MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Kristiania den 27de marts
1909.
Kjære ven!
Igaaraftes fik og sendte
jeg den omskrevne nekrolog,
som jeg i det store taget fandt
meget passende, særlig naar
det for samme bestemte omfang
tages med i betragtningen. Hvad
der under en udførligere omtale
kunde været medtaget, er jo en
fyldigere vurdering af A. som
politisk personlighed; men dels
egner vel tidsskriftet sig mindre
for en behandling heraf, og dels
havde Du vel heller ikke særlig
lyst til at komme dybere ind
paa den side af emnet. Forøvrigt
gjorde jeg nogle faa notitser til æn-
Deriktøren for Tivoli
spørger, om Du har
noget imod, at der,
for det tilfælde at alle
billtter til koncerten
bliver solgt paa
bliver udstedt billetter
til 3die prøve (Generalpr
Ditløffs sang.
Med smilende læbe var ordet sagt,
I skoven slutted de livets pagt.
Skjærsommers minde
gaar ei af sinde,
De ranke graner stor trofast vagt.
Saa drog han vidt over havet ud
At prøve lykken med trøst til Gud.
Skjærsommers minde
Gaar ei af sinde,
Hver rullende bølge bar længsels bud.
Sneen laa ren og skjær over jord,
Da kan seilede hjem ad den kjendte fjord,
Skjærsommers minde
Gaar ei af sinde,
Før skuden var ankret, var han fra bord!
Han naade just til hendes bryllupsfest,
De bød ham at drikke og bli til gjæst, -
Skjærsommers minde
Gaar ei af sinde,
Han takket og gik,- slig syntes ham bedst.
Til gaards om morgenen der bud blev bragt:
I skoven laa en under sneen strakt.
Skjærsommers minde
Gaar ei af sinde,
De ranke graner stod trofast vagt.
Nu maa du skrive snart, og
fortælle mig lidt om dig
selv og din Hustru, om
Peters og mange andre Ting.
Efter den Fremstilling
man paa Kunstnerforeningens
sidste Fest gav af ham
og dig saa skulde man
eget. Om Aftenen, naar jeg 
er færdig med Kirken, gaar
jeg frem og tilbage paa mit
eget Tun for at faa Luft.
De har en hvid Hest her
paa Gaarden, flødegul
kanske, og den er vakker
at se paa i Halv mør-
ket. Jeg synes at naar vi
nu er et frit og frelst
Land, saa skulde vi tage
Løven ud af vort Rigsvaa-
ben og sætte en Nordbagge
ind. Vor egen Eventyr-
hest fra alle vore Væve-
tæpper. Jeg skjønner ikke
at vi har noget andet
at gjøre. I den har vi
vor Poesie, og i den skulde
vi jo ha det eiendomme-
ligste ved vor Folkekarak-
ter ogsaa, hvilket Svensker-
ne jo for længst har fun-
C.J.H. har begavet dig med. Det kan da være værd
en skolemesterpreike lel, at faa en saan nyaarspresent 
- som vore prester paastaar at Selve Vor Herre aldrig
utdeler. Bare du ikke blir letsindig av den! Jeg vil nu
ønske dig lykke til med sisste bind av triologien, for
de to bindene som er kommet lover et stort verk, 
naar det engang blir færdig!
Paa gjensyn da du!
Din hengivne
Sigrid Undset.
Rom, den 25. juni 1884.
Herved anmodes De om ikke at sen-
de mig noget forinden nærmere med-
delelse indløber. Jeg rejser i disse da-
ge til Gossensass i Tyrol for dersteds
at fuldføre et nyt arbejde. Samtidigt rej-
ser min hustru og min søn til Norge.
Hvor vidt jeg selv senere kan komme
der op i år beror på om jeg så beti-
meligt kan få mit arbejde fra hånden.
Jeg ansér det rigtignok for mere end
tvilsomt.
Deres Henrik Ibsen.
2
ogsaa som Følge af Diæten. Men
ogsaa Diæten fjerner Julemadens
Fristelser fra mig, hvilket vistnok
ogsaa er sundt baade for Hjertet
og for hele Konstitutionen. For-
øvrigt har jeg det jo bare været dei-
ligt for mig at faa være hjemme.
Det er en saa storartet Modsæt-
ning til det oprivende Kontorstræv.
Marie ved jo ikke, hvor godt hun
skal lage det for mig. Tænk, om
den Tid skulde komme, da vi,
ikke bare i Sommermaanederne,
men det hele Aar skulde faa
et Hjem i Nærheden af hin-
anden! Det maatte bli i
Kristiania, og Du ser, at jeg er
bestemt derpaa, siden jeg nær
havde søgt Kæmnerposten i
Kristiania. Gjennem Arctan-
17/4. 42.
Kjære Tore,
Jeg fik Hjerneblødning og Skjærstors
Skjærtorsdag og har ligget syk siden.
Jeg kan jeg kje ikke snakke, mangler
Ordene og kj kan
ikke
stave. Jeg er blit
bedre paa en Maate, men ikke med
dette at ikke kunne sakte.
Ja jeg sk forstaar du er bi alt lei at
være Opsyn i Gyldendal. Har du for
det Eksempel tænk at læse binde med
den Eli Ingebriksen. Hun utgyr en en hel
Sørensen, skrevet av P en Postbetjent i
Drammen, som er saa henryk over at
Sørensen. Hun faar Sørensen skr til at skrive
et Pidrag til Kunst og Kultur - bare agitarusk
kunstsvade. - Har du set at Harald Beyer
Bergjen jo desyemnd
nestammer
for Bergenjøden som vi
kalder Bøn
ne
bogmeyer - han har faat en Bok hos
N. Gyldendyl om Kierkegaard. (Som
om
en Jøde
kan
skrive om
Kierkegaard!) Det er samme Skitt som det Grieg før
gav ut om tyske tyske Fo Tænkere, - Harald Beyer helt
betydnings, hare før vært hos Aschehoug. - Nei jeg vil
ikke garentere for Grieg - Jødeboken mod Kierkegaard bør
indrages, han vil bare frækt si at han ikke er Jøde, jeg hans Navn fra Bladene.
Papa
glede av stykket dit - selv om du har rett i 
at jeg ikke har kunnet få riktig tak i det. 
Som min danske mor brukte si: "Jeg ved at
byen heder Snerpe, men jeg ved ikke hvor den
snerper hen - ".
Mange hilsener til dig og dine,
din ven
Sigrid
til at arbeide der i Morgen-
timerne og i den Tid Pu-
blikum ikke kan komme der.
Tror De ikke, at De sam-
men med mig kan paa-
tage Dem det Ansvar at
give denne Tilladelse u-
den Direktionsmøde? Jeg vilde
saa gjerne, at de kunde
begynde 1 Mai, da de alle
er meget ivrige og senere
skal afsted paa Studie-
reiser. Det vilde være
meget elskværdigt af Dem,
om De vilde give mig
et Par Ord til Svar paa
dette, saa snart som
muligt. Selv har jeg som
ung, da jeg ikke vidste,
Paris d. 19 April 1894.
Kjære Edvard Grieg!
Tak fra os alle for de fire
storartede Billetter til din Konsert
paa Søndag, - et Nationalflag,
hvortil vi glæder os og er i Spæn-
ding, - Ibsen imorgenkvæld og Du
paa Søndag, det gaar friskt paa
det!
Mr Bigeon havde bedet mig,
om jeg vilde gi ham Anledning til
at træffe Dig personlig hos mig, han
mente at skrive i "Le Figaro" om Dig
Han er høit begeistret for Dig som den
Lillehammer 12. mai 1924.
Kjære Fru Møller Lindholm,
Mange tak for Deres venlighet med
at la mig faa vite om det eksemplaret av Postola Sogur.
Imidlertid saa har jeg boken - men der er sikkert nok 
av liebhabere; den er av de sjeldnere at faa tak i. 
Haaber De har det bra. Hvordan blir det,
kommer De opover paa denne kanten isommer? Isaafal 
haaber jeg da at De ser opom til mig?
Deres hengivne
Sigrid Undset.
Bækkelaget 9/10- 21
Kjæreste Magga mi.
Du synes nok jeg er lik mig selv som aldrig
kommer. Jeg lovede at bli her hos Elina,
mens Anders er paa Forretningsreise i
Berlin, men kunde ikke ha forladt mit Bil-
lede og haaber nu bare, at det er færdigt, naar
han om nogle Dage kommer. Jeg længter saa
efter Dig, Maggen min, skjøndt jeg vet, jeg kan
ikke være Dig til stor Hjælp og Trøst.
Fridtjof var saa glad over at ha vært hos Dig
han sagde, Du var saa sød og saa rent nyde-
lig, og jeg er gla, at Du fik se ham. For kan
Du tænke Dig Nogen saa Kjærlig og saa,
god? Lille Olam saa jeg bare et Øieblik
i Sengen sidste Dag de var her, gik indom
i Victoria. Han var bare lidt forkjølet
og er et deiligt Barn. Taler helst Engelsk,
til sin Bedstefar Olam sagde han: I have
seen you in England. Her ser det jo ut,
som om de har godt Veir over Søen, de
reiste med Besheim, hvor Dronningen
en ombord. - Du kan tro, det var en Glæ-
de for mig at se Andrea Kleen. Hun
bad mig hilse Dig kjærligt og vilde saa
gjerne gaa op og faa se Dig. Hun hadde
med sig to Billeder hun har malt dette
sidste Aar efter 140 Aars Ophor. Det var
Portræter af Børnebørn og var mærkværds
gode baade i Tegning og i Farver og sikkert
Dagen", siger han, hvilket er en Lettelse
i Husvæsenet, som han nu greier ganske
paa egen Haand. Han siger ogsaa, at
"Boka kanske ikke behøver at bli
saa
værst.
sørgelig lel - trods, skjønt og uagtet - "
Forrige Brev var ellers ganske trøstesløst
og pessemistisk. Gid nu den Smule
Stigning i Humøret bare vilde holde
en Stund.
"K. s. a. Manden" udkom den
25de mai i 5te Oplag. 1ste Oplag kom
16de April.
Collin er ude med en
temmelig
ækkel
Artikel i "V. G." Taler
om "Skandalkronik" o. s. v. Berut
Lie svarer ham kraftigt og mandigt og
Thoralv Klaveness forsvarer ligeledes Bogen
i Dagbladet for 29de mai. Berut Lie siger
mellem andet: " - Jeg kan hilse Dem fra vort
interesserede og diskutterende Publikum og sige,
at som "et Stykke Skandalkronik" opfattes
Til
Herr
Redaktør Kr. Winterhjelm
Stockholm
Fredag, 23. September 92.
Kære herr Thommessen!
På grund af modtagne uventede med-
delelser må jeg bede Dem undskylde
at jeg ikke kan indfinde mig hos Dem
idag.
Deres
Henrik Ibsen.
viser et middel til gjenreisning og deri at de tror på den-
ne gjenreisning og forkynder hvorledes den skal ske.
Det er en af grundene hvorfor de er så meget større end
Ibsen. Som fordum Johannes den døber i ørkenen, så
ligger de nu oxen ved roden af træet og forkynder om-
vendelse for alle folk. Ja de er vor Johannes den døber.-
Jeg tror at hvert folk har sin. Men i sorgen over alt, det
de afslører, er det ofte så vanskligt at følge med på
udsigten hvorfra de skuer det forgjættede land. Dog det
lykkes nok. Bare at de står deroppe og prædiker 
er 
en
magt der drager efter. Stå der til deres livs ende! Jeg har
kun fløiet bogen flygtig igjennem, da jeg måtte levere den
fra mig. Når jeg atter får fat på den skal jeg læse den bedre
igjennem og så skal jeg fortælle dem mere om den.
Iaften er jeg også altfor mismodig til at skrive noget såden
noget. Lad mig få vide om det er sandt at de blir der 
nede i vinter. - -
Da jeg var i Xania fik jeg vide noget, jeg aldrig havde tænkt.
Det var dette at jeg ikke, som jeg troede havde skrevet mine
breve til dem og til dem alene, men så at sige til et helt
kollegium. Ytringen af brevene fik jeg høre løsrevet fra sam-
menhængen og naturligvis fortolket. Det kan nu være det
samme jeg bryder mig ikke en døit om nogenting, men uvillie
følte jeg fordi de havde lest op mine breve for andre, det er sikkert.
Havde jeg vidst det, vilde jeg ikke have skrevet. Så er der endnu en
ting som jeg vil sige med det samme. De skrev engang til svar
på mit spørgsmål: ("Skrev de da således for at støde mig bort?)", dette:
"Ja de har ret, mit drev var ganske rigtig rettet på et bestemt mål".
Det var altså gjaldt nemlig det første brev de skrev efterat de vidste hvem
jeg var, og hvori de siger en hel del om Rønnaug og sligt i særdeleshed og men-
neskelige naturdrifter i almindelighed! - Det var altså et experiment
de foretog med mig. Det er aldrig hyggeligt at blive exsperimenteret med
i allefald bør man, hvis man fortjener agtelse, få forklaringen efterpå,
men den har jeg ikke fået. Hvis de ikke svarer mig på dette, tror jeg
at de er bleven fornærmet på mig. Men det kunde jeg aldri blive på dem.
Med hilsen til deres frue og dem selv deres hengivne A.M.
Digt til Dig - den Kveld Digtet til Dig
stod i Dagbladet står for mig så
uendelig stemnings fuld og skjødt. Det glædet
mig at se at netop den same Kompo-
sition som gav ieden til at skrive
mit Digt har gjort sin Stormende
Lykke i Paris " Dette og alt,
hvad der glæder Dig gjør også mig
glad. Har Du ikke et lidet Honorar
for neste Fremsynhed - dog jeg har
jo allerede fået det i Erindringen
om din Glæde over Digtet og mit Sind
fastholder Erindringer Lykke-
lige Mand "Blakken - midt i Bakken!?
Nej ikke mere der, den er komet opover
den - hernede samler vi ondet".
Et Par Ord til Husvalelse
ventes af din
Dig stedse hengivne
Ven
Paris? Paris!!!Knud Claussen
Kongens Gade No 12!!!
billett helt til Paris. Når De kun
vilde gjøre mig den store Tjeneste at
avertere Frøken Krebs om denne Forandring[.]
Det er dog skammelig at man blive
sådan narret. K<gap /></del> Ser jeg Dem
så ikke mer så hjertelig Lev vel og
Tak for denne Gang. Fra Paris skriver
jeg Dem.
og Werenskiold, som ikke kjendte mig nærmere-
personlig, - troede det var Astrup.
Hvad hensigt Tjøtte egentlig havde med at spille
denne "falske Astrup-rolle har jeg ofte undret
mig paa, - jeg troede "først, at det var for derved
at opnaa at faa sig udbetalt noget af de
penge som Werenskiold dengang havde faaet
til "hemmelig" uddeling blandt "værdige- træn-
gende - unge kunstnere" (af en mand som ikke
ønskede sit navn nævnt"). Tjøttø troede vel, at
jeg var sikker paa at faa nogen af disse
penge - da jeg alt var bleven optaget i
"Gruppe 1". Og det er ogsaa høist sandsynlig,
at denne "falske" Astrup og saa virkelig fik
nogen af de pengene, som blev uddelt, straks
efter at han var begyndt at vanke paa
Lysaker. Maleren Wiegdehl, som ogsaa var
meget paa Lyssaker efter i 2 aar at have boet
hos mig og været min elev her - han paastod, at
det var aldeles sikkert, - thi han havde hørt
Werenskiold sige til en anden, at "Astrup fik
største portionen", - og jeg fik i virkeligheden
ingenting dengang; - jeg var reist vestover, da den
"falske" Astrup forsøgte sig paa Lysaker, - og jeg
Slægten dog gaar tilbage". Saa omtrent
tænker jeg mig de vil sukke. Men det
er altsaa halvveis sandt, for vi
dansed flere Smaastubber ude ialfald.
Valdris 15.1.04
I gaar eften. kjørte vi da nedover
, Ingebjørg F. og
jeg i en Sluffe. Foran os kjørte
en ugift  Fosheim, 
Ivar,
sin Svigerinde
Fru Guri F. med sin herlige Traver-
hingst og efter dem igjen en anden
Hest med Dansere - to af  de
16 Udsendinger, som var sendt til
Kurset fra forskjellige Ungdomslag.
Hvilte og drak Kaffe paa F. Hotel.
Kjørte saa alle tre Damer med Gudmund
videre til Fagernæs om Kvælden. Men
Snestorm havde raset et Par Dage, og vi
186.
et mikroskop, naar der er slig fart
i livet omkring en. Ja, det er deiligt
naar sommeren endelig kommer!!
Jeg er nu ogsaa kommen omtrent
til det punkt, da vinterens arbeide
ligger bag - og sommerens foran;
og da passer det godt at gjøre en
liden stans og være mennske i
et par dage.
Dere flytter vel til Väddø i
disse dage? Det skulde rigtig være
morsomt at gjøre en trip derind,
naar dere var kommen vel i ro der;
men jeg tænker slet ikke paa at
gjøre det. Derimod skrev Jakob i dag,
at han tænkte lidt paa at tage
en tur ind og se paa dere, hvis
det kunde lade sig ordne med
exercitsen; det er endnu meget
usikkert, hvordan det blir med
16/11-1923.
Fru Anna Backer,
Fredriksstad.
I besvarelse av Deres ærede av 14.ds. tilbakemeldes,
at jeg nok i god tid skal la Dem vite, naar jeg kan komme, og 
m.h.t. selve dagen for foredraget kan den naturligvis fastsettes,
eftersom det passer bedst med lokalet.
Ærbødigst
Sigrid Undset Svarstad.
München, den 14. December 1877.
Herr boghandler Lund!
Herved tillader jeg mig at an-
mode Dem om for min regning at
ville indbetale til direktionen for
dampskibet «Dronningen» i Kristian-
sand et beløb af 100 kroner straks,
samt efterhånden, hvis indkaldelse
gennem aviserne sker, yderligere 400
kroner, hvilket støtter sig til en fattet
beslutning i en generalforsamling.
Med de bedste hilsener
Deres venskabeligst forbundne
Henrik Ibsen.
P. s. Af «Samfundets støtter» er allerede
to tyske oversættelser udkomne; den
7de Januar skal stykket opføres i det
herværende residenstheater.
Ibsen bevægelsen i Eng-
land.
Derfor tillader jeg
mig at bevidne for
Dem at Miss Eliza-
beth Robins, som nu
henvender sig til
Dem, er en alvorlig
og fremragende kunst-
nerinde, og at hendes
foretagende ikke blot
er af virkelig kunstner-
iak betydning, men, ef-
ter al sandsynlighed,
kommer til at vække
Bedste Hr. Grieg!
Engang under et ophold i
København, hørte jeg Neupert
spille Deres Klaverkonsert
i Kasino; og jeg lovede da
mig selv, at hvis jeg no-
gensinde skulde komme
til at virke direkte for
nordisk konst, Deres kon-
sert skulde noget af det
første jeg opførte.
Dette løfte har jeg nu
indfriet iforgårs, og mit
indstinkt har ledet mig
ret, konserten slog ikke
alene aldeles igjennem, men
gjorde furore Courlænder
spillede den fortræffeligt
28.11.1919
og aker. Ikke en lyd i huset – – –. Det er egentlig løierlig at vite,
jeg er berømt efter fattig leilighet og begavet – og 37 aar gammel. Jeg ønsker 
sommetider, jeg ikke var det – saa hadde jeg nok i ungerne og var tilfreds med 
at sitte og hvile ut over et strikketøi –. Kanske –.
Jeg har forresten hat glæde av endel av de nye bøkerne. Elsters
kan du begripe jeg var bevæget i bund og grund over. Jeg tror forrestem
den er god, svært god, uanset de specielle tingene, jeg ble bevæget
over. Braatens ogsaa er god iaar – hans bedste. Og ett og andet andet.
Gunnar Heibergs fik jeg fra ham selv og det var jeg ogsaa rørt over.
Men den og den staar i det at vi gir ut gamle ting, saa mange av os –
julemarken ligner uhyggelig et utsalg av brukte klær, syns jeg. Garborgs 
har jeg netop tittet i, uopskaaret. Jeg har endda ikke aabendaget
no som kunde berettige til at gi ut de gamle gulnede papirerne.
Hvordan lever dine foreldre du? Var det ikke snodig at jeg
drømte om din far forleden dag; syntes jeg traf ham paa en baat –
antagelig skulde vi ut til dig. Kanske det kom av at du engang
nævnte no han hadde sagt om revolutionen av 1848 og at jeg hadde
set et billede fra den dagen før og tænkt paa ham da –. Vi tænkte
en hel del paa dig og din bekymring for Ankers hjerte. Uf nei, hvis
guttene skal tone frem igjen nu saa synes jeg synd paa dig! At en
aldrig skal bli færdig med andre folks fortidslevninger!
Jeg hadde tænkt at gi dig til jul etpar dørhaandtak av
Knutruds – du vet med dyr – til dit vordende arbeidsrum.
Men han kan ikke levere dem før langt over jul. Bryr du dig
om at faa dem? For saa bestiller jeg dem allikevel og sender
 dem, naar de blir ferdige? Du vet disse som er saa almindelige
hvor der er meget smukt. Kl 6½ -
næste Morgen drog jeg hjemover med
Hardangeren, og havde det meget hyg-
geligt, da jeg gjorde Bekjendtskab
med en meget elskværdig Candidat
Cappeln, som Du maaske kjender
naar Du hører at det er ham der har
at oplære Hurtigskrivelse til Stortingat.
Du kan fortælle Nina at jeg havde
det meget værre paa min Hardanger
tur end til Haugesund. Saavel paa
Qvindherredfjorden som paa Bjørne-
fjorden havde vi temmelig Sø og
stærk Kuling, men det var meget
morsomt. - Hvorledes havde vel Nina
det paa Turen? Du kan sige hende
at jeg endnu seer hende for mig
som Melpoucene, og faaer ikke dette
Indtryk udslettet førend jeg faae see
hende igjen forhaabentlig glad og
munter. - I Søndags havde Frøken
van Fick og Svendsen Concert for fuldt
Huus, 700 Tilhørere. John assisterede
i 1ste Sats af en Mendelssohn Trio
og med et lidet Solonummer. Amalia
Svendsen og Frøkenen spillede Etudn
af Cramer og Henselt for tvende Flygler.
Hun henres Publicum aldeles som
det lader. J næste Uge giver hun nok
en Concert, jeg glæder mig til athøre
hende. - Imorgen skal John med Fries
og Kohmann til Ole Bull. Heibergs
og de to fremmede Frøkener skulde
have været med, men ingen af disse
reise. Vi spise Middag. Aasee
hvorhen Damerne være inviterede me-
dens man troede mig. Kjøbenhavn.
Nu ringes 5, altsaa Farvel for idag
6/2-1923.
Kjære Tore Ørjasæter,
Det var rigtig gjildt at høre fra Dem – jeg haaber 
at baade De og Deres kone nu har fundet dere tilrette med Italiens-
klima og italiensk vin og mat, at dere har faat trivelig logi og at 
dere har begyndt at opdage Rom – for opdages maa det, sporene 
av aarhundrederne bak aarhundrederne bak det moderne Rom med Vittorio-
Emanuele-monumentet. Men har De staat paa broen over til Tiberøen
en kveld litt efter solnedgang eller gaat en tidlig morgen paa veien 
indover jorderne til den gamle kirken bakom Aventin – San Sabba –
eller set en arbeiderfamilie komme med barnet sit til daapen i Santa 
Maria in Cosmedin saa vet De nok hvad jeg mener. Faar De tid 
og raad, saa skulde De ta en tur paa etpar dager op til Viterbo 
og derfra med deligencen en morgen til Monte Fiascone – en kan reise
op og ned paa en dag fra Viterbo. Ingen steder synes jeg en slik 
faar se selve det mellemitalienske landskaps nakne kropsbygning 
som fra borgfjeldet, La Rocca, i Montefiascone. Og Viterbo er 
saan underskjøn liten gammel by - skjønt, det kan jo være meget 
forandret siden min tid. Da var det billig og i det eneste hotellet i 
Viterbo – L’ Angelo. Men før det blir vaar er det ikke bra et reise dit
- hele byen er som huler av gammel svært stein som gufser aar og kulde.
Tak ogsaa for bøkerne Deres. De kom først for noen dager
siden, men Fararen hadde jeg læst før – og sandt at si, i det hele 
liker jeg den bedre end Bru-Millom. Jeg synes at mangt og meget i Bru-Millom
ger for at gjøre det af mig udarbeidede register
til en ny saadan. Derimod er selvfølgelig gransk-
ningen af de forskjellige juridiske ords og udtryks
etymologi af den yderste vigtighed for kjendska-
ben til baade ordets og begrebets Udvikling. Men
denne granskning er saa aldeles uundværlig
for retshistorikeren som saadan, at han
selv ikke kan undlade, at erhverve de dertil
nødvendige forudsætninger. I vore dage falder
dette ham dog ikke altfor vanskeligt, da det hele
filologiske apparat jo foreligger gjort tilgjængeligt
fra de aller fleste sider. Hermed er det dog natur-
ligvis ikke sagt, at retshistorikeren ikke ofte i
tvivlsomme tilfælder er nødt til at ty direkte
til sprogforskernes bistand, og jeg har aldrig
tænkt mig uden saadanne konferentser at lægge
den endelige haand paa glossariet. Men det
faar blive retshistorikerens egen sag at bedømme,
hvor saadan hjælp er nødvendig eller ønskelig,
og han kan fremfor alt ikke overlade filologen
eneafgjørelsen af tvivlene. Hvor saadanne virkelig
foreligge, vil nemlig ogsaa filologen have at vælge
mellem flere ulige forklaringer, og i dette valg
er ordets juridiske brug ned gjennem tiderne et af
de sikreste ledetraade, hvilken sprogforskeren imidlertid
Neue Musikreiting - Robert
Seits Blad - Wahlrettel og selv
følgelig i forskjellige skandina
viske Dagblade.
Naar den desuagtet endnu ikke
er bleven fremdragen af Pressen
maa det naturligvis bero paa en
ren Tilfældighed, i hvilken Hen
seende jeg dog ogsaa kan oplyse
at Hornemans Ouverture, der udkom
for et Par Aar siden og paa lignen-
de Maade anbefaledes Bladenes
Opmærksomhed, først fornylig er
bleven omtalt i tydske Blade.
Jøvrigt har jeg for yterligere at
paakynde Værkets Fremførelse
sendt Partitur og Klaverudtag til
Dher Reinecke i Leiprig, Hiller
i Køln, Prof. Bernouth i Hamborg
Prof. Blummer i Berlin, Gesellt-
schaft der Kunstfreunde i Wien
og endelig Fr. Neruda, der har
han ikke er blivet bange for al den
styggedom, der forvemmelig i den sidste
af den behandler vore gamle Tappenhei-
meres så sikre, så uanstødelige
hamoniske love med en næsten djæ-
velsk hensynsløshed og ondskabsfuldhed.
Men er det da ikke pinligt? Går
ikke nu de forb - hrr. musikhandlere
hen og drager mine guttestreger for
lyset og holder dem frem til offent-
lig beskuelse, ovenikjøbet i bengalsk
belysning d.v.s. fed bogtrykkersværte.
Jo, jo! Jeg kan ikke i hasten finde Per
Gynt og er desværre ikke kommen
så langt, at jeg kan citere den på stå-
ende fod, men der står vist nogle
pene ord, om hvor elskværdige sådanne
småtrold dog kan være, når de har
fattet godhed for en og er venlige nok
til at ville tage en under behandling.