MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Kjære Tore, du maa svare denne Mand, han vil ingenting
men bare skriver. Sig at jeg fik Hjerneblødning og ikke orker noget
Arbeide. - Likesaa til Rumænerinden. Skriv høflig til begge.
Jeg holder forresten paa med en liten Artikel som burde
optrykkes i alle Aviser, men kanske ikke kommer ind i nogen - for Censuren.
Papa
at maatte undvære dem - - og ligesaa fælt ikke selv at kunne
skrive. Der findes for mig intet lægemiddel, der er mere virk-
ningsfuldt baade paa legeme og sjæl end andres og min egen
pen; - jeg kan jo aldrig paa anden maade kaste mig til en
god vens bryst og græde ud - - Men hvad er det saa egentlig
for frygtelige sorger, der skal grædes ud? hvis jeg hørte det
samme om andre, vilde jeg maaske kalde det "selvmedliden-
hed," sentimentalitet, naraglighed, forkastelig mangel paa beherskel-
se - i et ord hysteri! skal jeg definere min egen følelse, falder
dommen naturligvis betydelig mildere: Trangen til ligesaa
meget at yde som modtage kjærlighed! det udspringer altid
mest af glæde og lys sindsstemning. Men en frygtelig egoistisk
egenskab er det under alle omstendigheder; Thi det er jo i alle
tilfælde kun for at tilfredsstille sig selv ogsaa om et saadant ud-
brud fremkaldes af medlidenhed! og der gives ingen, ingen stør-
re nydelse i livet end at give efter for følelsen; - Taaler ikke
eller taale er ikke det rette udtryk, - af flegme skulde verbet
komme! altsaa: orker eller gider ikke mere tænke paa, om
mit kjærlighedsudbrud i øieblikket er gjengjældt, -  eller om
gjenstanden for samme igjen viser sit følelsesliv paa en
sterkere og ømmere maade overfor en anden end mig!
altsaa maa det hos mig være en grænsesløs egoisme,
sporgsmaalet om farverne - saa er det bare det
mest dominerende jeg har nævnt.
At huske alle sine billeder og deres eiere - er
heller ikke lett, - da de fleste, som før nævnt, har
skiftet eier. Mange af mine malerier veed
jeg jo med sikkerhed har skiftet eier, - for manges
vedkommende - "tror" jeg det bare.
Om mange af billederne veed jeg ogsaa med
sikkerhed, at de ikke existerer længer, - flere gik
i Bergensbranden - der gik ligeledes flere af
mine bedste - af malerne udvalgte - træsni,t
som jeg havde foræret svaalerne Kaland og Kranz.
Kranz havde ogsaa nogle malerier for mig
i opbevaring dengang, - (og de var selvfølgelig
u-assurerede).
Jeg nævnte vist sidst, at jeg flere gange har
gjort forsøk paa at lete efter mine.
billeder
-men at
jeg har maattet opgive det, - jeg fandt ut, at det
kanske vilde koste mig mere at lete efter enkelte
aldeles bortkomne ting, - end det i gamle dage
kostede mig at male dem.
Og selv om det engang skal lykkes mig -
(om bare engang) at faa laane alle eller de fleste af
mine gamle billeder ud til en udstilling,- saa
er jeg rædd for, at de med afhentning, pakning,
kasser og fragt frem og tilbake samt assurance -
ogsaa selv, det kan gjerne være slut, jeg har saa meget jeg 
skal ha gjort.
Jeg er stolt av guttene mine : den store ikke saa meget som 
la paa ørerne hverken til at mor hans fik Nobelprisen eller til 
at jeg gav bort alle pengene, han bare sa en aften: "Det maa være morro,
mor – du har da faat utrettet litt av det du vilde her i verden."
Veslegutten skrev et nydelig brev over themaet "Gud alene æren", men 
det var vel en av nonnerne som hadde hjulpet ham med at føre 
disse smukke betragtninger i pennen, kan jeg tænke. Skjønt Hans 
er en artig liten kar – fanatisk og tapper; han bor jo i Oslo nu 
paa en katholsk skole, hvor de har det svært tarvelig, men han
suttrer ikke for det. Likevel er han naturligvis helt fortustra av 
fryd for at være hjemme nu og ha juleferie og bli kruset og kræset 
for av hele huset. Jeg skal hilse baade dig og Aaslaug og Jo fra
ham.
Ja saa faar dere leve saa vel da og ha god jul og godt
nytaar, og mange hilsener til Aaslaug
din hengivne
Sigrid Undset.
af "torvgarerne" mine, som staar næsten grønne -
de er saa bratte, at sneen ikke kan hænge
længe paa dem.
Hvorledes gik det med Deres plantning og have
paa Hop nu, da De reiste fra Bergen? Tog De
op nogen planter?
Jeg tænker at forsøge rigtig mange slags grøn-
saker i aar for sikkerheds skyld, om der skulde
blive vanskeligheder med at faa korn eller
mel, - vi veed jo ikke hvordan tiderne kan
arte sig, - hvad vil De særlig raade mig til
at dyrke? Jeg vil ogsaa forsøge en del bifor-
planter, - forat det ikke skal blive aldeles
"sveltihjæl", om det skulde vise sig, at her var
forlidet naturligt beite.
Engel beder mig spørge Dem, om De ikke kan
skaffe hende nogle flere copier af de fotografier,
som De tog av os, - hun mente, at De kunde
levere pladerne ind til en fotograf, og lade ham
copiere ca. 10 stk - af hvert og saa sende os mod
postopkrav, - dette skal De dog ikke have nogen
umag med extra.
Vi mærker ikke meget af vaaren her
endnu, - det eneste 
vi
ser
er
en plante som staar
ude paa torvgaren
den
("palm atum") har faaet
lysende blodrøde blade.
Er der nogen af de senere træsnit, som
De bryr Dem som, saa skal jeg sende, - de
sidste betragter jeg nærmest som øvelser -
hvad synes Deres forældre og De om dem?
Ja saa maa De leve vel og være hjærte-
ligst hilset fra Engel, Kari og Deres
hengivne
Nikolai Astrup
Sandalstrand 2den apr. 1916.
jeg faldt ned av fjøstaket paa Ersgaard" —; i en kjølig 
forbauset tone som han ikke er istand til at begripe, 
det kan interessere mig at min niaarige søn falder i 
dammer eller ned av fjøstak. "Ja hvad gjorde du oppe 
på det fjøstaket da" spurte jeg ham, mens jeg vasket og 
plastret ham. "Gjorde!" endda mere forbauset "en kan 
vel ikke gjøre noe oppe paa et tak!" Og Hans begynder 
alt at protestere mot havegjerder og barnefrøken —
hans smaa venner, Arne og Magne, 4-5 aar gamle 
manifesterer sig nemlig rent paa egen haand i mit 
arbeidsværelse, naar jeg sitter og skriver, eller kommer ind, 
mens vi sitter tilbords, tar sin stol med og ber om mat 
som om de var hjemme — en og anden gang dukker en 
nejende, lit større søster op og spør om vi vet hvor 
Magne er? Eller har Arne vært her idag? Du skjønner,
jeg bor rent paa landet.
Mange hilsener, din hengivne
Sigrid
elegant Udstyr eller udvendige
Forziringer paa det mere Kost-
bare, vilde jeg foretrække at
kjøbe det simplere til 200 Sp
da jeg synes 50 Sp er for meget
at betale for en saa uvæsentlig
Ting; men hvis, som jeg maa
formode, en Deel af denne
Forskjel skriver sig fra en
større Flid eller bedre Materialer
anvendte paa selve Instrumentet
hvorved det for Exenpel sand-
synligvis vil holde sig længer
eller faa en eller anden god
Egenskab som det Andet mangler,
saa vilde jeg nok foretrække
det mere kostbare. Det er
var saa uskikkelig ogsaa tog jeg hende
om halsen og kjælte for hende og loved
at jeg skulde være snil bestandig og naar
jeg blev stor saa skulde hun faa det saa
godt, men hun har aldrig faat det godt
stakkars Mamma mi. Nu da jeg selv
har det godt og er tilfreds, kan jeg ikke
taale aa tænke paa det, jeg blir rent ulykkelig.
Før var jeg saa misfornøiet med alting at
jeg syntes altid jeg selv hadde det værst da.
– Mamma spør mig sommetider nu om
jeg kan huske, at jeg altid saa "Husk
paa Gyngestolen Mamma" naar hun hadde
travlt og var træt, for jeg hadde sagt
det engang, at naar hun blev gammel
skulde hun bare sidde i en Gyngestol og
strikke, det syntes jeg maatte være
Gulvene. De vare nemlig nu saa
aldeles slidte, at det efter Kyn-
diges Sigende vilde blive stygt
blot at olje og fernisere dem, idet
Malingen da/det de da vilde se
skidne og sorte ud. Men saa
har jeg valgt at male i Træ-
farve for saavidt muligt at
komme i Harmoni med Vægge og
Døre. Isen ligger endnu over
Nordaasvandet, saa forsaa-
vidt er Indtrykket temmelig vinter-
ligt. Men Maaltrosten og Bog-
finken og Stæren er komne,
saa der er Vaar i Luften.
Men jeg maa fortælle dig om
en Tur jeg havde i Søndags,
den største Fjeldtur jeg har havt
heromkring. Lørdag Aften tele
unge Dr. Grieg (Tryk-
kerens Broder og Dr. Hansens
Amanuensis) til mig, som
indehar den Værdighed at
være Formand i et Skilag,
bestaaende af Klaus Hansen,
Hr Edvard Grieg!
Inderlig Tak for den store Glæde,
De gjorde mig ved at tilegne mig
Deres skjønne Bergljot, Da jeg
aabnede Pakken og leste Deres
Hilsen, brast jeg i Graad af glæ-
de. Der matte ogsaa en Solstraale
fra Griegs Geni for at varme
mig igjen i al denne Kulde.
Derfor Tak og atter Tak!
Jeg arbeider i denne Tid med
Ibsens "Paa Vidderne", for at
framsige det. Det er et kolossalt
Digt! Den dybe smerte, der
som en Grundtone gaar igjennem
det hele, og ikke mindre Sjelekamper
Kjære Jappe!
Tak for Brevet Jeg havde 
nok skrevet – hvis jeg ikke 
når jeg er i Forbindelse med 
Nordmænd f tænker på
Ting som får indre Saar 
til at bløde – Jeg tror 
overhodet at ingen hjemme 
forstår hvor grusom den Leg 
var de to Slyngler af 
makrotyper S B og G H fik 
spilt med mig – forat
erhverve Guld og annet sådan
jeg – Jeg har ingen begreber
veir. Ingenting hændte
som kunde forstærke 
minder fra ifjor og
ingenting som kunde
forstyrre dem. Jeg
gik en lang tur gjen-
men alle engene som
blomstrer.
Reimers i sølvbryllup
hos Aalls. Riecks, B. hild
her (Gotfr. kapseiler i Kria.)
8/7 Reimers til 4. Schwartzes
(T. P. og Anna) fra 5 til
11. Schultzer, Riecks.
Tennis.
9/7 Møde om folkekjøkken
som tegner godt. Schwartz
her og Gunhild, Riecks.
dennegang. Gid jeg fik stipendium. Det
er letsindigt af mig at tænke paa at
gi op alt sikkert og stryge ud i verden
med næsten ingen penge, men jeg orker
ikke længer at gaa slig, jeg er saa over-
nervøs af arbeide og tobak, saa jeg skjønner,
jeg greier det ikke stort længer paa denne
maaden. Herregud, jeg maa vel kunne
taale at sulte lidt, jeg som de andre for-
fatterne -. Ak du, som jeg glæder mig til
at komme ud engang. Ogsaa til at træffe
dig til vaaren. -
Du spørger, hvorfor jeg interesserer mig
for ægteskabsproblemet - jeg kan ikke sige,
nogen "problemer" interesserer mig, bare menne-
sker, og det er jo da oftest ægteskabet, som
Sag står på Høiden af sin Tid, vil det måske
slet ikke være så, når det muligvis
engang efter min Død bliver bekjendt.
Tiden er da sandsynlig skreden den
forbi. Det meste af disse Arbeider,
knytter sig til Personligheder og Tilstande
som fordrer Sverdet i rette Tid.
Så er de Tanker der mer end Smer¬
terne knuger mig i disse lange, disse frygtelige
Døgn.
Helga, da det banket sindigt paa
Yderdøren -
der stod
Garborg!
nedenfor!
Saa maatte jeg op for
fjerde Gang, faa noget Klær paa
og skaffe ham lidt Mad og
Øl, og saa blev vi siddende og
præke til henved 3. Han ser
bra ud og Humøret er ikke værst.
Løland er elendig af
Gigt idag ogsaa. Gid nu dette Regnet
som han
går med i kroppen
vilde løsne,
saa letned alt.
- Brev fra Albert Bonnier,
som byder sig til at udgive
en svensk Overs. af " K. s. a. M.",
da han kjender en Dame, som
saa "ofantlig gjårna" vil oversætte den.
Bergen 27 Decbr. 1904.
Kjære Edvard!
Inderlig Tak for Julehilsenerne og
for Julegaven! Bøger er det kjæ-
reste, jeg kan faa, og det skal
blive en Glæde at læse Kinck. Jeg
har allerede taget fat i ham;
det er eiendommelig, karakteristisk
og solid Kost. Hamsuns aabne
Bjørnson har jeg desværre
ikke faaet læst, men Dit Ditto var
varmt og klart. Jeg kan nu nep-
pe tænke mig, at Nogen for Alvor
skulde kunne følge Hamsun i en
saadan Paastand, som at Bjørn-
son skulde have ladet sig lede
af uædle Motiver. Det er den-
slags onde Ord, som dræber sig
selv. Det gjør dog altid godt
Jeg har begyndt min Ridning
igen, saalænge den staar
paa glemmer jeg alt kedeligt
Gud véd hvordan det vil
gaa Percy i Norge denne
Gang, mon der vil blive
lige saa stor Begejstring
som sidst?
Jeg haaber at De har det
rigtig godt, dog de hjerteligste
Hilsner, søde lille Fru
Grieg, fra Deres hengivne
Karen Holten
Mange Hilsner til Frøken
Hagerup
Percy, med Moer, kommer jo
til Kristiania paa Mandag.
IX
Saken Nikolai Aardal.
Jeg har tilladt mig at tage den-
ne sak tilsidst - for at faa
anledning til først at belyse
enkelte bygde forholde i forbin-
delse med saken og kredssykekassen.
Jeg har kanske været for "udførlig",
men De bad mig jo være "saa ud-
førlig som mulig" - De maa da
undskylde mig, om jeg har været - og
kanske kommer til at blive for
vidtløftig ogsaa herefter. -
Jeg maa først forudskikke den
bemærkning, - at der gik jo 1/2 aar
eller mere, førend forfølgelsen
mod mig i denne sak begyndte, -
og naturligvis lagde jeg da ingen
vægt paa at huske datoer o. lgn.
Det er jo ogsaa henimod 3 aar siden
(næsten nøiagtigt), at N. Aardal
15. 4.04
Saa igaar Sardons "Hexen"
Megen Knaldeffekt og Skrig og
Skraal; men ellers intet.
Fru Wettergren flink og vakker;
men
for
 theatermæssig 
 Alt det ydre - undtagen
Figuren, som var blit for
svær - i Orden; men indvendig
tomt. Bedst var Fru Gyda Monrad
Krohn i en Birolle. Nansens, Munthes,
Grans, Fru Grieg og en masse andre
kjendte Folk. Festligt  fuldtalligt
Publikum. Men ak, Stykket jammer-
ligt. Løland var med mig; Tuften har
desværre sjelden Tid at gaa i Theatret.
For G. vilde det være et Offer simpelthen.
Nu begynder man for alvor
at se efter Krgstelegrammerne.
Russernes sidste Tab, det store
ivinter - for gud hvor trist en romersk kneipe vilde være
uten hendes aasyn skinnende i purpurglød for enden av
drikkebordet! Der var Kitti Kamstrup en av de gudbenaadede!
Egentlig er hun i mange maater herlig!
Jeg er glad det gaar saa bra med Regine Normanns bok.
Jeg har ikke faat læst den endnu -har ikke set stort
av det nye i det hele tat -da jeg bad N.s ikke sende
noget mere før vi kom hit. Christensens Christensen læste jeg paa 
reisen – jeg synes ikke den er videre god. – Saa Nygaards
julekatalog idag. Du husker du har lovt det billedet.
av dig -det er da det likeste jeg har set. Men har du
set, hvor fabelaktig Barbra ligner Matti Aikio?
Nu slutter jeg, for jeg kjender mig tom i hodet og
er sløvetræt av at gaa og rusle i solskin - Mange
hilsener til Anker og dig og glædelig jul til dere 
begge.
Din hengivne
Sigrid Undset Svarstad
Hilsen fra Svarstad
læselig! Der er Ting i den som jeg
elsker. Vemodigt Vakre, som
Kapitlet om Faderens sidste Tid
og Hjemmets Opløsning, Skildringerne
af Naturen, Drømmene og
Hjemlængslen. Og der er humoristis-
ke Perler, som det lille Stykke om
"Moses", den omvendte Neger, og
Stavangermissionen.
Personlig kunde jeg naturligvis
ønsket at han ikke vilde
sætte paa Tryk det som Harriet
Backer paa Kolbotn, i den Tid vort
Bolig spørgsmaal var brændende,
altid kaldte hans fixe Ide, nemlig
at jeg ikke kundes bo paa Jæderen
Han foreslog det aldrig, derimod ofte jeg.
Han gik og tænkte sig, at jeg aldrig
102
sig lokke til å låne avisen til en
tysker, som gav sig i prat med ham.
Hadde en varm og vidunderlig
3 mai i går - bjerken ble grønn, mens
vi så pa den. Folk her fra tidlig
morgen, huset fullt av unge og gamle,
og barn - Johan skar seljefløiter til 
ungene og alt var i vårens tegn,
undtagen det eldgamle fødselsdagsbarn.
Kronprinsparet kom med gaver
til frokostbordet - de to små
pinsessene blev her og lekte med
Ellis barnebarn - mor Sjøvoldem
ditto freng lekte med, og her var 
demokrati over det hele.
I dag reiser Johan atter til
skogs med biologer - lettet efter å
nå fått fyrt ut mot docent
Karl i isbryterstriden.
Krigen i Etiopia er slutt - 
keiseren har på keiserens vis rømt
og reddet sig og sine - Addis Abeba
plyndres, og de stolte italenere
jubler.
26/5 Endelig mildt vaarregn.
Jeg laa det meste
af dagen paagrund af
maven.
27/5 Telegram, at kongen
har negtet sanktion
paa konsulatsagen og 
at den norske regjering
har negtet at kontrasignere 
kongens negtelse!
Nous voilà!
Siden attenhundrefjorten
har der neppe nogen dag 
været en bevægelse over 
Norge som idag; men
nu er tilbageveien af-
skaaret - grace au ciel!!
Og alt imens sprætter
bøgen og maaltrosten
synger og det blir vaar!
Kristiania d. 5te febr. 1905.
Herr
Universitetsstipendiat
Cand. mag. H. Koht!
Efter Deres anmodning
har jeg gaaet igjennem, saa
godt jeg har kunnet, Deres for-
tegnelse over aktstykker og kilder
til allianceforhandlingernes
historie 1863-64, og har derved,
saadan som Deres plan nu
engang er affattet, lidet eller
intet at tilføie. De opfører Hall's
udkast til alliancetraktat som
overleveret Hamilton under
31te aug. 1863; konfidentielt var
München, den 28. Marts 1888.
Kære herr Winterhjelm!
Tillad mig herved at aflægge Dem min hjertelig-
ste tak for telegrammet og fordi De var så venlig at ha-
ve dagen i erindring.
Og så må jeg få benytte anledningen til at gøre
god igen en forsømmelse, som jeg desværre gjorde
mig skyldig i under mit ophold i Stochholm. Da
jeg dersteds havde den fornøjelse at besøge Dem og
Deres hustru i Deres hjem, var det min hensigt at tak-
ke Dem for det i sin tid tilsendte exemplar af «Til
Statsrådstaburetten». Men sagmtalen tog en anden
vending og sagen blev således ikke berørt.
Nu vil jeg derfor i al korthed indhente det forsøm-
14/2 Don kjørte helt
til Skjeberg station
med Sverdrups - bundene
for kjælke. Til middag
4 var vi hos Harald
Stang i anl. Fru Huit-
feldts fødselsdag. Vi 
var der til 12 og dansede
meget, men mig var
træt. Regn
15/2 Kom Katti (og Tove)
om form. og om aftenen
talte Katti om "Ugifte
Mødre og vor lovgivning" i 
Kvindesagsforeningen. Der
blev en meget livlig dis-
kussion efter foredaget - 
og "vi venstrekvinder" sloges
tappert for vor mening.
Kjære Jappe! Tusind Tak 
for Dine Breve der glædede mig 
meget – Jeg har lagt
et halvfærdi Brev på 6 Sider 
væk da jeg som så ofte 
når jeg skriver til Norske 
taber mig i et vildnis –
Jeg takker Dig for Din 
Møie med min Udstilling – 
– Jeg svarer strax herpå – 
Jeg føler mig betydli bedre
jeg begynner at tro at jeg er 
udødeli og at intet kan fælde 
mig – Jeg har nu havt to 
slige Affærer (et mindre havde jeg 
i Berlin) Benet syns jeg er blit 
bedre – Blot en nobel Slaphet i 
det ene Ben – (osså Monocel!)
Altså på gjensyn Din E Munch
Som værdige Forgjængere her er Løvenskjold og Simonsen
Lillehammer 22. nov. 1924.
Kjære Tore Ørjasæter,
De ber mig bekræfte Deres fremstilling i et brev, som jeg
hermed sender tilbake, av sammenhængen m.h.t. det digt til Sigurd 
Bødtker, som De i sin tid offentliggjorde, saavidt jeg husker i "Nationen."
Jeg kan bare si, at saavidt jeg erindrer er Deres fremstilling i dette brev 
helt ut korrekt – selv om jeg ikke husker alt i detaljerne, f. eks. 
hvad vi ved enhver leilighet har snakket om Bødtker; vi sætter jo begge 
saa stor pris paa han at jeg har indtryk av at ham har vi talt 
om altid, naar vi har møttes. Ialfald husker jeg sikkert, at jeg ikke 
blev det mindste forundret over at se Deres hyldningsdigt til ham, som De 
sendte mig fra Italien – i nogen brever som vi hadde vekslet, den første 
tiden De var dernede synes jeg huske at De spurte om jeg visste, hvordan 
det stod til med S. B og at jeg svarte tilbake, jeg hadde hørt at han 
skulde være syk. Hvad tid jeg mottok brevet med digtet fra Italien 
kan jeg ikke huske, men det forekommer mig at det var noksaa tidlig
under Deres ophold – kort tid efter at "Fararen" var utkommet.
Med bedste hilsen
Deres
Sigrid Undset.
men jeg vil ogsaa kunne være istand til
at betale et Afdrag paa de ottehundre-
de Kroner fra gamle Dage. Jeg har vist
Kontrakten til Advokat Helliesesn, som har
erklært sig villig til at lade mig faa de
ekstra Indtægter udbetalt, som er beslaglagt
i Anledning de femti Kroners maandeslige
Afdrag til dig, hvis du tillader det. Jeg
og hele dagen var saa vidunderlig deilig. jeg var
nemlig saa heldig paa Grund af, at jeg lovde
sammen med et Par Commite'- Damer, at blive
arrangerede den omtalte Tur til Gripholm; Selskabet;
var udvalgt og hyggeligt, og vi havde Dagen for
os, saa vi nød alt med mere Ro end almindelig;
Middagen blev servert i den dilige, gamle Park
udenfor Slottet og der blev holdt flere, tildels gode Taler;
det var saa forunderligt at være midt iblandt
den glade Menneskvrimmel med det ærværdige
Slot for Øie, og tænke paa alt hvad dets Mine havde
været Vidne til. Der har ogsaa været arrangeret
to fester for alle Skolemødets Deltagere, hvor jeg
naturligvis var med, den ene skulde jeg gjerne
have skjænket dem, den var efter min Mening
en Parodi paa en Fest, have trængsel, saa en
Stakkar som jeg var glad jeg kom derfra med
Livet, den anden, paa Hasselbakken, var derimod
udmærket ordnet og meget vellykket. Visst var
vakkert den heletid, lidt mindre Varme kunde vi
have hjulpet os med, thi vi var i Dampbad fra
Morgen til Aftens, men det var deiligt alligervel;
alle Mennesker var Ubegribelig elskværdig mot os
Den som har bevaret lidt frisk letsindighed
ved siden af sin grundighed, det er Lisbeth, det
er en nydelse at være sammen med hende og
Gran. De tænker videre og lerrere, de grunder
sig ikke fast i det daglige livs omsorg, Lisbeth
havde ikke hus og ikke pige, da hun nu
reiste til Bergen og faa eller ingen penge, da
de havt brugt op baade laan og eiendom paa
sin tur, men pyt, du kan da vide, jeg faar
hus, med pige er det værst, men det ordner
sig nok. Og naturligvis har det ordnet sig til
hendes tilfredshed. Anna er mer apatisk end
før, men hun ser tilfreds ud og holder regn-
skabet derude, som ikke er saa let, de skal
komme ud med lidet. Der er saa fuldt al
tid paa Sølyst, at alt det gamle er væk,
Lili er forresten bare sød og snil, og
hendes lille pige er særdeles yndig, hun blir
lagt ned paa maven med et papir foran
sig, og der tegner hun lange stunder. Nu har
lille Ester og Jonas's smaapiger dyssenteri saa
de har været meget daarlige, Ellen selv havde og-
saa faat det, da jeg sidst var i byen.
Jacob Sømme er paa Skudesnæs og maler.
Andreas og Marens mindste pige Johanne
Margrethe er et rart lidet barn, hun finder
selv ud melodier og spiller eders skala op
og ned med begge hænder og bruger bare de
Glædelig Jul!
Godt Nytaar til Eder
alle tre! Tak for
det Gamle!
Eders
Harriet Backer
Kjære høistærede ven!
Tusinde tak for Deres hygge-
lige og underholdende, samt ikke mindst
oplysende brev! Den omstendighed,
at jeg ikke paa længe havde hørt fra
Dem, gjorde mig usikker paa, hvorvidt
De overhovedet var i hjemmet eller
maaske paa reiser, og derfor vovede
jeg kun i lidt forblommende latinske
tendentser at udtrykke mine følelser
og mine spørgsmaal i anledning
af den forskrækkelige katastrophe nede
hos jer. Om denne har vi jo nemlig
heroppe for dens ydre konturers vedk. været
noksaa vel underrettede. Ikke
alene
har vi
fra kjøbenhavnske venner faaet os
tilstillet bunker af de værste smuds-
man og underkaste sig den, at Regenten heri dømmer.
§ 238.
Overeiendomsretten gaaer vel nærmest ud paa faste
Eiendomme; men det rørlige Gods er ey dens Gjen-
stand. Ret til at kræve Skatter er derfor en Green
af Dominium eminens, som og Kant antager, men
denne er ikke som Forfatteren vil, Grunden til hiin.
Dersom det physiokratiske System var antaget i en
Stat, og ikke i en anden, naar Indførselen fra andre
Stater var tilladt, saa kunde det hænde sig at Værdien
af Jordens Producter fra andre Stater var ringere
end Værdien af de Indenlandske. –
§ 241.
Forfatterens 1te Indvending viser intet, i det den viser
formeget, det nemlig at denne bør udskille den lovgiven-
de og executive Magt som de høieste fra hinanden. For-
fatterens Meening at man bør hæve de criminelle Lo-
ves Ufuldkommenhed, tilintetgjør ikke Benaadnings-
retten; thi dersom der nu virkelig indtraf her et Tilfæl-
de, hvori de ere ufuldkomne, saa maa dog Benaadning
kunde finde Sted. Vil man strængt følge Kants Theo-
rie om Talionsprincipet, bør ogsaa alle Oprørere straffes
paa Livet. Aarsagen hvorfor det ey lader sig gjøre er
den, at Oprøreren da vilde værge sig til det yderste,
havde jeg hellere ikke tænkt Du skriver rig-
tignok, at Du kan tage fejl, men (deri to.
nu jeg neppe fejl, ikke tænkt, at Du havde
gjort og det skulde gjøre mig ondt, om
Du fremdeles vil fasthoet din Op-
fatning; men i alle tilfælde skal
det ikke bringe mig til at tabe min
tro, hverken paa Dig selv eller mig selv,
at Du klarer Dig ligefuldt, uden denne men tro,
er jo selvfølgeligt, men jeg faar nu ikke slippe troen
paa mig selv heller ej skjønt jeg jo ogsaa
kan tage fejl, men se en, der fornylig, kalte
mig sin ven, opfatte mig paa denne
maade var mig en skuffelse.
Med venlig hilsen forøvrigt
og alle gode ønsker for helse og lykke
bliver jeg altid din hengivne
Knud Claussen
sdr Maj 1883.