MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
strålede, da jeg så Deres så venlige ord!
Og dog overtraf Deres brev så langt mine
forventninger, at jeg sitrede af glæde
og medseelse ved at læse det. Nei, De
har vært for god mod mig! Men hvorledes
udtrykke min taknemlighed? Gid jeg kunde
takke Dem ansigt til ansigt, da vilde blik
og miner sige Dem mere end alle disse mag-
re ord.
Jeg skulde have skrevet før, men jeg vilde
gjærne sende Deres hustru en bitte - bitteliden
tak for den intresse, hun har vist mig, og
da de to sange, som jeg vil bede hende
modtage, ikke var i præsentabel stand
og det samme var tilfælde med salmen
af Bjørnson, som jeg nok kunde have lyst
til at vise Dem (De har ikke noget imod
det?), måtte jeg først renskrive dem, og det
tog jo lidt tid. Medens jeg husker det
10/7. 40.
Hr. Advokat Smedal,
Jeg tør ikke telegrafere. Jeg har
tænkt det over, det vilde bli for paa-
gaaende av mig. Kjender Terboven
overhodet mit Navn saa vet han at jeg
ingen Ting skjønner av vaare Ishavs-
interessers Administrasjon. Det vilde
bli Mas fra min Side.
Dette har naturligvis ogsaa De
tænkt paa og overveiet, men hos mig
svulmer det op. Jeg tør ikke for det andre
og viktigste. Det maa kunne gaa at faa
ordnet Administrasjonen senere. Denne
Komplettering av Ingvar Christensens
"Raad" er nu heller ikke noget endelig,
Gudskelov.
Deres ærbødige
Knut Hamsun.
Grimstad, 29/9. 27.
Hr. Bergendahl.
Jeg har saa liten Greie paa mine Saker og
sørgelig lite Skjøn paa Forretninger, jeg gaar her og
rugger paa min Gaard og skriver litt og tænker litt og
holder mig alene. Direktør Hegel, Gyldendal, Kjøbenhavn
har hele Tiden ordnet med Utlandet for mig, og til
ham maa De være saa elskværdig at skrive hvis det
gjælder Filming av mine Arbeider. Markens Grøde blev
filmet av en Danske, det gik visst galt med ham, og hans
Selskap vil kanske sælge Filmen. Victoria er fri, men
netop nu underhandler et svensk Selskap om den
med min Ven Direktøren for Oslo Kommune-Biografer
ORSakfører Gundersen - om De vil spørre ham. Pan
er filmet av et norsk Selskap engang - Gundersen
vil kanske ogsaa si Dem hvilket, jeg har ingen Rede
paa det. Jeg beder Dem undskylde at jeg heller ikke
skjønner mig paa hvilke av mine Arbeider kunde egne
sig for Filmen, jeg er ræd for at der er forlite Handling.
Jeg har sendt Deres Brev til Direktør Hegel som saaledes
er underrettet.
Deres ærbødige
Knut Hamsun.
Jeg må derfor indskrænke mig
til herigennem at sende dig mine
bedste, hjerteligste lykønskninger
til dagen og til det nye livs-år, som
du nu går ind i. Og så mange,
mange hilsener til eder alle tre!
Din hengivne
Henrik Ibsen.
4
til at boycotte ham. Han fortjener ikke bedre. Jeg synes
naturligvis Synd i al den gode Lærdommen som saa blev bortkastet,
men han skal ha Tukt. Hans stigende Overmot gjør ham uskikket
til at være sammen med os. Det er langtfra nogen Menneskealder
siden han maatte nøie sig med 20 Øre for sin Astronomi, nu tar han 78 Øre!
Pengene er ham vel undt, det er ikke det. Men naar vil
han slutte med at forvirre Hoderne paa os? Snak om hvad den Mand
er istand til at regne ut med Tal - og vi kommer ut paa Svøm! Der
sætter han sig til at finde ut 180 Steder paa Jordkloden hvor de ikke
har det samme Klokkeslet som i - Greenwich! Det kan være Pokker til
Forskjel paa det, og det findes ut ved lutter Regnekunst. Naar saaledes
Klokken er 12 i Greenwich saa er den 18,30 paa et helt andet Sted, nemlig
i Burma. Ja. Men det er ingen Ting imot det som kommer nu:
naar Klokken er 12 i Greenwich saa er den ikke mindre end 22 hos
Menneskene i Tasmania!
Godt. Men skal vi da omkomme i Alvidenhet? Er det
ikke Raad for os hverken hos Politi eller Øvrighet? Neida - Dekli-
nasjon, Elongasjon, Konjugasjon, Himmelekvator, Meridianen, Eklipser -
De skal heller ikke tro det hjelper at gaa til Ministerpresidenten.
For han er jo saa vemmelig sprenglærd selv at ingen kan maalbinde
ham, saa han
vil
ikke la os andre faa slippe til. Og jeg har ogsaa
faktisk set at det er en anden Quisling til, men han syntes at
være endda værre.
Jeg staar altsaa alene med min Terror og mine Bomber
mot den astronomiske Galskap i Almanaken. Men hvis jeg
visste hvordan et Ramaskrik var saa vilde jeg reise mig og
skrike det. Forresten vil jeg med det første faa med mig nogen
og lage Spetakler.
i Venezia blev vi stukket af myg, - men det var bare den
almindelige langbenede myg, som vi har i Norge; - men
denne andre, var nogen smaa sorte best, - hvis stik
kløede slig, at vi vanskelig kunde holde os fra at klø
os i vaaken tilstand - langt mindre i søvne. - Der gik
en tid førend feberen blev rigtig slem, - og jeg søkte
imidlertid forgjæves at finde en tysktalende doktor,-
jeg kan nogenlunde godt tysk - lidt spansk og latin,
en smule engelsk og fransk; - men ikke italiensk,-
tilslut fik jeg tak i en snild tysktalende italiensk
apotheker, som tok sig av oss og gav os chinin og
anden god medicin mod "malariaen" som han
paastod, vi havde faaet af disse myggestikkene. -
For "Madonna" havde feberen nær faaet slemme
følger, - hun fik nemlig aarebetændelse og maatte
ligge tilsengs i 3 uker, - jeg var rent modløs, - men
vor snilde apotheker skaffede hende gode midler ogsaa
mod dette, saa hun kom sig. - Imedens travede
jeg trods feberen rundt i alle mulige museer og
gallerier og studerede kunst, - men jeg blev en dag
mere end almindelig varm af feberen, som rent brændte
i kroppen, - (jeg havde glemt chininen igjen paa hotellet)
og tilslut begyndte jeg at svede voldsomt, - og det troede
saa ud. Dog, det staar fast,
at om Haarklou & Co/: skriver
enda dobbelt saa meget til,
som det de allerede har præsteret,
de fik ikke udvisket den store
og betydelige indflydelse som
musikfesten vil øve, de opnaar
blot at aabne publikums øine
for, at skriverierne væsentlig har
til formaal at komme Dig
personlig tillivs. Dette opnaas
heller ikke.
Den første part af dit brev
gjorde mig rent forfærdet.
Du forlade os! Jo det
skulde bare mangle. Nei,
ved Du hvad; om saa
gemenhederne blev endnu
værre, (hvad de forresten
ikke kan blive), Du fik
ikke lov at forlade os.
Forlade os! og overlade marken
Chr'ania, 24-9-1898.
Kjære Grieg
Tak for billederne, Du
sendte mig. - De var ud-
mærket gode begge to, og
naar jeg nu paa det af Dig
og Svendsen ogsaa havde
navneunderskrift, saa skulde
jeg være meget fornøiet;
dog dette kan vel komme?
Tænk om jeg plagede
Dig med at ta' det med
Hr. Professor Nansen
Fekkjan
for Kongsberg
40.
Tid (: Mikkelsdag 1688 :), maa de naturligviis bestaae
ved Siden af hinanden. -
Lovbogen henviser paa flere Steder i 2den Bog
til hvad der fra gammel Tid af har været Sædvane
med Hensyn til Geistlighedens Anliggender; herved
maa den tillige have sigtet til at opretholde ældre
specielle Bestemmelser. See f. Ex. 2-15-8, der
tillægger Degnene Degnepenge, som fra Alders Tid
af have været brugelige, ligeledes 2-21-45, der inde-
holder, at Skoleskat, Kirkeskat, Studieskat og Cathedra-
ticum, "som Kirkerne udgivet have, eller med Rette
bør at udgive", fremdeles skulle betales saaledes som
fra Alders Tid er skeet. - Det følger ogsaa af Sa-
gens Natur, at reent locale Bestemmelser maatte
forblive i Kraft. -
2. Med Hensyn til Militærlovgivningen, gjelder
det Samme. Krigsartikelsbrevet og Krigsretsinstruc-
tionen af 9 Marts 1683 kunne maaskee betragtes som
yngre end danske Lov, men de vare ialfald ældre
end norske Lov, hvorfor denne vel i Tilfælde af Strid
mellem deres Bud, maatte ansees gjeldende. -
Dette indtraf med Hensyn til Bestemmelserne an-
gaaende Grændsen mellem den civile og militære
Direktion i Discussions-
møde vil afgjøre Billeder-
nes Skjæbne. Det er ogsaa
den korrekte Behandling.
Ligeledes gjør de Fordring
paa, at der ialfald skal
være 3 Malere tilstede.
Vi ved jo fra Munthes
Udtalelser i Direktions-
mødet nyligt, at der
blandt Malerne er
Misfornøielse med den
Ordning, som nu er.
Tre Malere af 8 Di-
rektionsmedlemmer.
Konservatorsagen er
jo heller ikke tilstræk-
keligt diskuteret.
Lexow-Hansens Ud-
fatterstevnet eller Stiklestadfestligheterne var hvile netop, men det var
vakkert i Trøndelagen isommer, kan du tro, jeg var inde i Aasenfjorden med
guttene en dag; jeg har næsten ikke set noget saa vakkert, undtagen kanske stranden
stranden paa Tautra, hvor jeg var en dag for to aar siden.
Jeg har faat lagt ind vand og bad i huset isommer – vil du tro at
til nu har vi greiet os med brønd og pumpeverk. Nu skjønner jeg ikke
selv at vi har kunnet det.
Mange hilsener til Johan Anker og dig, og god bedring da du!
Og tak for at du skrev til mig
Din
Sigrid
Og hun ligger der og ydmyger sig
for den haarde Gud, der har
straffet en nats lettsind paa dem 
alle tre – Aage og Erik og hende selv.
Og hun ser, hvordan hendes
plads i livet fyldes, og sorgen
over hendes død blir en vane, endnu
medens hun er i live.
Saa dør hun. Og sorgen er frisk
og ny og bitter nok, nu da den 
kommer. De onde aar kommer for 
Aage. Dage med tungt arbeide og
nætter med tung søvn. Det lindrer.
Imedens vokser børnene til. Og i
Aages hjerte vokser hadet til Erik.
Det næres af tusen smaating – mis- 
undelse over det fremmede barns 
sundhed og styrke og ungdom, af
Til Billedhugger Gustav Vigeland
Maridalsveien 17-
Kristiania
360.
Angaaende Hurtigheden i Sagens Behandling indeholdes der
en Deel Forskrifter i Rescr. for Bergen 17 Dec. 1777. Ifølge
dette har Politiactor allerede første Tægtedag at slutte Sa-
gen til Doms, hvis Stævningen ei skal blive afvist,
og i Henstand kan der kun bevilges 8 Dage, medens Dom
maa afsiges inden 8 eller i det høieste 14 Dage efter
Sagens Optagelse, ligesom Politiactor efter Rescriptets
B § 6 skulde i Dommen mulkteres, dersom han havde foraar-
saget Sagens Forhaling ved Politikammerretten, (hvilken
Ret nu er hævet ved Rescr. 9 Oct. 1811 litr A). Men til disse
vilkaarlige Forskrifter behøver man ikke at binde sig, i alt
Fald ikke udenfor det Sted, hvorfor de gjælde, hvorimod de almin-
delige Bestemmelser i Frd. 3 Juni 1796 Cap IX, navnligen § 29-33
om Hurtighed i Justitssager, ogsaa maae tjene som Veiledning
i offentlige Politisager, dog at endnu større Korthed i Behand-
lingen her kan kræves. Navnligen kan det ikke paastaaes,
at Dom skal være aflagt inden 3 Solemærker fra Sagens
Optagelse, hvilket vel er bestemt i ganske enkelte Til-
fælde, hvor Processen er summarisk, men dog ikke kan gjø-
res til Regel i Politisager. Rescr. 26 Sept. 1749 § 8, Frd. 14 Mai
1754 § 8, Frd. 19 Aug. 1754 § 14 bruge ogsaa om Hurtigheden af Sagens
Paadømmelse efter dens Optagelse kun det ubestemte Udtryk "ufor-
tøvet", "uden Ophold", "strax", der leder til en kortere eller længe-
re Frist efter Sagens Vidtløftighed og Vigtighed, i
hvilken
Henseende
det samme gjelder, som er foreskrevet i Frd. 3
Juni 1796 § 33. Hvor Sagen har været udført af en Poli-
tiactor, er det uden Tvivl rettest at ansee Befalin-
gen i Forordningen 3 Juni 1796 § 35 om Sagførerens At-
testation som gjældende ogsaa i Politisager. Om derimod
Sorenskriveren for Forsømmelse i Sagførelsen kan mulk-
tere Fogden i Overeensstemmelse med det citerede Lov-
sted, er dog tvivlsomt, idetmindste naar denne har an-
lagt Sagen paa egen Haand uden Actionsdecret. Thi under
den sidste Forudsætning er der dog vel rigtigt at betragte Fogden
som Justitsens Representant og ikke som dens Fuldmægtig,
der skulde staae under nogen Underret.
Terminus executionis fastsættes i Bødedomme
afsagte ved Politiret, til 3 Solemærker. De Tvivl om
Anvendeligheden af Executionsfrister i Bødedomme, som
Wilh. Hansen. Sagen drejer sig om
nogle Sange til Texter dels af Vilh. Krag
og dels af Heine og som han modtog
fra mig allerede i 93. Som Svar
dengang erklærede han sig villig til
at udgive samtlige Sange paa sit
Forlag, men siden den Tid er der
paa det allersidste kun udkommet
to Sange og forøvrigt har det
ikke varet mig mulig at faa et
Ord ud af ham. Og da han
nu ikke svarer mig hverken i den
ene eller den anden Retning, ved
jeg ingen anden Raad end at
bede Dem vare saa elskværdig at
noget som De selv hadde nævnt at De syntes var vakkert.
Men Hans, som var nede med mig paa Lundebyes atelier var meget 
kjæd for at ikke ogsaa han kunde kjøpe ett, til Fru Kjær og ett til 
hver av "barna dems"  Han har nok ikke glemt dem, han spør stadig 
om Dere ikke snart "kommer opp att» for han var "saa gla i 'sa menneskjom". 
Han er saa snil og kjærlig – og hver eftermiddag, naar jeg gaar ned i nye-huset 
for at arbeide, ber han om at faa bli med "han lover ikke at forstyrre,
han skal bli i peisestuen – og det som næsten forstyrrer mig aller mest er 
at den vesle fyren holder sit ord saa absolut; han tusler om derinde, ganske 
stille, snakker med sig selv og smaasynger og er saa snil, saa det ender med 
at jeg gaar ut til ham.
Vi er flyttet over helt og holdent i nye-huset nu, guttene 
og jeg, og her er blit saa vakkert saa det er ikke maate paa. Nu glæder 
jeg mig til at faa min mor, min søster og svoger og deres tre smaapiker 
hitop til jul.
Med de bedste hilsener til Deres Frue og Dem selv, fra
alle her i huset, men især fra Hans og mig selv, og med ønsket 
om en glædelig jul, er jeg
Deres hengivne
Sigrid Undset.
8.6.04 (forts.)
Om Eftm. sad Fru Nissen og jeg
en Stund før mit Tog gik undre
Theatercaféens Telt. Hele Kristiania
var paa Benene i Anledning Cleo,
som skulde optræde paa Tivoli om
Kvælden. Jeg maatte hjem til Tuften,
ellers vilde gjerne set hende igjen. Hun
er yndefuld. Og sidst i Stockholm sad jeg
daarligt og trangt og saa lidet. Aschehou,
melder at 7de Oplag af "Kvinden" er i Gjendom.
Igaar laante jeg af Løland Parodien
"Kvinden skabt af Konen". Den begyndte
bra; men holdt ikke ud. Det var for
lidet for en Krone. Det er spændende
med Krigen. I Stockholm drak vi efter japanske
Seire gjerne et Glas for Japan ved Middagsbordet;
men fuldt saa ivrige er vi ikke her, skjønt
nok Beundringen for Japanerne er almindelig
Man ikke "Enden er nær " nu snart?
Sverre Patursson fra Færøene reiser
og holder Foredrag her i Landet nu. Han
skriver igaar fra Porsgrund og her om
en Anbefaling.  Han vil i Forbindelse med
"lidende Mand". Stakkars mig! Min "Anbefaling"
vil jo bare være en Latterlighed. Havde endda
G. været hjemme - Vore Pæretræer er nu som
vældige hvide Skyer af Blomster og Æbletræerne
er  paa det allerhøieste. Men ak Vinden
begunder at lave Sneveir derinde alt. Saa er det
snart forbi.
Med forsikkringen om min
udmærkede højagtelse har jeg den
ære at tegne mig
Deres excellences
ærbødigst forbundne
Henrik Ibsen.
at den, der ægter en Kone, fra hvem en anden Mand
har skilt sig af anden Grund, gjør sig skyldig i Hor,
hvorfor ingen christelig Præst
med heelst Samvittig-
hed kan forkynde dem rette Ægtefolk at være for Gud
og Mennesker og tilsige dem Guds Velbehag i deres
Forbindelse. Hvad skal man gjøre med ham, eller hvorledes
skal man behandle dette Spørgsmaal? Saa have vi Spørgs-
maalet om lige Arveret
for Søn-
ner og Døtre,
om Testamentsfriheden
om Adgangen til at sætte i Gjældsfængsel og mange
ligeartede; skal man tænke paa at løse dem paa en
forsvarlig Maade, maa man dog virkelig
vogte sig for at give sig det subjective Indtryk
i Vold, men see til at fatte Rede paa, hvad der fra
et objectivt Standpunkt er
Ret, og
det kan man ikke uden at blive sig Sammenhængen be-
vidst i
Tidens hele Retsopfatning. Dertil
kræves vistnok noget Mere end en i Studiestuen ud-
klækket Retsphilosophie, som henter sit Stof alene fra
Abstractionens Verden og er ubekjendt med de factiske
Forholde, hvorpaa dens Lære skulde anvendes, men dertil kræ-
ves dog en videnskabelig Granskning af disse og af vor egen
Opfatning, altsaa en virkelig Philosophie. Uden denne
komme vi ikke videre.
Det er imidlertid ikke alene for Udviklingen af
den almindelige Retsbevidsthed, Retsphilosophiens Studium
er
frugtbringende og nødvendigt.
Ogsaa for den
enkelte Retsforskers Individualitet tjener den til
Fuldstændiggjørelse og Befæstelse.
Vi have allere-
de
paapeget, at Retsbegrebets
og Retstil-
standens Udvikling er en evigvarende Proces.
Det er fordi den er en Kamp mellem de dialectiske Momenter,
mellem forskjellige Kræfter, der ere i stadig Virksomhed, hvis
Sammenstød efter Tidernes vexlende
Leilighed træffer
snart paa det ene snart paa det andet Punct.
Ganske udenfor denne Kamp kan man aldrig
stille sig,
hvor indifferent man end er. Lad os tage et eller
andet stort Spørgsmaal fEx:
det om den politiske Fri-
hed og betragte den Enkeltes Forhold til det. Der gives
vistnok
adskillige
, som sky Politikken som Pest eller som
ialfald forholde sig temmelig indifferente til den. Men det
hjælper ikke, en eller anden Gang bringer Ens egen Samvit-
tighed eller ydre Forholde En til at danne sig
en Mening snart om en, snart om en anden,
Qvæstion eller
Retsinstitution
der i Virkeligheden kun indeholder en Anvendelse
af
hvert Hovedspørgsmaal. Snart er det 
Nationalforsamlingens Ret ligeoverfor Regjeringen
i en eller anden Anvendelse
, snart
Communens lige overfor
Centralautoriteten, snart
den Privates Associationsfrihed som paatvinger sig
Ens Opmærsomhed. Har man nu ikke bragt Sammen-
hæng ind i sin Opfatning gjennem en videnskabelig
Drøftelse af dens Stof, saa
er
man udsat for at kom-
me i Strid med sig selv. Ledet af tilfældige Stemninger
eller af den Omstændighed, at man den ene Gang hører et
Tiende Forelæsning.
(ikke fulde 3/4)
men det er også et yrke, som må
gjøre nervøs ja. Og når en vet, hvad
arbeid det kan ligge bak en eneste
replikk, en eneste bevegelse, blir en 
imponert.
Vi var på Skaugum sammen
med Kongen forleden aften, og H. M.
spurte mig ut om "På ærens mark."
Han hadde stor uro med den tanken,
at det handlet om Wedel og Øverland,
og blev beroliget, da jeg sa, at skulde 
jeg bruke Wedel som hovedfigur,
måtte det bli en munter komedie.
Jeg sendte ham boken idag, så han
kan lese stykket og på forhånd avgjøre, 
om han tør være tilskuer. - 
Vi var også i middag hos den
portugisiske minister i forrge uke -
et opbud av diplomati og hoff, og gledens
engel var ikke tilstede. Litt utbytte
hadde jeg av å snakke med Andland
om Folkeforbundet, som han er en
glødende tilhenger av; samt en
mere end om en flok lænke-
hunde gøer efter mig. Men den
forskræmthed, som jeg har iagt-
taget fra de såkaldte liberales
side, har givet mig adskilligt
at tænke på. Allerede dagen
efter at mit stykke kom i bog-
handelen skyndte «Dagbladet» sig
at bringe en hastværksartikel, hvori
det synes på forhånd at ville ren-
vaske sig for enhver mistanke om
at billige mit stykke. Dette var
aldeles ufornødent. Jeg står selv til
ansvar for hvad jeg skriver, jeg
og ingen anden. Jeg kan umuligt
genere noget parti; thi jeg tilhø-
rer ikke noget sådant. Jeg vil stå
som en enlig franctireur ude
ved forposterne og operere på
egen hånd.
Den eneste, der i Norge er trådt
frit, djervt og modigt frem til for-
del for mig, det er Bjørnson.
Det ligner ham. Han har i sand-
hed et stort kongeligt sind og
jeg skal aldrig glemme ham
det.
og innholdet vakte betydelig interesse.
Idag skal jeg være "chairman". Kongres-
sen er meget vel ordnet, og prisverdig
enkel m.h.t. alle festligheter. Veiret
er varmt og strålende, og vår tur i går
aftes til Drottningholm var helt nydelig
- hjem med båt på Mälaren!
Bortsett fra at min fine paraply er
gått sine egne veier - kanskje vi møtes
igjen? - er hittil allt vellykket.
Min hjemreise går efter avtalen, og
fredag 16de juli kommer jeg atter til Snefugl.
Hils Ernst og Sigrid, begge Antonier og Erling
fra Kristine
2
Sneen lagde sig tommetyk paa sløret, mens hun krumbøiet
tradskede frem undertiden vendende sig om for at ryste
den fra øienene.
At komme op paa gadedørstrappen var næsten et kunst
stykke og hun kom ind med et rabalder, saa det var
unødvendigt at ringe paa entredøren.
Det blev 
Den blev allerede lukket op.
"Er det dig, Jenny, velkommen. Uf pigen har glemt
at tænde lampen her. Jeg har ventet saa paa dig, men
du var endnu snil, at du komne i dette veir. Vil blir
forresten ikke alene, præsten Knop er kommet indom
for at træffe min mand. Maaneskin faar du nu hel-
ler ikke desværre. Vær saa god kom nu ind."
Den oplukkede dør viste et bedaarende interieur
for den, der kom fra snefog og storm.
Oonen, der havde en stor aabning som en kamin, stod
paa samme side som døren. Skinnet fra ilden sam-
lede sig paa thebordet, der stod lige foran, speilede
sig i sølvkanden, skinnede paa kopperne og gav hele
dugen en gylden farve.
Værelset var stort, saa der blev mørke kroge, hvor
man af og til øinede de forskjellige gjenstande. Jo
Idet ilden flammede op, saa man en høi plante
paa hvert blad laa et streiflys, saa den traadte
Gouvernement Kijev, Lipovetz, Selo Napàdovka
den 28, 16 Juli 99
Højtærede Consulat de Danemark
Hr Forlagschef
Wilhelm Hansen, Kjøbenhavn
Deres ærede Brev af 19 d.M. har min Vicekonsul tilsendt mig fra
Moskau, hvor ogsaa de mig af Dem tilstillede Musikalier, for hvilke ven-
ligst takkes, maa antages at være ankomne.
Nedenstaaende Text, hvis baade latinske og danske Ord ere forfattede
af mig for en privat Kreds og hidtil ikke trykte, stilles gjerne til Dr. Edv.
Griegs Disposition, saafremt Digtet falder i hans Smag.
Alle Sjæle
Smertestiller, favn de Døde!
Giv dem Fred for Nød og Jammer,
gjem dem langt fra Piners Flammer
til den store Morgenrøde.
Løft saa Røsten: Hør mig kalde!
Vaagn og følg mig, frelste Sjæle
i min Faders Hus at dvæle 
ved mit Bryst blandt Helgen alle!
Thor Lange Th.L.    
Bestræbende mig for ved denne Fremsendelse at efterkomme Deres
Ønske skulde jeg, da jeg i Digtning overhovedet og i kirkelige Texter i Sær
deleshed har vanskeligt ved at træffe nordisk, i det mindste dansk Smag,
behageligst ved Deres Mellemkomst have Dr. Grieg, som med baade
30/3. 48.
Kjære Tore,
Arild skrev for mig forrige Brev at
det vil forværre min Stilling overfor
"Erstatningen" at du begynder at
indkassere fra Utlandet. Men du
lægger ikke stærkt nok Merke til hvad jeg
skriver. Du holder dig endog Stange som
sammen med Lurven Grieg har gjort
og gjør det værste med mig som de kan.
Har du ikke set hvad de fik Mührer til
at skrive i Aftp. nylig?
Jeg har skrevet under, men bruk
det ikke hvis du kan undgaa det.
Lat Forlaget gjemme disse Skillinger, det er
jo bare nogen Kroner og Øre.
Jeg blir mere og mere blind.
Det er ikke Meningen at du skal
svare paa Brevene, som visst bare
er Nonsens og Boss.
Hils alle i dine Familie. Jeg gaar
bare og venter paa H.ret,
Papa
tænkt mig en maate til at opnaa dette paa
og et
at faa de gjenstridige billedeieres tilladelse til
udlaan: Jeg har opdaget, at en hovedgrund 
 til deres vrangvilje ligger deri at de - særlig
de rikeste - (med luxurienst udstyrede saloner, hvor
alt er indlempet og "inddæmpet" i milleuet for
farve, former o.s.v. med en viss smag kanske - paa de
oftestoverlæssedevægge) - pludselig opdager, at der
bliver et "hul i væggen" - efter billedets plads-
(naar de tager dette ned). En mand havde endog
aldeles sikkert lovet udlaan af et billede, som der-
for var opført i udstillingens katalog, - men da han
fik se "hullet" blev han "sta" med engang og næg-
tede bestemt, - billedet maatte paa plads igjen.
Dette "hul i væggen" kan have mange aarsaker: -
man vænner sig jo til et billede paa sin væg - og er
kanske glad i det, - og iallefald er det gjennem aare-
nes løb blevet en del af ens hjem, som straks
faar en liden dissonans, - bare noget er vække; -
men ofte er dette "hul i væggen" rent bogstaveligt,
fordi tapeter, væggemaling og lign. har "falmet"
eller lysnet omkring billedet, - ligeledes vil som
bekjendt næsten all maling, som stadig er dækket
eller staar i mørke - ogsaa "mørkne" (de tyske male-
res udtryk i "Nachdunckeln") (dette gjælder endog
malerier - men de lysner i regelen atter, naar de en
tid udsættes for sterkt lys. Ofte er det ogsaa ikke