MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Kristiania, den 17. Juni 1895.
Kære Sigurd!
Jeg takker dig for dine to tele-
grammer og breve, som rigtig er komne
mig i hænde. Den 8. Juni, straks da jeg
erfarede at stortingets beslutning om
forhandling var fattet, telegraferede
jeg til dig til Meran. Men bureauet der-
nede telegraferede tilbage at du var
afrejst. Hvorvidt du senere har mod-
taget dette telegram véd jeg jo ikke.
Når jeg i de mellemliggende dage
ikke har skrevet, så er det fordi jeg
først vilde få vide adressen i Monsum-
mano. Denne kender jeg jo ikke end-
nu. Men jeg tør ikke vente længer
idet jeg håber at du nok alligevel får
brevet. Imorgen, den 18de, telegraferer
at tage til.
Finder de ei bedre,
saa boede jeg i
Roberts Private Hotel
6 Arundel Street
Strand
lige ved Temple Staion
for 5 sh p Dag og
havde derfor et stort
Værelse og første
Frokost. En heldig
18
Professor Halvdan Kolht har sendt
en artikel om stykket til Aftenposten
og fått den refusert. Med den begrunnelse,
at når kritikken har sagt sitt ord, skal
ikke fler ord sies. Da er Morgenbladet
en grad liberalere - det tok inn en
publikumsprotest mot sine kritikker.
Samme mann, Finn Halvorsen, kom
ellers til mig på forfatter forn.s møte, og 
beklaget, at han hadde "misforstått"
stykket - det hadde gått op for ham,
da han så det annen gang! Så vi
er i trygge hender - .
Vi var på seilerens marked en
kveld på Dronningen, sanpeste med 
Kongen, jeg kjøpte en sovepose til 
Thommes, og skjøt på blink på skyte-
banen og skjøt best og fikk premie, litt 
til Johan Ankers ruelse. Herrerne
tar saken for alvorlig, det var sikkert
grunnen til at jeg slompet til å treffe;
men det var barnslig og morsomt.
Så har jeg hatt den virklige
en saadan er emnet med sine talløse dunkelheder endnu neppe
paa langt nær modent. Dog er det min hensigt at tilføie
et oversigtskapitel, der uden argumentation kun skal sammen-
stille hovedresultaterne af de forangaaende undersøgelser, samt
at ledsage det hele med en nogenlunde detailleret indholdsforteg-
nelse. Derved maa vel den praktiske brug være skeet fyldest i
den ringe udstrækning, som et arbeide, som dette, behøver at gjøre
det.
Et andet, for mig personlig vigtigt spørgsmaal maa jeg faa
lov til ved denne leilighed ogsaa at rette til Dem. Da jeg for halv-
andet aar siden opgav det Munchske legat, skrev jeg til kollegiet,
at den halve stilling, hvori dette legat bragte mig til universitetet,
medens jeg med den anden fod stod i departementet, i længden
faldt mig for usikker, og at jeg var i den alder, at jeg definitivt
maatte vælge mellem en af de to veie. Jeg erklærede derfor ikke
oftere at ville søge legatet, men androg tillige om at maatte
erholde det Henrichsenske reisestipendium paa 400 spd., som
netop var ledigt. Herpaa svarede kollegiet ved at give mig det
nævnte stipendium, og samtidigt blev det  gjennem et par
af det juridiske fakultets medlemmer underhaanden sagt
mig, at jeg for at kunne gjøre mig haab om at kunne faa
en fastere stilling ved universitetet ikke udelukkende maatte
lægge mig efter retshistorie, men studere et bredere feldt af
den juridiske videnskab. Dette raad har jeg under mit ophold
6.1.1929
Kjære Stina og Fredrik Paasche, 
tak for hilsenen til jul. Jeg har
ikke kunnet svare paa den før idag, for jeg visste ikke 
hvordan det blir med min Oslo-reise; jeg skal følge
Hans tilbake og være over et møte i Forfatterforeningen.
Nu er det bestemt at jeg kommer hjem igjen den 16de. 
Saa, hvis dere blir etpar dager længer end tænkt 
nord i dalen, skulde det være ordentlig hyggelig om dere 
vilde stanse her - ellers faar dere spendere en week-end 
paa Bjerkebæk.
Her har vi som sedvanlig feiret
julen og nyaaret i stor-familie-stilen. Imorgen reiser
hele huset Thomas nedover igjen.
Med de bedste ønsker om godt nytaar
eders
Sigrid Undset.
Tour ønskes dem
af
Deres hengivne
Alexander Bull
Vil De hilse Fru
Grieg, at jeg kun
fandt gule Van-
lilier i Elven.
meren, men den sidste Hr Urian vilde
ei finde sig i Landaaslivet, og fløi
bort fra os allerede den anden Morgen,
uden at vi har kunnet opspørge hvor
den er blevet af. Det er noksaa mor-
somt at have slige Fjærkræ deroppe.
Jeg ønsker saa meget at kunne faae det
nogenlunde peent i Haven til Onkel
Herman kommer op, men jeg frygter
det ei vil lykkes mig, da der er altfor
meget Ukrud at skaffe bort til at tænke
at det kan skee det første Aar.
Det er nu Tirsdag den 23de, og saa varmt
at jeg næsten ikke kan faa Pennen at
løbe, jeg er ganske betaget af Varmen.
Jeg er glad for at jeg kan kjørre opover,
thi ellers kom jeg at smelte. Vi har
idag havt Brev fra Benedicte, hun
kommer hjem næste Tirsdag. Fruen vil
nødig blive af med hende, men til Pintsen
syntes vi hun maatte hjem. Fruen besøger
os paa Landaas senere hen, rimeligviis
i August. Benedicte har rent meget
omkring dernede, saaledes har hun og-
saa været til Dyrskue paa Stordøen,
hvor hun traf paa gamle Tante Hagerup,
der har sendt Anmodning til Moer om
at besøge hende, men jeg troer ikke hun
indlader sig derpaa. Edvard Riis,
den Stakkels har havt en stor skuffelse.
Han var nemlig aldeles vis paa at faae
en Ansættelse i Tromsøe, og tænkte allere-
de paa Bryllup til Høsten, men har
desværre gaaet Glip af denne Post.
Hans Forlovede vil blive meget bredrø-
vet, da hun elsker sin Fødeby saa høit
at intet andet Sted er som denne for
hende.
gens ret at gjøre det samme
forsøg med flere.
Feilen ligger i den kongl.
resolution. Af en ilde anbragt
konservativisme har man ladet
sig lede til at erklære, at man
blot kunde have almindelige atta-
chéer ved legationerne, fordi
man hidtil ikke kjendte andre
end saadanne. Dette er imidler-
tid kun en udflugt. For kun
at tage, hvad der ligger mig
nærmest, saa
inde-
holder det her-
værende Corps diplomatique
adskillige medlemmer, der kun
ere honorære. Tyrkiet har ifølge
den officielle liste 2 "attachés hono-
raires", Italien har en "conseiller
Isbryterspørsmålet avgjørende
for om Sveagruben kommer
i drift igjen.
Da jeg endnu ophol-
der mig paa Studie-
reise i Numedal Sept
ud, har jeg ikke faaet
Deres Brev før igaar-
aftes. Det gjør mig ondt,
at denne Underret-
ning ikke har kun-
net naa Dem tids-
nok til Indkaldelse
af en Suppleant;
men jeg ved jo saa
trygt, at Juryen saa-
ledes som den er sam-
mensat, indeholder
den bedste opdrivelige
Kompetance. Med ven-
lig Hilsen
Deres
Harriet Backer
Mellem Husebø Opdal Numedal
Ski 9.9.13.
Kjære Nini,
tak for kortet. Jeg har 
ringt op dig 2 ganger isommer – den
ene gangen var du i Nordland,
blev der svart, og den andre gangen
paa fjeldet.
Jeg har været 2 maaneder
her paa Ski nu, og vi trives alle tre –
Os hilse kun Birkenes Skjælven
Og rullende Steen uden Tale.
Den gjækker over Gaing endnu længe
Den graahvide, stivnede Flod -
Tilsidst dog Iisblokkene hænge
Med grønlige kløft for over Fod.
En Lufføring, saa kved som fra Graven
Fra dem de imøde slaaer
Og dog, som Bud fra Livshaven
Fjeldblomster under dem staaer.
De ville dog snarlig forsonede
Med Græsvolden, hvorpaa de staae
Thi Bræen kan frygteligt vinde
Skjønt ikke man seer den at gaae.
Bestandigt den skrider, den skrider
I dalen ustandseligt frem,
Til Ørk gier den grønnende Lider,
Til Steenurer Baadens Hjem.
Saavidt igaar Aftes - jeg fortsætter idag Sondag, og ta-
ger mig den Frihed at begynde med Arnljot Galline.
Jeg har lest den rigtignok engang og har den
ikke i hænde, da den tilfældigvis blev bragt herned
og igjen taget bort af en Tilreisende. Jeg synes ikke
om den som Helhed og betragter den som en Dekademe
for Bjørnsons Vedkommende. Jeg finder den i høi Grad
maniereret, søgt uforstaaelig med Hensyn til Formen.
Jeg mindes ikke at have læst noget saa knudret sam-
menfiltret, uredet før, ikke engang hos Ibsen, der dog
ellers nok er i Staand til at skrive Kragemaal. Jeg taler
her hverken flad eller letsindigt, siger kun den Mening
jeg blev spurgt om. Jeg beundrer og elsker baade Bjørn-
son og Ibsen, mest dog Bjørnson. Jo mere jeg og jo tiere
jeg læser ham, desto mere holder jeg af ham. Men det
gjør mig altid Ondt at see ham være gaaet bort fra
denne grandiose Simpelhed, forundelige Klarhed, op-
høiede Overlegenhed, der findes i Ting som: Faderen,
Synnøve, Englad Gut og de allerfleste af hans Smaa-
digte. De ere henrivende, Du!
Dette udelukker dog ikke, at jeg er i Stand til at see
A. G.s. Skjønheder. Jeg forstaaer, at: Foran Sydens Klo-
ster er et særligt musikalsk Digt, skjønt jeg ikke
betragter det som det bedste. Røverens Samtale med
den unge Pige han bortføres i sine Arme, er storladen
og mægtig - det er den ægte gamle Bjørnson, der har
ploiet det ægte Malen op af Deres gamle Bjerge.
Og af en anden Sang Strofen:
Usselt tykkes mig Gudernes Liv
Kæmpe hver Dag kun for at Kæmpe
Falde paa Skrømt og staa op for at falde paa Skrømt-
Leg ikke Liv, er det!
For en saadan Tanke fristes jeg til at sige, at jeg gjerne
kunde give mit Liv. Der er ved den kastet et helt
gode Venner og i det prægtigske
Sommerveir til nu. Torsdag den
26 reise vi herfra, blive et
Par Dage hos Brodtkovses
paa Kjørbo og kommer saa den
29de til Christiania, for samme
Dag at være tilstede ved en Fest
paa Bygdø Kongsgaard, som Kam-
merherre Chr. Holst har
der i Anl. af mit 50 aarige Jubi-
læum som Digter - den 2n Septem-
ber deltager jeg i Studenter-
jubilæet, vil blive som i Christiania
(Grand Hotel) i 8 dages Tid og
tage saa tilbage til Villa Marina
Vi haabe De underretter os
om hva Deres Opholdssted bliver
for Vinteren. Min og min Hustrus
hjerteligste hilsen til Deres elsk-
værdige Hustru og Sangfugl!
Deres
A. Munch.
Kjære Ven!
Nu er det paa Tide, at jeg faaer
skrevet og takket Dig for alt det, Du
har været for mig i Ferien, for Reisen,
Opholdet hos Moer Brita, alle de Naturskjøn-
heder, jeg har faaet at see, og meget
Honoraret er mig overhovedet ikke det væsent-
lige; men det er mig af overordentlig stor Vig-
tighed ogsaa fra Scenen at vinde hos det danske
Publikum den Gunst, som jeg i Læseverdenen glæ-
der mig over at besidde, en Gunst, som jeg ved
nærværende Lystspil ikke frygter for at for-
spilde.
Det Svar, som jeg tillader mig i sin
Tid at forvente, bedes afgivet till Herr Can-
celliraad Hegel i Kjøbenhavn.
ærbødigst
Henrik Ibsen.
Till
Højvelbaarne Herr Etatsraad Linde,
R: af D:, Chef for det kongelige Theater
i
Kjøbenhavn.
Damer og nogle Tyskere. Vi har havt noksaa hygge-
lige aftener omkring kaminilden. De Danske huer
mig forresten ikke, jeg kan aldrig sympathisere
med det danske væsen, ligesaa lidt som det
danske sprog. Englænderne og Tyskerne kan jeg
mere med. Nu taler jeg altsaa mest mit moders-
maal, - det er jo "rart" her nede i Italien at
kunne det; men saa faar jeg ingen øvelse i Tysken,
og det er slemt. - Jeg er i det hele taget nu
adskilligt stærkere end før, saa jeg baade kan se
mere og læse mere end tidligere; men endnu maa
jeg dog være forsigtig og vogte mig for overanstren-
gelse. Den velbekjendte byld paa halsen er først i
de sidste dage fulstendig tilgrod, saa den har været
en seiglivet karl. - Ja du, naar jeg tænker paa, hvor-
dan jeg var der i Leipzig baade i sind og krop!
Jeg var ikke "rar", og jeg har mangen gang forundret
mig over, at du kunde trives ved at være sammen
med mig; jeg takker dig for din
naa ja
du forstaar resten.
Det blev ikke noget med
din Italia-reise, - som rimeligt var; jeg spurgte
troligt efter brev paa posthuset. Tænk, jeg
havde intet hørt hjemmefra, før jeg kom her
til Florentz, altsaa i 6 uger. Da var det godt
at faa høre lidt. Nu ligger breve til mig i Rom.
I har det jo saa koldt i Norden og, der er jo
en stor trøst, naar vi her fryser, - saa behøver
vi ikke angre paa, at vi er reist herned. -
Du har vel fundet ro til arbeide og ar-
beider med kraft der i Kjøbenhavn. Har du
tid og lyst, saa skriv af og til nogle ord
og være der om Nætterne, og da løb
han rundt og ledte efter hende og
bar sig som en gal sa'at han skulde
dræbe hende, naar han fik fat paa hende
o. s. v. Engang hun hadde laast sig inde,
løb han imod Døren og vilde spænde
den ind som Husbondskaren tog tag
holdt ham fast, men en anden gang
fik han den op og da lugged han
hende gjennem natkappen saa alle
fingrene gik igjennem. Denslags
Hus var det paa Saastad, – at det kan
være liv i Mamma stakkar, det er græsselig
hvor hun har lidt vondt. Jeg var et Aar
da vi kom ud af det Helvete. Vi var
hos Mamma alle 3 en stund, men da han
ingenting vilde sende os, saa maatte Mamma
la ham faa de 2 ældste; men med mig har
Herr stud. art.
Bjørn Kristensen.
Pilestrædet 8a
Kristiania.
Norwegen.
altfor sjeldent. Ser
Du Røiskatten, som
springer i Sneen?
Minder om Kolbotn
om Hermelinerne
i Kjælderen om vel-
signede gamledage.
Hils Garborg hjer-
telig og Havens Gart-
ner og hans unge Frue.
Glædelig Jul allesam-
men. Og godt Nytaar!
Tak for alt Godt i det
Gamle!
Din hengivne
gamle
Harriet.
siden sluttede sit Arbeide paa Lig-
ningskontoret, har vi ligesom havt
lidt mindre Pres. Imorgen har
Ligningskomissionen foreløbig sit
sidste Møde. Vi faar kun ind-
under Jul et Par Møder til, og
efter Jul nogle faa. Saa er
det Basketag forbi. - Af Dit
Brev faar jeg det Indtryk, at
Du kanske vil have Vanske-
ligheder ved at realisere den om-
talte Sydtur. Hvis saa er,
vilde Marie og jeg istedet
til at gjøre en Kristiania-
Julen blev det vel noget van-
at komme afsted, men
Februar lod det sig gjøre.
kunde blive en stor Glæde!
Nu - jeg hører vel nærmere om, hvor-
ledes Du tænker Dig det hele. -
har idag mild Vaarluft, ingen Sne,
men temmelig megen Vind fra Syd. Farvel
da, kjære Beggeto! Vær kjærligt hilset
begge fra Marie og Eders
Frants.
Leipzig 1 november 1899
Kjære Honoria!
Tak for de daglige breve og for bil-
lederne, som var trøstelige at faa.
Jeg befinder mig udmerket nu efterat
den værste sjau er over, kun lidt
trist undertiden ved tanken paa bogens
mangler. Nu venter jeg paa de to sidste
ark, hvoraf det ene skal komme i aften
og det andet imorgen middag efter be-
regningen. Min afreise har jeg forelø-
big sat til fredag aften eller nat.
Lyder de efterretningerne hjemmefra
fremdeles godt (jeg telegraferer antagelig paa
fredag for at høre det), saa antar jeg at
har jeg allerede modtaget en
indbydelse fra Borwick,
om at tilbringe nogen tid
før concerten hos ham. Bliver
nu det hele intet af, maa
jeg telegrafisk afsige min
ankomst til ham. - Jeg er
sikker paa, at havde Du været
her nu om dagen i dette
deilige solskinsveir, var Du
bleven saa kjæk, at reisen
bare var bleven en leg for
Dig. - Jeg har slig en brænd-
ende lyst paa Bristol, at
jeg tror sikkert, at jeg maa
komme der. Hvis nu Du
afsiger, instilles saa det hele
Til St. Petersburg og
Moskau kan jeg desværre ikke
komme, da det falder paa
Hansteensgt. 2IV 25/3 - 25.
Kjære Fru Cathrine og
Erik Lie.
Tak, fordi Dere tænkte paa mig
med godt gammelt Venskap paa 
min Ottiaarsdag! - Der var
en Tid, Kjære Erik, da jeg kaldte
Dig Jækken, uten at vite, hvor-
dan det burde bogstaveres.
Det var de gode Mindernes Tid
Eders gamle Ven
Harriet Backer
han er dog i andre retninger en god kunstner.
Men Krantz i kompagniskab med Lexow skal
jo nu dominere vestlandet, - og jeg er dem en
"torn i øiet" en provokation.
Jeg har aldrig gjort Lexow noget vondt
heller, - og jeg kan derfor ikke forstaa, at
han, som i gamle dage kunde skrive saa
mange begeistrede artikler om mig i Ber-
gensbladene, - senere kunde opføre sig slik
mod mig . - Jeg saa nettop hos
en af mine venner en af disse gamle ar-
tikler, som Lexow havde skrevet om mig
og jeg bad om at faa laane den, "for at sende
den til en dansk dame som interesserer sig for min
kunst", sa jeg, - men min ven, som havde samlet
paa forskjellige af pressens og kjendte mænds
udtalelser om min kunst - vilde dog nødig laane
ud denne artikkel, - fordi han havde havt et par
pragtfulde illustrerede altikler om mig af Just Bing,
og disse havde han laant en af mine beundrere
og fik dem aldrig igjen, - de kom bort. (Det samme
har hændt mig saa ofte). Nu tok jeg derfor en afskrift
af artikkelen, - og sender Dem denne, om De skulde have
interesse af at se, hvordan en slik "kunstgransker" kan skifte
mening, naar det passer hans kunstpolitik. Lexow sigter mod
2 direktørstillinger samtidig: Museet og "Bergens Billedgalleri". Han faar begge.
Lillehammer 13.10.1919.
Herr G. Møller,
Herrer H. Aschehaug & Co.
Som De kanske husker, saa talte jeg i 
vaares med Dem om at forlaget iaar skulde gi ut 
endel artikler, som jeg fra tid til anden har skrevet 
angaaende kvindesak og ting som streifer ind paa 
lignende emner. Det hadde egentlig været min mening 
dertil at føie nogen flere smaastykker – om bøker 
som behandler samme slags emner, og saa skrive et forord.
Dette forord, som vil blir paa 2 - 2 ½ ark,
vilde igrunden mere passende kunne bli et postskript. 
Jeg er ikke ganske færdig med det endda, da jeg stadig
synes jeg maa skrive om og skrive om paa det. Og
de smaa artikler faar jeg ikke færdig. Jeg sender derfor 
idag de 4 gamle artikler, som boken altsaa skulde 
bestaa av – om De vil begynde at trykke dem op, saa 
skal Efterskriften følge om ca. 14 dage, tænker jeg 
Boken, som jeg vilde kalde «Et Kvinde-synspunkt»,
og hvorpaa jeg til motto vil sætte to linjer av en
gammel vise:
gjælder det, at alt er ufor-
andret, og at vi der finder
os selv igjen. Det er kun
to Søndage, jeg har været hjem-
me efter Kristianiaturen, men
den første var jeg paa Ulrik-
ken og den anden, igaar, paa
Løvstakken. Og det er ikke
bare to almindelige Spaser-
ture, nei, det er nogle Timers
virkeligt Liv i bedste Betyd-
ning, og med nyt Mod og ny
Friskhed vender jeg hjem igjen
for at tage fat paa den
næste Uge med al sin Travl-
hed, sin velsignede Travlhed.
Nu lidt om Troldhaugsarbei-
derne: Strax jeg kom tilbage
fra Kristiania, skrev jeg til
Havnevæsensarbeideren "Følstad"
Nørholm pr Lillesand,
13 Nov. 1919.
Kjære Mørland,
Jeg vil be om ikke oftere
at faa tilsendt Riksmaalsaffærer,
du vet meget godt at jeg har sagt
fra herom. Næste Gang det muligens
sker svarer jeg overhodet ikke.
Stem du paa mine Vegne
denne Gang og alle Ganger. I
Tilfælde av dit Forfald bedes Advo-
kat Holm stemme for mig.
Venlig Hilsen fra din
Knut Hamsun.
seet, at Julian ikke havde taget sig paa at repræ-
sentere det tredie rige; thi det gjør giver ham en
holdningsløshed, der ikke er behagelig og endnu
mindre digterisk skjøn. Men Ibsen vil maaske
dertil svare, at han har villet gjøre Julian til
repræsentant for menneskeheden, og at denne jo netop
slaar over fra kristendom og idealitet til fritænkeri
og livsnydelse og derpaa søger at forene begge, men
altid ligger under i forsøget. Saa eminent en bega-
velse jeg derfor end maa indrømme Ibsen - hvilket
herligt sprog har han ikke i denne bog tilegnet sig! -
saa er og bliver han dog den menneskelige tvivlens
digter, og betegnende nok slutter han sin sidste bog
med en hypothetisk sætning: hvis, bag hvilket
der bevrer et: men hvis ikke da? - I Kjærlighe-
dens komedie spiller fru Gundersen med en be-
aanding, der en henførende og hendes gemal som
Falk med en mangel paa beaanding, der i sandhed
er ødelæggende for stykket.
Personlig lever jeg vel; dine bødre ser jeg under-
tiden. Jeg troede, at du først næste aar ventede no 2
herned. Han har et særdeles godt ansigt, virkelig sjelden
godt. Flittig hilsen til Ross og alle venner og kjendinger,
Maurers først og fremst fra din
Ebbe Hertzberg.
Kristiania d. 30te nov. 73.
disse maleri, der kunde give den
samme stemning i en endnu bedre
form - jeg har jo vanskelig for at tænke
mig, at disse malere da skulde være
paavirkede af Svarstad - Svarstad har
jo rigtignok engang udstillet i Paris;
men det er alligevel utroligt, at han
i saadan fart skulde faa 2-3 dygtigere
efterlignere - nu ja, man bør ikke holde
noget umuligt - for øvrigt gaar fremtiden
mod en blanding af stiliserende - og naivt
naturalistisk kunst - ved flere af de
nyeste - og yngste, maatte jeg tænke paa
gamle naive træsnit med en ypperlig
decorativvirkning - naivt og rafineret paa
en gang. Ja, saa maa De leve vel - og hilse
alle de unge malerne fra mig - særlig
Sørensen - Thorsteinson - Ødegaard og Grande
(og først og fremst Kinck.) Deres hengivne,
Astrup
saa megen Tid; naar vi blot engang imellem
underrette hinanden om de vigtigste forefaldende
Ting, vil jo Hensigten naaes.
Først vil jeg altsaa ønske dem til Lykke
den Maade, de har introducerete Dem i
Christiania, og ønske Dem at den samme
Lykke maa følge Dem ved, hvad De nu tager
fat paa; jeg har hørt derom af gamle
Hagerup, og ligeledes af ham, at Deres
Forlovede har været i Christiania og
foredraget Deres Sange; gjerne hørte jeg
noget nærmere derom af Dem selv ved
Leilighed. Naar jeg derop skal fortælle
Dem noget om mig, saa kan jeg berette Dem
at Drapoet, som De nok husker, at jeg ikke
vilde overlade Friis fra Bergen, nu er
færdigt - omarbeidet ( ): Instrumentationen)
og at jeg definitivt er udtraadt af
Euterpe, dog i al Venskalbelighed med Emil
Hornemand; han indrømmede mig, at
da var Nordraak ikke er mere, og De er
Rom 27/3. – 05
Via Babuino 58.
Kjære Eilif!
Hjertelig tak for dit brev med den gode attest, jeg
var forbauset over de store ord.
Jeg vil tale nu med dig om noget, som jeg ønsker skal ske –,
jeg vil saa gjerne faa Harriet til at møde mig i Antwerpen,
vi skulde da reise i Holland for en kort tid, se al kunsten 
der. Hun maa sikkert kunne faa fribillet af Andvord
frem og tilbage med skib dampskib fra Antwerpen, jeg har til re-
sten penger nok til os begge, vi faar da atter i livet ferie
sammen, hun har nu ikke vært ude siden 1889, hun
trænger til luftling, til opmuntring i sin slid, som hele 
hendes liv er. Vil du nu tale for hende, at hun maa 
si ja hertil, at hun maa strax skrive, naar hun kan
møde mig, jeg mener i forparten af mai, skolen maa ikke
hindre dette, den bør være slut da. Kan du ikke spørge Andvord,
hvis hun selv ikke vil, om han ikke gjerne gir hende fri-
reise, alle maatte, synes jeg, ønske, at hun kom afsted, alle 
som kjender hendes travle liv. Jeg har ofte tænkt dette, saa fik
jeg et lovtalebrev fra Olaf Schou fra Holland, strax satte jeg mig
til at skrive til Harriet, hun vil netop ha glæde af de
malere, om de peg penger, vi bruger, er hendes eller mine kan da 
være det samme, det er et tilfælde blot, hvor de er. 
Vi lever i politikken her 
med er forfærdet over B. B.
men jeg skjønner jo nok hvorledes
De igrunden mener det.
At jeg kort men godt har talt Deres
Sag og sagt Bjørnson hvad De er
beder jeg Dem være forvisset om.
Nu antager jeg at Theaterstriden
snart jevner sig, og da haaber jeg
ogsaa at erfare Deres Ansættelse.
Bær intet Nag till Bjørnson; jeg er
viss paa at han ikke er imod Dem.
Skriv ham endnu engang till hvis
det behøves; sig ham at han skal
lade Dem faa Posten; sig ham at
De har Rett till den; gjør ham an-
svarlig, hvis han vægrer sig; og vir-
ker det altsammen ikke, saa skal De
i Deres musikalske Gjørning vise
hvor daarligt man har handlet og
da vil det hele kun dreje sig om
en Oppsættelse af Tidspunktet, intet
videre. Blot ikke forknytt; det har
De hverken Aarsag eller Rett till
at være. - Lev vel; min Kone beder
mig hilse, og tag ligeledes mange
Hilsener fra Deres hengivne
Henrik Ibsen
27/9. 32.
Hr. Bergendahl,
Jeg vilde i Tilfælde aldeles ikke ha
nogen 200 Kroner for en slik Ting. Men De
maa spørre Grieg, jeg har jo solgt mig med
Hud og Haar til ham og jeg vet ikke om det
strider mot Kontrakten. Gir Grieg Tillatelse
har De det naturligvis gratis fra min Side.
*
Det var godt De kom til at tale om
Victoria-Filmen. "Nero-Film" har
netop
nu for
anden Gang gjennem Hegel henvendt sig
til mig om Victoria, og jeg maa ha Kohners
Avgjørelse straks om han nu kan holde
Kontrakten.
konvention, skal kunne tilvende
sig dem uden nogen erstatning
til os, og saa kommer hertil da,
ser Du, at jeg allerede har solgt
dem til Forberg og endog modtaget
pengene! Jeg ved pok--- ikke, hvad
jeg skulde gjøre lige overfor F., om Du
ikke gav ham et sligt bevis. Vi
staar der jo rent som et uveder-
heftigt firma.
Ja, Du er vel "lutende" lei mig
nu.
Dette brev er et rent privat
brev mellem Dig og mig og har
intet med forretningen her at
gjøre. Ingen her har hverken seet