MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
München, 19. Januar 1878.
Herr kand: theol: Olaf Holm.
Fredriksstad.
Overensstemmende med Deres
ønske giver jeg mig herved den ære
at meddele at Deres bog såvel som Deres
brev er kommen mig rigtig ihænde,
og aflægger jeg for begge Dele min
bedste tak.
Deres meget forbundne
Henrik Ibsen.
saanær sagt morsom!
Ja nu vil jeg bare endda engang takke Dem for Deres
store elskværdighet mot børnene til jul og for Deres elskværdighet mot mig iaar, 
og saa ønske Dem og Deres hustru et godt og glædelig nytaar.
Deres hengivne
Sigrid Undset.
Hansteensgt. 2 IV
17/9 1915.
Kjære Marie Hauge.
Tak for Deres Brev idag. Jeg
sætter stor Pris paa
er meget taknemlig for,
den Tillid, som vises mig,
men jeg tør ikke paata
mig Hvervet. Juryforhol-
dene blir vanskeligere her
for hvert Aar og jeg har ikke
orker
Mod føler, at jeg ihøst ikke
viker Arbeidet med alle
de Sindsbevægelser, som
baade De og jeg vet er uund-
gaaelige. Venlig Hilsen
og Tak. Deres
Harriet B.
Sandefjord 14 - 7 - 1902.
Hr. Edvard Grieg
De har i hovedsagen misforstaaet mig.
Med religiøs følelse mener jeg kun den følelse
for alt stort, stærkt, alvorligt og skjønt
som kan gribe saavel den enkelte som
de mange i de gode øieblik. Denne følelse
faar sit høieste og fyldigste udtryk hos
folket, naar det samles om en opgave eller
gribes af en fælles stemning.
Kun saaledes er Deres melodi i mit
øre religiøs. Den udløser en alvorlig trang
en stærk vilje, et høit alvor. Kun fordi
denne hos vort folk endnu søger hen
til en skjæbne, et forsyn har jeg git
mit digt et anstrøg af religiøs, som
imidlertid intet har med kirke og dogmer
at skaffe. Det er derfor, trods mit stand-
punkt, ærligt ment og ærligt talt som
et udtryk for en bevæget, alvorlig folke-
stemning.
skjønt De altsaa ikke har særent
Deres smukke melodi under nogen religiøs
ven, pianisten Sabater,
ladt sige Direktionen
for Konsertselskabet, at
den hindring, som ifjor
mødte med Deres hid-
komst ikke mere forelå,
og at De havde sagt mig,
at De gjerne vilde Komme
hid og dirigere nogle Kon-
serter.
Herpå fin jeg idag svar
fra Selskabets Sekretær, som
siger at Direktionen med
glæde vilde se Dem her
og var beredte at gjøre op
Kontrakt med Dem, forud-
d.23-6-12
Sødeste Fru Grieg.
Mange Tak for Deres søde,
venlige Brev. Nu begynder
det da heldigvis at hjælpe
paa Sagerne. Jeg har nu
været hjemme i 14 Dage,
og kan ved Hjælp af en
Stok godt bevæge mig paa
Gaden, naturligvis ikke lange
Strækninger. Jeg er hver
Dag paa Klinikken, faar
har jeg været forkjølet siden jeg var i Christiania og som sagt – saa har 
den ene og saa den anden av pikerne ligget, og altid mindst et av børnene. 
Sandt at si syntes jeg det var ubeskrivelig deilig at ligge, de dagene 
turen kom til mig -.
– Jeg var kjed efterpaa for jeg saa saa litet til dig, da jeg var i 
byen – i det hele, den byreisen var saa forkavet og det er som jeg først 
nu begynder at kjænde, hvor træt jeg maa ha været – siden jeg blir ved 
at kjende mig like uoplagt til alt andet end dovne med et 
hekletøi oppe hos de forkjølede ungerne paa soveværelset. Pligtskyldigst 
titter jeg igjennem de nye bøkerne før jeg sender dem til Dr Konows 
syke paa tuberkulosehjemmet. – Men Mosse har hat godt av 
byturen, begyndte jeg virkelig at haabe. Hun er meget forandret, synes 
jeg, siden hun fik slippe bromen – pupillerne hendes er gaat sammen 
og reagerer mot lys omtrent som et normalt barns. Jeg venter naturligvis 
ikke at hun skal bli friskere – men jeg tror at de har konstateret, 
hvad hendes sygdom er og bare det at hun nu ikke blir behandlet 
for epilepsi som hun ikke har, er en vinding. Hun har kramperne 
oftere, det kan ikke negtes, men de er lettere – og der var ingen vinding 
i at holde dem borte til den pris. Indimellem anfaldene er hun 
nu meget klarere, lægger mere merke til alting omkring sig og snakker 
ogsaa mere tror jeg. Og først og sisst er det let at merke, hun kjender 
sig selv helt vel tilpas ved at være fri for brom-taaken hun er 
saa snil og saa søt og kjærlig – mig kan hun sletikke taale at se, 
uten hun skal holde i haanden min eller op i fanget og ta mig om 
halsen; selv ved middagsbordet skvætter hun op fra pladsen sin ret 
som det er og tar mig om halsen. Nu har vi faat de nye medicinerne
dets Opførelse. -
Hvad Macineriet angaar, saa er der
ingen Vanskeligheder, men Dikuratia-
erne maatte naturligvis gjøres
til dels nye, især paa vores Theater
hvor man har lidt der ved dette kun-
e anvendes. -
Naar du nu rigtig har sadt dig
ind i det, saa haaber jeg, at du
skriver mig til, og det maa
forblive mellem os er naturlig.
Hvis du nu imidlertid ikke skulde
tro, at det egnede sig for hvad det
er bestemt, saa vær saa snil, at
sende mig det tilbage da jeg mu-
ligen havde en anden Bestemelse
for det. -
Her har vi det nu ved det gamle
og er vi glade over, at være kommen
tilbage igjen, da jeg følte, at det
var en Umulighed for mig igjen
at tage fadt Hjeme, mellem al
den Kiv og Strie, som nu er op-
pe der. Jeg hved ikke om jeg fik
Anledning til at vise dig Photografi
tier da Folk stille for det meste! - x





4de juledag.
Ofto Valstad og Frue kom over
og iinviterede Løland og mig til aftens
i gaar. . V. har samlet
meget gammelt herhjemme og paa
Reiser og er flink til at arangere
og gjøre alting istand. En ren Tusind-
kunstner. Og alligevel - saanne smaa
museer er ligesom ikke rigtig til
at være i. Der er for mange Ting,
forliden Ro.
x Idag uendelig Stilhed i Huset.
G. er nu ganske slugt af Boka.
Jeg gjorde et svagt Forsøg paa en
liden let Middagskonversation ved
Bordet. Men den 
var
totalt mislykket. Efter et Par Kremtinger.
"Tag Styret, Nansen, Paris er en Messe
værd". Da lo han, og saast
snakket om sin "Overbevisning"
o. s. v.; men jeg sa, som jeg mente,
at det vel neppe behøved ha noget
med hans religiøse Overbevisning
at gjøre. Den virkelig kristne Ethik
(d. v. s. Jesu Morallære) er jo
ialfald
den samme
som  skikkeligt
Menneske har for sig selv, om det ogsaa
er hvad man kalder "Fritænker". D.v.s.
ikke tror paa Kristindommens Metafysik
Det indrømmed han, men -
27. 2.05
Igaar (Søndag) blev her fotograferet hele
Form. næsten. Først var det to hollandske
Damer med et Apparat og siden to norske,
som skulde ha Billeder for "Berliner Tageblatt"
Til Kaffe kom Torkgel Mauland,
og hos Steinsviks var fuldt Hus og improviseret
Bol. Sven Moren, Eskeland, de to Hollanderinder,
Halstads, Frøknerne Brun o. s.v. Jeg var derborte
Christofer Bruns døtre -
paa Næsset er alt vel. Marie be-
gynder at blive optaget af Vaar- og
Blomstertanker, og sandelig, det
er godt, hun har den Glæde, thi
hun har jo havt mange Baand
i Vinter. Med Sverre gaar det
godt. Han er overhændig glad
i Marie og i mig med, og
da kommer nok alt Andet efter-
haanden. Det falder mig me-
get naturligere, end Nogen
kulde vente, at være Barne-
fader. Forresten gaar den ene
Dag som den anden. Kardial-
gien har atter aflagt en Visit,
men jeg skylder ham af med
kogende Vand hver Morgen.
Naar Du kommer hjem,
skal den fuldstændig have ophørt
at existere. Mere end nok om den!
Jeg haaber endnu at naa Dig i Leip-
zig med dette Brev og saa Lykke
til Englandsturen! Norge kom-
mer at smage dig dobbelt efter
den. Thorvald Beyer bad mig
bringe dig en Invitation til
en Englænder, som havde skre-
vet til ham om dig. Paa min
Bergen den 19de Januar 1870.
Mit kjære Niskebarn!
Endskjøndt det er meget
silde, jo nærmere sig med stærke Skridt
til den alvorlige Midnatstime, saa vil
jeg dog gjøre en liden Begyndelse til
et Brev til Dig, thi naar jeg nu skri-
ver til Edvard igjen skal Du ogsaa
have Dit særskilte Brev. Det er
nu længe, synes mig, siden jeg under-
holdt mig med Dig, og senere have
vi jo oplevet baade Juul og Aarsskifte,
og dertil modtaget Brev fra Dig fra Rom.
Jeg har saaledes først at takke Dig
for dette Sidste, dernæst at sige Dig
med hvilken Glæde vi læste Beret-
ningen om den Lykke Din Sang gjorde
ved Julefesten i Rom og endelig
at frembringe mine hjertelige Ønsker
om et velsignelsesrigt Aar for Dig
og Din kjære Sjæl. Jeg har jo rig-
tignok tilforn ønsket Jer dette i mit
sidste Brev til Edvard, men en god
Ting kan ei gjentages for ofte, og
da jeg troer Du er enig heri, saa har
jeg nu frembragt den paany til Dig.
Tak skal Du have, min kjære Nina!
fordi Du lod os vide lidt om Jer
Reise, thi Edvard meddelte ikke det
ringeste derom, og Du begriber nok at
vi saa inderlig gjerne ville vide om
alle Jer Bedrifter. Jo, Du har det rigtig-
nok godt. Din Fæle Unge! der faaer saa
6
Har vandret en prægtig
morgentur rundt til alle
Dyrene og alle Udsigtspunkterne.
Det er morsomt at se
vilde Dyr; men det er en
af de mange Fornøielser
som har ond Samvittighed
paa Bunden. Naar de endda
ikke allesammen havde
den nervøse, rastløse Vandring
op og ned - det er vondt
at se.
Jeg har spist min
første Frokost oppe i
Breidablik - Taarnet idag,
der skal jeg holde mig
Morgen og Aften. Middag
skal jeg spise nede i den
Kunstforeningen. Der blev i
Selskabet igaaraftes af Werenskjold.
foreslaat at sende et Telegram
til Alexander Kielland i Ansledning
 25 Aars Jubilæet paa Søndag.
men jeg maatte reise med 1/2 12
Toget og ved ikke om det kom
afsted. K. er f. Tiden i Bergen,
men reiser Lørdag nordover, saa
han Jubilæumsdagen vil være
paa Sjøen mellem Bergen og
Molde.
Wentzel har netop solgt
tre Billeder og Otto Valstad gaar
raskt og sikkert opad. Sælger og
har Bestillinger.
Paa Stipendiekommiteens
møde Tirsdag Atten i Engebrets
Cafe blev indstillet, Andreas
Haukland, Thomas Krag og Jens Tvedt.
(1000 Kroner hver)
Jeg laa ene og ingen Klokke, saa
jeg vedblev at vride mig i en halv
Times Tid, men da buldrede jeg paa
Væggen, saa at En i Gangen heldig-
viis hørte det. Jeg fik da strax nogle
Kamphordraaber, men det blev værre
og ikke bedre, hvorfor der blev expe-
deret Bud efter Læge. En halv Time
senere fik jeg Opkastelse, og det lettede
betydeligt. Underlig nok havde jeg
ikke den mindste Benanelse, der
kunde lade formode Sligt, og derfor
ønskede jeg Læge. Det var nok en.
Art Krampe, fælt var det, det er sik-
kert, og matte mig gjorde det, saa
jeg maatte blive rolig i Sengen den
hele Dag. Igaar Eftermiddag var jeg
nede, og idag ude som Du har hørt.
See det var nu vidtløftig Beret-
ning om min høie Person, men Aar-
sagen til min Omstændelighed er den,
at jeg selv troer det ikke saa umuelig
at jeg vandrer herfra i et saadant An-
fald, og derfor vil jeg have Jer for-
beredt herpaa. Jeg nægter jo ikke at
jeg meget gjerne vil see Jer. I to Kjære
igjen nok engang i denne Verden,
men Guds Villie ske! den er altid
den bedste. -
Du vil nok sige, det var et deiligt
Geburtsdagsbrev din Onkel sender
mig, men saa maa Du og tænke paa
at det er til Melponene jeg skriver.
Nu forlader jeg hende og henvender
mig til Tholia, og da skal Du faae
see at det nok bliver anderledes.
aarene gaar. Bodil finder sig til-
rette med livet i omsorg for gods 
og jord og børneflok - hun gifter 
sig tilsidst med sin nabo, men
saa glider hun bort fra broderen, 
hvis eneste lykke det var at
hjelpe hende lidt i de tunge aar -
Erik og hans hustru og Aage, der 
gaar sammen paa gaarden hjemme 
uden at tale til hinanden - saa
dør han tilsidst. Og om hans
dødsleie samles hans børn og sviger-
børn tause og sorgfulde, de er
fremmede for hinanden og fremmede
for ham, der dør.
Ja, det er som du ser, kjære
Dea, en lang vævnad og noget
mørk i kuløren, men til en for-
Indtægt blir der ikke, da
vi maa tage et større
Lokale, som blir dyrt at
leie og at opvarme. Efter
det Elevantal jeg nu 
har, tror jeg at vi kan reg-
ne paa 70 Kroner eller
saa omtrent hver i de
kommende Maaneder
Eleverne er flinke, og
der er morsomt synes
jeg, svært behageligt at
have 14 Dages Frihed.
Dette er skrevet i stor Hast,
men jeg vilde gjerne have
et Svar fra Dem, om De
kan tænke Dem at gjøre
dette? Hilsen til Deres
Kone.
Venskabeligst
Deres
Harriet Backer
Wessels gade 8
Det er baade en sjælden og kostelig vare;
Tilsidst fik jeg tag dog i denne her;
Blot den ikke forvandler sig til til en mare!
Thi mareridt, ved du, er ikke godt,
Selv om maren Decorums ansigt har fa'at.
Ak ja, Decorum med kjøter jeg jo
Saa gjerne dig virkelig vilde skikke;
men magt til at raade over de to
Jeg har til min store bedrøvelse ikke.
Symbolerne faar du da nøie dig med -
Saalænge. Hvad fremtiden blir, ingen ved!"
En anden gang sendte vi hende en klasse confectrosiner, 
pakke cigaretter og en sukkerfigur, hvad hun altsammen
holdt meget af; "L. Birkeland & co." var dels vor fætters co-
lonialhandel og "compagniet " (fars) s døtre.
"L. Birkeland & co.
Af erfaring har den tro,
At Rosinqviste (det være i b'rakken
Eller i kasser oppe paa bakken)
imidlertid i sin tid tilbudt sin tjeneste som
kommissionær til salg af obligationer og ind-
løsning af kuponger; indehavere af svenske
obligationer se sig nu nødt til at sende ku-
pongerne til London eller Frankfurt, hvor
obligationerne ogsaa i regelen selv ere kjøbte.
Ved "svenske" forstaar man naturligvis her
baade svenske og norske, hvorfor jeg har troet
at ovenstaaende privatmeddelelse maaske kunde
interessere Dem. Hvorvidt aftalerne med de
oprindelige laanovertagere ere til hinder for
en saadan kommissionsforretnings stiftelse
her ved Europas vigtigste obligationsmarked,
ved jeg ikke; men jeg nærer ingen tvivl om, at
vore papirer under den herværende kapitaloverflod
efterhaanden vilde finde adskillig indgang.
Ærbødigst
Ebbe Hertzberg
Paris den 8de Oktober 1876.
kjøres i vogn fra den ene til den anden
banegaard. Min broders blir en dag eller saa
i Paris, de vil ikke have alt sit tøi med
til vort atélier, hvor nogen af dem skal
bo, naturligvis, men lade det blive paa
jernbanen saa længe eller strax faa
det til den bane, de siden skal afsted med
Jeg tror, at denne vei over Rambouillet
er lettere for dem, naar de har saa
meget tøi, end den vi sædvanlig reiser
til Cernay la ville. Den sædvanlige er
fra Gare de Seaux til St Remy og
saa videre med omnibus. Jeg har
foreslaaet dem, at Beate med to smaa-
piger og tjenestepige bor i vort atélier,
Alexander med gutterne over gaden i
det hotel hvor Magda boede. Naar dette
engang blir ordnet, vilde Du da være saa
snil at gaa indom nede hos os og se
om der er pent gjort istand til dem.
Jeg mente, at begge senge skulde staa
i værelset færdige med rene lagen,
Til Strix
paa Sølvbryllupsdagen.
Din Skaal, kjære Strix, for idag er du Gjest
og idag er det vi som har Ordet.
Vi takker dig nu for hver Gang du holdt Fest
med din bugnende Rikdom paa Bordet.
Du ryddet din lyse, velsignede Sti
saa tvers gjennem Dagenes Sorger.
Og Tusener Gubber løp ut i det Fri
av Geistlighet, Bonde og Borger.
Dit Sandsigermot er dit varige Værd,
det Alvor du gjemmer paa Bunden.
Det mindes vi end av din lystige Færd
naar Vitsen er glemt og forsvunden.
Og midt i din Spøk pibler Stemningen frem,
Poeten begynder at nynne:
et Hav blir en Himmel, et Hus blir et Hjem,
altsammen saa svensk av Lynne.
Nu træder du frem paa din Sølvbryllupsdag
som før med et Smil om Munden
og blander dit Vidd og din Skjæmt av Fag
med det dypeste Alvor paa Bunden.
Din Skaal, kjære Strix, med Hurra og Honnør
fra hver Vraa hvor Vennerne vrimler!
Vi ønsker dig Statuen nu før du dør
og dobbelt Mands Liv før du himler!
fordi Vigeland har modelleret
mig og ikke dig, din Stakkar.
Kære faa fat i en
god Blæser en Dag og tag en
Afstøbning til mig, er du rigtig
snil. Jeg skal takke dig
hele Livet og min Kone ogsaa.
Jeg skal have et Skue-
spil op i Vinter.
Med Tak og Hilsen
Knut Hamsun.
Rom, den 30. December 1878.
Herr boghandler Nils Lund.
Kristiania.
Jeg erindrer ikke om jeg, da
jeg forrige gang tilskrev Dem, udtalte
at jeg havde fundet mig meget vel tjent
med den modtagne veksel på Paris.
Jeg vil derfor idag bemærke at så var
tilfældet, og jeg beder Dem derfor, når
De efter nytår sender mig penge, da
at ville lade det ske på samme må-
de, som sidst.
STør jeg derhos anmode Dem om,
som svar på en forespørgsel fra ad-
vokat Stang, at meddele ham at direk-
tør Key ikke af mig har erholdt nogen
tilladelse til at lade oversætte på svensk
«Samfundets støtter», ligeså lidt som jeg
har givet nogensomhelst anden en så-
dan tilladelse. Fra hvem herr Key
har erholdt sin oversættelse er mig ganske
ubekendt. De ved det kgl: theater i Stok-
holm og ved Götheborgs theater foranstal-
Sondag 22/12 89
Kjære Edvard Grieg!
Denne Depische dateres
fra Sengen; jeg har havt Bryst-
Liv og Lyst der. Nansen selv er
en lidenskabelig Danser og det
smitter, saa alle hengir
sig
heilhuga
til Glæden.
Kl. 1 reiste jeg med Chr. Sinding
og Frue til Deres Hjem lige i Nærheden
af Eilif Petterssens  Hus og blev
der om Natten. Men vi blev
siddende oppe til ½ 4 og rangle
videre paa Tremandshaand. Det
var saa gjildt at snakke sammen
igjen som i gamle .
Dage
i Paris og Kristiania
da vi var saa ofte sammen vi
tre. Sindings længter til Paris igjen,
men Fru Sindings yngste Søn Morten
Gade er endnu ikke saa frisk efter
den langvarige sygdom som begyndte
i Paris for tre Aar siden, at de
vover sig ud. Nu har de det svært
koseligt derinde i Lysaker; men
ikke Johan Halvorsen mange
gange har talt om Dig i de
høieste toner.
Paa de samlede børnesange
har jeg havt to korrekturer
her, og Grøndahl, der har været
saa elskværdig at gaa disse nøie
gjennem, forsikrer, at de nu
er feilfri. Havde jeg bare vidst,
at Du selv vilde have seet dem
igjennem var naturligvis korrektur
strax bleven Dig tilsendt; men
nu er de alt trykt, og jeg
vænter dem med første dampskib.
Vi faar haabe Grøndahl har
ret. - Naar jeg ikke sendte
Dig korrektur, saa var det for
at spare tid og Dig bryderi. 
For at der skal gjøres noget
ved Nordråksagen som duer
Indledning.
Første Forelæsning 3/4
Allerede en Sammenligning mellem den
factiske Retstilstand og Lovene for forskjælli-
ge Nationer
viser, at der i Retsbegre-
berne er noget for alle Mennesker fælles.
Eiendomsretten, Ægteskabet,
tænters folder
de
fleste Forbrydelser og
mange Straffe gjen-
findes overalt hvor
et menneskeligt
Samfund er dannet.
I sin Kjerne ere
saaledes
for en stor Deel de
retlige
Institutioner de samme i
alle
menneskelige Samfund.
Med
den
naturlige Kjønsforskjel
og den der-
af betingede Forskjel
i Mandens og Qvindens
aandelige Væsen
er Ægteskabet
i sin
uforander-
lige Kjerne givet.
Menne-
skets Forhold til den
materielle Verden er
overalt væsentligt det samme. Det har overalt
Trang og Evne til at underkaste sig
og benytte den, og den Evne
forøges med
en frivillig Samvirken mellem for-
skjellige Individer; deraf følger, at der altid maa 
gives Eiendomsret og Contracter om endog
kun i en raa Form. Alle Mennesker
ere i en vis Grad enige om, hvad der
maa
ansees som
menneskelige Goder:
uberettiget
at
berøve
eller
indskrænke et Individ i Besiddelsen af disse
bliver under visse Former
altid
Forbrydelser, berettiget
Berøvelse deraf paa Grund af en saadan Forbry-
delse Straf.
Staten.
Men det er ikke alene i sin Kjerne, men
ogsaa i sin
historiske Udvikling,
det Fælles,
Almeenmenneskelige i Retsinstitutionerne,
og altsaa i
den Idee, de realisere, Rets-
ideen, viser sig. Hvor en Udvikling af
disse Institutioner finder Sted, gaaer den altid
i en
Retning, som hovedsagelig er
139.
ud angaaende Maria Wang, og om hvorfor jeg vilde bilve ved
at bo hos hende, naar jeg havde saa mange andre venner
i byen, osv. Maaske netop af den grund, at jeg helst intet
vilde fortælle hverken om hende eller mine egne daglige gjø-
remaal, - kom det hele til at staa i et lidt besynderligt og
hemmelighedsfuldt lys. Jeg følte, at frk. Wang i virkelighe-
den slet ikke passede for mig; men jeg vilde være hos
hende, - vilde holde ud alt, hvad jeg var begyndt paa og -
holdt jo saa ubeskrivelig meget af hende!
Fyrdiriktør Ryes, hvor Olaf boede, strakte deres ven-
lighed og gjæstfrihed til hele vor familie - saaledes ogsaa
til mig. Og ikke alene disse, men ogsaa fru Ryes mor,
gamle fru Diricks og hendes to døtre, Mimi og Gabrielle.
Hos dem traf jeg igjen sammen med frk. Reusch fra Bolkesjø
og hendes bror, geologen dr. Hans R. - En søndagmiddag
hos fyrdiriktørens var blandt andre gjæster den gamle
frk. Elisabeth Welhaven, en umaadelig morsom og livlig
dame. Vi sad i mørkningen ved en maaneskinslampe
og hørte hende fortælle komiske historier fra Bergen og af
sine egne familie - og smaaerindringer fra barndom-
men. -
Hos grosserer Schwenckes var en søndag Catharinus
8/5. 48
Kjære Tore,
Mere Skitbrev, men kjære kast
det bare med en Gang.
Nei det nytter ikke at skrive til mig
om Filmsaker, jeg husker intet fra alle de
Alverdens mange Aar. Og jeg tror du skal
stræve og slite med Filmfolk, jeg har Erfaring
for at det ikke fører til noget. Det amerikanske
Selskap maa jo fremlægge Beviser for Victoria, jeg
husker bare det var noget Tull med den Filmen og
det Salg. Forresten har jeg visst ikke faat en Øre for
det. Jeg holdt ikke Øie med slik Skit, jeg bare skrev
og arbeidet. Stakkars Tore, du sliter forgjeves med
Filmgreier. Men min nye Bok skal nok hævde sig. Saa
har jeg gjort mit, jeg 89 Aar om et Par Maaneder.
Har du hørt fra Ellinor?
Papa
München, den 14. März 1880.
Herrn Paul Apfelstedt.
Frankfurt a. M.
Geehrter Herr!
Ihr werthes Schreiben vom 12.
d.M. habe ich soeben erhalten.
Wenn ich mich nicht irre, haben
Sie mir schon einmal vorher
die Ehre erwiesen ein ähnliches
Ersuchen an mich zu richten.
Ich stand aber damals eben im
Begriffe eine Reise nach Italien
anzutreten, weswegen die Sache
meinerseits erst hinausgeschoben
und später vergessen wurde.
In der Hoffnung, dass diese
Zeilen für Ihren Zwek genügend
sein werden zeichne ich mich
hochachtungsvoll
Henrik Ibsen.
hvor mange penge, han snart skulde tjene, -
om et stipendium, han vented paa hver dag o.s.v.
Alt beregnet paa at stemme mig gunstig sindet
for et "laan" - og han var beskeden i sine
fordringer kun ca. 40-50 kr, saa han fik da
det, - og vi skilltes ud paa morgensiden som
gode venner, uden at nogen af os havde
været i seng oppe hos ham, - alt det andet
han skrev om sengen o.s.v. og mit brede
bygdemaal, (som forresten var hans egen hjem-
bygds dialekt), alt dette var opspind- vi
talte almindelig "riksmaal", som jeg altid
gjør, aar jeg er sammen med byfolk - da
talte Folkestad betydelig bredere end jeg; thi
han havde ikke saa lidet af bredt Dram-
mens maal. Hans far - emisæren eller lægpredi-
kanten - havde jo paa grund af sine fortjenester
i "indremissionens" tjeneste faaet ansættelse
som fattigforstander i Drammen. Denne ca-
morra - denne "bande" - denne "stat i staten",
som kaldes "Indremissionen" soper jo ind
millioner af "synde penge" om aaret og har
sagtens raad til at skaffe sine tjenere fedt
og makeligt levebrød, - den er den værste
fiende for virkelig kultur og frit aandsliv
i Norge! - Det virker jo
kan faa lov at
aflægge Dem
en visit. Saavel
paa egne som
paa min fars
Herr Alexander
B Griegs vegne
skulde jeg have
stor interesse
af at hilse paa
en saa berømt
slægtning.
Jeg har boet i
Kjøbenhavn Tordenskjøldsgade 1
d. 6te Otbr. 1880.
Kjære Hr. Grieg!
For det første vil jeg takke Dem for Deres
rare Brev i Sommer, som jeg blev meget
fornøiet over, og dernæst vil jeg fortælle
Dem og Nina at jeg lige staaer i Be-
greb med at reise til Paris, mine
Ønskers Maal, og tilbringe hele Vin-
teren der lige til ind i Sommeren!
Vi have jo saa ofte talt om Paris
med Dem, og De har ogsaa stadig talt
om at komme derover, Gud give De
kom lidt derover i Vinter, vi skulde
da tilbringe en herlig Tid sammen;
mine to Brødre ere der ogsaa, Robert
kommer til December, vi ere da Alle
tre samlede derovre, De kan tro jeg
glæder mig umaadeligt dertil, jeg
trænger i høieste grad til at komme
lidt hjemmefra efter en meget bevæget
og stormfuld Sommer.- Hvis De
ikke tænker selv at komme til Paris,
vil jeg spørge Dem, om der noget, hvor
Sandefjord, den 18.7.1900.
Kære herr August Larsen!
Jeg takker Dem meget for til-
sendesen af halvårs-regnskabet og
beder om at beløbet må blive anvendt
til indkøb af obligationer.
Med min dårlige fod går det
nu stadig fremad og jeg håper nu
snart at være helt færdig med den
fatale historie.
Mange hilsener! Gode ferier!
Deres venskabeligst forbundne
Henrik Ibsen.