Abu 26 juni 1934
Abu er mester for mange 
slags kast,
husk bare paa Dovre da
snes kavlen brast!
Fuglen ken fly, og fisken
kan sprette
Abu kan staa, og Abu kan
dette.
Fort-og.gal til Portugal du flyr
i et flaks,
en seiltur paa Benfersjø, og er 
tilbake streks.
storfly kan nok være bra, men
smaafly betyr mere
De kommer til dig i buket
for dig at gaatulere!
forstået at dette udtryk ikke var at opfatte
anderledes, end som en almindelig høflig-
hedsformel. Thi havde jeg virkelig ønsket
hende til oversætterinde ved denne anled-
ning, så havde jeg der naturligvis derom
henvendt mig til hende. Men en sådan hen-
vendelse kunde aldrig falde mig ind fordi jeg
ikke ansér hende for skikket dertil. Det er ik-
ke så ret længe siden at hun yttrede til min
hustru at hun ikke forstod meningen med
«Vildanden». Og jeg er temmelig sikker på at
det vil gå hende ligedan med mit nye skue-
spil.
At jeg intet heller ønsker end at alt må for-
be 
blive
ved den mellem Dem og mig trufne afta-
le er naturligvis en selvfølge. Manuskrip-
tet er for et par dage siden sendt til København
og de trykte ark vil derfra efterhånden blive
Dem tilstillede hurtigst muligt. På onmstå-
endte side afskriver jeg personlisten da denne
og titelbladet ikke går i trykkeriet forinden det
øvrige af bogen er færdigt.
Med hilsener til alle gode venner tegner jeg mig
Deres hengivne og forbundne
Henrik Ibsen.