MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
22/9. 46.
Kjære Tore,
Nei, nei, nei du har gjort altfor meget av
det til Mondadori, han kommer ikke til at
bruke det. Jeg skjønner forresten ikke hvor i
Alverden du har alt dette fra, i et Leksikon
kan jo ikke ha staat. Du har nu vel ikke sittet
og pint det ut av dig selv. Herregud, for et Slit
du i ethvert Tilfælde har hat.
Nei slik maa du ikke ta det Stræv jeg
overfalder dig med. Kort og godt, skyv ifra dig,
slik har jeg maattet gjøre i Alverdens Aar.
Nu har du da vel ikke ogsaa sittet og gjort dig
ytterste Flit med en liten Hilsen til Pirandello?
Skyv ifra dig!
- - -
Ja er det ikke makeløst, 1000 Kroner for
Lisbeths NS. Hun har ikke skrevet eller sagt et Ord.
Men vi  er retløse. Det var du som trodde det
skulde gaa glat med at faa utlevert det jeg skrev
i Anstalten - Prof. nekter at utlevere det. Fru Stray
har prøvet
at faa det ut til selve Lagmandsretten i min Sak, men Nej.
Jeg trænger mine Originaler, Prof. har underslaat helt
og
eller
delvis av mine Svar, ser jeg. Vi er retløse.
Papa
11 Septbr. 1886.
Kjære Edvard!
Jeg besvarede i mit forrige Brev
ikke Dit Spørgsmaal om Titelen
paa Jotuncyklusset. Drachmann
foreslaar "Fra Troldhougen til
Tvindehougen". Det klinger; men
jeg tror næsten, at Tvindehougen
er en vel lokal Benævnelse. "Fra
i Udtrykket, og frister stærk saadan-
ne Vestlandselskere som Du og jeg.
Men Tvindehougen kan nok desvær-
re ikke annekteres til Vestlandet. Øst-
lændingen benævner ogsaa noget andet,
nemlig Kysten fra Vallø til Grimstad og
nedover for "Vestlandet". Det er jo i-
grunden ogsaa en lokal Benævnelse.
Omend Digtet og Sangen er undfanget
ved Reisen forbi elles Opholdet paa
et bestemt Sted, saa er dog selve
Digtets Dybde ikke "lokal". Naar
gade 12
19/12. 1900
Herr Edward Grieg
Det glædede
mit hjærte paa Kiplings
og egne vegne, at De
inspireret af "Gentleman-
musick: Jeg har oversat
syv af K's digt, for alle
har jeg faaet Kjenderes
ros. De ved, kun Grieg, at
for at kunne oversætte godt
maa man faa uden andre
betingelser ogsaa vide at
man Kan behandle sit
eget sprog. Som regel
er det jo saa, at noen i
Professor K. Bonnevie
Professerløkken, Vindern
nogen Bekjendt i Kjøbenhavn
til hvem jeg kunde have
henvendt mig, men jeg stoler
paa at De kan gjøre mig denne
Tjeneste uden alt for megen
Uleilighed, eller Opoffrelse af
Deres Tid.
Forbindtligst
Colin Archer
Det er ikke morsomt. Penge har
en vidunderlig Evne til at
gjøre Ulykke. At man nu ikke
kan bli enige om Fordelingen
af de storartede Gaver som
fra alle Lande - mest fra
Tyskland- er strømmet ind
ser sandelig ikke godt ud.
Japanerne er storartede!
Den vældige russiske Bjørn trænges
nu hver Dag længer og længer tilbage
til sine egne Skove. Kanske den
nu endelig lærer at der er Grænser
for dens Magt. En altfor svær
Krop blir ofte for tung i Sessen,
saa det er farligt at sætte for lange
maal 
for sine sprang

Knl. Fuldmægtig Tycho Kielland
begravedes igaar under stor Deltagelse
Saa spilte vi ogsaa igaar,
Høst-Ouverturen 8 hændigt!
Den klinger aldeles storartet!
Nei, hvor vakker den er! Det
er som om jeg havde Dig
her, naar jeg hører den - hvor
den maa klinge for Orkester!
Naar faar du den opført?
- Den, som kunde være
hos Dig den 18de, jo du
kan tro, jeg skal tænke
paa Dig og paa Kvartetten!
Lige saa vist, som den
er vokset ud af Hjerterød-
derne dine, saa har disse
voxet sig ind i mine,
og derfor ved Du, at Kvartet-
ten er for mig, hvad den
ikke kan være for nogen
nogen anden! Det ved Du og
jeg, ikkesandt?
Vi har nu præktigt Vin-
terveir med en Mængde
Sne og Klarveir, ca 7 Graders
Kulde. Igaar havde jeg mig
et stolt Skiløb paa
Idag tæt Sneveir og stille
arbeidsdag. Igaar Brev fra Dr. Hagelius.
Det er nu bestemt at jeg skal til Stockholm
10de mai. Vigeland vil bringe sit Abeludkast ud i
Haven for at faa Lys paa det.
En
græsselig
Tanke
x x Brev fra Fru Ragneby Toten idag.
Hun sender 60 kr. til Reisepenge og
Ophold paa v. Toten, hvor man længe
har ventet mig. Reiser den 16de.
Det er et godt Tegn, at man nu
overalt ber om "6 Dage istedetfor 3",
som de
nu
forstaar er
for
lidet. 
Jo mer man forstaar af Dansens
Mening, jo bedre forstaar man
naturligvis, at det egentlig er et
langt Taalmodighedsarbeide, at faa
"god Dans" til. Det er ikke gjort
paa en Dag at faa 30 - 50 Mennesker
helt med i helt nye Stemninger
og dertil Formen saa sikkert 
, at de kan slippe at tænke
paa den. G. var i Forfatterforenm.
igaar.
hat og ilterbrunt farvet haar, ligne 
en opklædt syspiker. - Og publikum
var forholdsvis likegyldig baade for
de kongelige og det paa væggene.
Traf Sigrid Undset. Hun
holder paa med den ene av de to
fortællingene, har ikke begyndt den
andre enda, skal være færdig til 15de.
Bøjer er midt i renskriving,
skal være ferdig til 15de.
Barbra Ring, Regine likesaa -
13 oct.
Det har reist mangfoldige franske
og ef engelske folk av alle grader
gjennem Xania fra Rusland nu -
de var i Petrograd for at hjelpe til
med organisation - har sagtens opgit
det. I det hele er gatebilledet
paa Karl Johan mærkverdig med sit
islæt av alverdens nationer -
bare noget i kræfter, hvad
hoved og ben angaar. Det
blir vel derfor bedst at jeg
faar et værelse hos Erssons,
saa at jeg kan faa det roligt
i tide og utide, jeg er nemlig
bestemt paa at være i fuld
vigeur, naar jeg reiser hjem
fra Wäddø efter ca. 1maaneds
forløb.
Her er stille i byen nu;
i vort hus er far og jeg alene
Bryns er reist til sæteren, og
alle andre reiser nu i disse
dage. Og saa stegende
hedt, at man næsten ikke
147.
udleiede til selskaber og foreninger om aftenerne, saa vi
havde mange gange fuldt op at gjøre med itide at faa
ryddet afveien alt, der hørte til skrivningen; og mangen
en aften maatte vi se at putte os hen et eller andet stæd
saa lenge som muligt for ikke at komme for tidlig
hjem, - vore værelser var jo optagne. Jeg havde paa-
taget mig at "styre hus" for at lette hende den bekym-
ring; saa kom vagtmesterens pige og hjalp lidt med
rengjøring om morgenen. Hun kunde fortælle historier!
aa, hvor det er forfærdelig, at unge kunstnere skal ødelæg-
ge sig selv saaledes - næsten allesammen føre saa
vildt et liv! Pigen gik mellem ateliererne og os daglig
og berettede om de frygteligste ting og udskeielser, der
gik for sig lige over vore hoveder, - uf, jeg taaler næ-
sten ikke at tænke tilbage paa alt det der - - Me-
get slemt var det ogsaa mange gange for os selv, når
vi kom hjem om aftenen og skulde op i vor egen
leilighed; først Centralhallen at komme forbi og ofte
forfulgt af halvdrukne mennesker opigjennem trap-
perne, - og saa, hvis gassen var slukket, ømme scener
i hver en krog og raa og frække bemerkninger til en
i forbigaaende. Derved kommer jeg ogsaa til at huske
for mine uregelrette Dis-
positioner paa Violinen.
Hjerteligste Hilsener til
Dig og Hustru fra
Eders hengivne
Alexander Bull
hjemme fra Arbeidet for
et skrive Breve. Her er nem-
lig ikke et eneste dannet
Menneske at snakke med
om den politiske Stilling,
og i morgen har vi jo 13de
August. Her oppe er in-
gen Enthousiasme; men 
jeg tror dog, at de, jeg kjender,
svarer "ja". Jeg har aldrig
truffet saa ulærde Men-
nesker. De er brave og skik-
kelige, og fine af Væsen,
men de har ikke Inte-
resse for nogenting uden
maaske for Sygdom, ikke
for deres Gaardstel heller.
Det er dem en umaadelig
Ørke og Plage. Men de er
Snille, og de har Lyst til
at sidde Model til min
store Glæde. Før Slaatten be-
Lysaker. Kan der være nogen Resiko ved at
Galleri billederne er i det tomme Mi-
Hjertelig Hilsen gjennem
en prægtig Karl, en af dem,
som skal give Fremtiden
sin Redning.
Din
Henrik Ibsen.
neste morgon til Stjördal, der
Overås skulde tala på Værnes
flygeplass ved eit stort
tröndersk lærarstemne. Turen
langs heile stronda som ein
ljos og god draum. Ei verd av
fagert landskap,  der ein
skulde tru menneskja
kunde leva som i Paradis.
Men diverre er det nok
ymse med det.
I Orkanger – Thams havn –
hev dei bygd ein guanofabrik
som gjer det svart ikring seg
og forpester lufta plent som
i Odda. Men denne fabrikken
er det einaste som no bergar
folket frå den reine sveltihel,
segjer dei. Koss kan slikt
hanga ihop? I desse gröderike
det ud over en hel Verden. Jeg er så
glad ved at kunne tænke på at Du er
min Ven, te det er Du nu; 
Ak at jeg ikke er Sanger,
dog nej, jeg sørger ikke; når Du vidste hvilken
Beundrer Du har Læste Du min lille
Sketse om Ole Bull og om Miss
Thursby - skal jeg lægge dem ved -
Jeg tror jeg gjør det Du skal få dit
en anden Gang. VG bad mig skrive
din Biografi ; men da jeg så dit Por-
ham derom, så havde han svart en anden ; -
min skulde blevet bedre natur-
ligvis, den komer! - (engang).
Ja ja min kjære Ven, i Tankerne
er jeg ofte hos Dig - jeg Hører jo lit
Trioen. Du tager mig som jeg er
her har Du mig således som det
faldt mig ind at skrive og
mindt Dig, om Din aller hengivne
Hils din Frue! - Knud Claussen.
melser. Udviklingen af den Enkeltes
Frihed er betinget og paavirket
saavel af de ydre Verdensforholde
som af individuelle Grundbeskaf-
fenheder og Tilstande. Heri ligger
og kunstindustri i Norge":
"Før lagdes der glæde og skjønhed i hver ting. hu-
sets udstyr, værelsets tapetsering, hver stol, hvert 
hvert husgeraad; nu kjøber vi i butikerne fabrikkar-
beider, reproducerede i tusindvis efter en model, thi
hvilken intetsomhelst krav er stillet til vakre
eller harmoniske farver. Vi vælger ialmindelighed
det, som er billigst, i bedste fald det sterkeste og
mest praktiske (og de som vil være flotte, det 
det som koster mest i kroner), og dermed møblerer
vi nogle rædselsfulde leiligheder, ved hvis indredning
samme ædle hensyn udelukkende er taget. Og
naar saa leiligheden er pyntet med lidt ekstra 
af et antikt aaklæde, - det hører nu gjerne til - van-
vittigt opspigret paa en skrækkelig bemalet lærret-
væg, et par fjerde klasses auktionsbillede i brede
guldrammer og nogle Dopheides nipsgjenstander,
saa er leiligheden færdig, og mange aner ikke en-
gang, at den kunde være anderledes. De ved ikke 
at hvis der var lagt lidt kunst paa hver ting
mere omhu i valg at farve og former, saa 
i hver stol og hvert bord kunne glæde øiet,
De sidste maanederne i London var jeg aldeles elendig av brænding 
for brystet - maten var mutton, mutton, mutton og vældig tunge 
pies and puddings - siden jeg kom sydover til salat og olje,
og smaa frittede blæksprutunger og artiskokker og omeletter er jeg 
blit frisk aldeles. Jeg maa forresten indrømme, at jeg har merket 
saa litet til de ulemper, som følger med at bære et barn, som
ikke en av hundrede kvinder efter lægens sigende. - Men jeg
glæder mig jo nok til at faa ende paa det allikevel -.
Boken min gaar - er kommet i tredje oplag. Og det
er jo bra - næste aar blir der selvfølgelig ingen skrivning av -.
Ja dette har bare været om mig og mit. Men der er jo
et og andet, jeg ikke kan snakke om med min mand, forstaar du. 
Han har jo tre smaa barn hjemme, som ikke blev tat imot 
med glæde og som han endda elsker lidenskabelig og er bekymret 
for - og som blev sat ind i verden under ugunstige betingelser -
og som dog er halvsøskende av denne lille, vi venter. Det er forresten 
saa underlig at tænke paa, at mit barn har to smaa søstre
og en liten bror i Norge - gud vet hvordan det blir siden -. 
Saa faar du har glædelig jul da og godt nytaar.
Gid du vilde skrive til mig snart. Mange mange hilsener
fra mig, som er saare lykkelig - endda jeg altsaa ikke vet,
om jeg skal bli snydt for julekveld iaar! 
Din hengivne
Sigrid.
Xnia, 8 Juni 1900
Kjære Mastro
Ved en utilgivelig
forsømmelse er et langt
distingveret brev til Dig blevet
liggende i en gal frakke
i 8 dage. I det brev takker
jeg Dig hjærteligst for Dit
overmåde elskværdige brev
til mig. Forteller endvidere i
samme brev at Haarklou
ikke fik pæren o.s.v. Tak for
Dine ord om Carmen. Hvad
der kastede glands over den
opførelse var koret og orkestret
215.
at jeg engang inviterede ham herned til os forat se paa
alle mine andre kunstværker, - og at far og mor drak
et glas vin med ham. -
En lillejuleaften sent kom jeg ind i butikken
og blev som sædvanlig ganske venlig modtaget. -
Madammen havde vænnet sig saa til mine besøg,
at hun regelmæssig stak sit rynkede ansigt ud af
stuedøren, naar klokken ringede, og spurgte: "Petter-
sen - er det frk. Broch, som kom?" hvorpaa hu
smilende - saavidt pergamenten tillod - og tørre
sine hænder paa et - jeg saa det aldrig rent - b
rudet forklæde, kom og rakte haanden til goddag 
"Nu skal vi rigtig ha os en koselig stund,
sagde Pettersen; og nu kan du jamen spendere
noget af den kaka, du fik, mor, paa frk. Broch og
et glas portvin; det er jo jula nu, - og kanske vi inte
ser'a ser'a førend paa det nye aaret."
"Ja - a", indvendte madamen, "De maa'nte
tru, at vi har kjøbt saa'n fin kage, vi! vi har faaet
den indsendendes fra han konditor Iversen; - neida!
inte hadde nok vi raad til sligt - ikke; en har
nok vondt nok for at bærje livet ellers, om en ikke
95
motstå alt undtagen fristelser - og det
forkynte hun med uimotståelig gamm-
mine. Ellers snakket hun, og kom
stadig til bake til det, om dronnig Astrid
og hennes død - har lettere enn Märtha
for å si tingene ut. Det er godt for den 
ensomme unge belgiske kongen, at han
har den kone-familien, de er så 
naturlige.
Tirsdag reiste jeg inn til festen for 
Ragna Wettergreen, 50 års jubileum,
1/2 12 natt på Grand. Det var virkelig fest -
umiddelbar hyldest. Hun er den store
middelstands yndling, og der vrimlet av
gamle damer, som så ut, som kom de 
like fra parkett i gamle Christiania
teater. De fleste taler var så som så - 
Sigrid Undset var uforberedt og ikke no videre, 
men Normann var god. Sang og musik
og hedersgjesten i ustanselig bevegelse - 
ekte kunstnes og gjøgler, hun. Einar
Skavlan og jeg moret oss om å iakta
den store fiende Johanne Dybwad, som
Frøken Harriet Backer
Hansteensgade 2.
(Hjørnet af Drammenveien) Oslo
Nina Grieg
Norge.
at han kunde gifte sig -
At erholde Kirken til Kon
sert er meget vanskelig
men L. henvænde sig til
Fru Due der gjennem Kongen
fik ryddet de vanlige Hindrin
ger af Veien. Koret var hans
Konserter gik godt - Soloerne
kunde for en Deel passere
men Orchestret henglede
gjennem - Organist Cappelen
assisterede ham - han sagde
at han ingen Mester var som
dirigent- Joh Svendsen roser ham
- De to give Kammeraterne
assistere hinanden paa bedste
Maade. hvad den Ene ikke
befatter sig med gjør den An-
den og saaledes gaa de
hverandre ikke i Veien
Jeg meldte mig ud af.
jeg da med Pennen i Haanden sender
Eder mine hjertelige Lykønskninger
til Vejen igjenem Livet. Gud give
at Deres maatte opleve mange, mange
lyse og deilige Dage - og skulde
endog ogsaa mørke Tider komme,
sige venligst Tak for venlig Inbydelse
uden at kunde modtage den. Dog
skulde jeg kunde komme skal jeg være
saafrie at berette i good Tid til Dig.
Din Sinfoni er kommen
i good Tid - men dog forseent
føre i sidste Concert, da
vi allerede var færdig med Saisonen.
Kan vi beholde den til
næste Saison?
Hr. billedhugger Gustav Vigeland
Med dyb og oprigtig beklagelse har tilsynskomi-
teen erfaret, at der på grund af forholdene ikke 
kunde fortsætte med arbeidet for Trondhjem Domkirke.
Det er en enstemmig opfatning inden komiteen 
at ingen norsk, ja neppe nogen nulevende billed-
hugger vil kunne erstatte Deres uforlignelige evner 
og indsigter for dette vanskelige arbeide, ifald De 
for alvor og for stedse vil forlader det. Den for-
ening af skabende evne, af fantasi, af 
følelse og sikker, kyndig stilsans, som De har
lagt for dagen i Deres ædle y udsmykning af 
korbuen, i tårnenes vandspyere og vestskibets 
englerelieffer gir i vore øine det sikreste pant 
for, at De og ingen anden end De er manden, 
som vil kunne løfte den store opgave at 
smykke det gjenreiste vestskib med en til- 
svarende rigdom på skulptur som den fordum
NB. Jeg står midt i flytning inn i
et nytt hus, - derfor bare en hastverkslapp!
Mandag, 13de juni, 1932
Kjære fru Anker!
Takk for Deres brev, - og takk
for hele Deres deltagelse i dette
internasjonale arbeid!
Jeg beklager naturligvis at
De trekker Dem tilbake, - men
samtidig forstår jeg så godt Deres
hele syn på saken. Det var av
er det nu, tror jeg, ialfald
forstaar Fridtjof at dømme
bedre, saa det har mistet
en Del af den forfærdelige
Elskov - kan jeg næsten
kalde det - som var saa
overdreven fra Fischers Side.
Dertil er han en Mand over
40 Aar, Ungkarl og flot vant;
vi ligte ikke at Fridtjof
skulde faa alle disse Luxus-
vaner, i Udlandet med Café
og Restaurationer hver Dag,
ude hver aften- det passer
ikke for os og vi vilde gjerne
at han kunde undgaaet dette
nogle Aar; men det kan
simpelthen ikke undgaaes,
naar Fischer hver Vinter
reiser derned, for sine For-
retningers Skyld, blir mindst
1 Maaned, hindrer hans
Arbeide og i dethele saa altfor
tidlig fylder hans Sind
med Concertplaner, saa Fridtjof
Vi fik strax før Juul
Underretning om at min
ældre Bròr Toldbetjenten
i Christiansund var me
get daarlig - Thor reiste
strax derop og traf min
Brór i Live, han kom først
Hjem igjen for et par
Dage siden efterat have
fulgt ham til Graven.
Som Følge heraf har
Julen som vi alle glædede
os saa meget til der
Ole, Maje og lille Thora og
Sigurd var hos os paa
Besøg noget trist - dog
vi har det hyggeligt
i Familien, hvor god
Enighed hersker, og
hvor at Alle forresten
88
§ 48
Gudsriget kan derfor ogsaa kaldes
Kjærlighedens Rige. Tilegnelsen
af det Gode, af den evige Sandhed
viser sig her som Personlighedens
mig hver Dag. Jeg forstaar nu hvorfor han
driver paa. Han vil at jeg skal stryke hele
Avsnittet i min Bok, saa han kan faa
en
"Tredjemand" og skrive det i sin "Bok".
Jeg tror Menneskene blir gale! Jeg ønsker ikke
en Sjæl paa Jorden til at skrive om mig, og
her gaar nu to Mennesker færdige til at
værpe Bok om mig! Hjelp mig!
Hvis jeg blir angrebet for min Bok
naar den kommer saa vil det ikke bli svaret
et Ord av mig. Det jeg har skrevet av Polemik
er bare ret og slet Selvforsvar, fordi Langfeldts
Anstalt gjorde Gelé av mig.
Jeg har den største Grund til at faa stoppet
baade Tore og Gierløff. Men især Giærløff!
Tore er det Synd i, han prøver paa alle Maader at
stræve og stræve. - Vil De ha alle Gierløffs Brever
saa skal jeg sende dem, jeg er bare ræd for at plage
Dem Brev hver Dag - jeg bedes om at stryke det ene
efter det andre, for han vil være "Tredjemand"
og utgi Bok om mig! Hjelp mig. Deres ærbødigst KH
da det forekommer mig at jeg lod det foto-
grafere hos en Münchenerfotograf.
(Kunstnerforbundet med Werenskiold som
Raadgiver) Kanske kunde et Fotografi
findes hos Herman Lunde, da jeg
tror min Søster har eiet et. Jeg skriver
til Johan
Lunde
og ber ham gjøre hvad han
kan for at opdrive et Exemplar.
Kong Oskars Billede er "Vaabendrageren
Landseknægten som pudser sid Skjold
eller kanske er det sin Brynje, før han
drager i Krigen. Hans Hustru ser
sorgmodig til. Det er legemstore Figu-
rer i middelalderlige Kostymer, mens
"Afskedens" Personer er halv Legems-
størrelse. Landseknægten " har vist-
nok aldrig hat nogen Titel, da Bille-
det blev solgt
til Kongen
straks det kom hjem
til Kristiania Kunstudstilling
forening
til
Kongen. Mon ikke Wering har Foto-
grafi af dette Billede? Jeg vilde være
glad, om De kunde finde en passende
Titel, hvori "Landseknægten" blev nævnt.
I dette Øieblik kan jeg ikke finde
Titlen. Hvad jeg tænker ut blir altsam-
men for langt, naar det skal fortælle
lidt om
af
Billedets Indhold. Grieg eier
Lappen
eier Det er saa, at
Joachim
Grieg eier min første
Skizze fra
malt fra
Sæderen af "Fra Blekevol-
den", og jeg har jo nu oplyst om Aars-
tallet, da Kitty Kielland og jeg var
sammen paa Sæderen. Jeg var der bare
denne ene Sommer. Den senere Skizze
er fra Opholdet paa Fleskum vistnok
1886. Og Eilifs Peterssens Billede, fra
Kristiania 18/12 97
Kjære Grieg!
Jeg har længe håbet at
kunne skrive dig til angående
musikfesten, men der har
pågået og pågår vist fremdeles
mange og lange forhandlinger
i Bergen. Igår fik jeg endelig
efterretning om, at garanti-
fondet er tegnet men at der
fremdeles forhandles om 
lokale med instillingskomi-
teen. Herfra at melde, at
de militære autoriteter har vist
sig særdeles imødekommende,
således at permission for de
28/4 Igår og i dag form. i stortinget 
og hørte på debatten om dikter-
lønn til Øverland.
Det var et godt gløtt inn i 
norsk mentalitet og en lærerik
oplevelse.
Merkelig, hvor dårlig de
fleste snakket rent fonetisk også.
Fikk ikke ordene frem og ut, ante
ingenting om betoningens taktikk.
Og så altfor langt, såmange unødige
gjentakelser. En tale-skole skulde
er sagt bedre – mere overlegent, med mere mangslungent stemningsspil av 
følsomhet og av lune baade i "Lagnaden" og i "Sisste reis" – at der er 
mere av et fantasiredet lynnes virkelige tragedie i den lunefulde skild-
ringen av "fararens" opbrudd fra byen og automobilturen til stationen –
og de par siderne om "geil-vegen" synes jeg er saa henrivende et digt, 
at De har intet bedre skrevet i bunden form. Jeg var svært glad i boken 
– ikke for jeg ikke ogsaa har fundet meget at bli gla i i Bru-Millom, 
men jeg har hellerikke hat tid til at fordype mig rigtig i den. – Jeg sendte 
det eksemplaret av "Fararen" som jeg alt hadde til prof. Paasche -  
kunde tænke mig at han kanske hadde lyst til at skrive om 
den i T.T. Jeg hadde hat lyst til at gjøre det selv, men her 
har været slik uro i huset siden jul, veslejenta har været saa syk, 
saa det blir ingenting med mig nu paa en stund, andet end 
passe hende og saa se at faa indfridd mit løfte til Rikard 
Berge om et bidrag til bladet hans, Norsk Folkekultur, om 
Henr. Mathiesen.
Letlæst er "Fararen" jo ikke og vil aldrig kunne faa bud 
til mange, men jeg tror at Paasche kanske skulde kunne skjønne 
den og forstaa at vurdere den. At den ikke er anmeldt i de store 
bladene synes jeg er en skam – men hvad skal en gjøre, naar 
maalfolkene selv slaar sammen al litteratur paa landsmaal og dialekter 
i en bundet, personlig kunst og den argeste søndagseftermiddags-
kaffehøitlasningsskribleri. Naar de som foregir at kjende maal-
litteraturen utpeker Duun og Garaasen som værende av samme ullen, 
og et litterært interesseret menneske faar fat paa Garaasen først, 
er det ingenting at si paa, at han lar Duun ligge, til 
han ved et tilfælde opdager, at Duun er ikke Garaasen, men tvertimot!
Rom 28.12.09.
Kjære Nils Collett Vogt!
Jeg vilde skrive til Dem - og jeg ved ikke, hvad 
jeg skal si til Dem. De sidder oppe i en dansk 
vinter – jeg har altid tænkt mig, at dansk vinter 
maatte være det haabløseste af alt - ved havet, 
som jeg altid har syntes var det mest sørgelige
og foruroligende i verden. Aldrig har jeg kunnet komme
i nogenslags forhold til havet. - Og jeg sidder i 
solskinnet paa Fru Lehmanns terrasse og drikker 
rødvin fra Grottaferrata og søger og skulde skrive, 
men har det saa godt, at jeg ikke kan. Jeg har nemlig
endda aldrig forsøgt at skrive, naar jeg havde det 
godt. Men dette solskinnet mellem blomsterpotterne, 
og Fru Lehmanns liberale tilbud, at jeg maa godt ta
af hendes citroner og appelsiner, som staar her i stentøis-
krukkerne og bærer frugter - og solskinnet udover 
de gamle graa tagene med blomster og vasketøi paa, 
det forekommer mig virkelig besynderligt. Og mistænkeligt. 
En af mine veninder, som var nygift og tilfreds, sa 
en kvæld til mig. Ja, naar lurer jeg paa, hvad han
vilde det være mig en
enestaaende fornøielse
at kunde faa den opført,
om det var kun en eneste
gang.
Da jeg ved det staar i
Deres magt at gjøre mig
denne store ære, haaber jeg
at De vil støtte mig i denne
sag.
Ærbødigst
Adolf Hansen