MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
ikke
at måtte sige mig: jeg har levet og
kjæmpet ganske forgjeves. I mit Land
må det jo fuldstændig siges, i det fremmede
kjender måske
har jeg ikke de rette Midler til at
vinde mig en Plads.
Rom 4. april 1913.
Kjære Nils Collett Vogt,
vil De motta min litt forsin-
kede, men hjertelige lykønskning. Det var
mig saan en glæde at høre, at "Ingrid"
eller «De skadeskutte" hetter det jo nu -
var blit spilt og at der hadde kunnet 
findes en Ingrid. – Jeg har saa længe
ønsket at se det stykket spilt – og halv-
veis gruet. Jeg trodde litet paa, at det 
vilde komme til sin ret ved en op-
førelse paa Nationalteatret, for jeg kunde
jo bare tænke mig en, som hadde evnen
til at være Ingrid – og hun manglet
ungdommen og har faat evnerne overgrodd
av manèr. – Jeg saa anmeldelserne hernede,
18/5. 48.
Kjære Tore,
Her er nogen flere Fillebrever.
Jeg har ingen Rede paa mine Filmgreier.
Det er klart at jeg burde hat det, men jeg sat bare
og arbeidet. Med Hensyn til Victoria saa synes
jeg huske at det var nogen Ugreie, at det først var
solgt et Sted og saa Gjenkjøpt, eller hvad det var. -
Victoria er jo gaat som Film i Norge ogsaa, jeg husker
tydelig at Victoria blev anmeldt som Film i Bladene.
Hvorledes kunde du da sælge den paany nu? Men
svar ikke mig. Hvis Hensel lever og fortsætter at
regjere med mine Saker, saa Gud velsigne dig prøv at
faa ham sat fast. Men kan du du det, tror du?
Den Fuldmakt han fik er nok bindende, jeg betinget
mig ikke at underskrive sammen med ham. -
"Saken" blev jo utsat igjen, kommer ikke før næste
Maaned, hvis det blir da. Men Fru Stray ruster sig
paa alle Leier, for det gjelder meget for hende ogsaa.
Men jeg tror ikke at jeg blir frikjendt - efter alt det som
Erstatningen har avstedkommet med alle andre. -
Naa, Guds Vilje ske! Det er bare Synd at du har arbeidet
saa meget forgjæves med mine Saker. - Hilsen til dere alle,
Papa
Ansvar havde sat sit Stempel
paa den Sal, der var ham
betroet. Jeg synes det er et
udmærket Forslag. Munthe
fandt, at det ikke burde kom-
me udenfra; men være
Direktionsforslag. Jeg skulde
derfor meget ønske, at De
og jeg sammen fremlagde et
saadant Forslag for den
øvige Direktion. Kan De
ikke komme herop og snakke
med mig. Hvis De om Mor-
genen Telefonerer mellem
9 og 10, da kunde vi nærme
re aftale Tiden. Jeg vilde gjer-
ne De skulde komme i
Dagslys, da jeg har Lyst
mer rare end pene, tror jeg. Det er en 
hane og en blaa fugl, begge to i
overnaturlig størrelse.*
Vi var hos dr. Arnold Ræstad 
og frue igaar kveld; den unge venstre-
politiker Worm Müller var der, ellers
alle slags avarter av folk, især av damer.
Værten, som skal være meget klok, var 
er saa stille, at det blir ikke no av 
det. Huset som alle hus nu fuldt
av gamle nydelige ting og møbler, som
har været andre hjems. - J er blit for
gammel - at ta paa sig silkeklær og avsted
om kvelden for at sitte og kaldprate mange 
timer i en fremmed stue - naar en har
bøkerne og sin egen lampe hjemme, 
det gaar ikke morsomt mer.
Staar i T. T. idag, at 400,000
arbeidere streiker i Berlin og at det
streikes ved værftene i Kiel. Det ske!
*Alfred Larsen kjøpte dem i 1918 og ga
dem til folkeskolen paa Rodeløkken.
Er der megen selskabelighed 
deroppe? Eller kanske Du
ser indom byen. Du må 
endelig huske på at se til
os.
Jeg har seet efter 
Raskolnikov uden at finde 
den – Dog skal jeg ikke give 
mig endnu. Heftet må 
vel komme frem engang
Jeg kan tildels holde 
med Dig med hensyn til 
bogen. Den mangler synes 
jeg den kunstneriske helhed. 
Men der findes alligevel 
ting i den som er hører
til det bedste jeg nogensinde 
har læst. Enkelte sider er
kunstværker i og for sig.
Je
lidt Penge fortalte Johan og skre-
vet hende et Kjærligt Brev. Det
er Kjærlighed hun trænger til,
stakkels vor Nanna. Tror Du ikke,
Du snart kunde komme op til
mig? Helst lidt tidligt paa For-
middagen, saa jeg ikke er for træt af
Arbeidet? Jeg vet nok Du selv gaar
i Bekymringer for Ernst, saa
jeg burde nok helst ikke snakket
om mine Sorger, som bare øker
Dine. Jeg hadde glædet mig saa til
Stunden hos Dig idag; men det
er altsaa en Umulighet. - 
Til Dette rabler jeg i Hast, for hvis
Frk Jensen kan for Asta, saa vil
hun bringe det op til Dig, før Marie
kommer her,. Hvis ikke, saa kan
jeg ikke faa Beskeden frem før Marie
kommer. Mange kjærlige Hilsener
og et Kys fra
Din egen Søster Harra.
Husk, at Du ikke skal fortælle
om Mentalundersøkelsen!
vil interessere Dem. Den norske er Emanuel
Leth, søn af amtmand L. i Romsdalen, og som
De ved allerede i en aarrække virkende i sin
drifts medfør i Kjøbenhavn. Den anden er
en ganske ung (17 aarig?) søn af amtmand
Stemann i Ribe, der, som De ligeledes vil vide,
er gift med frøken Meldahl. Disse to amt-
mandssønner traf i sommer sammen paa en
dampskibsreise fra Kjøbenhavn til Bergen,
og før de havde passeret Skagen, havde de været
i seng sammen. Nu i julen tilbragte
den unge Stemann feriedagene hos sine
bedsteforældre i Kjøbenhavn og søgte da
strax op Leth, i hvem han er bleven
stærkt forelsket. Naturam furca pellas
ex –! Forøvrigt har S. desuden et
intimt <sam…??> med en skolekammerat
i Ribe. Kjender De ikke personlig <…??>
hans far og mor? Jeg har i sin tid truffet
dem begge, – faderen hos Nils Lassen’s og
paa en spadseretur ifølge med ham og hans
bror i Dyrehaven.
Deres hengivne
Ebbe Hertzberg
M Redactør Hammer
Verdens Gang’s
Redaktion
Pilestrædet
Kristiania
Norwege
Erindres næste Gang, at Thiberg-
hien er bestilt til Universitetsbibl.
At undersøge hvad man har af Gubelet
Niende Forelæsning.
med Sparta
i Meget
end Staten
grund af dette næsevise norske departements
"formynderskab": - jeg var dengang
i Tyskland og forlangte at faa mine
penge i "norsk mynt"; - men de
"skulde omvexles" sagde departementet -
dengang stod norske penge høit, - og de
tyske var begynt at gaa ned; - men
departementet beregnede den gamle kurs og
sendte mig tyske penge - (de skulde vel
tjene lidt extra svinepakket). -
De norske kunstnere behandles jo, som om de var
idioter af departementet, - fordi en enkelt
kunstner for snart 50 aar siden "stelte sig daarlig"
jeg tror nu forresten, at han var i "led-tog" med
sine kreditorer, som dengang "tog stipendiet fra ham"
Kjære Hr. Mohr! Gjør lidt for at de norske
kunstnere kan være fri dette departementale
formynderskap! - for mig har det jo intet at
bedstid ved mine ringe Sager. For-
håbrenlig er det ikke en
Lidelse De er angrebet af og
som tvinger Dem til at ligge
i Bad. Så meget er jeg imid-
lertid overbevist om, at De slet
ikke har godt af at skrive un-
der Deres Kur; og ber jeg dem
derfor instændig ikke at skrive
til mig, da jeg gjør mig Sam-
vittighedsskrupler derved!! Forhå-
bentlig må nu Kuren være Dem
ret til Nytte, så De igjen kan
vinde Deres fulde Sundhed tilbage.
Jeg takker Dem fordi De vil trøste
mig, dog ved jeg desværre altfor
sikkert at jeg aldrig vil reise mig
af denne Sygdom og støtter mig derved
videre nedover med Toget; det
er ganske uvant at tænke
sig, at saadant virkelig kan
lade sig gjøre, og at man ikke
som i Bergen befinder sig paa
en Ø i Oceanet. Nu er det
Meningen at drage N nordover
med Torsdag Middag kl. 12 og tage
Hurtigruten derfra til Bergen.
Fortiden er det urolig Sjø paa
Kysten, men det kan jo gi'e
sig. Fra Søstrene og Halvor
skal jeg hilse Dig. Vi var sammen
hos Søstrene forleden Middag,
hjemligt og hyggeligt. Det skal
blive godt at komme hjem til
Marie=John igjen, som jo blir endnu
mere ensom nu, da Alex skal
herind. Farvel da kjære Edvard,
god Bedring! Vær begge
hilset og farvel af Eders
Marie sender kjærlig Frants
Hilsener!
Bergen 9de April 1889.
Efterm.
Kjære Edvard!
Jeg blev skamfuld ved idag at faa
det Brevkort og faad Syn for
Sagen for, hvor længe jeg har ladet
Dig vente paa Brev, - ikke fordi
jeg ikke har tænkt, jeg kan sige
daglig, paa at skrive, men fordi
jeg virkelig har ladet mig i den
Grad være Slave af min Travl-
hed, at jeg ikke har kastet det
alt tilside for at have en
god Stund med Dig. Nu tager
jeg imidlertid Hr F.C. Beyer i
Armen og føjser ham væk -
og her har du mig, Din
egen gamle Frants. Jeg er
i dette Øieblik netop kommen
hjem fra en Forretningsrejse til
Garnæs i følge med F.C.B.,
som var paa Justitssag der,
og saa havde jeg Anledning
Og dog er Skaren et Dødens Tog
På Færd under falske Flag.
Og Skjæret fra Hærmøens 
luende Hår
Og strålende Fakkels Glød
Er Skin blot fra Ligbål-
flammermes Spil,
- En Glands der fødes af Død -
Et sidste Blink fra den
brændte Ruin
Af skinnende Luftslottes
Hal,
En sidste Funklen fra døende
Kraft,
Fra Håbenes Solefald. -
Og Seierskransen i Dronnin-
gens Hår
Er guld ei, men visnet
Grønt,
En Gravkrens af falmede
Løfters Blod,
Som spirer engang så skjønt.
(Vend!)
en elgokse med
3 tagger med sin nye
bøsse "Paradot" (hagl og
kugle kombineret).
Jeg Fridheim. Altid
fler rygter, at for-
handlingerne i Karlstad
i virkeligheden allerede
er afbrudte, at krig
er nær forestaande.
Bestyrelsen noksaa
baksende i Kristiania.
11/IX Don ingen elg,
hele dagen fulgt
spor af en okse.
Jeg til middag sammen
med Hola hos Riecks,
hvor vi talte om alle
"de andres" feil. Om
aftenen Seips og kortspil.
Forfatterinnen Fru Gisken Wildenvey,
Bondeheimen
Rosenkrantzgt.
Oslo
4de Hovedstykke.
Om Vidner og Vidnebeviis.
§. 87.
Ethvert Udsagn af Trediemand, hvorved et Fac-
tums Tilværelse eller Ikketilværelse stadfæstes, kan vel
efter den almindelige Talebrug kaldes et Vidnesbyrd, lige-
som man bruger Ordet bevidne om enhver Attestati-
on. I specifik juridisk Betydning, og i modsætning til
andre Former for Erklæringer kaldes kun de Udsagn Vid-
nesbyrd, der under Eed afgives af Personer, som ingen
Authorisation have til med offentlig Troverdighed
at constatere det Factum, hvorom der spørges. Saale-
des var den Maade, hvorpaa Stevningers Forkyndelse
efter 1-4-3 og 4 bevistes, Vidnesbyrd i streng For-
stand, medens de Personer, der nu efter Forordnin-
gen 3 Juni 1796 Cap. 4 ved deres Attestation stadfæste For-
kyndelsen, kun i uegentlig Betydning kunne kaldes Stævne-
vidner, da deres Udsagn angaaende de til deres Ombud høren-
de Handlinger har offentlig Troværdighed, uden at de behøve
at iagttage de fra Vidner foreskrevne Former. Den sam-
me Forskjel er ogsaa forhaanden, eftersom man beviser
Sygdomsforfald ved Vidner efter 1–10 - eller ved Lægeattest.
Lovens 1-13-29 synes ogsaa at have tænkt sig Laug-
rettesmændene kun som almindelige Vidner, da det nok er
dens Mening, at Thingmændenes Forklaring om, hvad der inden
Retten er foregaaet, først danner juridisk Beviis, naar den
er stadfæstet ved Ed; 1-7-5 tilkjendegiver ogsaa det samme
til Sagen. Det meget højtidlige Møde begyndte alt
saa igaareftermiddag kl 5 og varede til over halv otte.
(De vil heraf se af vi tog Sagen overmaade grundig).
Tilstede var: Prof. Monrad, O. W.Hjelm og Deres
ærbødige Tjener, hvorimod Lindeman skriftlig havde
meldt forfald paa Grund af pludselige Forhindringer
hed det sig - jeg havde saa mine egne Tanker derom.
Efter et længere indladende Foredrag af Formanden M
begyndte da den langvarige Diskussion, som jeg imidler
tid skal forskaane Dem for i sin Helhet; jeg skal blot
anføre nogle Enkeltheder paa Grund af denne Mærkelig
hed. - H. begyndte Debatten med at erklære, at han
ikke paa nogen Maade kunde begribe at dramatisk
Musik skulde kunne behøve noget spesielt Stu-
dium, da den Undervisning man fik i Konservato-
rium jo omfattede alle G... af Kunsten og man
da godt kunde lære at skrive baade Kor og Solo mest
14.  11.03

 Sneslabb. Skal til Byen med 11 Toget.
15. 11.03
Vaad tung graa Sne. Uendelig sølet.
Spiste igaar middag hos  Nissens
sammen med Karen Mortenson og
Mikael Lie med Frue født Erika
Nissen. x Danset igaaraftes 
Lørdag
paa det hyggelige Parti i Bonde-
ungdomslaget. Greier nu Telemarks-
springaren. Fin Dans. Men vore
to Lærere kan ikke forklare
Trinene. "Hør paa Musiken", siger
de, "det er ikkje so plent med
Stegi herre det er Takt. Slik er al
norsk Dans. Det er smaa Bevægelser
og Trin, som jeg ikke tror er muligt.
at forklare med Ord eller Tegn. De
Eiebakkes og jeg Bomuld-
spinderiet. E. burde
bli fabrikkernes maler -
ham trænger vi. - 
Snakked morsomt om
aftenen - Wergeland,
malerkunst. -
24/4 Kom Fru Dybwad
hid til middag. Som en
liden pjusket fyr fugl -
som ikke vidste hvor hun
skulde hen, da især da
hun fik vide, at der
til hendes oplæsning i aften
bare var solgt for 40 kr. (og
deraf havde vi kjøbt billetter
for 20, og nu siden for 10 kr!)
Hun er saa nervøs, saa
usigelig, usigelig hjælpeløs ligsom.
Ski, 9. mai 1914.
Kjære Dea -
ja nu maa gud vite, hvad du tænker om din gamle 
Sigrid! Jeg vet jeg ikke har skrevet til dig siden etpar dage efter at gutten 
min blev født - og nu er han en stor unge som trasker rundt paa gulvet 
og gjør ugagn: Ikke har jeg større undskyldning heller; tid til at skrive
til dig skulde jeg jo kunnet finde - endda jeg maa si, jeg jeg hadde aldrig anet,
at det legitime ægteskap var slik! Ja - jeg er jo lykkelig og glad, er gift 
med den eneste mand jeg rigtig har brudt mig om nogensinde og vi er like 
glad i hinanden som vi var i de gode gamle dage - det er bare den ting, 
at vi har meget mindre tid til at være sammen end vi hadde før.
Og jeg har en unge, som alle mennesker sier er det vakreste, pudsigste, klokeste 
barn de har set - men fra han var fire uker og til han var næsten 
fire maaneder levet jeg dag og nat i en angst og kval for at miste ham, 
saan at jeg synes nu, jeg blev ti aar ældre de vaarmaanederne ifjor, 
og siden maatte jeg amme ham til han var næsten aarsgammel - og jeg 
blev fet og sløv og tilslut saa træt og utmattet, at det er først de 
sidste par maaneder jeg begynder at føle mig som menneske, igjen. -
Ja du, jeg tænkte paa dig hver eneste dag ifjor den 
forfærdelige tiden da lillegut var saa dødssyk og jeg absolut intet kunde 
gjøre for at hjelpe ham. Den lille trøien du gav mig til ham - stakkars 
liten, han hadde den paa, naar vi bar ham gjennem Roms gater til 
den rædselsfulde tyske læge, som bare veiet ham, konstaterte at han 
hadde tat av igjen og raadet mig til at vænne ham fra. (Den 
norske læge sier, at hadde jeg gjort det, hadde neppe guttens liv staat
Aasgaardstrand 9/7 92
Kjære B Grønvold!
Jeg har modtat Deres
brev og 200 kroner som De
er så snil at låne mig –
Jeg takker Dem hjertelig for
dette – Jeg kan nu se at
komme til Bergen og arangere
udstillingen – hvortil der er gjort
alle forberedelser i Bergen – og man
blot venter på billederne og mig
selv – Uden denne Deres hjælp
aner jeg ikke hvordan jeg skulde
kommet afsted – Jeg har grund
til at håpe på pecuniært udbytte
Men jeg skulde lægge mig paa Knæ
og blaase Medvind til dig. Og
vore Børn - Menneskene som kommer
efter os - vilde takke dig. Din KH
18/4. 16.
28/2.01
Kjære hr. Grieg!
Hvor det gjorde mig ondt at
høre, at De ikke befinder
Dem vel. Det må være
usigelig tungt for en mand
med Deres virketrang så
ofte at skulle afbrydes
i sit arbeid. Men for-
håbentlig er der nu ind-
trådt en bedring.
Jeg takker Dem meget for
Deres venlige brev og for
de oplysninger, De har
været så god at sende
Naa, paa Fredag fører de Christian den 9de
til Roskilde. Vi er inviterede til Kogeenglen
i Farimagsgade, og har taget derimod.
Det bliver det Eneste, vi præsterer; alt
det andet har vi ikke Raad til, saa
gjerne vi vilde gjøre det med.
Og nu engang Farvel, I Kjære, og Lev vel
og see taalmodig paa Sagerne. Tusinde Hilsener
til Eder begge fra Helga og Eders
end 250 spdlr: så må det manglende
dækkes af min gage for Januar og Fe-
bruar måned. For ordens skyld til-
føjer jeg her en bemyndigelse til at hæ-
ve honoraret hos theaterkassereren.
Med en forbindtligst hilsen teg-
ner jeg mig
Deres særdeles forbundne
Henrik Ibsen.
Kristiania 28de febr. 1907.
Uden at ville udtale mig
om flere enkeltheder i den af
Hr. Macody Lund indleverede
ansøgning om en portion af det
Bruunske legat, maa jeg dog faa
lov til paa det bedste at anbefale
ansøgningens indvilgelse, idet
det er min paa kjendskab til
Hr. Lunds foreløbige arbeider
grundede opfatning, at han
ved at blive stillet nogenlunde
økonomisk betrygget vil kunne
levere værdifulde bidrag til Norges
økonomiske udviklingshistorie.
Ebbe Hertzberg
Hafsrød med 11 harer
og 1 røi, som var hvid-
spraglet. Seips her om
aftenen. Aggas mand
kom ogsaa. -
29/10 Makken reiste kl. 4.
Jeg var ude hos Kathr.
paa Lundestad med nogle
bøger til hende og de 3,
det er jo Kr.s dag idag. - 
Kl. 5 spiste vi -
det er mig pine at se Agga
og hendes mand sammen.
Han er vist en bra mand,
men han er ikke civilisert,
og - c'est incurable!
Min artikel om Kunst
og Statsform glæded mig
paa hædersplads i Mrgbl.
Fremmede med sig, hvilket blev ind-
vilgat med Glæde, men det faldt des-
værre meget uheldigt ud, thi Herr L.
opførte sig saa yderst sjofelt, at John
var aldeles fortvivlet. Han var nok
ikke rigtig ædru da han kom der, thi
han anmodede John kort efter om
at skaffe ham en Flaske Øll, da han
var saa forskrækkelig tørstig. Igaar
havde han Concert, 
jeg er ret nys-
gjerreig efter at høre hvordan det gik.
Og nu endelig da, Tak for Dit sidste
kjærkomne Brev; det glæder os at
I har det godt; Gud give Jer det altid
saa. Jeg glæder mig til at skulle faae
se Jer igjen, og haaber kun at jeg
maa gjenvinde min Helbred til den
Tid, thi ellers faaer jeg ikke godt
af Jer. Jeg synes allers at det er
voveligt af Dig at ville lade det væ-
re uafgjort hvor Du skal bo, ind-
til Du kommer herop, det vil da
sige saafremt Du tanker paa at
være paa vore Kanter, thi Du maa
jo betænke at det ansees for Lan-
det, og da Alle ty der hen om Som-
meren, saa vil sikkert ethvert
Værelse være bortleiet inden Slut-
ningen af Mai. Du veed at vi -
hvor gjerne vi ønskede det - af mange
Grunde ei kunne huse Jer, thi Betten
kan vel overlade sit Værelse for
en enkelt Nat, men man kan ei
fordre at hun gjerne gjør det for læ
gen Tid, og ei heller det, vil jeg hvert 
eller tillade det, da hun udr
22/5 81.
Slotsgade 4.
N.
smaakoppede kaffe-
stel, samt, at vi alle synes det
er sødt deraf har vi beholdt
14 Par kopper med Tilbehør,
og saadan Jer 12 Par med Tilbe
hør; i det haab, at I vil synes om
det, og være glade ved at gang
af mine afdøde Kjære: bed-
der uden
saadan vi vore billeder, som Du
nok erindrer, Edvard min, er besten
te for Dig; John har den anden
Udgave. Jeg bad Far om Lov
at sende dem nu, da jeg antager
vil være fri
for alt for mange Ting i Kuffert
min kjære
Nina, er meget gammel; men On-
kel elsker den, og har ikke hjerte
til, at nogen Fremmed skal faa
Jeg er nu næsten
kvit denne fille-
sygdommen og kommer
vel til Paris ved
nytårstid – jeg
er så kje af hospital
doctorer og flasker –
Hils allesammen
så mange Gange fra
mig – træffer du
malerkladderne får Du
osså hilse disse –
Denne lappen kommer
vel midt op i moroa
Din hengivne E Munch
vaar kom ud der om Morgenen. Og efter
at jeg havde lagt mig
i kvæld
hørde jeg Folk ude,
og sprang op for at se. Da rusled
to Fyrer over Tunet og bagon Laaven.
Da saa Hunden senere gjødde i Haven,
trodde vi
fyrene
havde lagt sig der. Helga
tog Tøi paa og gik derud med stort
Mod; mens jeg stod i Døren. Saa ropte
hun, at det var et mærkeligt,
stygt, stort Dyr! Jeg maatte endelig
komme og se. Med en Cape over
Natkjolen og barbenet styrtet
jeg
ud for
tredie Gang den Nat, og se, det var
et lite uskyldigt Pindsvin. Vi lo
og løb ind og styrtet os i Seng skjælvende
og tænderhakkende. Og netop som jeg
skulde til at tine op igjen høres
Trin paa Svalen! Som et Lyn sad
jeg opreist i Sengene. Tyver! Mordbrændere
og Røvere! Jeg vilde netop rope paa
Billedhugger Vigeland.
Hammersborg
Kristiania
Lillehammer 17. september 1921.
Kjære Collett Vogt,
det er bakefter at si at jeg ikke kommer til møtet; naar
det var igaar og jeg ikke kom – men jeg kunde ikke. Jeg vilde sende Dem en hilsen
allikevel – det var saa morsomt at se et livstegn fra Dem igjen. 
Jeg har følelsen av at det er hundrede aar siden jeg var 
sammen med folk; jeg har bodd heroppe i to aar nu og kommer til at bli 
boende her foreløbig, og jeg ser næsten aldrig folk.
Dette her med at jeg skal oversatte sagaer synes jeg rent ut 
sagt er svindel – jeg har sagt hele tiden at jeg hadde rasende lyst til det, men
jeg kan ikke noe oldnorsk grammatik. Men de sløifet reservationerne og sa jeg 
hadde lovet. Men jeg greier det vel, jeg har læst en masse oldnorsk de siste
aarene – og en grammatik har jeg kjøpt og tænkt paa at læse i den mange
ganger, men hittil har jeg ikke hat tid!
Paa gjensyn engang i verden,
Deres
Sigrid Undset Svarstad.
G. sa i en Samtale iforgaar Aftes: "Jeg
er begyndt at bli saa ræd jeg skal
bli gammel; før trodde jeg altid,
at jeg snart skulde være færdig.
Jeg skjændte naturligvis og sa bl.a:-
du har jo endnu din fulde Arbeids-
Kraft og du blir forkjælet og bortskjæmt
paa al Vis - skam dig at snakke
saa stygt!" "Nei jeg har ikke længer
min Arbeidskraft engang, endda
alt som er i mig
af Kraft
har samlet
sig i Hjernen; men det værste er
at Arbeidslysten minker saa
saa sørgelig. Jeg synes mer og mer,
at det er saa lite vigtig alt vi farer
med." Men da  sa jeg disse Visdomord:
"Du og jeg vi har det for godt;"
derfor kommer vi paa sligt Tull
for jeg synes altsaa det samme.
21/9 1907
Kjære Gustav
Nu da vort museum snart skal åbnes i ny 
skikkelse, vilde jeg gjerne ha en ordentlig sokkel
gjort til din Lindboe-urne. 
Den kommer vistnok til at stå i Van der Velde-kabi-
nettet.
Vil du gjøre en tegning til den, så og sende mig den 
snarest mulig, så skal jeg få den gjort her.
Ikke for spinkel — tror jeg. 
Den er jo nokså 
tung.
x
Igår fik jeg "Leonardo" tilbage fra Aschehoug 
med afslag. Swanstrøm går jeg aldrig mere til. Det nytter 
ikke.
Dette er den tredje bog, jeg har liggende og ikke 
kan få ud.
Dermed har jeg vel nogenlunde sikkert bevis 
for, at det nytter ikke for mig at skrive bøger.
Din ven 
Jens
Veslevangen 11.8.33.
Igår reiste dei små med
Gudrun Naustermoen nedyvi, og
Kolbotn stend tom att. Siste
natti lag dei her. Hans Eivind låg
med "Knut", den store Teddy'n sin
i armen her i stova og song og
lo: "Jeg er så glad! Jeg er så glad.
Det er så godt å ligge her" o.s.b.
Det er ein herleg unge.
Synd at han no ikkje hev
mor å synge for. Han saknar
henne nok, men segjer ingenting
stolar på at ho kjem heim til
hösten". Ja, var det så væl.
For Tuften er det godt
dei kom heim no. Hagen er full
av bær som skal inn, og han var
syrgjeleg einsam –
Der bur no alle i mine
rom so lenge.
men synge kan hun
ikke - det maa hun først
lære. - Det var mange Om-
stændigheder der gav An-
ledning til det rasende
Bifald hvormed hun
blev overøst 1, Publicum
længes efter noget norsk -
2, den Rolle hun optræder
i var ganske fremmed?
3, har hun en mængde
Bekjændte blandt den
manlige Ungdom - der
brugte sine Klappeapa-
rater i den Grad, at jeg
aldrig har hørt magen.
Zagbauen der har været
i Tydskland og faaet
et Orchester paa 25 Mand
begynder i Aften at give
Konserter paa Klin
ubetydelig desværre, men
der har været lidt tunge
Tider for mig i alle disse
Aar, som nok kunde have
kuet mig, hvis ikke Troen
paa mit Talent havde været
stærk nok, og altid har Du
havt et opmuntrende, aner-
kjendende Ord for mig.
Det er ikke værdt at snakke
om den Sneen som faldt
ifjor, og nu kan det jo
ogsaa være det samme,
for jeg har dog tilslut vundet
et Slags Resultat med
mit Arbeide som Kunstner,
men havde Forholdene
været mere opmuntrende,
havde jeg ogsaa kunnet
gjøre bedre og større Ting,
her har i mange Retninger
været haardt at leve,
men jeg er nu færdig dermed,
og det har vel været godt