MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Kanske har han Ret. Jeg er nu
ganske sløv og skjønner ingenting
længer. Gud give jeg sad paa den
fæle Jernbanen mellem Kristiania
og Trondhjem!
- Fredrik Bentsen, en af mine
bedste Dansere,
meget
aktivt Medlem af
Bondeungdomslaget, en elskværdig
ung, nygift Mand som alle var
glad gik lige fra Bondeungdoms-
lagets 5 Aarsfest Søndag Nat op til
Sognsvandet og skjød sig. Alle hans
Kammerater er som lamslaaet og
kan ikke komme sig igjen efter
Forfærdelsen. Han var den ledende
sjæl i
arbeidet for
den Marknad, som Laget nu
skal afholde i November og for to
Dage siden var han herude i den Anledning.
Stakkars Gut, han var nok mistænkt
for et Bankobrev paa 1000 Kr. som
forsvandt for et Aar siden paa
Postkontoret, hvor han var Asistent.
Jørgen Ording holdt om aftenen
foredrag om legemsbeskadigelser
ikke særlig godt, maaden
underlig lig Kathrines. Derpaa
en flakkende diskussion
om de ugifte. - Jeg gav til
indledning kraftig fra mig 
i anl. den megen tale det
har været om min anskuelse. x
8/3 Johan som sædvanlig
morgenvisit for at høre
resultatet af gaarsdagens strid
Telefon. med red. Berentsen,
der holder til vor
min
opfatning
af det Castbergske lovforslag
gaaende ud paa at de ugifte
mødre skal sikres opfostrings
bidraget. Telf. fra begeistrede 
Kvindesagskvinder, som paa
liv og død vil hylde mig
visningsstof o. s. v. Det er oprørende at se, hvorledes
undervisningstiden, navnlig i de lavere folkeskoler,
optages af den gamle jødiske mythologi og sagnhi-
storie og af middelalderlige forvrøvlinger af en moral-
lære, som i sin oprindelige skikkelse utvivlsomt har
været den reneste, som nogensinde er bleven for-
kyndt. Her er det felt, hvor vi alle som en skulde
kræve at der blev tonet «rent flag». Lad unionsmær-
ket blive stående; men tag munkedomsmærket ud af
sindene; tag væk fordommenes og trangsynthedens og
vrangsynthedens og uselvstændighedens og den grundløse
autoritetstros mærke, så at de enkelte kan få sejle
under eget flag. Det, de nu sejler under, er hverken
rent eller deres eget. Men dette er en praktisk sag,
og slige sager har vanskeligt for at samle interessen
om sig oppe hos os. Vort hele opdragelses- og under-
visningsvæsen har ikke tilladt os at komme
så langt endnu. Derfor ser også vor politik ud,
som om vi befandt os i en konstituerende rigsfor-
samling. Man holder endnu på at diskuttere
principerne. I andre lande er man for læn-
ge siden på det rene med principerne, og kam-
pen drejer sig der om den praktiske anvendelse
af dem. Dukker hos os en ny opgave op, så mødes
den ikke med sikkerhed og snarrådighed men
med forfjamselse. Vor folkeopdragelse har bragt
det derhen at det norske folk er blevet for-
af Næringssorger. Jeg tror, der
neppe er noget, som i Længden
kan virke saa kuende og kvæ-
lende paa det Bedste i os. Og
saa er der noget, som heder
Ære. Og Skam faa den, som
ikke sætter det som en af sine
første Pligter at kunne betale
enhver Mand sit, eller som
lever over Evne naar Familien
ikke er større end min. Da gjæl-
der det at komme undaf, før man
drukner. Dette har nu Marie
og jeg trolig arbeidet paa i de
sidste Aar, men Du kan vide
med hvilket sørgeligt Resultat,
naar Du tænker paa, hva jeg
netop fortalte Dig om "Forfaldets
og Nedgangens Periode" i
Dispachørfaget.
Skulde saa galt hænde,
at vi maatte ogsaa om Som-
meren fraflytte Næsset, saa
faar vi tage det som Mænd,
ikkesandt Edvard, og trøste
os med, at vi dog har Som-
meren for os, og at Ingen, In-
gen kan berøve os det Bed-
overfor de arbeidende samfundsklasser.. I 1851
fremsatte han for stortinget det meget opsigtsvæk-
kende lovforslag om en pensionskasse for arbei-
dere - et forslag som vakte stor bevægelse i arbei-
derkredse over hele landet. 
Men jeg må bekjende at jeg ikke er tilstrækkelig
histo inde i disse rent historiske og politiske 
ting og hans forhold til dem er vis endnu ikke 
studert. Rent psykologisk kan
Det er mulig at der var kræfter og evner i ham
til en socialpolitiker - hans økonomiske sans
var sterk - men det falder mig vanskelig ef
gjennem psykologisk analyse av hans oprig-
tige og naive selvbiografi at tro på nogen 
politisk idealisme og på ægtheten av hans
demokratiske politik. Muligens er for- 
klaringen at søke der som i hans kunst,
i en utvendig trang og evne til effekten, som
i hans kunst
av og til
nådde det geniale mesterskap.
Torsdag 31te December.
x Den sidste Dag i et vanskeligt
aar. Men der er Sol gjennem Rimfros-
ten og det er vakkert at se paa -
Var igaar i  julefest
i Bondeungdomslaget. Støylen,
Dale, m. fl. talte. Fru Schimer sang
acompagneret af Fru Vaaler. Juletræ
og Salmesang. Tilslut lidt Leik.
G. vilde ikke gaa paa
Fest, men skulde til Byen en tur
om Eften. for at bade ect. Jeg sa
ham at idag er det Nytaarskvæld
og han vilde altsaa gjøre fra sig
i Byen igaar. Men igaar "blev det
ikke til noget". Han glemte det vel
nærmest. Rimeligvis har han ogsaa
 glemt, at det idag er Nytaarskvæld;
thi han overraskede mig pludselig
ved at staa reisefærdig til 2 Toget.
x Han skal ha varme Søbad, saa vort eget
Bad bruger han aldrig nu
Til
Malerinden
Frøken Harriet Backer
Christiania
Julen 1921
1889
ved min
avreise til Bergen (besøk
Orelis)
Frøken Lulli Lous.
Anbefales Hr. Restauratøren til velvillig
Overleverelse efterat Skibet har forladt Kri-
stianssund. Vedkommende Dame kommer
ombord i Kristianssund.
stort Bifald, og det er vel den man
har forvexlet med Judit, som du
omtaler i dit Brev, den venter
paa sin Libhaver, men jeg for haa-
be paa at han ogsaa komer, som
den er komen til de andre; jeg
har foresten allerede Kjøbt Marmor,
saa du seer jeg er dristig. Det Monu-
ment som du finder, er efter en
Skizze, som jeg for moroskyld gjorde
til 1000 Aars Fæsten for Harald Haar-
fager, om man vilde, kunde
hans Statue saa hvor nu Buesten
staar; motivet er taget af Bautasten,
der danner Seilerne, som igjen dan-
ner Gravkamret, der i urnen oppe-
varer hans aske. Forøvrikt har jeg
gjort mange mindre Arbeider der
har solgt sig. Jeg har nue færdig i
Marmor, Morgen og Aften to Figurer
i halv størrelse, som du nok skal faa
see naar vi mødes. Naar du spørger
om hvorledes vi har det saa bør vi kun-
ne sige godt, men lengselen efter vore Venner
i nord kan Livet hernede i lengden
idag begyndt Aftale med Ole om at
bygge en Hytte. Vil du være med? Du
foreslog i sin Tid at Kjøbe Tvindehoug
Men hvad siger du om at bygge her
ved Tinhølens Udløb ¼ Times Køring
fra dr Hansens Pragtfuld Viddenatur
ufmærket Fiske, overmaade let
Adkomst. Passer det ikke for dig
eller du vil du senere være alene
forpligter jeg mig til at løse dig
ud for Kostsum eller lade mig udløse,
Alt efter dit eget Valg. Altsaa blir
du fuldstændig fri og ubunden
Tænk alvorlig paa dette, men tal fore
løbig ikke derom. Jeg gjør sikkert
Alvor af det for min Del og træffer
alle foreløbige Aftaler med Ole (Pragtkar!)
Og saa ikke et Ord mere. Hurra
for Norge! Velmødt igjen!
Din hengivne 
Børre R Giertsen
bort fra Bergen! det er vist det rette Sted
til at blive hypochonder. Du tænker jo ogsaa
selv paa at tage Reisäns, og jeg kan ikke
andet end ønske Lykke dertil! Skulde det
virkelig blive til Alvor, at Du for længere
Tid slog Dig ned her, er der ingen, det
vil glæde mere end os, det veed Du selv.
Jeg har forresten noget at bebreide vaare
gode Musikere her; samme Dag Efterretningen
om Wagners Død kom her om Morgenen,
om Aftenen
holdt de et Festmaaltid i Hotel d'Angle-
tene for Scharwenska og Lauret og dandsede!
Det forlyder ikke noget om, at nogen
mindedes ham; eller skjenkede det sørgelige
Factum en Tanke. Bare vi kan more os,
saa er alting godt - Kjøbenhavneriet
florerer!!!
Saa var det om Svendsen! Vi kunne
meget let blive enige om at han er
en complet Virtuos i Behandlingen af
Orkestret og i Besiddelse af en uhyre
Opfindsomhed - men bliv nu ikke
altfor forskrækket: De samme Fordringer
Kjære Vigeland
Nu er Anker omsider vel
fremme i Petrograd, adressen er hotel
Europa. Jeg fik brev fra ham i dag fra
Haparanda, det har været en lang og 
ekkel tur - nordenstorm og kulde
hele veien, jeg er saa rædd han har
hat for tynde klær. Til Harapanda
kom han i automobil, svenskene tør
vek ikke ha jernbane-forbindelse med
spøkelset. Nu skulde han over
elven til Torneå, derfra med tog.
Han har hat følge med en finne.
Omsider maatte de da strække
vaaben, fontæne-elskerne. Det maa være
til at gjøre Marie Hamsun til indbudt Medlem,
men det skulde være uten Teater og store Anstalter,
det er ikke sket. Og Lykke paa Reisen, hun greier
sig uten. Men naar jeg tænker paa visse andre
"indbudte" Genier maa jeg smile litt.
Saa, nu skal jeg sende Dem det siste Balstads
Brev.
- - -
En Sak som ikke vedkommer dette: Jeg saa
De var paa Tale til "Diktergage" og jeg tænkte straks
at dèr vilde jeg ha været med at medunderskrive hvis
Vedkommende hadde villet ha mig med. Det samme tænker
jeg endda.
Deres ærbødige
Knut Hamsun.
Tusen Tak for Tele-
gram igaar.
Blev saa skuffet
ved ikke at faa Dig 
selv at se. Bare Du
ikke er syk, saa kan
jeg forstaa alskens
Forhindringer,
Kjære Hulda.
Din Harriet
P.S. Det glemte jeg naturligvis: At min adresse, mens jeg er paa 
Strømmen er
A.E.G
Stortingsgaden 4 II
Christiania.
Skriv snart, svar er du snil!
Hr Rolf Thommesen
Kristiania, den 29. Maj 1898.
Kære Dr. Elias,
I det Klingenfeldske anliggen-
de kan jeg kun henholde mig til, hvad
jeg derom tidligere har skrevet.-
Jeg har, som De væ véd, i indeværende
år været optagen af så mange extra-
ordinære ting at det er yderst tvilsomt
om jeg denne gang vil kunne få mit
nye påtænkte skuespil færdigt til den
sædvanlige tid og under alle omstæn-
digheder vil jeg ikke komme til at af-
levere det så betimeligt at en tysk ud-
gave deraf i år kan tænkes foranstaltet.
Jeg vil derfor tilråde Dem allerede nu
at forberede et andet bind. Mine så-
kaldte «Memoirer» har jeg aldrig tænkt
på at fuldføre i den nærmeste fremtid.
Sluttelig tillader jeg mig at bede
Dem om godhedsfuldt at ville tilbage-
sende mig de to manuskripter til
Vi flyttede derop Pintseaften og har
som sagt havt det godt indtil igaar, da
det haglede Stærkt. Idag er det jo noget
bedre, men jeg maa fyre i Ovnen, thi
ellers troer jeg vist at jeg blev syg, og
dog taaler jeg ikke megen Varme. Vi
har havt det en Smule travelt idag og
jeg maatte ogsaa sende et Brev afsted
til Maren, der ei har hørt fra os paa
tre Uger. John forlod mig Kl.7½. for
at vandre opover, jeg skrev endnu da
paa Marens Brev. Jeg har nu spiist
mine to Æg og drukket Porter dertil, og
er nu kommet herind paa Contoiret for
at underholde mig med Dig og Nina
indtil Sengetid. Mit høire Øie der
plager mig nu meget ofte, er rigtig-
nok temmelig kleint idag, saa jeg just
ikke om det vil gaae godt naar jeg skal
til med Lys, imidlertid faaer jeg for-
søge, da jeg er forblevet i Byen ene og
alene for at samtale med Jer, mine to
Kjære. Om Dagen faaer jeg aldrig Ro
der til, John er endnu for lidt ind paa
Forretninger, og Magnus en Vimps
der pjatter forskrækkelig; og er meget
glemsom. Saaledes kan jeg ikke godt
undlade at holde mig paa Contoiret, naar
jeg er i Byen, og der er som sagt ingen
Ro uden naar jeg kan være ene som
nu. Egentlig burde jeg læse igjennem
Dit Brev for at erindre mig om deri
var noget der trængte til Besvarelse, men
dette vilde nu tage mig for lang Tid, og derfor
surt med regn. Men herligt er det at
se den stærke, trodsige grønne farve
dobbelt velgjørende efter en uhyggelig
vinter. Man undrer sig næsten over
at græssset kan være så prægtigt grønt
herinde, hvor der er en så forfærdelig
masse intelligens og moral; man kunde
vente sig mere afdæmpende farver.
Man naturen er nu ikke netop så
forfærdelig moralske den. Den tillader
sig at være græsgrøn lige op i øinene
på disse høist vældige ambulerende
moraliteter. Og godt er det. Så er der
da noget, man føler sig i slægt med
herinde.
Jeg kunde have sådan lyst til at sende
Dem en liden prøve af nogle klaverstykker,
jeg skrev her nylig. Når jeg bare
ikke falder Dem til besvær med mine
sendinger?
- Du ene stråle på min Him-
mel skal
Med Signen blid, som Lyset
for min Sti.
Dit rene Væsens Dyb er Fre-
dens Dal,
Som sødt min møde Sjæl
Fredr Döcker=Smith vil hvile i!
Sorgens Fugle
Jeg sad, mens Kveldens Skygger
sig sænked over Skog,
Ender Furukroners vemodstunge
Susen.
Fra Sol'faldsglette seiled i nat-
sort stille Tog
Hid Ravnes Flok med sagte
Vingebrusen.
Med hæse Skrig de daler
i Furukronen ned.
Der søgte de for Natten
så dulgt et Hvilested
De traurige, de dødsmørke Fugle.
(Vend!)
Sköien 30.6.33
Hev vore tvo dagar i Solöør.
Fekk atter höve til å sjå og ovundre
koss ei einsleg kvinne kan fylle
sitt liv lukkelig med arbeid.
Mathea Simensen driv si lærarjord
betre enn mang ein kar og
sitt vesle hus styrer ho med
kraft og uslitande humör til
glede for seg sjölv og andre.
Nikolai Björneby med frue
og son var gjester der.
Fyrste kvelden, og neste var me
på Sjurderud.
Den gamle historiske
Björnebygarden er nett no seld
av banken til heilt framande
menneskje. Auksjonar yvi innbu,
upplöysing og sorg. Fru Dagny var
no på Sjurderud med sonen Eirik
til ho fær ordna seg. Alle dei gamle
forvitnelege ting som dei store
Juleaften 1904.
Kjære Gløersen.
Glædelig Julefest med alt
Godt! - Det var noksaa
bra, at De ikke kom til
Munthes, for der var hyg-
geligt og morsomt sam-
men med Gunnar Hei-
berg, Nansens og Kristian
Sindings; men Weren-
skiolds og Eilif kom der
ikke, saa det var ikke,
som jeg tænkte mig det,
vort gode gamle Mün-
chenescompanie. Hvad
8/12 Søndag spiste jeg middag på Skau-
gum sammn med kongen; Johan
var på Holmgild hos sin nye forst-
mann Spilhaug; det er altid lett å 
snakke med Kong Håkon, han er en 
livlig,  og særlig når
han snakker om utenrikspolitikk, både 
underholdende og svært godt underrettet.
Mussolini har han et godt øie til -
heller ikke Hitler tåler han no videre. 
Som rimelig er er er hele hans sym-
pati hos England, og han mener, Eu-
ropas fremtid og velferd avhenger av 
Englands styrke. Når jeg sitter og tenk-
er med ham og Olav undrer det mig 
ofte, hvor åpent de uttaler sig, tross i 
at de kjenner min radikale innstilling.
Kronprinsen pløier dypere enn sin far;
men han har ikke den strenge pliktfølelsen -
det blir ikke så lett å bli kong Håkons
efterfølger, han har vært lite selvisk 
i sitt forhold til Norge.
en glad Sjæl, saa nu
da kroppen og Nerve-
systemet ellers er Tilsyne-
ladende iorden, er jeg
allerede ovenud af Glæde
over endnu engang at
være over Vande, at
jeg næsten glemmer Øjne-
ne. Og de er dog uundværlige
særlig for en Maler.
Men altsaa: hvorfor
jeg netop skriver til Eder
nu er for at spørge
Ja om I ikke er saa
velhavende - eller saa
flotte - at I kunde
tænke Ja at bo i
vor Villa i Vinter, iste-
paa Hotel ?
og annetsteds stikke sine
skidne Muldvarphoveder
op –
Jeg må reise snart herfra
menhvor ved jeg ikke – for
nu tåler jeg ingen Baganfald –
– Når mit Sind er i Ro 
– så får Fienderne komme –
jeg skal nok give fra mig – 
– Hermed får jeg slutte 
idag –
Med den hjerteligste Tak 
for Dit storartede Virken 
for mig – Du har sandeli
tat di – Jeg skriver strax igjen
I HastDin E Munch
jeg føle mig Dem særdeles tak-
skyldig ifald De med et par ord vil-
de lade mig vide at dette brev er
kommet Dem rigtig ihænde.
Med de bedste hilsener tegner jeg
mig
Deres venskabeligst forbundne
Henrik Ibsen.
Med tak for bidraget til festen
den 26. Maj 1898.
Henrik Ibsen
anledning til at begynde at aabne barnets øine for
det skjønne. Man kunde kanske svare saaledes:
"Jovist er den pen; men kom, skal du se paa en
stjerne, der kan blive endda penere. Din har ba-
re to spidser; men min har seks; kan du se-
en, to, tre, fire fem, seks." Straks vil barnet forsø-
ge at gjøre magen, og det lykkes til en vis grad.
"Se her er spidser paa, mama; nu er min
stjerne ligesaa pen som din -" "Javist er den
rigtig nydelig nu; men endda penere kunde den
blive, hvis du forsøgte paa en ny en at sætte spid-
serne, se her lige over hverandre og saa gjøre
dem ganske rette" - osv.
Dette er kanske daarligt illustrerende;
men min tro er, at barnet maa fra først af - i
forhold til sin alder og udvikling - ja, allerede
ubevidst være med at skabe sin skjønne ver-
den og maa selv eie sansen for det skjønne,
den saakaldte "uvilkaarlige kunst"; - saa faar
livet udigjennem for den voksende alder
fortsætte opfragelsen. -
Gottfr. og B. med Fandango.
Ordings kom og onkel med
"Viv". Det blaaste en
kuling, men Astr. og jeg
tog mod og oljeklær paa
og seilte ud med J.
Det var som at fly
gjennem sjøen oppaa
en lakeret (ildrød!) æske.
Desuden holdt Johan
paa at gaa udenbords. -
Spiste den makeligste
Ankermiddag - gik iland,
havde det deiligt.
Herhjemme Don og W. i 
høit humør over nattejagt
og maleri. -
27/6 Storm, men bad
alligevel. Tistedalen
om kvelden.
gaar til en arving, hvis mor er ukjendt. Det maa Bille Bengtsøn, det maa
fru Gunnilla, det maa Ann Maggret ha visst hele tiden, at hvis faren
ikke paa lovlig maate – i største offentlighet, lyser et slikt barn i kulde og kjøn,
er hun absolut retsløs – og Gylicke maa ha anet, med det samme hun aner
der er noget mystisk ved hendes fødsel, at hendes ret til navn og gaard ogsaa
er tvilsom, og da hun faar sandheten at vite, vet de hun dermed, at hun er
ikke av Lehmernes slegt. – Og hun vilde faat følt det med tusen smaa naalestik
hele tiden, naar ingen vet noget om hendes mor vilde hun merket det overalt hos
herregaardfolket i bygden – har du ret til at færdes mellem os – eller er din 
plads i fjøset, i bryggerhuset.  Fru Mette vilde hat tusen infame vaaben mot
hende utom de, du har git hende –.
Og Jens Eggert vilde sandsynligvis ha været kunnet faa sit 
egteskap omstøtt, hvis han det hadde villet. Gylicke kan jo nemlig hverken 
gi bort sin tro eller gifte sig selv bort - skal det faa retskraftig virkning, 
maa hendes mandlige værger gjøre det, og disse maa naturligvis kunne
garantere, at hun virkelig er, hvad hun utgis for – en adelig jomfru med
stor arv - og ikke en pike, som intet eier – ikke engang et navn.
Men da vilde jo hele historien blit betydelig anderledens – .
Imidlertid –. Jeg haaber at boken vil gaa godt og at du vil 
faa fornøielse av den, og at ikke
Mange hilsener
din
Sigrid Undset.
har været spillet i Tivoli om Sommeren og
omvendt med det Repertoire som om Vinteren
spilles i Palæ-Koncerterne igjen i Tivoli
om Sommeren, saa er det jo en Selvfølge
at Repertoiret - navnlig for Vinter-Saisonens
Vedkommende - maa forøges med Nyheder og
sjældenere opførte Værker, og hertil behøves
Prøver hvilke Foretagendet ikke kan bære
naar ikke anden Hjælp til dets Gjennemfø-
relse kan opnaaes. De (c)irka 22 Koncerter
i Palæet briger mig en Indtægt af 700 Kr.
og af disse har jeg som Garant maattet
tilbagebetale 238 Kr. i Aar, ikke at tale
om at jeg i de første par Aar intet Udbytte
havde af Koncerterne.
Idet jeg beder Hr. Dr. tilgive at jeg har
taget mig den Frihed at ulejlige Dem med
nærværende, vaaver jeg nære Haabet om,
at De godhedsfuldt vil beære mig med
nogle faa Linijer dette Anliggende ved-
27/3. 48.
Kjære Fru Stray,
Jeg har i aarvis faat Brever fra Folk som
har vært ute av Stand til at skaffe sig mine Bøker.
Griag svarer i Brevet til Dem at Forlaget har
ekspedert ha alle Rekvisisjoner fra fra Bokharndlerene og
vd har dermed ment at ha gjort sit.
Man han har ikke gjort sit.
Han har ikke prøvet, at faa Bokhandlerne
til at forstaa at mine Bøker er at faa ved Henvendelse
til Forlaget.
Derimot skriver Grieg - fremdeles i Brevett
til Dem - at han
vil
utgi mine ældre Bøker.
Dr. Tau forutser at Grieg vil begynde at
avertere mig naar Høiesteret har talt.
Kan jeg ikke hindre Grieg fra at utgi mig?
Jeg maa kunne  nedlægge Forbud mot Utgivelse
mot min Vilje. Det er visst noget som heter
Fogedforbud (Advokaten min i Oslo brukte det for mig
engang.)
Jeg vilde begrunde Forbudet med at mit gamle
Forlag under den nuværende Bestyrer ikke har vist og
ikke vil vise den nødvendige Interesse for Salget av
mine Bøker, hvad som er en Velfærdsak for mig.
Vi har visste Bestemmelser om Forholdet
mellem Forfatter og Forlag. Men vi maa være ute i Tide
med Forbudet før Forlaget har faat forberede sig altfor meget.
Deres ærbødige
KH
Jeg er mere og mere blind. Men jeg gaar
daglig 2 Turer paa Veiene for at røre 
seiglivet.
stoler på det venlige sindelag, hvor-
på De allerede i fjor i Stockholm gav
mig så uforglemmelige beviser.
De vil ikke vredes over denne
uforbeholdne henvendelse, og tillader
jeg mig at henleve i håbet om snart
gennem nogle linjer fra Dem at
erholde den visshed, som jeg så meget
attrår.
Deres ärbödige og forbundne
Henrik Ibsen.
Adr:
Königsbrücker-Strasse, No 33.
Dresden.
Kjære Peterssen!
Jeg vil blot for alvor tilbyde dem, at
Harriet og jeg beholder disse to ateliers
med værelse, jeg ved, at Harriet er enig
med mig i at gjøre dem det forslag,
naar det kan spare dem saa megen 
plage. Al deres sorg vilde da være sluk-
ket, thi det lille værelse i 43 kunde
de vist lettelig blive kvit, og de hav-
de da alle elever i et hus. De har
gjort os saa utallige tjenester, at de
med rolig samvittighed kan tage imod
denne af os, de bør ogsaa betænke,
at da har de ingen ateliersorger mer
til at optage deres tanker og forstyrre
deres arbeide.
Hvis de tænker paa at afsige
frk Lund, saa husk paa, at de kan
Kjære Jappe!
I Hast; Tak for Bryderiet med 
Vasteson – Det kunde kanske gå
an i MartsDu kan si at 
jeg har en hel nye Malerier og
Gravurer – Jeg vilde da ta 
to Ophængninger – Der er jo 
så længe siden sidste Udstilling 
at osså enkelte gamle Billeder 
kan medtages –
Der er Billede fra Warnemünde
og Thyringen – Portrætter 
og annet – Vasteson måtte jo
betale en Gang Fragt (ikke 
tilbage –) Fragten blir jo ikke 
forskrækkeli –
Du kan jo forstå jeg trænger 
Penger – jeg som har måttet 
sørge for Helsen min alle disse 
År – Jeg skriver igjen gamle Kamerat
Din E Munch
truktet omkring med en bron-
chit ligesiden vi skiltes her
og til nu; ja nu gir den
sig så småt, men væk er ikke
alt endda. Jeg var i den an-
ledning en 10-12 dage på
Nystøl i nærheden af Hau-
kelid, og det bekom mig ganske
godt. Nu, det var ikke det
jeg skulde fortælle. Jeg kom-
mer nærmest for at høre,
hvilke planer du har for
sesonen, om det skulde være
så rent utænkelig og uri-
melig at få noget istand
imusikforeningen. De
betænkeligheder, Du havde
ivåres, er for Dit befindendes
vedkommende forhåbentlig
fjernet, og fik jeg kun itide
vide noget bestemt, er jeg
vis på, at Du økonomisk vilde
41.
vare Egoister, søgte at frigjøre sig fra Objec-
tiviteten, lagde Vind paa Apathie og Atha-
raxie og benegtede Omverdenens lige Beret-
tigelse; de forsonede ikke Modsætningen i
Menschen zusammensein
konnen –
Ich fahre wohl in
ein Paar Monaten nach
Deutschland – Wenn meine
Weg uber Berlin kommen
sollten wurde so schon
Ihnen zu treffen – und
vielleicht sind Sie so liebens-
wurdich mich mitzutheilen
wo Sie in den Zeit sich
befinden –
Mit besten Gruzen
Ihr ergebener
Edvard Munch