MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
tale med Dig. Jeg ved jo at
Du forstaar det mindste Nyn
- er det ikke en Lykke at
faa Lov til at skrive til
Dig, som tager imod det
Altsammen! og ikke skal
vi ha hverken Ligningsprat
eller Dispachørprat bagefter.
hvad Du skal ha, er
de varmeste Ønsker, to ban-
kende Vennehjerter kan sende
om at være rigtig frisk
og kjæk, hvad du forhaabent-
lig allerede er bleven!
Paa Døren med Bronskitten!
Farvel da, kjære, kjære
Edvard og Tak for denne
Stunden! Ogsaa Marie hil-
ser Begge kjærligst, -
hun beder mig sige, at hun
fandt Fru Hagerup noksaa kjæk
iforgaars. Hun ser jevnlig til
hende, da hun synes at mærke,
at det glæder hende. Kjærligst Din
Frants.
nu for mig afskyelige By, hvor man hver Dag
sluger saamegen Hede, Støv Qvalm og Stank,
og hvor fast den sidste af mine Bekjendte er
bortreist, at jeg inderlig sukker efter at kunne
faa nyde et Drag frisk Luft paa et andet Sted.
Min Plan er at Emil skal faa besøge Velo,
og Alf og jeg drage da – maaskee ned til Jarlsberg
maaskee opholder jeg mig en 8 Dages Tid først
i Sandefjord. Er der da nogen Mulighed i
at Du forinden kunde komme herned? Jeg
gaar i Morgen tidlig ned til Jernbanen for
at tale med T. Hanne derom. Næste Søndag
tager jeg mueligens en Tour til Eidsvold, for
at besøge mine Forældres Grave. Ak der er
fast ikke andet end Grave hvor man seer hen!
Muligens kunde Du møde mig der, dog
derom vil jeg tale med Din Tante.
Paa et Par Dage men. Far nu vel
min egen kjere Gut! Skriv mig uopholdelig
til, naar Sagen er ordnet.
Din Moder
C. Collett.
13. 9.04
Fint Høstveir. G. haaber idag at
afslutte. Endelig! Men i Eften.
heftes han af Maalkassemøde.
Det er første Gang han er i
Byen efter Ferien. Jeg var i Byen
igaar. Haabede at faa se General-
prøven paa "Brand", men blev
ikke tilstedt Adgang. Kun Pressen.
Fru Nissen var stærkt greben,
især af Eide og Fru Dybwad. Fru N.
og jeg begyndte igaar at læse Engelsk
med Søster Stamislaus paa St. Josephs
Institut. Konversation og Høitlæsning.
Søster S. er nydelig og elskværdig; men
hun havde aldrig hørt f. Exp. Annie
Besants Navn.
16. 9.04
Endelig igaar fik jeg Manuskriptet
til G.s. Bog. Jeg begyndte paa
Hanstensgate 2
16/6
Kjære Kris!
Det er ikke godt at komme til saadan ro at man kan
skrive, der er uro i luften for den, som kommer hjem til alt dette 
mærkelige. Men først maa jeg faa si, at jeg syntes det var saa
ondt for dig, at du mistet din bror, mens du var borte, han var jo
saa syg, at han havde bedst ved at faa dø, men jeg ved, hvor
fælt det er, naar en bror kommer bort fra sødskendekjæden. Man hører
sammen i alt fra barndommen, alle de utallige minder, som øger
ofte med aarene, pludselig kan der kommer smaascener frem, som
en før ikke har husket paa, der er en organisk sammenhæng
mellem sødskende. Jeg havde tænkt at gaa op til Din mor for
at hilse fra dig eller for at fortælle, hvor godt Du saa ud og havd-
de det, men saa kom denne sorg, før jeg kom afsted.
Eriksen bor nu her, saa vi sees daglig, han ser godt ud og er
fornøiet, han har jo solgt for 1300 kroner, han fortalte det strax,
han syntes det var meget morsommer end at ha faste penger.
Jo, Lalla og Alice var her strax indom, de ser er saa hjertelige
og venlige, fru Pihl ser vel bleg ud, kanske det var mest, at hun
ikke havde farven af udesidden eller malerinden, panden var saa
hvid, men ellers havde hun farve. Hun skal være her i byen,
skal læse en hel del, jeg raadet hende til at male i nærhe-
den, jeg hørte Harriet holdt lignende taler for hende. J. Bugge reiser
til Telemarken imorgen, Hvalstad kommer efter. Vi var alle sam-
Da han fik Telegram fra Har-
monien - formodentlig efter Din
Anbefaling kom han herind
for nogle Dage, og sidste Uge
vare Thor Marie og den unge
danske Dame paa Krogkleven og
Hønefossen - og der var Ole med. -
Sigurd er kommen Hjem
fra Amerika - for at lære Bog-
holderi arbeider han nu paa
Kontoret her og reiser til Vaaren
til Frankrige - Vi har det godt
allesammen men det er Folke-
tomt i Byen 1/4 deraf Befolknin-
gen er paa Landet - Conradi er i
Tønsberg og Bull er ud og huser med
Dr Ring - Joh: Selmer er kommen
Hjem og bliver her for det Første.
Og saa faar Du leve saa
vel der - Din Hustru og Du hil-
ses paa det venligste fra alle
mine ved Din hengivne
D 29/7 81.
Karl Hals
48.
det Rene. Forordningen indeholder nemlig flere Bud,
der ikke ere optagne i Lovbogen, og om hvis Anven-
delighed der kunde blive Qvæstion, f. Ex. om § 13, som
bestemmer, at Nordlandsfarerne i deres Processer
med Bergens Borgere under Nordlandsstævnene
kunne paaanke Sagerne fra Magistraten til Stift-
amtmanden. Men dette Spørgsmaal maa vel,
selv om man ansaa §en gjeldende ogsaa efter Lovbogens
Emanation, nu besvares benægtende; thi at Stiftsover-
rettens Dom skulde kunne paaankes til Stiftamtman-
den, strider altfor meget mod det nu etablerede
Forhold mellem disse Autoriteter. Istedetfor
Magistraten som Domstol, d. v. s. Raadstueretten, er
nu nemlig Stiftsoverretterne komne ved Frd. 11.
Aug. 1797. Derimod tør det vel hænde, at man vil
betragte Forbudet i § 16 mod Haakjerringsfangst un-
der Torskefiskeriet, som bestaaende. - At mange
af de i Frdn givne Bestemmelser gjaldt, efterat
Loven var udkommen, bestyrkes ogsaa med den senere
Lovgivning, som f. Ex. Frd. 1. Febr. 1786 III § 2, der
gjentager Forbudet i § 16 om at skyde Kobbe eller
Hval og desl. under Sildefisket, cfr Loven om Fiskeri
arbeide velvillig opmerksomhed. Jeg
har jo fra flere hold - her bl.a. fra gamle
Max Bruch - faaet velvillige og opmuntrende
udtalelser, men intet har glædet og be-
styrket mig saa meget som Deres ud-
talelse. Særlig glæder det mig, at De finder
jeg har greb paa at skrive for kor. Dette
er da ogsaa det eneste instrument, jeg tør
tro jeg nogenlunde kjender. Deres velvillige
opmuntring til at fortsætte, haaber jeg
med tiden at kunne efterkomme. Jeg
har flere ting under arbeide, bl.a. et større
verk for blandet kor, mandskor, kvartet, solo og
- som jeg haaber i orchester. Tiden faar
vise, hvad der kan blive ud af det.
Naar man som jeg har et kald, der
ikke tillader at man ofrer hele sin tid
for kunsten, bliver der jo altid en viss
grænse tilstede. Hidtil har jeg dog ikke følt
det som nogen vanskelighed til nogen
kant. Jeg søger jo baade i ord og tone at
tjene den samme efter evne og leilighed.
Idet jeg atter gjentager min Tak for
al Deres elskværdige imødekommenhed tegner jeg mig
med største høiagtelse
P. Blessing Dahle.
De hjerteligste hilsener til Din gode hustru!
Hvorledes gaar det med hendes sundhed og hendes
arsenik? Hvad min angaar, behøver jeg nu kun
at tænke lidet paa nogen af delene. Jeg er i
løbet af sommeren daglig bleven fornyet i et nyt
legeme, og haaber, det fortsætter sig under ind-
flydelse af et koldtvandsbad hver morgen.
Jeg er flyttet tilbage til Egelund, hvor jeg
i mange henseender befinder mig fortræffeligt.
Af et brev fra Hagstrømer ser jeg, at den hæ-
dersmand Hans Edfeldt endelig har forlovet sig,
og følgelig maa antages ogsaa at ville gifte sig.
Derom kan jeg blot, især for hans vedkommende
sige: jo senere, jo bedre; des mindre tid faar
han
til
at angre det fortvivlede skridt. Han
maa være langt oppe i de femti.
Imødeseende Dit ærede svar tegner jeg
med megen agtelse ærbødigst
Eders altid hjerteligt hengivne
Ebbe Hertzberg.
Holmestrand den 24de okt. 88.
sædvanlig til St. Hansglæde
paa Sorgenfri. Koldt.
24/6 Reiste Don om form.
ind til hundeudstilling
og jægerkongres, og med middags
toget Kullberg med alle
hundene, mangfoldige i tal.
25/6 Sigrid og jeg en stille
dag sammen. Den som
kunde gjøre min lille 
søster helt glad og ung igjen!
26/6 Var jeg hos Kr. om
form. - der kom
skylregn - netop som 
mine 150 fabrikpiger ind-
skibed sig til Sund, hvor 
de tilbragte dagen under
Diesens, Eriks og Dottens
regimente. Sigrid
Endkjønt - de forsøgte det ogsaa. Han gjorde
"modtræk" - og besøgte mig istedenfor at "tro
vondt." - "Tag dig ikke nær af sligt skidt", sa
han, - husk at din kunst er udræpelig, -
selv om du en tid faar "hodbør", - der fik
for tidlig "medbør" kanske, - derfor maa du
vente dig slikt": - Det var bare en "ubønhørlig"
lov som gjorde sig gjældende - mente han.
Men mine fiender gjorde mig dog mere vondt med
dette: at de tok mine venner fra mig end ved
den lumpne nedrakning af billedet dengang, - (et
billede, som ble a. professor Chr. Krohg og
maleren Henrik Lund var umaadelig begeistere-
de for), (de er ogsaa de eneste kunstnere, som har
seet det; thi billedet skulde jo ikke faa den
ære at blive udstillet i Bergens kunstforening
engang, - og nu nægter jo Halvorsen udlaan).
At en, - i mangt og meget "sakkyndig", - som
Lexon, - kunde gaa med paa en slik ned-
rakning er mig uforstaaelig, - nu ja man gjør
jo meget i "politikken", og han var kanske
nødt at bære "hunden til Kranz" dengang.
Den samme Lexon skrev jo ogsaa straks efter
en liden kunsthistorie, hvori han sørget for at
give mig en meget beskeden plads blandt "vestlands-
gjennem Udbredelsen af den betræffende
Kunstners Værker ogsaa tjener til Haandværkernes
og Handelsmandens Interesse. - Jeg kan derfor
kun delvis være enig med Deres Opfatning,
der ligesom alle store Kunstneres er noget
ensidig og derfor lidt egoistisk. Jeg kunde
imidlertid ikke andet end udføre Monasterios
Ærinde og lægger til, idet jeg gjør Deres egne
Ord til mine: Spanjerne er nu saadanne
de! - Enhver har Ret paa sin Vis. -
Af udenlandske Tidninger har jeg
forstaaet, at De har levet udenfor Norge
i nogen Tid. I Belgien har De feiret
flere Triumfer, om jeg ikke tager feil;
ligesaa i England. Den spanske Pianist
Isaac Albenig er ogsaa bleven overordentlig
feiret i London, blev indbuden af H.M.
Dronningen til at foredrage sine spanske
Compositioner paa en state's-concert. Han
befandt sig ikke vel i sit Fædreland, hvor
Atmosphæren er altfor impregneret af Mad-
olie yttrede han en Morgen, som jeg traf
han paa Gaden. Det var den samme Kunstner,
som en Aften hos Finansmanden Bènard
(hvilket jeg omtaler i min publicerede Artikel:
Griegs Musik & Spanjen), just som stor B og jeg
foredrog Deres norske Danse for 4 Hænder
pludselig sprang op fra Sophaen og med
Lieber Herr Struck
Es thut mir leid Ihnen so 
spat antworten zu konnen – Meine Litho-
grafie «Die Affe» kann das Blatt gern 
reproducieren – Bitte mir anstatt 
Honorar dafur ein Expl. Ihr Buch 
uber Radierkunst zu geben –
Viele hirzlich Gruzsen und beste 
Wunsche fur Neujahr
Ihr Edvard Munch
Momentan habe ich leider kein 
Blatt für «Bilden Kunst»
der stod angaaende Händelfesten, at "det er
ligefrem en udsøgt Nydelse at høre disse
Orgelforedrag - o.s.v.
Som Du seer af Overpinotar Pag 1, er
vi flyttede til Aaberaa 31, 1ste Sal, have
ind i en lignende situation, jeg mener af stilhed og fred,
men dengang, - børn kan jo nok være tilfreds ved saadant
en enkelt gang eller to; men statighed pleier ikke at høre
til deres mest fremherskende egenskaber - og langt fra
hos mig! Men jo oftere jeg var med i kirken, desto
ængsteligere blev jeg for, at Marie en eneste gang vilde
undlade at sige mig til! Det var en altsaa ikke saa
kort spadseretur; men daarligt veir var aldrig nonen hind-
ring; saa klædte man sig bare derefter. Hvad talte vi
vel om - - ikke noget videre; Jeg plukkede som oftest
blomster, og Marie havde saa mange bekjendtskaber blandt
bønderne og husmandsfolkene i forbigaaende. Disse in-
teresserede mig en del at høre paa, - sproget var saa mor-
somt og uforstaaeligt; og saa havde hver af dem sin
historie, - sine sorger og bekymringer; og raad og hjælp
fik de allesammen. Men skolelærerens, forpagterens paa 
Bødstrup eller andre høiere stillede folk likte jeg ikke, at
vi skulde møde. - Besynderlig nok vilde jeg aldrig si-
de ved siden af orgelet, hvor jeg altsaa kunde se Marie
hellerikke ved alterfoden, hvor jeg ellers holder saa meget
af at sidde i de danske kirker, - men saa langt borte
og gjemt væk i en krog, som muligt. Der var en af
gjøres, men vænte til høsten
og da foranstalte sammen-
kaldt møde af indbyderne
og skrive i bladene. -
T.'s mening tror ogsaa
jeg er den rigtige. -
Er nu Du enig heri, saa
vænter vi med vor action,
til Du kommer hid; men
da maa Du indrætte Dig
slig, at Du kan blive en
tid i Christiania, for det
kan jo hænde, at ikke et
møde er nok. Jeg gjem-
mer dit "Hvorfor", til Du
Vi trykker iaar et morsomt
Berlinerbrev fra ham
og sørger for et stort
portræt - Skjønt jeg
nødig plager Dem i
disse travle tider, haaber
jeg. De vil faa ind til
at sende mig et
par ord. Bidraget behøver
vi ikke før i september
Deres Ærbødige
Otto Anderssen
Skolebestyrer
x I samme Hefte af S. har Erik
Givskov en udmærket grei,
orienterende og interessant
Artikel om "Egte og uegte Pangermansnen.
Den vækker til mangeslags Tanker
om Samfrindsudviklingen i Europa i
"Dampmaskinens Aarhundre"
17. 1.05
Som jeg Søndag stod og klædte mig
for at reise ind til "Samtidens" store
Middag i Grand Hotel fik jeg et voldsomt
Feberanfald og maatte tilsengs istedetfor
Kold Fober og varm Feber
Smerte
allesteder
Influenza eller singel Forkjølelse; men
fælt vondt. Laa ogsaa igaar, da Schjøtt
var her. Idag Sofadame! madraase
Af aviserne ser jeg, at kun 150 af
de 300 som var budne kom i Middagen
Bergen den 11te April 1868.
Min kjære Niske!
Du er altsaa virkelig Moder, Niskebarn!
Er det muligt, at Du har følt en Moders
Kvaler og Glæder? ja det er vel saaledes,
og af mit ganske Hjerte ønsker jeg
Dig og det lille nyankomne Verdens-
borgerinde Guds bedste Velsignelse.
Jeg ved intet bedre at ønske Dig, kjære
Nina, men dersom Du kunde læse
i mit Hjerte, vilde Du se min inder-
lige Deltagelse for Dig, og alle mine
Ønsker for Dit Vel langt tydeligere
end jeg kan indtrykke dem i Ord.
Stakkels Niske! har Du været eller er
Du meget syk? ak, hvor gjerne jeg
med mig fra Sted til Sted, ind-
til jeg finder Dig. - Og saa lev
vel til vi sees. Hils Nina og
det øvrige Personale der i Huset
venligst fra mig og bed Onkel,
ikke at være mig altfor gram,
fordi jeg saa slet opfyldte
mit Løftet om at tilskrive ham;
Han vil nok selv indse, at
Tingene og Forholdene hernede
og mine egne personlige Anlig-
gender i Løbet af disse Maaneder
har maattet optage mig ganske
og aldeles. Jeg glæder mig der-
for doppelt til at gjense ham
og de andre Kjære nu for at
kunne gjør tale min Sag og om
mulig gjenoprette mit gode
Omdømme i deres Mening.
Men nu Adjøs!
Auf im fröhliche Wiedersehen
Din heng. Broder
John
op for mig Adskilligt som kan lede
paa Spor, og jeg siger Dig rent ud, vogt
Dig for den unge Warmuth. Denne
i og for sig aldeles intetsigende Person
har dog en vis Vægt hos det musikalske -
eller rettere sagt umusikalske
butiksøgende Publikum. Alle
tilreisende Kunstnere kommer jo desuden
ogsaa til ham først, og der erkundige
de sig om mangt og meget,
jeg skal vædde ti mod en paa at
Det er ham som har talt om Dig
til Satter. Han ytrede til mig i
Julen da jeg var inde, da Talen var
om de "nordiske Musikblade" at
vist Ingen vilde levere noget Biddrag
til disse, da vist Ingen vilde udsatte
sig for at blive forkastet af den strænge
Griegs Dom eller blive underkastet hans
Naade o.s.v. Jeg har siden tænkt
paa dette mere og mere, isærdeleshed
da Du ogsaa har talt til mig
om Warmuths Handlemaade ligeoverfor
med Sikkerhed sige at de resterende 850
Kroner kan blive betalt inden Jul,
men bestemt altsaa i Løbet af Vaaren.
Peter Nansen har her opgivet den længste
Frist paa min Brors Forespørgsel, om vi
kunde gjøre Regning paa at faa
en større Sum inden Jul. Peter Nansen
udtalte desforuden, at den mindste Sum,
der kunde være tale om, var ca 12000.-
Kroner, d.v.s. et Oplag af 3000 Eksemplarer. For de
øvrige norske Digteres Vedkommende har Oplagene
- som Folkeudgave været 10000 Eksemplarer og derover,
saa jeg tror ikke at være sangvinsk, naar jeg
sætter Mors Udgave til ialfald 5000 Eks. Men selv
om det nu kun blir 12000 Kroner - mindre Oplag
trykker de ikke altsaa, og de betaler os ifølge Kontrakt
for hvert Oplag - saa blir der med Fradrag af
henimod 4000 kr. Forskud, som Mor har faaet
bog. Trodde jeg, det var sant,
vilde jeg være fortvilet. Jeg
havde jo altså i sin tid den
samme opfatning,
som Du;
jeg var
så forbitret på ham efter
alt det at jeg ønsked og vilde
intet andet i verden end slip-
pe for at se ham mere. Men
så, ved et markeligt tilfælde,
som jeg ikke skriftligt kan
fortælle Dig, kom jeg til at
træffe ham, og så - - - Ja,
han får altid ret ligeover-
for mig. Altid! Og så er
han dog ikke den mand, som
han kunnet magte mig.
Og hele opinionen her er på
hans side. Ingen hæderlig og
intelligent mand vilde ha
båret sig anderledes ad, siges
der. Jeg forstår det ikke. Jeg
véd, at jeg i hans sted vilde
At udgive din oversættelse af «En
arbejder» kan der altså ikke være tale
om; når stykket nu, som jeg håber, kom-
mer til opførelse her i Tyskland, så
vil herr Jonas høste fordelen deraf; Du
får intet. Jeg synes Du skulde benytte Dig
af din personlige nærværelse hjemme til
at rejse en alvorlig offentlig påtale af den
nu bestående lovløse og beskyttelsesløse
tilstand, hvorunder vi norske literater
lider.- At Du så hurtigt fandt en god for-
lægger til den tyske udgave af storværket
glæder mig meget, og jeg finder det vel be-
tænkt at Du selv samtidig besørger en norsk
udgave; thi, som sagerne nu står, vilde
Du formentlig ikke kunne have for-
hindret nogen af vore literære røvere fra
at gøre det for egen regning. Lad mig
se Du raser over disse barbariske til-
stande!
I anledning af theaterforholdene
har jeg besluttet at skrive noget, enten en
forestilling til repræsentantskabet eller og-
så en avisartikkel. Jeg kan forøvrigt umu-
lig tro at de mennesker for alvor kan være
dumme nok til at skille sig vid Josephson,
Maleren Edv. Diriks
Drøbak
Norwegen
Søndag d. 3die febr.
Høistærede Herr Redaktør!
Tak for gjennemlæsningen
af hoslagte brev.
Fra min side foranlediger
det kun den bemærkning, at jeg
er yderst forundret over den krigslyst,
som saa pludselig har betaget den
mig forøvrigt saa sympathiske Wille.
Hvad skal det til for ham nu, da
han forlængst er ude af det hele
roderi, at skaffe sig paa halsen "en
aaben kamp med Hrr. Leffler, Key
og Leche" etc.?? Og det i et fremmed
lands presse, hvis publikum baade
er lidet inde og lidet interesseret i stri-
kand anføris denne 3die. At Bergens Bye for-
medelst saa mange udstandne Ildebrande,
saa megen opbringelse af Fienden i dend sidst-
passerede Krig, og formedelst defensions frie-
heders afskaffelse hvorved farten paa Spanien,
Portugal, og i dend Middellandske Søe er
snart nedlagt, er sig ikke mere selv liig fra
forrige tider. De fleste Kiøbmænd, som har
dend Nordlandske Handel, hvoraf en deel
er tienere af Kiøbmænd som har tilbragt sig
dend, ere lidt formuende, og maa strax af-
skikke dend kiøbte Fisk til deris Creditorer
i Holland, og der lade sig sætte priis paa dend,
ligesom de gieldbundne af Nordlandene
i Bergen. Derved blir Fisken ikke nogen
tid indeholdet, og de som ere formuende
Kiøbmænd og har denne Handel, maa see
deris Market spildt Ved dem, som har det
største partie, og afskaffer deris Fisk som
meldt er, hvilket mand i Bergen hører
idelig tale og klage over.
Endnu til Fiskens ringe Priis kand an-
føris en aarsage, som er dend
4de. At Fogder og andre fordrer Fisk af
Bonden for Contributioner, Landskyld og
Rettigheder, og som det er læt med nogle faa u-
formuende Borgere at sætte prisen paa Fisk,
Du erinderer vel nok det lille Stykke, jeg sad
og lavede paa i Hardanger? Jeg kan trøste
Dig med at den Overgang, jeg først havde,
(til Trioen) har jeg atter taget til Naade,
i forbedret Skikkelse, saa Du fik Ret der,
som Du jo for det meste har, Du Rethaver!
Jeg haaber, Du skriver mig et Par Ord forat
jeg kan vid, hvordan det gaar Eder i Bergen,
og ved samme Leilighed vil jeg bede Dig,
hvis Du har faat Dine Sager fra Chri-
stiania, at see efter, hvilke af mine
forbi parken, hvor musikken
spilled "ja vi elsker" -
til Bergs kirke, hvor vi
ropte 3 gange 3 ja og
paa sidste ja istemte
"ja, vi elsker", som
alle e de stemmende
bønder slutted sig til
ved at blotte hoderne
og synge med. -
Kl. 4 havde Don og jeg
middag for 70 mennesker -
Don talte for Schwartzes,
Johan (godt omsider!) for
Norg den 13 august -
siden sang, ja-rop,
sang, ja-rop - fyrværkeri,
dans, intens jubel og
glæde til 2 nat!
hvor høiet slæber efter dem. Jeg elsker denne natur, træerne savner
jeg ikke, den høie rige himmel kommer til sin værd, og den vid-
de vore øine har at boltre sig over, gjør det hele saa overvældende.
Naar jeg ser udover fladen, er der det hs lyse grønne, den slaatte
mark, saa torvmyrene med deres mørke og derimellem de mas-
ser hvide myrfibler, men man maa skynde sig, for de holde,
paa at dø af brot, jeg skal ha dem paa mine billeder.
Gid jeg nu kunde male gode billeder, jeg er kommet lidt sent til
iaar. Jeg saa Auberts saa kort, jeg savner dem altid, desvære kommer de vel
til at høre til udlandet for lange tider. Janna Holm gaar gjen-
nem værelset, hun hilser og siger, at g barnet er en pragtgut, en
romersk keiser. Jeg tror, hun sagde gut. Det er saa morsomt at være
nær min egen by Stavanger, og turten over fjeldet til Bergen var deilig,
det storartet hvor fjeldene var høie, høie med sne paa. Jeg fotogra-
ferte, mens toget gik, jeg kunde ha fotograferet kinematografbilleder.
Mon hvad dine herrer gjør, Oluf er vel dydig i Porsgrund, men Eriksen
og Jacobsen, jeg haaber, de lever vel. Nu er da Harriet kommet til
Opdal, hun bør ikke kopiere sine billeder og holde paa i to halve aar,
det lønner sig ikke. Men hvor deiligt, at hun har sine 1000 aaret.
Harriet arbeider uhyre længe, men saaledes ligger det for hende, tilslut
blir det nær fuldkommenheden, kanske disse to blir de bedste.
Det var vemodig ned Jonas Lie jeg vilde saa gjerne, han skulde ha
levet denne sommer deroppe paa Flæskum, nu havde faat ro
og godt stel. Han havde selv sagt, at han vilde træffe Thomasine
i himmelen. Vil du hilse venner, som du træffer.
Hjertelig hilsen
til
Ragna, maatte hun trives videre i sin deilighed, hun er det.
Gid du selv maatte leve vel, hjertelig hilsen fra din hengivne
Kitty
Høistærede ven!
Endelig kommer jeg mig
da til - paa den høihellige pintsedag -
at takke Dem for Deres afhandling tillige-
med det samme ledsagende brev. Læs-
ningen af Deres skrift har i lige høi grad
interesseret og glædet mig, og jeg tør paa
fællernes vegne udtale en varm anerkjen-
delse for, hvad De dermed har udrettet.
De har brudt isen
her i Norden
og saaledes vist, at far-
vandet er passabelt ogsaa for andre. Og
ikke det alene: De har ogsaa gjennem deres
argumentation fjernet adskillige af de
værste, i veien liggende isflag og derved gjort
det umuligt, at fordommene kunne fryse
sig sammen til en saa ugjennemtrængelig
mur som tidligere. Lad end reaktionære
Hstrand 9/1 1925.
Kjære Harriet!
Du ber mig sende dig no mere Holmestrands prat,
og saa tænker jeg, det er bedst at smie, mens jernet er
varmt, og se at faa det færdig til din fødselsdag, som du - forment-
lig av den grund - opgir til 21/1. Jeg maa
ta
alt arbeide i smaa
stykker om gangen, for jeg aarker ikke stort. - Folk har ret -
jeg er kjæk - efter maaten, 4 anfald av gammelmandssyken,
men jeg vet dog bedst selv, at det er smaat med kræftene.
Men sans og samling har jeg i behold, og nogen førlighet, og
saa har jeg det haap, at Gud vet bedre end jeg selv, hvor
længe brødet strækker.
Du har ret: jeg er den eneste Holst i Hstrand, - av
mandkjønd. For der er 2 døtre av Jens Penguet Holst paa
Sommerro, men det er jo i Botne. Men saa er der en dame,
som heter Kirsten Holst. Hun er enke efter min fætter Ellef
Holst, søn av Lars Backer Holst, og hun er datter av min halv-
bror Julius, g. m. Laura Lorentzen fra Ramberg ved Tønsberg.
Hendes far - Kristen Holsts bedstefar førte bryggen Venskapet
av Hstrand og blev av matroserne kaldt Ramberg-gassen
paa Tverrkape. - Kirsten var altsaa gift med Ellef som
du nok kjendte, han var omtrent jevnaarig med dig. De
var saa heldige at være blandt de 4 udvalgte gamle
sjømandsfamiler som fik plass paa "Petersens Minde".
en pen gaard paa Gausetangen, hvor ældre velkjente
sjøfolk har faat stue, kammers og kjøkken med pen
rummelig entre og gode gode bekvemmeligheter for den
efter nuværende forhold latterlig billige leie av 5 kroner
maaneden, iberegnet elektrisk Gas. Der bor nu enken Kirsten