MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
landkarter, venner og veninder tilbeder hende, 
papas gamle venner kom hen efter imma-
trikuleringen og ønskede henne velkommen 
til universitetet, og professor Brøgger gik 
rundt og erklærede, at hvis hun vilde 
studere, kom hun til at blive en pryd 
for videnskaben. Forresten danser hun som 
en alf, broderer kollossale point-lace-ar-
beider og hjelper mama i huset - "det er 
den eneste af jer, der er hjelp i" siger 
mutter. Herinde hos mig har hun in-
stalleret sig rigtig hyggelig, lader mig læse 
høit, trække the, kjøbe kager og rulle 
cigaretter, og for mig at sige nei, naar 
Ragnhild beder mig om noget, det vilde 
være ligesaa umulig, som f ex. at give dig 
et kys, Dea, der du nu sidder paa din 
klinik nede i Tyskland. Jeg gaar i øsende 
regnveir til universitetet og staar og venter 
i aulaen og lader mig beglo af alle stu-
2.8.1926.
Kjære Herr Kjær,
tak for Deres brev. Ja, jeg sier Dem forfærdelig mange tak for
De vil komme igjen – jeg syntes det var saa flaut at bringe saken paa bane 
fordi jeg synes, det er saa altfor meget det som De allerede har gjort for 
mig. Og nu er her kaos igjen – d.v.s. de bøker som er bragt i orden, er 
ikke blit uryddet (ikke meget, tror jeg) men alt det nye som er kommet –
Men nu har jeg faat bl.a. til lovlig eiendom: Diplomatarium Norvegicum,
Diplomatarium Islandicum, et kaos med utgaver fra Early English 
Text Society og en masse, masse – og hylder, nye hylder overalt! Saa 
hvis De vil komme – er De usigelig velkommen naarsomhelst! Vi skal
ialfald forsøke at gjøre opholdet saa hyggelig for Fru Kjær og Dem som
vi kan. Hans glæder sig forfærdelig ved utsigten til Deres besøk –
han er den samme søte, rare ungen, men skrotten hans vokser, han tegner 
til at bli en kjæmpe!
Med hensyn til mit arbeide gjør det ingentig, hvad tid 
De vil komme? Jeg har opgit at faa Olav III færdig til høsten.
De kan skjønne, Deres uttalelser om boken glædet mig meget – jeg syns 
nemlig selv, den gaar dypere ned. Fortiden er han – Olav – i London, og jeg
har endda ikke faat tid til at ordne med hans hjemreise. Men synes De
ikke det skal bli morro at komme en tur til London sommeren 1302?
Med hjertelig hilsen til Dem selv, Deres frue og frk. Margrethe
Kjær, og med vores alles oprigtigste ønsker om god bedring for fru Kjær 
– og altsaa paa gjensyn
Deres hengivne
Sigrid Undset.
11.
Trangen til en ny Lov var derfor her meget mindre.
Men som det synes har under Udarbeidelsen af den danske
Lov Ønsket opstaaet om at bringe begge Landes Lovgiv-
ninger i større Harmoni med hinanden, ligesom vel og-
saa Enevoldsregjeringens Indførelse gjorde adskillige
Forandringer tilraadelige. Under 5. Juni 1680 blev det
nemlig befalet Statholderen i Norge at lade en Deel
af de dueligste Betjente der sammentræde for at "re-
videre" norske Lov, men da man mærkede at dette
gik sagte fra Haanden, blev det med Rescr. af 14 Januar
og 22 Marts befalet Jens Rosenheim, Christian Stockfleth,
Laurits Christensen og Jens Alexandersen Hoppenæs at sam-
mentræde i en Kommission i Kjøbenhavn for at revidere
den norske Lov og, som det i sidstnævnte Rescr. hedder,
eftersaa den reviderede danske Lov, om og hvorvidt
Aniseenitet i begge Rigers Love kan observeres, og
blev det paalagt denne Kommission at være færdig til
Mikkelsdag samme Aar. Efterat denne Kommission
havde indleveret et Forslag til norske Lov, der af Kongen
blev antaget, see Res. 23 Janr. 1683, blev med Befaling af
samme Dato 6 Personer, hvoriblandt Kancelliraaderne
Moth og Schøller paalagte at gjennemgaa og til Kongens
Approbation at indskikke det dem forelagte Udkast.
Den 2den Augusti, Mandag paa Bæ-
rums Jern-Værk, som tilhører Kammer-
Junker Kaas der er Vice-Laugmand - dets
forrige Eiere var Classen; hvis Enke
Kaas 1786 giftede; Classon var en
Mand der havde baade Lyst og Forstand
til at bestyre et saadant Værk -
Jeg saae
Hans
Portrait malet af den berømte Reynolds, og
saae ham selv. -
Ved
for
Værket og
Indretninger i Norge nød
jeg den
Lykke
at Ejeren ikke alleene
selv førte mig omkring overalt, fortalte
og beskrev mig alt, men derhos gav mig
udførlig Udkast med hans egen Haand
om Værkets oeconomiske Forfatning. -
Efterretninger om Bærums Jernværk, -
samt om Drifter, Producter for Aar 1785. -
verificeret af Hr Stiftamtmand Scheel
som da opholdt sig nogen Tiid paa Bærum,
for af Værkets Regnskaber, Haandbøger
at blive overbeviist om Rigtigheden af mit
Foregivende. -
december 1927
Kjære Bydal og Frue.
Ja jeg tænkte, jeg skulde faaet en
ramme paa
(helst lyst guld)
dette træsnittet, men det
blev for sent til Jul. - Ja jeg
kulder det "træsnit" - det burde kan-
ske heller hede: "et moderne oljetryk",
da det er frembragt ved at trykke
opigjen og opigjen med lidt forskjellig
farve 
(tyk farve) 
- et forsøk paa stoflig virk-
ning i træsnit, - jeg forsøker det ikke
opigjen, saa dette blir et "unicum"; -
thi træsnittet skal kun virke ved
stemning og lign. - ikke ved "illederen"
"abstraktioner"
- ikke ved "illuderen-
de" midler, - som jeg her har forsøgt
(og hvad dybdevirkning angaar ogsaa
naaet - uden særlig anvendelse af
"lufttoner"). -
Det var kjedeligt at "Sommernat
ved gjærdet" skulde være for stort til
den beregnede plads, - vurkningen af
belysningen der, vilde jo have været ud-
2.12.1927.
Kjære Ingeborg,
her kan du altsaa se - ! Lykke til arbeidet!
I stor hast,
din
Sigrid.
14. oktober 1923.
Kjære Professor Paasche,
tak for brevene Deres – først og fremst tak for 
De vilde se paa Kormaks vers. Jeg kan ikke si Dem hvor glad jeg
er, for De synes oversættelsen duger. Det faldt vanskeligere end jeg trodde
at sitte mo alene heroppe paa Lillehammer og oversætte sagaer, uten en 
kart jeg kan snakke med om arbeidet.
Jeg vil forfærdelig gjerne bli med til festen for
Finnur Jonsson – vilde jo sætte stor pris paa at faa træffe ham. 
Saa jeg glæder mig til den 22de.
Med hilsen,
Deres hengivne
Sigrid Undset.
10.november 1925	
Kjære Nini,
Endelig idag fik jeg læst boken din – jeg hadde gjemt
den i haab om at faa fred med den engang, og jeg er glad jeg fik
læst den ut i ett, for jeg syns den er svært vakker; det var vel
gjørende engang at se den tiden fremstillet selvstændig – det vedtagne
billede skjøvet tilside. Og saa vakkert som fru Stina kommer ind
efter fru Marthina. Men ak, slik som en kommer til at længes
efter dem, damerne, slet og ret – kvinderne som hadde faat saa pas
med tugt og formaning i opveksten, at det blev trukket til skamme.
Det blir saa vemodig efterpaa at se paa alle briske-brirerne som det
yrer av nu omkring os -.
Undres paa hvad du syntes om Amerika. Jeg gyser ved
bare tanken – herfra ser en det jo bare som filmens og de kjedelige bøkers
og den idiotiske optimismes land, men naar en kommer til landet selv,
saa merker en kanske det ikke noget til eksport-industrien, mere end en 
merker vor sild- og trælasteksport, naar enselv lever her. Det var synd
du maatte være fra Lillehaugen netop i høst – maken til høst
kan jeg ikke huske, eller rettere sagt, det var slik en høst som jeg husket fra
før i verden og mistænkte mig selv for mishusking. Her kom ikke
frosten før i oktober – og saa blev det vinter, nesten uten overgang, med sne – for
lite for guttene til at bruke, men nok til at det saa pent ut da
det var maaneskin, og pent nu med sol om dagene og nordlys om kvelden.
Forleden Eftermiddag bad hun
mig bede Dem om at være
min Ven, og sagde at jeg
De man ikke tænker Dem
hvordan det var her de første
14 Dage, efter at jeg var kommet
hjem, og hun bare laa og
jamrede dig fortvilet over
Smertene. Hun maa jo have
havt meget Kræfter alligevel,
siden hun har kunnet holde
det ud altsammen, og tidlige
den stadige høie Feber, som
flere ganger har været paa
40 grader og over det.
Men nu er der for hver
Dag som gaar, Stor Foran-
dring at be; - det gaar stadig
ikke at jeg predikede før,
men De kom og hørte mig og dette møde
der blev velsignet af Herren
foranledigede en længere samtale
mellem os.
Af denne samtale ved
jeg at De plagedes af tvivl og
havde vanskelig at tilegne Dem
frelsens enkle vei i Kristus Jesus.
Der ligger aar imellem mit og den
dybe intresse De viste for religiøse
tanker tør muligens nu have
formere sig i en enfoldig tro paa
Kristi frelsende kraft. O, hvor
lukkelig jeg skulde blive om
jeg fik vished herved!
Min egen personlige erfar-
ing om Guds frelsende kraft
Gjennem forsoningen er blevne
styrket gjennem aarene og jeg har
selv været vidne til hvorledes
ferdig med iår – Alberte nemlig. Og da syntes jeg medett at 
Andrines liv var ikke så verst sørgelig endda, fordi hun
har en saa rik og gavmild natur. Trods alt, det er bedre 
å være rik av sind selv om en blir utnyttet, end å være en 
karrig natur som hverken kan gi eller ta imot noe –.
Med besste hilsen
Deres hengivne
Sigrid Undset.
5)
reiser hjem – Jeg tænker 
på Fredrikshald eller helst 
Kongsvinger – Jeg længter
efter i Ro at male 
norsk Natur (Du får 
se at være lidt agtpågivende
med Fiendens Veie –
Det er vel sjelden at 
se en Mand så åpent
lægge for Dagen sit
Magtbegjær som Krogh –
– Du må altså ikke
undre Dig over at jeg
atterofte kommer tilbage 
 til Begivenhedernes Gang
han altid kalder sin kone. De har et
atelier, det er hele deres hus, tænk hvad du
har i forhold til dem, af udstyr har de vist
intet eller høist lidet. I Aatelieret er der bygget
ud et stykke væg, saa at der kan hænges et
forhæng ned, bagom der er deres soveværelse,
ove denne væg er ikke bygget helt op,
og et tag over dette indbyggede en mands-
høide fra selve taget og et galleri foran der,
men hva de har der, ved jeg ikke, jeg har
endnu ikke været der, men kjender atelieret det,  da
Lindstrøm havde det ifjor. De har ikke kjøk-
ken, saavidst jeg ved, men hun laver vist ma-
den paa en ovn, hun har ikke pige kun
en som af og til hjælper, formodentlig med
at skure og andet grovt arbeidet. Du synes
vist, det høres fælt, for mig har nu det
mer tiltrækning end alle de servietter, haand-
klæder og utallige ting, som du fik med
dig. Heyerdal er meget lykkelig, han taler
saa meget om, hvor elskværdig «min frue» er, men
især hvor fornuftig, hvor klog hun er, hun
holder ham til arbeide og er saa praktisk.
Jeg har endnu ikke seet hende, jeg var buden
en tirsdag at komme did, men gik ikke, nu
idag tirsdag vilde vi have gaaet, men saa
sagde Heyerdahl, at idag maatte vi ikke
komme, da han havde noget opstillet
i sit atelier, som ikke maatte røres ved.
126.
Hr Høiesteretsadvokat
Wilh. Dybwad.
Jeg lover at gjøre hvad jeg
kan for at imødekomme
Deres Anmodning om Bi-
drag til Studentersamfun-
dets Kunstnermappe, uden
dog i dette Øieblik at vide,
hvad jeg skal finde paa at
sende.
Forbindtligst
Harriet Backer
Central VI  22/2 99.
i altfor høj grad måtte hos eder svække ind-
trykket af bogen; thi jeg vilde såre nødig gå
glip af det bedst mulige omdømme hos to så
habile læsere, som Dig og Løkke.
Nu kommer jeg til en anden sag. Kan Du
skaffe mig et exemplar af «Fru Inger», eller i al
fald de fem nummere af «Nyhedsbladet» hvori
stykket stod aftrykt? Men jeg beder Dig holde
dette hemmeligt, for at min norske Fønixberg
ikke skal få noget at vide. Kunde Du skaffe
mig bogen nogenlunde snart, så gjorde Du mig
en dobbelt tjeneste; thi jeg afrejser i den første
halvdel af Juni til Wien og håber at kunne
arbeide på omskrivningen af stykket dernede.
Manuskriptet til mit nye arbejde er nu helt
afleveret og formodentlig allerede under sætterens
hænder. Der er til bogen anskaffet nye typer, og
jeg håber at den vil fremtræde i et prægtigt ud-
styr; antageligvis kommer den til at udgøre
omkring 480 sider.
Med de bedste hilsener til din frue, til Løkke
og andre gode venner, samt i håbet om snart at
høre fra Dig, tegner jeg mig
din hengivne
Henrik Ibsen.
Du går kanske i den formening at jeg aldrig
tænker noget dybere herpå. Jo, der er timer
da min stilling er et Helvede for mig, der
er timer, da jeg tænker: Å var der kun en,
der forstod mig og som også kunde forstå
De ulyksalige forholde har her spillet
en stor rolle.
Men nu er alle lei
af mig - hjemme har jeg ikke været siden
September - å da jeg traf dig i Udstillingen
hvor frygtelig var det ikke for mig at tæn-
ke: Onkel Edvard agter mig lidet eller
intet. Dette skriver jeg ikke som en tom
frase. Tro mig - Det har glædet mig
så alle dine laurbær i England og
andre lande - og da jeg hentede posten
hos Undalls da var jeg den første at se
efter Telegrammerne fra Wien - og jeg
var formelig stolt af dig - og jeg elsker
din Musik - den har mange gange
læget mit ulykkelige sind. Å Du må
De nu tilbagesender Pakke med mine Com-
positioner uaabnet, saa bliver dette mig vanske-
ligt, forudsat at De regner mig til "de unge
norske Talenter".
Imidlertid beder jeg Dem saameget om
Undskyldning at jeg har forvoldt Dem Brydderi
i denne Anledning og vilde være Dem ualminde-
lig taknemlig, hvis De vilde være saa inderlig
snil at indsænde et Par Anbefalende Ord
til Kirkedepartementet for mig.
Tror De, at det vilde være hensigtssvarende
for mig at indsende Partiturer, Operatexter etc?
Idet jeg af Hjertet ønsker Dem god
Bedring, en behagelig Sommer og et godt Ud-
fald af Bergens Musikfest har jeg den Ære
at tegne
I sand Høiagtelse
ærbødigst
Dürerstr. 56 pt.Sigw. Aspestrand
Fra saa talte Chr Brun med den proklamation som han selv læste
op efter ordre fra regjeringen, tilsagde et møde til drøftelse deraf,
men Vont Vogt Morgenbladet mødte ham i sakristiet og bebreidede
ham det. Han faar ingen ferie, og aviserne taug aldeles derom, saa-
ledes passes der paa, at det hele skal faa gaa sin gang, og
alle er taknemlige derfor, at regjeringen er stærk og fast. Ukloge
skumlere har vel enhver stor sag om sig, Michelsen og Berner
vil ikke ha ovationer, de lurer sig væk, eller helt afviser dem.
man føler sig saa tryg paa, at der arbeides til alle tider, at intet
glemmes, de har forvidset alt hidindtil. Vort forsvar er i fuld
orden, men især er deres maade at faa sagt alt dette, som skal
og maa sies, fuldkommen, det er gjennemarbeidet, saa der ikke er 
heftighed eller ubeherskethed til nogen kant, alt er preget af
kultur. Vi vil bli venner langt mer medsvensker, naar vi
blir fri af hverandre, hvad vil de med is os, vi kan jo ikke være
under dem, de vil ikke faa fred for os. Der er i mig en trang til 
at bli venner med svenske, naar vi kommer paa lige fod,
for vi har meget fælles og vi hører sammen. Jeg vil gjerne ha
prinds Eugen, men han vil ikke selvfølgelig være konge, han
har sin kunst. Ja maatte mit næste brev være bud om fred og
forligelighed.
Min reise har vært storartet, Harriet mødte i Antwerpen, vi
reiste snart til Amsterdam og der blev vi, gjorde reiser til Haag og,
Haarlem og Marhen, til Haag 4 gange. Det var en times reise,
ved disse turer saa vi saa ofte landet, saa vi fik følelsen af at ha boet
der en hel tid, musæerne var rige paa mesterværker, og de hørte
til selve landet, hvilket gav det hele en karakter, som var morsom
Dresden, 10de Oktober 1871.-
Kære Birkeland!
Hjertelig tak for dit brev,
hvoraf jeg ser at Du har bevaret dit gamle
venskab for mig. Jeg er vel tilfreds med
at min opsats er bleven holdt tilbage.
Det har været mig i højeste grad modby-
deligt at tænke på at jeg skulde indla-
de mig i ordveksling men en karl som
bogtrykker Jensen; udenforstående kan
meget bedre gøre det. Min bøn til
Dig er: enten i samråd med Thoresen
at omkalfatre artiklen, således at den gør
sin virkning uden at skade mig, el-
ler- hvad der skulde være mig kærest-
at benytte, hvad deri brugbart er, til
en selvstændig opsats om sagen.
Nogle bemærkninger ved dit
brev må jeg dog gøre. Du skriver som
om det kunde være tvivlsomt på hvis
side retten ligger. Hersker der virkelig
i den grad barbari i den norske bogver-
den? Er et avisbidrag udgiverens ejendom?
Hvorledes kunde jeg da upåtalt udgive
2den ugdgave af «Kærlighedens Komedie»?
254.
exemplarer. De to første oplag af hans
udgave er jo allerede udsolgte og jeg tror,
han trygt kan hengive sig til det håb at
tredje oplag snart vil gå samme vej,-
om ikke før, så i alle fald når teaterop-
førelserne rundt omkring begynder at
finde sted. Hils forøvrigt godhedsfuldt
herr Fischer på det venskabeligste fra mig.
Han er jo «ein guter Kerl»; det er kun hans
overdrevne og unødige ængstelighed, jeg
ikke kan finde mig tilrette med.-
Når De træffer Ludwig Fulda må De en-
delig på mine vegne bringe ham en hjerte-
lig tak for det tilsendte exemplar af «Das
verlorene Paradies». Dette skuespil er ef-
ter min mening et ganske eminent fortræf-
feligt arbejde både hvad karakterer og kom-
position angår. Tak ligeledes Dr: Brahm
for hans elskværdige artikel i «Freie Bühne».
Og Dr: Schlenther ligeså. De andre gode fælles
venner heller ikke at forglemme.- Gid jeg sad
sammen med eder, godt bænket i en god ber-
liner-restaurant, med god vin og god mad
på bordet, og god tvangløs passiar dertil!
Mine tanker dvæler hver dag hos eder. Hvor-
ledes går det Hoffory?- Med de forbindtlig-
ste hilsener til Deres ærede frue tegner jeg mig
Deres hengivne
Henrik Ibsen.
Og jeg sér Toner, Rhytmer i Luften;
de kan ligge bortover som lyse,
lynende Linjer, som jeg hører, eller
som meddeler sig til mine Sandser,
naar jeg blot følger dem med Øinene.
(Se næstsidste Vers i mit triste Digt.)
Og i den Roman, jeg har begyndt, fik
jeg Glimt af Rhytmer som denne:
"Jeg vil lægge mig nøgen i Rosernes
Bjærg, og Roserne skal bløde henover mit
Legeme, og jeg vil die deres duft og dulme
Dødens dystre Gru".
Dette Citat river jeg altsaa ud af sin
Sammenhæng; der det staar gjør det en
glimrende Virkning. Slige grændseløse
Sprogvidder kan stundom aabnes for
mig, og jeg ligger tilbage og sittrer og
lyner i slige mægtige Resourser, at det 
svækker mig. Dette var især Tilfældet
i de to, tre Uger førend jeg begyndte at
mer Du hid? Vil Du bo
paa samme sted som sist?
Programmet vilde jeg gjerne
have til tivoli - koncerten
inden 4de October, da der den
dag skal annonceres med
fuldt program. - Iaften
annonceres foreløbig. -
Med hilsen til din hustru
og Dig din hengivne
Sigurd Hals
(x) Med fru G. har jeg naturligvis ikke
afgjort noget bestemt for din koncert,
kun spurgt hende, om hun var villig
for tilfælde "Bergliot" ogsaa skal op her.
flere meldte sig; men ingen
Byfolk kunde tages med. Det er kun
medlemmer af Maallaget og Ungdoms-
laget i Faaberg. Stefau Frich er Formand
i begge.
Her i Hoteller bor malerme Collet,
Wetlesen og Lars Jorde, ligesaa Lundeby.
Collet har været her paa L. i 20
Vintre og malet stadig motiver
inden den samme Kilometer
ovenfor Byen her.
W - har  været her i
4 aar. Og vakkert er her, det er
vist. Men for Tiden er veir og Føre
rædselsfuldt. Jeg skriver lidt i Pauserne. Fort og galt.
8. 4. 04 Lillehammer
Herligt Solveir idag; men Føret over
al Beskrivelse. Lars jorde fulgte mig
i Dagmorges op til de tilligere
"Sandvigs Samlinger", nu indkjøbte
af Byen og flyttet et Kvarters vei op i Lia.
T. hjem 6 sept. 1905.
Kjære Gustav
Vi er her oppe mye lykkelige
over at vestfacadens rester ialfald
foreløbig synes at være reddet.
Men samtidig er vi ikke meget
opløftet ved tanken på, at "den
sagkyndige komité" skal kom-
me til at bestå af Fischer,
Christies gamle ven og menings-
fælle, Johan Meyer, hans lydige
lakei og - Solberg, hans gamle
underordnede.
Aften, som Musikfore-
ningens
blev baade M. og jeg tem-
melig skuffede. Men
Fru Ekman sang sig op
efterhaanden, og Sibelius's
s Sange og nogle finske
Folkeviser sang hun me-
get vakkert. Men der
var en Stramhed tildels,
som gjorde, at Sangen ikke
egentlig berørte mig sym-
pathisk. Hun lagde
megen Kraft i Stigningerne
og denslags, men den
kom ligesom ikke inderst
fra hende selv. Hun gav
nok Lidenskab, men li-
ifjor. Det er godt at faa Marie
med sig paa saadanne Ture,
og jeg er saa glad, fordi hun holder
af at komme ud. Hun har jo lidt
vanskeligt for at rive sig løs, men
er det først gjort, er Seiren vundet,
og jeg tror næsten jeg kunde faa
hende med paa Zigeunerliv.
Fru Smith er paa Grefsen og kom-
mer sig. Jeg var deroppe igaar og
har Hilsen til Eder fra dem begge.
Selv læser jeg igrunden bedre, end jeg kun-
de vente; thi her er hedt. - Tak, fordi
Du var inde hos Far. - Lev vel,
skriv snart og vær Du og Nina
hjertelig hilset fra Marie og
fra Din Ven
Frants Beyer.
Jeg kunde undt Dig at se Marie
da hun igaar kom ned til mig
Erik Werenskjold blev bisatt igår. Der
vilde du sikkert gjerne vært med!
Her er ellers allt bra, - jeg har gjort
et rundkast på trappen (nede ved grin-
den) en aften allt var glasert - brakk
litt ribben og slog min venstre arm
litt istykker, men altsammen ikke
værre enn at jeg fortsatte min vej
og holdt det foredrag jeg skulde avsted
til. Videnskapsakademiet spør efter
dig for et møte, og du husker vel barn-
dåpen hos Aarflot på søndag!
Det skal bli morsomt å høre
videre om dine oplevelser, når
du kommer - Mange hilsener
fra din Kristine
No 73
"Vaarnatarbeide i Gromulden"
Eier: ukjendt - Fru Høst
solgte det for mig til en mand paa
Lillehamar; - det er en variation
af de andre "vaarnætter i haven"
(No 62 - No 71 og No 72). Billedet
var malt med en blanding af
"tempera"- og oljefarve, - vistnok
en tvivlsom blanding, - men som
i den tiden var paa mode, - og som
skulde være meget "saliggjørende"
Holdbarsheden er derfor tvivlsom.
74
"Høstskumring i haven."
Eier. Ole J. Stang. Oslo. Som
for nævnt - (under No 65) er det et
af mine ældste malerier - malet 1902
Jeg skulde gjerne engang i tiden ønske
at faa laane det for at forsøke at
skjære et træsnit efter det. At copiere
det er umuligt. En radering, som jeg
gjorde efter det, blev ødelagt af vand
sammen med alle mine andre rader-
plater - under mine mange flytninger,
førend jeg fik mig fast bosted. Dette
billede er fra den gamle præstegaardshave
No 75
"Vindu med kjør"
("Kjørene udenfor vinduet")
("Naivisme".)
Barnestemning
Eier: Maleren Henrik Lundd
Dette er det eneste billede
som er
igjen
fra en bestemt "periode" et par fra
samme tid gik i Bergens branden.
No 76
"Rød nat"
Eier: Desvære ogsaa Bergens branden, men
Cand. Aslaksen tror jeg skal have skissen,
(som jeg gjorde - førend billedet) - jeg tror han
fik det som tak
enten
for et laan paa 100Kr - da paa betalte disse)
tilbake
Hansteensgt: 2 IV 6/12-24
Kjære Gerhard Munthe.
Dit Brev var en stor Glæde for
mig, og allikevel har jeg ladt en
Maaned gaa uten at svare.
Jeg blev optat paa saamange
Maater, da jeg kom hjem, og har
endnu slet ikke faat male.
Har været glad over det mørke
Veir, det beroliger Samvittigheden.
Mens jeg var i Voldebugten, saa
nær Fru Lange og mine kjære
Venner Elisabet og Gunvald
Aus, hadde sig gode Dage.
Jeg malte et Hjørnemotiv
at mit Værelse med aapen
Dør til Altan, til det blev saa
Koldt med Storm og Regn uten-
for, at jeg gamle Menneske
maatte gi tapt. Altid gir
man tapt, kommer aldrig til
at male det sidste, helt ut
den Skjønhedsvirkning, som
fra først var Grunden til at
man valgte Motivet. - Gjør
engang Alvor af det, og kom
Huset har jeg faat malt med hvite vindus karmer
og dørrammer og himmelblaa dører. Jeg vet ikke om du
husker at i Hiorths tid var det ikke engang malt, 

træverket her. Det er morro at gaa og se det kommer
litt begyndelse til orden i sakerne.  Anders er desværre
meget litet interesseret i dette.  Fortiden er han mest
interesseret for forholdene i Kina og refererer alt som
staar om det i avisen for mig, hver evige morgen, mens
jeg ligger og venter paa at Mary skal komme
og befri mig for Hans som spaserer over hele sengen min
og sætter sig eller krabber traakker paa de mest uventede
partier av skrotten min.  Hans er grusomt søt nu 
og frygtelig bortskjæmt.
Jeg er ikke noget ublandet begeistret over dette
forslaget om digtergage – paa grund av de 4 andre
vet du. Jeg kan naturligvis ikke gjøre noe andet end
være aldeles stille?  Der blir saa naturligvis debat