MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
om man skal fristes til at prøve
sig paany efter den Behandling man
faar. Aldrig saglig Kritik, men altid
personlig og saa maatte lade et arbeide
ligge i tie Aar ved Theatret til man
selv er voxet fra det og inderlig lei
af det
Ogsaa den uendelige Taktløshed,
hvormed alle aviser offentlig nævner
en Forfatter som har gjort alt for
at faa være anonym og faa være
i Fred. At Navnet saa freidigt allerede
strax nævntes af Theatrets Vedkommen-
de vil jeg ikke engang snakke om.
Hvad har Forfatterens Person med
et Arbeide at gjøre! Er det da ikke
Arbeidet, som virke i Kraft af sig
selv.
Blev mødt paa Stationen i Nat af
Candidat Gidske og Sæter og Frue. Men
naturligvis fik jeg ikke min Kuffert før idag
og havde altsaa ikke Nattøi eller Toiletsager
og naturligvis har jeg igjen af alle mulige
Grunde havt en væmmelig Nat.
Iaften Dans. Der 
er
nok
det. Saa var det den Tjeneste du lo-
vede mig at gjøre dernede. Vilde
Du en Dag, naar Du havde Tid gaa
op i Rue Duphot 25 og spørge
efter Madame Trélat de Lavigne,
min gamle Veninde. Jeg er saa ban-
ge, hun er død, for jeg har for før- 
ste Gang i aar ikke faat Nyt-
aarskort fra hende. Hun er
næsten blind, Stakkel, og nu me-
get gammel; men hun er et
trofast Menneske, trods alle
Eccentriciteter, og jeg holder af
hende, som hun er. Lever hun,
saa skriv paa Dit Visitkort
som Du sender ind, at du bringer
Hilsen fra Harriet Backer.
Gid hun kunde modtage Dig.
Fortæl hende om Norge og hvad
du kan finde paa om mig og mine
Billeder og gjerne lidt om min
Malerskole. Om Kitty maa
du ogsaa fortælle alt, Du kan
finde paa, for hun sætter Kitty
ogsaa hørt og læst, og hvis
jeg ikke feiler har din Hustru
faaet et kritisk musikalsk
alsthetisk Referat over
Concerten fra en af sine
Veninder der rimeligvis
er af den Beskaffenhed
jeg tror sogar at jeg skal blive
qvit et Par Opus hos en Forlægger
her.
Tænk jeg har hørt Liszt!
Hvad siger Du? Jeg havde den
sjældne Lykke at faa overværet
en Privatmatiné i Blunthners Salon
som blev givet til Ære for ham
og som udelukkende bestod af hans
Compositioner. I det sidste
Numer udførte han selv Piano-
partiet (en Legende for Piano, Cello
Harmonium og Harpe) og da Jubelen
ingen Ende vilde Tage maatte han
sætte sig til Instrumentet og spille
solo. Han spilte et Stykke
som betitles " Den hellige Franciscus
overskrides Bølgeren!! Vonnervittig
grandios Tittal, men forbausende Spil.
Ja det var en for mig saare
høitidelig Begivenhed. Han
113.
Saa gik tiden, og gjæsterne begyndte at indfinde
sig paa hotellet - dels paa gjennemreise og dels for
at blive. Nogle af de første var professor Ole Jacob Brochs
familie. Lidet anede den høie, gamle herre, at det
var for en slægtning (ingen presentation), han skjænkede
saa galant af sin rødvin ved middagsbordet den ene
dag, de var der; - jeg vidste det heller ikke før bagef-
ter. Det var lige efter, at han var traadt ud af det kort-
varige sommerministerium i 1883. -
Efterhaanden ankom alle de "faste gjæster", og der blev
meget livlig baade paa hotellet og i veidiriktør Kraghs
stabur, der kunde rumme adskillige mennesker. Som
("veteran") ung og meget tilbageholdende og genert maat-
te jeg trækkes med, hvis det skulde blive til noget med
mig; og det likte jeg naturligvis allerbedst som enhver
anden, der trænger til protektion. Det glædede mig
umaadelig at være tilstede ved al den høitlæsning,
interessante samtaler mellem alle de ældre bereiste
og erfarne damer, der saa venlig og omsorgsfuldt tok
sig af mig. Men desværre - virkningen fik ogsaa en
vrangside. Det pirrede min ærgjærdighed og selv-
følelse saaledes at blive taget notits af; og det s-
Kjøbhvn. Ø. Klasensgade 11
21/2/95.
Kjære vennen min Bjørnson!
Jeg blev så forskrækket ved af dit
brev at mærke, at Skram havde
skrevet til Dig. Dengang dit
første
brev
kom, lå jeg inde i mit værelse, for-
kjølet og forsnuet og Skram bragte
mig det ind. Nu plejer han altid
at måtte hjælpe mig med at læse
din vanskelige skrift, og derfor blev
han stående og vented. Så sa jeg til
ham: "vær nu snil og forlang ikke
at læse dette brev." Han trode, Du
havde skjældt mig ud for et eller
andet i bogen, som Du ikke havde
likt. Men så sa jeg, det er ikke
mig, men Dig. "Mig! råbte han,
mig!" "Ja", sa jeg, kan anklager dig
for det samme, som jeg i sin
tid gjorde" o.s.v. Og likså ener-
gisk og rasende, som jeg. Dermed
var det forbi. Han gik og sa ikke
mere, og ikke ante jeg, at han havde
skrevet til Dig.
udtalte mig lidt skarpt til ham om Sagen,
villet afværge mulige Anfald af det Slags
Formynderi, som jeg nu engang ikke tåler,
og jeg takker Dig fordi Du lagt Din Vægt til,
som her betyder endnu mere. At man
skal være nødt til at kræve slige Betingelser,
er jo både ynkeligt og skjændigt, men Erfaringerne
viser jo Nødvendigheden deraf.
Af den Måde Du omtaler mit
Tilbud ang. 2den Del, synes det, at Du ikke
opfatter det som en frivillig Gave fra min
Side, men mere som en Pligt, og det har
gjort mig usigelig ondt. Dine Brødre, siger
Du, har efter din Mening "ligesåmegen Ret..."
Nei, Ingen har nogen Ret dertil, ligesom
der ikke kan være Tale for Nogen
"at finde sig foranlediget til at beregne
sig ligesåmeget af det eventuelle Honorar"..
Roma 19de Februar
1872.
bestemte jeg mig til at reise herfra fredag i
denne uge, istedetfor som først bestemt 8 dage
senere; for jeg har megen lyst til at høre paa.
Det er jo ikke meget at saadant livet her
paa landet har at byde; kun hvad man i
tarvelighed kan præstere istenfor egne døre,
- og det er smaat nok. Desværre er jeg næsten
afvænt fra at høre noget ordentlig musik.
Da vi jo snart taler ved, vil jeg ikke
trætte dig med at læse mit sludder idag.
Kun vil jeg fortælle, at jeg i den sidste
tid har været meget friskere end tidligere.
Saa var det kanske fornuftigst at fortsætte
med opholdet herinde. Dog vil jeg til byen, og
faar søge sundheden paa fjeldveien og andre
steder. - os.v. osv. osv. -
Wilhelm venter med længsel paa at jeg skal
blive færdig, da posten skal sendes. Derfor
levvel. - Hils din frue. Wilhelm beder
hilse eder begge.
Din hengivne
Budtz
kommen wir, u. dann musst du sorgen, dass du
da bist - denn das ist meine Hauptfreude weisst
du doch!" - Og jeg sitter ute på voorgallery og
hører smilende på alt hendes prat og nikker
på hode og sier: natürlich Dé - sie sind woch
alle da, - u du wirst tante Nina "kværken" køn-
nen, - u. es wird wundervoll." - Og når hun
er misfornøiet med livet i sin almindelighed
og mig i særdeleshed, så sætter hun sig ved skri-
vebordet og klager: "da siehst du es nun, tante
Nina, so werde ich behandelt in meinem eigenen
Hause von der Drache!" - Og mangeslags ut-
gydelser må du høre på, og når hun så er
færdig, så er hun lettet og vel fornøiet og
vis på bare forståelse og sympati hos dig, -
og kommer triumferende med sit "Na - die
kleine tante Nina, die denkt wie ich u. sie
versteht mich!" Og så er sorgen slukket og
alt igjen i den skjønneste orden. - Du ser
Kristiania 9 Juni 1874.
Kjære Ven!
Inderlig Tak for Dit Brev! Ja
Marie og jeg har rigtig tænkt paa
Eder, og fulgt Eder paa Reisen. Det
er underligt at gaa igjen her. Hver
Gang jeg gaar ned til Ingebrecht
ser jeg op til Vinduerne i N. 9, og
saa længes jeg efter Eder og efter et
glædeligt Gjensyn. - Da Din Sag skul-
de for i Thinget, gik Marie og jeg derop
Kl 10 om Form. Men den kom ikke for,
førend Thinget havde styrket sig
med Mad og Drikke i Frikvarteret.
Debatten kjender Du vel af Aviserne.
Sverdrup udviklede meget folkeligt
Forslagets Berettigelse og dernæst
Nørholm, 18 Juni 1937.
Hr. Redaktøren av Fritt Folk.
Jeg kan naturligvis ikke skrive noget
"myndig Ord", ellers skulde jeg gjort det i
Vinter alt. Desuten er det ikke et myndig Ord
som hjelper, det er Penger som hjelper.
"Utbryterpartiet" - de utmeldte og de
utkastede - har ogsaa været efter mig. De har
en Kanon og vil begynde for sig selv. Jeg har
hver Gang svaret at de maatte i Tilfælde faa
Quisling med. De sier "han er færdig", "han holder
ikke Maal". Slikt kan de si og bukke for hverandre,
de er saa kjække i sin Middelmaatighet, i sin Ringhet.
Quisling er en Ener, alle de andre er Toere og Firere.
Quisling er den i vaar nasjonale Bevægelse som
kunde betyde noget for Norge i Tinget.
Hans Feil var en skjev Taktik ved Valget
ifjor, men en Feil kan rettes. Hans Ulykke nu
er ikke den lurvede Flugt fra ham og Troløsheten
mot ham, hans Ulykke er at han ikke har Penger.
109
igjen er så frisk, at jeg fungerer.
Igår var jeg på Sagene skole hos
Anna Sethne, og så hennes livsverk.
Jeg  blev veldig imponert - for en
kraft og en godhet det bor i det
mennesket! Hun skal slutte nå,
faller for aldersgrensen; og det blir
ikke, som hun hadde håpet, gjort 
noen undtagelse for henne, så hun 
kan få følge sitt eksperiment helt 
frem. Hun hadde lett for tårene igår -
og jeg forstår det. Disse hundre og hundre
av barneansikter, som lyste mot henne 
straks vi kom inn i klassene. Og 
hvilke klasser! Det var fantastisk - 
vel som en gjenganger må føle det! -
for mig å se, hvad en slik skole er 
og hvad skolene var i min barnetid.
Så frie og freidige barn. Billeder rundt
alle vegger, smurt op av ungene selv
med farvekritt - landskap fra
steinalderen og julenisser oss. sv -
du himmel, om jeg hadde fått boltre 
mig slik i 9 årsalderen, da kunde
Her Komponist Edvard Grieg
Christiania
Norge 
Kjære Herre.
Uagted jeg er ukjendt for dem,
er jeg dog en ven, - en beundrer of
dem, Her Grieg.
Jeg har Just fået mig tilsendt et
Portræt of dem, og skal begynde at
male et større billede, - og således
sysselsadt faldt det mig ind at sende
Her Grieg nogle linjer.
Som de hved, har det Norske folk et af naturen
meget dybt fint Åndsliv, - rigt på syner og
poesi. - I sjælen er Nordens=natur gjenspeilet.
Der er fossens monotone=dur, den
lille bæks sladren, - de lyse birkeliers
fuglesang. - Nordens som mernats stille
suk fra træernes Kroner. - Og går en ud- 
over til det brusende hav, hvor bølgerne 
tumler sig med evige torden døn mod
Fladbrød og denne Kage her var
gandske uspiselig; og en Dansk
Skafte vilde smagt mig fl prost. bedre
end denne Kage. -
Været var haardt; Regn og Storm.
om Aftenen Klokken 6 1/2 kom vi til
Foged Kors, spiiste der til Aften
og besøgte Klokken 9 efter Aftensmad
tidet tilligemed ham Hr Etatsraad
Hammer som er Amtmand over
Romsdalen og boer tæt ved - til
Molde kom vi Klokken 10 1/2, hvor
vi tage af hos Skipper Mørck /: her
kaldes han Captain :/ hvor vi logerede
fortreffelig. Her kom min gamle
Collega fra Borchens Collegium Doctor
Galt og tog imod os; vi vare i Molde
i 2 dage og besaae det mærkværdigste
der - som Hospitalet en Stiftelse
fra begyndelsen af dette Seculi, hvor 32
meest
syge /: nogle og Tyve :/ findes; Deres
Sygdom yttrer sig med kunde i Øynene
Zoot. inst., 13-10-1905
Kjære Honoria!
Tak for geburtsdagsbrevet!
Hvorfor laa forresten ikke tvillin-
gerne indi? - Forhaabentlig kom-
mer de snart efter, og brevet
var jo lige velkomment for det.
Nu har vi en forholdsvis rolig
tid, - indtil forfatningsspørgsmaalet
kommer op for alvor. Det var
saa beroligende at føle regjerin-
gens magt igjen under storthings-
debatten om forhandlingerne;
de optraadte meget tillidvækken-
de allesammen, - kanske dog
Løvland har faaet den største
anerkjendelse for sin tale.
kunde virke i modsat retning. Jeg 
kan tænke mig, at Greve, som vel er 
ræd for kritik, kunde få ham til at 
fremskynde approbationen, om han 
hørte, at der er ugler i mosen.
Kjære, du som nu træffer W. og 
er blit så god ven med ham efter hvad
jeg hører, kan ikke du be ham ikke 
handle hastigt i denne sag, men forberede
ham på, at min kritik kommer. Finder
du det rimeligt, så sig ham også grunden 
til, at jeg ikke selv gik til ham og for- 
langte udsættelse. 
Gjør i det hele alt 
for at vinde ham for vort vor modstand. 
Deraf st afhænger nu alt. - Min arti-
kel er ikke bare 
negativ
kritik, men indeholder 
ligefremme forslag til forbedringer.
Din ven
Jens
196.
mig til Graven giver mi mit arme
Hjerte Roe. En tyngende Kummer for
-tærer mit Livs Kræfter, og skjuldt
for Menneskene, vil jeg hensukke mit
tunge Liv. – Sophie og Hans Friis,
har været her i Aften, paa Tande
var jeg ogsaa i Dag. Min ene
kjere Severine har jeg hos mig, og
dog alligevel fo forfalder jeg ved
Synet af hende til stille Melancolie.
Snart Rejser hun og borte er min
Glæde. – Ubeskrivelig Tungsindig. –
Januari 18de
Tilbage fra Ringsager er jeg her i mit
Hjem, efter at have levet i Selskab
med min Severine, salige Dage. Denne
Dag Tour vil da efte ved Severines Savn
blive mig en glædelig Erindring. – Fra
min Dyrebare Bertha! har jeg modtaget
et kjert Brev, som lader mig skue det
sødeste Haab for Fremtiden. – Jeg er i
Aften i gjennemtrængt af taknemmelige
Følelser for begge mine Veninder, der
glæder mig saa meget. – uendelig sørger
jeg over min Severine, der nu igjen er
borte, og snart skal hun fjernes ganske
fra mig. – Meget Tungsindig. –
har det, vil jeg skrive et
langt Brev til Veda.
Forretninger først
til Dig! Tak for E-
ders elskværdige Breve,
Beggeto! I gjorde mig
saa godt. Jeg er lyk-
kelig ved at tro, at
I er mine Venner.
Veda skriver, at We-
renskiold har det
nok ikke godt des-
være. Kjære, han er
da vel ikke syg?
Gid Du selv maatte
bli kvit Din Car-
diallghi, og hvis det
sker ved oplagt
Hamsun, Grand Hotel Nilson, Kbhavn K.
Og I dyster og frem på min
Sjælehimmels Hvælv
Drog Sorgens Fugles tyste, triste
Skare.
Min Tanke stod ved Bredden
af Dødens dunkle Elv
Og bæred under Livsgårdens Mare.
Og Sorgens Fugle sænket i Hjertets
Vrå sig ned.
De søgte sig for Natten dets
Skjul til Hvilested.
Mit Hjerte skjalv ved Vift
fra Deres Vinger.
Nu har de dystre Fugle tat
Bo udi mit Sind.
De dvæler der ved alle Aarets Ti-
der.
Ei Sol der mere lyser, ei Vår-
vons glade Skin,
Mens sår og mød mod døden
frem jeg skrider.
Ei Sang, ei Blomstervellugt
omjubler mer min Sti;
Og ingen lindrer Smerten, jeg
dybt er sænket i.
Mit Hjerte uophørlig græder,
med jeg kan være Dem til Nytte paa
en eller anden Maade derovre - i
musikalsk Retning, mener jeg; det vil
da glæde mig om De vil skrive mig
til. Jeg skal rigtig gaae paa med at
studere Fransk i Vinter og høre megen
god musik; selv at tage Lærer har jeg
ei endnu bestemt mig til, en Saadan
maae man finde efter Smag og Behag.
Jeg skal bo hos en Mlle Thornley, halv
engelsk, halv fransk, ude i Passy, en
af Forstæderne, i en Villa med lille
Have til; der er en 3-4 unge norske
Damer i Huset. Min Adresse bliver:
Mlle Thornley, Rue Ranelagh 45, Passy, Paris!
Jeg reiser om en 4-5 Dage, og det
vil glæde mig meget at høre fra Dem
og Nina derovre.
Vi have forresten havt endel Skranteri
herhjemme; Fader har havt et let Anfald
af Lungebetændelse og derefter en stærk
forkjølelse, og Moder og vi Andre for
kølede til den store guldmedaille; det
er gudskelov nu bedre med mig, ellers
maatte jeg have opsat min Reise flere
Omendskjøndt baade Du og Tante Mone
visslig havde meldt mig at Din kjære
Faer og Moer begge vare svagelig, saa
kom dog Sørgebudskabet overvældende,
da jeg jo gjerne end eengang havde
trykket min Vens haand og
seet hans venlige Velkomstsmil
naar jeg kom ind til ham. - Men
det skulde nu ikke være mig forundt,
og jeg faae finde mig i Skjæbnen,
lige som Du og alle i kjære Børn
af min gamle Ven. - Du kan ikke
troe hvor upløftet mit Sind blev
ved at see med hvormeget kjærlighed
alle Veninder og Venner, strømmede
til for at bevise en gammel Ven
den sidste Ære her paa Jorden det
var et sikkert Tegn paa at Din
kjære Faer var afholdt af langt flere
end vi tænkte os det. Og især glædede
det mig at mine kjære Venner Knud og Rikke
Rosendahl havde den Tanke at sende
Tilbud, og da jeg netop i disse Dage haarde-
ligen tiltrængte Kr. 400, saa er jeg saa
fri at laane dem af Dig indtil sidste
April, eller før til enhver Tid, forsaavidt
Du maatte have Brug for dem. Der
behøves blot et Ord fra Dig, saa skul-
le de være tilstede. - Januar var mager,
Dispacheuren tjente kun 50 kroner, men
saa bliver Februar desto bedre. Blytt ar-
beider for Tiden paa en Dispache, som vil
bringe mig en Indtægt afKr. 250.-
saa hæver jeg for første Gang Lignings-gagen " 133.-
saa har jeg 2 offentlige Sager ---------------- " 45.-
og saa hos Mor -------------------------------- " 150.-
Kr. 578.-
saa den bliver brad. Jeg skriver dette til
Dig, fordi jeg ved, at det interesserer dig at
vide, hvorledes jeg har det i tykt og tyndt,
og fordi vi havde talt derom, om
Du iaften havde siddet ved min Side.
Apropos om de ovennævnte 400, saa har
jeg altsaa taget dem ud igjen af Banken,
og udfærdiget et Bevis for dem, hvilket
jeg har lagt ind i Din Bankbog i mit
Jernskab paa Kontoret. -
Kjære Edvard, jeg er ganske skamfuld
ved at tænke paa alt det Bryderi, Du
har havt for min Skyld med mine Sange!
Du maa sandelig ikke ærgre Dig for
min Skyld, thi sandelig, det er jo Du,
som har havt hele Møien med
Udgivelsen, og det saa meget større Møie
end Du maatte have havt. Du skal for
min Skyld ikke ærgre Dig over Hansen,
thi Du kan sandelig have nok med
at ærgre Dig over ham for hans Ad-
færd med Dine egne Sange (den engelske
Januari 12te
Munter kommer jeg ogsaa i Aften, jeg er
Glad ved et fornøjet Sind. Intet har jeg
at Indføre, som er noget Værd i. – Jeg
ender derfor ogsaa nu for denne Aften,
og søger Slummerens Favn. –
Hellige Nat!
Hæv mig til ham, som saa faderlig bærer
Straalende, Kloder i kjerlige Favn 
Du mig hans Almagt saa talende lærer,
Priser hans Navn. –
Januari 13de
Med en Glad Følelse kommer jeg i Aften,
i Morgen kommer min Severine! for at
følge mig til Ringsager, og megen sand 
Glæde venter jeg mig paa denne Tour,
og i denne godes Selskab. – Laumann
var her i Dag. – Humeur fortræffelig. –
Smilende Nat!
Længe end dvæl – lad mig følende skue
Herlig fornemme din Skjønhed og Pragt,
Skue paa straalende, tindrende Bue
Skaberens Magt.
Januari 14de
Efter at have Rejst en Kold Dag, er jeg
her paa Stolpestad, og min Uforlignelige
ved min Side. – Her er jeg da, for sidste Gang,
i V. Vinter, med min S. og dette er mig
en sørgmodig Tanke. Hans Friis var
5/8. 36.
Kjære Tore, en riktig fin Artikel, og
paa stolteste Plass i Nationen! Grieg var ogsaa
svært imponert. Men "Geberder" maa du aldrig
bruke, bruk Fakter. - Ellinor finder sig bedre
i det nu, sier Doktorerne, men det er nok endda
ondt for hende. Professoren fryktet for det vilde bli
langvarig. Ja det faar ikke hjelpe dersom hun
kan bli normal igjen. - Arild gaar hjemme, han
bruker vel det at Mama er kommet hjem til Paaskud
for at ikke la hende være alene. Jeg sender ham din
Artikel, Ellinor fik den idag. Jaja, du faar leve, Tore!
Papa
27.11.04
Tuften ligger fremdeles. Doktoren
kommer idag, da jeg tænker mig det kan
være blit Vand i Knæet. Det kjendes
igaar og idag saa poset.
Steinsvik ligger af Mavepine
idag. Løland skral fremdeles og G.
saa la la.
Løland har en lang Anmeldelse
af "EdderKoppen" i "17de Mai" for igaar.
Klart friskt Vinterveir.
Har lovet mig til Elverum
Semiar den 30te. Men hvis
Tuften ikke blir bra maa jeg
narre dem endnu en Garg —
28. 11.04
Doktoren saa igaar paa Tuftens Ben
Det er en Masse Vand i Knæet. "Forhaabentlig.
kun Vand". Imorgen skal der lægges Bandage.
Idag Bud fra Steinsviks efter Doktor.
G. i Byen for at bade og hente Mynt.
Engelsk i Eften.
Det første Julehefte paa Landsmaal
Hr. Tore Hamsun
Adr. Hr. Ingeniør Eckhoff
Eugeniegt. 9
Oslo
aspeblad
danser syngende,
let i gyngende
rækkerad
nattens dvælende
taagebesjælende
elverfolk, -
drømme samlende,
for den famlende:
drømmens folk.
Her kan det vigende
maal for den higende
stause sin gang; -
her er den ledende
stjerne, den fredende -
- livsdagen lang!
Her er den skabende
aldrig tabende
evnes gnist;-
for. Normanden Neupert er kommen
hertil og giver Consært imorgen; hans
Tecknik er jo fortrinlig og det skal
blive morsomt at høre ham; han
spiller
Frøken Lie
er her endnu;
hun har spillet Nordraaks Scherzo; det
var en Fornøielse at høre igjen;
paa en anden Consert har hun spillet
Din Gismoll Humoreske, men den var
jeg ikke paa. Saa Du seer, at
Normændene slaar deres Folder her i
Kongens Kjøbenhavn.
Her sender jeg altsaa Folkedandsen,
med Stemmer; Du maa ikke bryde Dig
om, at Partituret seer noget jadsket
ud; Stemmerne ere i Orden; - lige
til at sætte paa Pultene. Nu gad
blot vidst, hvad Folket vil
som skal "repræsentere" kulturen - det er disse,
som er "snobbene - de ivrigste "riksmaals-
fanatikerne", - det er disse, som sidder paa
Speilsalen og i Theaterkafeen til stadighed -
og "gaar" med manchetter paa beina".
Ja det gjør godt at faa skrive fra sig sin "bedsk-
hed" en og anden gang, - man blir et bedre
menneske efterpaa, for man angrer kanske,
naar en tid er gaaet, - et og andet stygt ord
og blir mere forsonlig stemt - det værste
er nu, at jeg sætter Deres taalmod paa haard
prøve ved at bruke Dem som "huggestabbe".
Og værre blir det naar jeg nu kommer til
ting, som berører Dem selv - jeg har bare
benyttet Folkestad og diverse andre, som en
indledning til besvarelsen af Deres andet -
eller rettere "tredje" brev (angaaende redaktøren).
Jeg er - som alle vestlændinger desværre - noget
mistænksom, og da sligt som historien med
Tjøttø, Folkestad o.a har hændt mig flere
gange, - saa var min mistænksomhed straks
paa færde igjen overfor denne danske redak-
tøren: er dette et nytt udslag at forfølgelse?
Skal jeg atter stilles offentlig i "gapestokken"?
Skal dette brev, som jeg skrev, - offentlig gjøres, og
rygte; thi da jeg efter min hjem-
komst skrev til politimesteren og
forespurgte, om han ikke ne efter
min tilbagevenden vilde lade sagen
undersøge, fik jeg kort og godt det
officielle svar, at "politikammeret
ikke finder anledning til at træffe
nogen forføining i henseende til
den af Dem omskrevne sag."
Herved er det altsaa officielt godtgjort,
at der for politiet ikke foreligger noget, 
der opfordrer det til proprio motu
at gribe ind, og sagen er derved
i virkeligheden kommen i en
saa betydelig forbedret skikkelse
ligeoverfor rygterne, at det juridiske
fakultet og, som jeg har grund til
at tro, ogsaa kollegiet agter at ind-
stille mig til pension. At jeg skal
have afsked i naade, er man nok
Agnes og jeg jeg traff  tilfeldig-
vis Aksel Sandemose på
vei fra møtet igår. - Vi tre gikk 
sammen til en kafe; det er 
første gang, jeg har snakket orntlig
med den merkelige mannen.
Jeg tror, han har en stor fremtid
som forfatter; derfor gikk jeg med 
på å tale med William Nygård
om hans ønske å forlate Gylden-
dal. Gjorde det igåreftermiddag:
og det lot til, William Nygård
kunne tenke sig "å kjøpe ham" 
av Gyldendal!
30/8 Naturligvis våget ikke Nygård
å overta Sandemoses gjeld - 15000 -
hos Gyldendal; og dermed røk det, og S.
blir formentlig forlaget "Tidens" mann.
Jeg tror han er et fremtidspapir og at det 
var kortsynt av Willian N. -
sønnen Mads mente det i allfall.
Jeg har arbeidet hardt både
foragt, - om de end ikke offentlig røber denne; -
han vil føle sig selv som en forræder, -
maleren Karsten var en af dem som fik føle
det - (da han i kunstnerstriden lod sit "skarn" falde
paa Onsager fra sit trygge "stade" i Danmark-
selv vi
(Karstens)
hans venner reagerte.
Man gaar da heller til Sverrige og Tyskland
; - thi sligt føler man, "tilgives" en
De forstaar nu ogsaa sikkert, hvorfor jeg ikke kan
tillade, at mit brev offentliggjøres i en dansk avis.
Vil De, kjære frue engang i tiden - i en norsk avis
offentliggjøre et lignende, men bedre skrevet brev,
saa vil jeg være Dem meget taknemlig - (jeg kan
forresten ikke forstaa, at det var "godt skrevet" - hint brev)
Men fortæll nu ikke - til andre nordmænd alt
dette som jeg har været løsmundet nok til at
sige Dem; - om De vilde fortælle det til andre
og kanske spørge, om det var sandt - saa vil
vedkommende -, om han er helt ærlig, - maatte
sige: "Ja", desværre - det er sandt,; men at han (a)
virkelig, har kunnet faa sig til at sige det til en
danske". ("Aa det kommer vel af hans danske
afstanning", vil de sige ved sig selv. Dette sidste
bevare i kjær Erindring
de nydelsesrige Stunde
De og Deres Frue skjænkede
os i Paris og fletter jeg mit
Haab sammen med Deres,
om at vi ogsaa en anden
Gang maa træffes der.
Med de bedste Hilsener
fra os begge til Dem
og til Fru Grieg
Deres hengivne
Fr Due
I de første Dage af October
er jeg atter i Paris.