MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
ikke. Og alt stiger i pris fra dag til dag.
15/8
Dagene gaar - jeg gaar ogsaa,
gjør ikke andet, og synes jeg ingenting 
gjør. Men i haven gror det, og det
er vel et resultat; og guttene -
venner er gla, og det er vel et andet.
Og jeg er min mand's tro tjener - 
det er det egentligste ved mig. -
Etti og barna hendes var her til
slutt allesammen, mandag fulgte jeg
dem til byen. Jeg hadde (som vanlig!)
en lumsk plan om at slippe 
fra fjeldturen og isteden komme mig 
til Røros med manuskriptet mit; 
men Chr. sluttet sig til sin far, 
og saa faar jeg bli med til ryperne. 
Naar det bare ikke var en slik
hang med bikjer og gutter ogsaa!
Carsten faar for 14 dager, William
Nygaard blir ogsaa med + hvalp.
Saa faar jeg opgi at faa nogen
bok ut iaar; i grunden er
det ikke nogenting, bare jeg fik arbeide
jeg først i den allersidste tid har fåt greie
på disse saub're Geschichten. Nu
skulde jeg have smigret - har De hørt?
smigret for Dem sålænge, til De skrev
en artikel om mig. Dette var Selmers
egne ord til fr. Nissen. Siden jeg fik
vide, at dette har sit udspring fra frk.
Blich forstår jeg nemlig godt hele stadsen.
Selmer er, som De ved, frk's erklærede
yngling. Nu er Selmer og jeg ikke netop
de bedste venner. Det er en for lang historie
- kanske engang ved leilighed. Nok af
det - han har engang - det har han selv
måttet indrømme ligeoverfor damerne
i "Musikforeningens Kor" - fornærmed mig 
på en sådan måde, at først et ordentligt
skridt fra hans side kunde have forsomet 
mig. Istedet for det er han gåt videre - hvad
der jo kun er en psykologisk kjendsgjerning!
foruretteren går altid videre i sit had til den
i byen, men min plan var at faa en del
ud med til mit hus paa Jæderen og der feire dagen,
dog jeg indsaa, at herrerne fik jeg ikke med og
dem elsker jeg nu saa smaat. Saa tog jeg mig for
at have et festligt lag for al slægt samt præsten
Meyer og frue i et hotel. Vi vare 29 og kom sam-
men til middag kl. 6½ et festligt langt bord.
Under familiens trykkede stilling havde det ikke
skeet i 2 aar, at de havde været sammen i galla.
Der var extra vakkert, og vi morede os alle konge-
ligt, mange taler holdtes, præsten Meyer sang i og
vi dansede senere. Heles slægten var ganske
rørt over denne aldeles uventede sammenkaldelse,
jeg glædede mig over engang at kunne have vie
lidt gjengjæld for al mod mig udvist gjæstfrihed.
Saa 11 dage efter var alt en af støtterne, oncle
Jacob, væk. Ja dere maa tro, det er rart alt dette.
Igaar var vi oppe hos Werenskiolds, han er en
pragtkar, stor og sikker, selv om han kan fare
lidt fort med sine følelser undertiden, saa han
blir nødt til at vexle meninger. Men Sofie blir
mig lidt mer huskone efter hvert, minder er
expansiv for større tanker, og kanske jeg tar feil.
Skredsvigs ordner sig et deiligt hjem, han er utrolig
flink. De har sammen en morsom, kanske vel raf-
fineret smag, men de ere glade og enige, ser virke-
lig lykkelige ud. De arbeider og kaver begge. Har-
riet er i arbeide herude, hun har en liden bestil-
ling paa 200 kroner, som hun nu maler. Hun reiser
vist til Risør i julen, de længes efter hende. Hvis
dere sender mig en julehilsen, saa er det Stavanger.
tror jeg sel
Herr bogholder August Larsen.
Gyldendalske boghandel.
Kopenhagen.
(Danimarca.)
lig lang Tid, og jeg vet, at jeg intet Godt
kan udrette, hvis jeg ikke gaar experi-
menterende frem indtil Kompositio-
nen faar den Skjønhed, som alene
kan tilfredsstille i et Billede.
Med Tak for Deres aapenhjertige
Brev, vil jeg tilslut faa Lov at for-
sikkre, at jeg aldeles ikke har mis-
forstaaet dets elskværdige Indhold.
Deres meget forbundne
Harriet Backer
Nu kan man vistnok indvende, at alene den, som har
studeret og en Gjenstand sk kan have al sikkret Om-
dømme om den, og at dette ikke er Tilfælde med den
store Masse, hvad Statssager angaaer; men siger A.
m. H. t.
alle Kunster gjælder det dog, at der gives
Mange, som besidde en vis alm.
Kundskab
til dem og man tilstaaer lige saavel disse dem, som
de egentlige Kunstnere at Porforsien Omdømme
om Kunsten, og dette gjælder ogsaa Statskunsten.
Og den, som tilvirker en Gjenstand, er ikke den
bedste Dommer om den, men det ere derimod de
som skulle bruge den. Derfor bør et Folk, som
ikke er nedsunket i allfor stor slavisk Dumhed og
Raahed have Magt til at vælge sine Embedsmænd
og controllere dem. Imidlertid
til-
lægger han dog
saavel Rigdom som Fornem-
lighed og Viisdom hos de enkelte sit sin Betydning
saa at de Enkelte for hvem de findes, og alle
alle berettigede Fordringer, Mængdens, de Riges
de Fornemmes, de Intelligentes og de Dydiges
maa erkjendes, og
ingen af dem eensidig til-
sidesættes. Og da nu de Rige let lade sig forlede til
Overmod, de Fattige til Misundelse, saa vil dette
bedst opnaaes i Stater, hvor d Middelclassen
er talrig og faaer tilbørlig Indflydelse; thi der
vil Statsforfatningen blive bedst blandet, og
de ulige Elementer fuldstændigt gjennemtrænge
hverandre og forsones.
Paa denne
Grundvold bygger han nu en Mængde Detailunder-
søgelser om Statens Indretning,
som efter hans
Standpunkt maa faa et stærkt
demokra-
tisk Tilsnit, uden at han imidlertid formaaer at
løse de Vanskeligheder, som denne
Forfatningsform frembyder, da han ikke X
at
til-
kjende Pluraliteten den afgjørende Myn-
dighed, thi
kun hvad der er baade den
rige og den fattige Classes Mening, eller i det
mindste den Mening, hvortil Pluraliteten
inden begge Classer bekjender sig, kan være
gyldigt og forpligtende, og han foreslaaer derfor
at det som paa i Tilfælde af Meningsulighed
er baade den Pluralitetens og den største Formues
Eieres Mening, skal
blive Lov, og hvis
Pluraliteten og
Formuen kommer i Strid, veed han intet bedre
Middel, end at lade Lodkastning afgjøre Sagen.
Om Formerne,
hvorigjennem
Plu-
Bergen den 24de novbr. 69
Aften Kl.11.
Mit kjære Niskebarn!
For at Du dog skal see
at vi ei har glemt Dig idag griber
jeg nu Pennen for at underholde mig
en liden Stund med Dig, endskjøndt
jeg er lidt ør i Hovedet af Punchen,
i hvilken vi nu efter Maaltidet har
drukket Din Skaal. Vor Middag
gik i temmelig Fart idag, paa Grund
af at Betten skulde pyntes til Bryl-
lup, og derfor ventede vi med at
klinke paa Dit Velgaaende til vi
havde Ro og Fred. Tante Mone
var vor eneste Gjæst. Vi havde tænkt
os at have Emma Schediwy, men da
Bene skulde baade til Marie og Lulla
og saaledes ei kom her hjem før Kl.7.
saa opgav vi denne Idee. Jeg gjentager
nok engang mine bedste Ønsker for
Dig, min kjære Nina! og beder in-
derlig til Gud at Han vil forunde
Dig Kraft til al god Gjerning.
Ja, Han være med Dig nu og altid.
Jeg vilde ønske Du havde seet vor
kjære Skrabekage idag, da hun drog
afsted i sin Pynt, thi hun saa viBit borte
kelig inderlig sød ud, ja 
jeg maa undres over
anden ligesaa godt
hun har valgt et af de dyreste leve-
steder i Europa, uagtet der gives lige-
så gode læreanstalter i det billige
Hannover eller i München.
Såre gerne vil jeg bidrage til et
mindesmærke på Thomas's grav.
Men en bemærkning af Susanna for-
anlediger mig til at spørge om din
faders grav holdes i sømmelig og god
stand. Er dette ikke tilfældet, så synes
vi at denne først burde sørges for. Vi
har aldrig med visshed kunnet erfare
noget herom; hvad vi har hørt,
har været modsigende, og måske
ved Du heller ikke mere end vi. Lad
mig næstegang høre dine tanker herom.
I slutningen af måneden vender
vi tilbage til München. Vi håber og
glæder os til at få se Dig og din hus-
tru der; foreløbig sender vi eder
vore hjerteligste hilsener.
Din altid hengivne
Henrik Ibsen.
Oncle Axel har kjøbt det billede af
Ulfsten, som var i kunstforeningen, Car-
sten er i Kjøbenhavn, da hans Vaarluft
indstuderes ved theatret. Deres billede her
i kunstforeningen er vundet af en af byens
rigmænd, der mest interesserer sig for griser,
saa Gude gaar med den plan at faa ham
til at bytte med Amaldus Nielsens, som Gude
har vundet. Saa maa de tilsidst plages med
spørgsmaal, som jeg i min ensomhed ønskede
svar paa. Er Gudes sidste billede indvirket
paa af fransk kunst, og er det godt? Er
Kroghs billeder virkelige ikke gode og hvorle-
des lever han? Er Holthers portrait godt,
og hvordan gaar det ham? Er Skredsvigs sid-
ste billede fra landskabets side meget godt?
Det lille billede af Harriet hertil er meget
fint i farven og let og rent udført med
technisk finesse, saavidt jeg skjønner det. Mon
hvor hun er, jeg har ikke hørt paa længe, men
sender mine ugentlige breve til München,
naar hun kommer til hyggeligt familieliv
i Paris, kan hun ikke faa saa tidt brev.
Hils hjertelig deres moder, til Ross og Sin
ding en venlig hilsen fra deres hengivne
Kitty Kielland. 
Alle her hilser dem, de har
vundet mange venner her.
Folk, derfor blev det tidlig Skik og Brug systematisk at
uddanne sig i Rethorik og Dialectik, og der fremtraadte
offentlige Lærere i disse Kunster, de saakaldte Sophister. Det Stof
som behandledes i deres Taleøvelser var naturligen det, som
nærmest tildrog sig den offentlige Opmærksomhed, de politiske Spørgsmaale
som hentedes fra de offentlige Forsamlinger, de moralske,
som afgav Subjecterne for det græske nationale Drama,
nemlig deres storartede Tragedie, hvor det netop var Pligten
og Lidenskaben, Verdensstyrelsen fatum ligeoverfor Individet
der afgav Nationerne og der foranledigede Hand-
lingen, en Omstændighed der upaatvivlelig har bi-
bragt Almeenheden levende Interesse for de
moralske Undersøgelser. Og da Sophisterne tillige
vare indviede i den ældre Philosophie og dens
Dialectik, fik den hele Øvelse i deres Skoler et philo-
sophisk Tilsnit, om den end aldrig tabte sit egentlige
Formaal af Sigte at udvikle Mænd for det practiske Liv.
Men
netop ved denne sin
positive Character fremkaldte den de
negative, Critikken, der nærmest kom til at
optræde som Philosophi, men Theori, hvem det ikke var at gjøre
om den practiske Færdighed i at overbevise gjen-
drive eller overtale, men kun om at finde det i og
for sig Sande og Rette og denne Retning personificerede sig
i Socrates og hans Elever, som i alle Retninger angre-
be opløste og vindennede sin Tids menneskelige Viden for
at finde, hvad der i den var holdbart og sammenhængende.
Den Tænker af denne Skole, som har
størst Betydning saavel i det Hele taget som specielt
for os er naturligviis
Ottende Forelæsning.
Plato
Vi maa her foreløbig characterisere hans alm:
philosophiske Standpunkt. Det var en gammel Anskuelse end
lom en Skole af de ældre græske Philosopher (Heraklit), at
alt Sandseligt er i stadig Forandring og Bevægelse, at man derfor
ikke kan fastholde Noget af dette som det Væsentlige og Sande
og at det derfor ikke gives nogen Videnskab om det. Denne An-
skuelse hyldede ogsaa Plato, at det i Sandhed Værende, det Væsent-
lige ikke var de udvortes sandselige Ting, men Tanken, Ideen eller
som den moderne Philosophi kalder det Begrebet. Den klareste Forestil-
ling om hvad Plato har meent hermed faa vi, naar vi bemærke,
at han bruger Udtrykket Slægt, genus, i samme Betydning, naar han
saaledes betragter fEx: en Mængde af eensartede, i Sandseverdenen
fremtrædende Gjenstande eller Væsener, saa er det Virkelige, det Væ-
sentlige Indbegrebet af alle de Egenskaber, som danne
det Fælles for dem; en Forestillingsmaade, som atter idelig møder
os hos de moderne Philosopher, naar de fEx: sige om et Fortegions, at
det i samme virkeligt Existentielle ikke er det enkelte sin og
fyldende Fortegions, men Fortegionerte Begreb. Denne Opfatning
deelte han med sin Lærer, Socrates, som imidlertid kun havde gjort
Forpligtelse gav sig med hensyn til Forvaltningen
af sit Embede, medens De ikke ved er bundet ved nogen
saadan, og ligeledes maa Embedsmanden under sin Fra-
tredelse gav en Stipendieeje lade Embedet bestyre
paa sin egen Bekostning og sit Ansvar) - Det var
lang Paranthes. - Altsaa videre: Manust kom
nu i Anledning denne Yting i Deres Ansøkning
og dernæst med hensyn til Summens Størrelse. De
maa nemlig vide, at af de 1200 Spd til Kunstneren
gaar 1/3 til Musikere, medens Malere, Billedhuggere,
Digtere og Arkitekter tilsammen faar 2/3. De havde
søgt 500 og vi havde blot til Disposition 400 Sp, og M.
vilde holde paa den hidtil brugte Fremgangsmaade:
at dele Summen i flere smaa Klatter. Nu aabner
H endelig Munden med det Spørgsmaal om ham fik
min Tilladelse til at tale. Jeg
at da
jeg for Øyeblikket ikke havde Ordet, saa var der i den
henseende intet ivejen fra min Side. Og nu maa
jeg vise ham fordi han, da han saa at han Intet
kunde udrette i modsat Retning, tog Ordet for at
De burde have hele den disponible Sum. M fandt
dette betænkeligt, foreslog 200 da han fandt at
andre ogsaa maatte faa noget. Nu gik jeg en Middel-
vej og foreslog 300, hvilket efter lange Debatter en-
delig blev vedtaget. Med hensyn til Deres Komponist
gage og den Hindring dette maaske kunde lægge ivejen
for Deres Ansøgning, blev vi enige om at snart
at vi blot havde indlade os paa det musikalske,
for en stemme med piano, og bæres ikke af
den samme kraftlige stemming, som hr Komponisten
selv har lagt ind i den.
Det er derfor, at jeg idag, på de norske studenters
dristelige forbunds vegne, tillader mig at bede
hr Komponisten om at skjænke os en harmonisering
af den sang for blandet Kor med ret til at lade
den autografere eller trykke som manuskript for de
nordiske studentermøder med Kristeligt program.
Disse møder afholdes hvert 3die år efter tur i Norge
Sverige og Danmark. Finnerne har endnu ikke
af sin regjering faaet lov til at indbyde mødet
til Finland. De kommer dog i stadigt stigende
antal til møderne i vore frie lande.
Med megen agtelse ærbødigst
J. Heimbeck
Bergensgade 10 , Ø.
16 Febr. - 99
Kjære Fru Grieg
Ja - que
faire ? Sagen er jo
at jeg bilder mig stadig
ind at jeg kunde faa
Deres Portræt bedre i Ud-
trykket ved at faa en
Séance eller to nu, da
man atter vil kunne
se med friske Øjne
Men Udtrykket kan jo
ikke komme uden naar
De synger og saa kan
jeg altsaa ikke mele
erholdes overladt, skulde jeg
ansé det for det heldigste. I
modsat fald har jeg intet væsent-
ligt at indvende imod Tivolis
teater. Dette teater er jo blevet
nobiliteret ved tidligere optræ-
den af fru W-H og af et par an-
dre udmærkede artister.
End videre må jeg forbehol-
de mig at stykket ikke spilles
i Kristiania forinden det har
været givet i Stockholm og
København. Grundene herfor
skal jeg ikke nærmere indlade
mig på at forklare.
I forbindelse med ovenstående
bedes fastholdt at «Gengangere»,
skønt kun i tre akter, dog fyl-
der en hel forestilling. Selvføl-
gelig må der intet andet gives
hverken før eller efter stykket.
Helst skulde jeg også ønske
at dette mit arbejde overalt
blev spillet uden benyttelse af
orkester, hverken før forestil-
lingen eller mellem akterne.
Som honorar for opførelses-
retten i Kristiania vil jeg ind-
Det er en bitter sorg -
Det er en bitter sorg,
naar høstvinden tager den sidste
fulde rose saa fast i favn,
at den sine blade maa miste
Det er end større sorg,
naar frosten om vaaren kommer
og kysser de fulde knopper,
der staar og bier sin sommer - -.
Det er en bitter sorg
for dem, hvis elskovs de røde
rosenblade blev strøet paa jord
og sommer af høst lagt øde.
Det er end større sorg
for dem, hvis kjærligheds blide
knopper blir slaget af kuld, og høst
kommer før sommerens tide.
en trang til at skrive om themaet - 
en moders bøn - at du maatte, trods kamp
og vanskeligheder ved at forme vers. Kort
og godt: Havde det været dig en haard
og pinefuld møie at støbe dine tanker
til et digt, tror jeg neppe, du havde
skrevet det - og i saa fald tror jeg ogsaa,
at du havde fundet en mere energisk
og koncis maade at sige det, du vilde
have frem, paa - mere personligt. Thi
skal jeg sige mit hjertes inderligste me-
ning, og det gjør jeg nemlig fordi jeg som
sagt tror at du kan skrive vers, 
saa er udtryk som "du min straa-
lande stjerna i molnomhøljd natt" 
ikke netop meget personlige. Skriv aldrig
noget, aldrig en linje, ikke et ord, ikke
et komma, som ikke hører til, ikke
er gjennomtænkt, og veiet og fundet
nødvendigt. "Du skal offra for kungen
20/5 Fikk jeg 400 kr. af
Mads Wiel til Folke-
kjøkkenet. - Var jeg hos
Gunhild, som er som
en liden vingestækket
fugl. - Om aftenen i
generalforsaml. i Kvinde-
sagsforn. Tilslut Riecks,
Kate her.
21/5 Reiste Etti og jeg til
Kria med samme tog,
som Sigrid kom med fra
Paris. Jeg vilde gjerne set
S. gladere. Peter blev paa
Sund endnu nogle dage
med Riecks - skjød foruden
6 tiur, 4 ænder og 3 Iommer.
München, den 26. April 1887.
Kære herr Lund!
Tillad mig herved at
frembære min forbindtligste tak
for den i Deres venlige brev af 6. den-
nes fremsendte veksel.
Fra bestyrelsen for Bergens
teater har jeg modtaget en skri-
velse og håber nu at få mit ho-
norar direkte tilstillet en af de
nærmeste dage.
Mit eget såvelsom min søns
abonnement på «Aftenposten», «Dag-
bladet» og «Verdens Gang» bedes be-
talt for så vidt sådant ikke er
sket. Jeg frygter at jeg i sin tid
glemte at underrette Dem om a-
bonnementstegningen for min
søn. Men jeg husker med bestemt-
hed at jeg henviste avisexpeditio-
nerne til at legitimere sig hos
rygterne have tilladt det, medens dets forbigaa-
else ligesaa sikkert vilde stadfæste berettelserne.
De ordelag, jeg har valgt, ere strengt objektive og
indeholde intet ord for meget. For at De imidler-
tid personlig kan forvisse Dem om deres rigtig-
hed, beder jeg Dem indtrængende ret opsøge Dr. Lee-
gaard (adr: Kristian Augusts gade ved legepladsen), og
hos ham erfare den omtalte erklærings indhold,
ligesom jeg desuden imorgen herfra skal sende
Dem en
lignende bevidnelse
fra en af mine herværende
læger. Selve hovederklæringen befinder sig desværre
paa et andet hold, saa at jeg, saa hurtigt som
dette skal gaa, ikke kan faa tid til at forelægge
Dem den. Senere staar den selvfølgelig til
Deres tjeneste.
Jeg behøver ikke nærmere at udvikle for
Dem, den magt, hvormed De gjennem Deres
anseede og udbredte værk, besidder i retning af
at stille enhvert datum, De meddeler, i det rette
lys. De har her anledning til at gjøre en god
gjerning, og jeg kjender Dem vel nok til at være
vis paa, at De gjør, hvad De kan. Støttende Dem
til 4 lægers aabne erklæring er De ogsaa personlig
Om Formiddagen skal der have været
flere Hundrede Gratulantere, og naar Du
saa hører at der var fuld Opdækning
af alle muelige kolde Sager for Herrerne
samt Bouillon med Boller og Østers po-
steier samt deilige Sprutbakkels, ganske
ferske fra Kjøkkenet, saa vil Du indse
at dette alene var en Sælskabsanretning.
Damerne nøde naturligvis ogsaa af
de sidstnævnte Ting, foruden en Mæng-
de Kager, baade store og smaa. - Paa
Grund af denne Gratulation kom jeg
nu at begynde et nyt Ark til Dig. Du
lille Niskebarn! og det var aldeles
ikke Meningen. - Idag var Bene ei
med paa Gratulatiom, da hun havde
Mave, men derved var nu ikke saa ret
stort tabt, endskjøndt hun jo er glad i
Kager. Ingen af Børnene skulle være
hos Tante idag, synes Du ei det var
besynderligt ? Tante Hanne og Bull
vare nok de eneste Gjæster. Jeg maa
nu fortælle Dig at den unge Dr Martens
- Tony's Flamme sikkert? - i Søndags
blev forlovet med Marie Bulls Venin-
de, den smukke Frøken von Tangen.
Den unge Kjelland har gjort stærk
Cour der, og havde netop i Søndags
arrangeret en Kanetur med Dands
derefter hos Forældrene, hvortil han hav-
de inviteret hende som sin Kanedame.
Dette blev nægtet, men jeg troer det
skal have været svaret Ja til Ballet.
Men Martens benytter Leiligheden
medens Kjøreturen gaar for sig, og
bringer hende Kl. 5 til sine Forældre
som sin Forlovede, og følgelig kom
hun ei til Kjelland, men Efterretnin-
gen om Forlovelsen naaede derhen.
Hvad synes Du vel? ynker Du ei den
stakkels Morten? Nok en Ting maa
jeg kunde tænkes voksen for en slig stilling !
Og siden den tid — hvad har der ikke været af 
juryer og komiteer og dit og dat både for
billed
kunst og arki-
tektur! Når der skal bygges en høiskolebygning i den 
by, jeg bor i, sætter de en kaptein ind som repræsen-
tant fra denne by i bedømmelseskomiteen, og når 
der reises en debat i storthinget om A.A.'s
"digtergage", så sker det på grundlag af, at han er 
selvskreven til ethvert kunsthistorisk gjøremål her 
i landet.
Herregud, jeg kan jo ikke gjøre krav på at ind- 
tage nogen fremtrædende plads i norsk kunstliv og
ha noget større at si, sålænge jeg har så lidet 
trykt - og så meget utrykt! Jeg ved jo det og finder
mig i det! Men jeg synes nok, at når der er
tale om at reise en ny statue i dette land, hvor 
der er reist så pas mange ubrugelige statuer, kunde det
vare overveielse værd, hvorvidt man skulde bruge 
de samme mænd til at bestemme om den næste, 
som man har brugt for de andre, eller, om det
og uden ham vilde Ensomheden
deroppe i min gamle Stue, hvor
jeg kun ved maaltiderne ser G.
være for vanskelig
 nu. Jeg 
 har ikke
længer en  Ungdomstid foran
mig. Og Alderdommen  farligt
 stirre
ind i - 

x Mange Gange - nu igjen da jeg
læste de sidste Stykker i "Fjeldluft" -
maa jeg tænke paa, hvor underligt det
i grunden er, at en saa  overlegen
Aand som G.  jamrer så
over Livet. 

. Men da glemmer jeg, at
han er en syg. 
 Alting har mange Aarsager
Juni 16d
Intet videre forefalden, men en smuk Dag,
Laumann kom her i Aftenstunden. Humeu
-ret bedre i Dag. –
Juni 17de
Jeg mangler Materie at skrive over, min Bog
saa snart jeg er hjemme, thi her forefalder
sjelden noget, som er værd at anføre, end
alt stille og det samme. – Vejret er Mørkt
igjen, i Dag, og Luften koldere, mit Humeur
er dog vel, og i Morgen venter jeg min Glæde
B. S. som nok erstatter mig end hver mørk
Time. – I dette Øjeblik modtog jeg Brev
fra min Bertha! hvori hun foreslaaer en Tour
paa Balbergskampen, hvilken jeg med fornøjelse
tager Deel i, og haaber derfor en andengang at see
Dem her, dog gjør det mig Ondt at de saa sjelden
tænker paa gjenbesøg hos mig, naar dem
aldrig kommer, saa lader jeg dog min Længsel
bestandig trække mig til Dem, og søger Dem hvor
De er at finde. – Fra Guri har jeg ogsaa i Aften
imodtaget Svar paa mit Brev. –
Juni 18de
Forfærdelig raser Stormen i Dag, dog maae jeg
alligevel opfylde min Berthas ønske at komme
til Bjerke, da det maaske er den sidste Tour
jeg i disse Egne gjør med hende, og hvor vil
ikke den blotte Tanke om denne Skilsmisse
Smerte mig. – Nogenlunde tilfreds. –
underligt at vide Troldhaugen tom;
men nu i "Efteraarstormens" Tid er
det dog godt, at I ikke er deroppe.
Det var jo ikke mangen Maaneder,
vi var sammeni Sommer, men
rige og deilige var de, varme
ude og varme inde - langt inde
i Hjerterne. Og den sidste Slags
Varme, den svinder ikke med
Sommeren. Tak for Alt, kjære
Edvard, kjære Beggeto, for Venskab
og Kjærlighed! Vi skal haabe,
det ikke blir saa mange Maa-
neder, før vi atter sees. Det vil
jeg arbeide henimod. Lev saa
vel, vær kjærligst hilset Begge
fra Begge! Din
Frants.
Slomann som er den bedste
vi har i benbrudstilfælde,
det blir saa fotograferet og viste
sig at sidde helt galt; saa
sagde Professoren at jeg maatte
blive her paa Klinikken, saa
vilde han Dagen efter gøre for
mig hvad han kunde.
Saa knækkede han Benene
igen paa mig, ellers kunde
Ankelen ikke komme i Led,
selvfølgelig var jeg bedøvet
uh, det var saa modbyde-
ligt. Næste Dag blir Foden
igen fotograferet, og den
viste sig Gudskelov at
være ganske paa sin
Plads. Saa laa jeg med
det i Gibs, helt op over
Kneet. nu er jeg begyndt
at faa massage, der er allerede
gaa og gjemme paa en Digter.
Heldigvis har dog ogsaa Gerharts sidste
Stykke "Rose Berend" gjort stor Lykke.
Han har havt en daarlig Tid før dette
sidste blev skrevet. Hans Liv er
ogsaa blit slig, at Arbeidet vel
maa bli forceret ofte. Der stilles
for store Krav til ham i Pengeveien.
Der skal uhyre meget til for at
klare de svære udgifter han har
paataget sig. Især har Bygningen
af hans Hus i Agnethendorf, som
er vanvittig kostbart, og Fruens
i Dresden, som heller ikke er billigt
om end langt tarveligere
Kr. 150,000.
end hans
lagt ulidelige Byrder paa ham. Han maa
stadig ha nye Ting ud for at klare det.
Det er den gamle Historie. At Kunstnere
kan og vil ind under slige 
Aag!  Schjøtt har sendt os 6 Flasker
wermouth idag. En herlig julepresent!