MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
skrevne politiske stilling i Sverge ligeoverfor den norske
krise i en beregnelig fremtid vil forandre sig. Med hensyn
til muligheden heraf maa jeg vende tilbage til, hvad jeg oven-
for paaviste som udgangspunktet for hele den svenske op-
fatning af den konstitutionelle konflikt i Norge. Saalænge
statsraadssagen vedblev at staa uløst, var der kun liden
sandsynlighed for, at det vilde lykkes at istandbringe en
samvirken mellem de konservative elementer paa begge
sider af Kjølen. Dertil var Svenskernes betragtning af det
norske regjeringspartis modstand mod hin reform altfor
ensstemmig og fordømmende. Efterat denne del af striden
imidlertid er bleven bragt ud af verden, er i ethvert fald
en meget væsentlig hindring mod et saadant samarbeid
ryddet af veien. Paa den anden side mangler der heller
ikke paa antydninger til, at den indre svenske parti-
stilling, der har havt en saa stærk indflydelse paa
opfatningen af Sverges interesser i det norske spørgs-
maal, efterhaanden vil skifte karakter. Netop under
mit ophold i Stockholm begyndte man at fæste opmærk-
somheden paa den saakaldte Rundbäckske gruppe paa
rigsdagen, hvis program i forskjellige første rangs indre
anliggender gik landtmannapartiet imod. Særlig er det
i saa henseende at fremhæve, at brødrene Rundbäck og
de rigsdagsmænd, der slutte sig om dem, lægge en hoved-
vægt paa opretholdelsen af den nationale svenske udvik-
ling i modsætning til "Skaaningernes" europæiske radi-
kalisme. De ville nemlig af samme grund ogsaa visselig
diskusjonen med noen nokså ond-
sindede og personlige utfald mot 
Zusbiu, som har angrepet ham i 
Arbeiderbladet. - Men det er noe i
Smlins ord - uten en fastere organi-
sasjon når vi ikke det, vi vil.
Vi fikk valgt inn nye styre-
medlemmer, kastet Hiermann, nest-
siste overlevende av Fangens styre.
Brockmann i hans sted - han er
en ivrig, radikal og klok fyr.
Ditt overleverte mig sin bok om
madvimaer, hvor han har skrevet
lunefullt og springende, som hans 
vis er, også om nære norske  for-
atterinners kvinneskikkelser.
Vi to damer fik dem da med paa at ordne
i nogenlunde ro, hvad der skulde gjøres foreløbig,
foreslo Heyerdal at være jury og melde juryen til 
andre. Men saa har den fu repr.komité inh intet
gjort for at ordne jurytrolig utvisket gruppens form for anmel-
delse, og Strømdal gjorde naturligvis alle mu-
lige vanskeligheder. Det har vært ækelt at ha-
ve med det at gjøre uden at have anden au-
toritet end, at en maatte gjøre det, Sinding
var sogar fælt ubehagelig i det sidste øieblik
og anty mente fremdeles, at man burde streike
og antydede, at det hele var min skyld, at der
blev gruppe, vi skulde alle vært borte fra det.
Den næstsidste eftermidag gjorde Strømdal
vanskeligheder med, hvorledes gruppen skulde an-
melde, da telefonerete jeg ud til Werenskiold,
og det viste sig, at han havde aldeles min ans-
kuelse og vilde da telefonere til Hansteen,
siden har jeg ikke tænkt paa det mer.
Der har meldt sig 21 deltagere til gruppen, efter
hvad jeg ved muligens to mer, Egedius, Statskleiv,
Signe Scheel, R. Thrane, Godlef Hanson,
A. Schneider, M. Falsen, Thorne, Eriksen, hvis de stiller
ud.
dre nordiske kunstnere er jeg hidtil
kun stødt sammen med billedhug-
ger Magelsen, samt med maleren
Josephson fra Stockholm og med
den danske Bredahl, der nok
har levet her i længere tid.
Det egentlige samliv mellem Skan-
dinaverne begynder forøvrigt
først længere udover høsten og ind-
ledes efter gammel skik med
«Gåsegildet» Mortensaften den 120.
November.
Dette i al hast for idag. Mod-
tag, De og Deres broder, vore bed-
ste hilsener; ligeledes bedes pro-
fessor Maurers og andre ven-
ner og bekendte hilset fra os
gennem
Deres hengivne
Henrik Ibsen.
Bellevue den 18de.September
1876
Kjære Vardo!
Tusind Tak for Brevet! Det
var rigtig snilt af Dig at skrive saa snart
og morsomt var det at høre om hvilke
deilige Dage, Du har tilbragt. Og John
Paulsen Du! han er rigtig en Lykkens
Yndling; at faa reise med Dig og komme
i saadant Selskab! ja han og Ibsen maa
have været god sammen; jeg tænker Haa-
ret har reist sig paa hans naive Hoved
af Forfærdelse over de Ibsenske Ansku-
elser.- Jeg modtog Dit Brev den 12te
som jeg sad alene i Haven fordybet i
Minderne fra ifjor, saa det i dobbel
Henseende var velkomment, idet det rev
mine Tanker udaf en Ring, hvori de
desværre altfor gjerne bevæger sig og
ikke mindst i denne Tid, hvor jeg hver
eneste Dag maa tilbagekalde i min Erin-
dring hvad der foregik i Hjemmet. Det
Hrn HMaler Hermann Struck
Secession (Winterausstellung)
Kurfurendam 
Charlottenburg
Berlin NW
Brücken allée 33
troede, at han agtede at dræbe mig,- og da
hun var lidt glad i mig, - varslede hun mig.
Jeg skal ikke negte for, at jeg siden blev lidt
nærvøs, - da jeg en dag sad paa mit atteliere
og raderede og Tjøttø pludselig stod ved
siden af mig - eller næsten bag mig; - jeg
"kvapp", fordi han var kommen aldeles lyd-
løst gjennem døren (som kanske havde staaet
aaben). Jeg forsøgte at ignorere ham og rade-
rede videre, - men jeg holdt dog samtidigt et
øie med ham - og hans bevægelser. Han gik da
bort til et bord hvor jeg havde alle mine
tigninger liggende. Der bladede og rodede han
omkring i disse - tok op en fyldepen og
rablede tykke linjer tvers over disse. Da han
kom til et "pigehoved", som jeg for alt ikke
vilde have ødelagt, - reiste jeg mig og gik
bort til ham og stirrede ham ind i øinene
saa stygt , som jeg bare kunde, - uden at sige
et ord, - og idet han stadig trak sig tilbake, -
fulgte jeg ham slik rundt attelieret indtil
han gik paa dør, og da sa jeg bare: "De tror
nok, at De skal ærgre mig lidt. Han svarede:
De er nok den eneste af de unge, som nu "sælger"
Fra Neupert kan jeg hilse dig
han har paa sin Pianoskole
omt 50 Elever og af Solisteleve
16 Stykker saa det er ikke
saa daarligt - Jeg skal ud-
rette Dit Ærende til ham. -
Efteroderne i Anledning
Universitetets Formalingsfæst
vil efter Rygte komme
til at gaa ud over den Uskul-
dige Behrens, som vor store
Mester siger er uduelig hvil-
ket Studenterne har taget sig
i den Grad ad Notaen at der tales
om at expedere ham væk.
Som Du vist har lagt Mærke
til blir Joh Ss. Navn aldrig nævnet
i Aviserne angaaende denne
Sag, og dog bærer han alene
Skylden for at Studenterne bleve
udelukkede. Grunden er den
at han har ladet Studenterne
Brødrene Hals Kristiania den 29 Juli 1881.
Pianofabrik.
Kjære Grieg!
Dit Brev efter endt Vin
terarbeide har jeg i sin Tid
modtaget. Ligesom har jeg
gjennem Aviserne erfaret
at vor berømte Landsmand
er reist til Carlsbad, at
han er kommen tilbage
til Bergen, at han har op-
givet sin Plads som Dirigent
i Harmonien og endelig
at hans vil slaa sig ned
i Bergen til Vinteren for at
Informere? Jeg vil haabe
det skal betyde "Componere"-
Altsaa Du bliver i Bergen
til Vinteren. Jeg og mange
med mig havde glædet
Som Du saaledes ser, er jeg besluttet
paa at bevæge mig fremad paa den af
Dig opdragne bane; men bevægelsens
kraft og hastighed maa jeg ganske over-
lade til Din diplomatik in loco. Kun maa
jeg gjøre Dig opmærksom paa, at udnæv-
nelsen helst bør komme over dem i Kristia-
nia som et fait accompli, mod hvilket det
ikke nytter at gjøre noget. Godt var det derfor
om ansøgerne forblev en embedshemmelig-
hed. For en saadan forsigtighed kan jo tjene
som paaskud den formodede uvilje i Kri-
stiania mod at faa sine lærerkræfter
trukne til Stockholm osv.
Din hustru hilses hjerteligst efter de
overstandne strabadser; men hvormange
svigersønner gjør Du egentlig regning
paa? Gid jeg snart atter kunde sidde
i Din hyggelige kreds!
Naar der er noget at meddele, venter
jeg dine anvisninger.
Din hengivne
og af hjertet erkjendtlige
Ebbe.
Godt og glædeligt
nytaar!
München, 3de juledag 1885.
Schellingstrasse 75, III.
§ 332.
Dersom Gesandten gaaer udenfor hemmelige Instrux, og
dog ikke tillige overtræder den bekjendtgjorte, saa forbin-
des dog derved den Stat, som har sendt ham. –
§ 334.
Exterritorialitetsretten maa tilkomme en Gesandt;
thi som den der skal holde Control med den Regjering hvor-
til han er sendt, maa han være uafhængig af denne.
Men denne Regjering kan dog udøve alle de Tvangsret-
tigheder mod ham, der begrundes ved Forsvarsretten
og Nødretten; men ingenlunde de som Strafferetten
begrunde. Man kan ikke herimod indvende, at Gesandten
ved ulovlige Handlinger tilintetgjør sin Gesandtskabs-
værdighed; thi den Regjering, hvortil han er sendt, har
ingen Competence til at bedømme dette, da han er uaf-
hængig af samme. –
§ 335.
Dette er en Følge af Gesandteres Exterritorialitet.–
§ 336.
Endog de Stater, hvorigjennem Gesandten passerer, synes
at burde agte hans Exterritorialret paa Grund af Staternes
nøie Forbindelse med hinanden. – En fiendtlig Stat synes
ikke at burde optage den Gesandt, som en anden fiendtlig
Stat sender til en neutral Stat; thi det interesserer denne neu-
trale Stat, at vedligeholde sit Retsforhold med den anden Stat,
og man begaaer altsaa en Læsion mod den, med en saadan Handling.
Herr professor
Karl Larsen,
Walkendorfsgade 30,
København.
22/7 Reiste Peyronnets
med os hidhjem. Jeg
tilsengs straks.
23/7 Havde Rød og Peter
middag for 55 amerikanere
+ 45 byens folk.
Jeg laa. Amerikanerne
spiste bonbonser til
fisken og sukker paa
kyllingen og forlysted
saaledes de velopdragne
andre. Pey og Sigrid spiste
rester oppe hos mig efter
at ha haft paradis paa
Bratøen om form.
24/7 Reiste L. og P. -
lidt fortvivlede over
at Norge skulde ha den høie Stilling og store Fremtid i det
storgermanske Forbund som han hadde lovet? - Jeg fik
høre bakefter at Hitler svarte: Natürlich. Hadde jeg hørt det
straks saa vilde jeg ikke ha umaket ham til at holde en lang Tale.
Det er dette mit Brev til Dietrich handler om. Men det kan godt
være at jeg slet ikke kom til at sende Brevet, det husker jeg ikke nu mere.
12. Major R. var stasjonert i Grimstad. Han gjorde mig den
viktige Tjeneste før han reiste at spende 6 Hester og en Mengde
Folk til at faa min Traktor hjem fra Jordet, hvor den hadde været
nedsunket og forlatt i maanedsvis av mine samvittighetsløse Folk.
13. Brevet til Woxholt taler for sig selv. Jeg raadet ham til ikke at gjøre
noget med en Departemangschef, som han mente var skyld i hans
Motgang, men heller skulde holde ut i den Stilling han hadde indtil videre.
Mange kom til mig efter Raad, og jeg raadet det bedste jeg kunde.
- - -
Jeg vet ikke om jeg skulde sende dette til Hr. Politifuldmek-
tigen eller jeg skulde la være. Men Avskriften av Rapporten laa nu
her, og jeg hørte intet.
Mine Hænder ryster saa stærkt for Tiden at jeg bare kan
bruke Blyant.
Ærbødigst
Knut Hamsun.
navne XV 131-32 og XIV 305,
navnlig de sidste, er ganske
vist vægtige, men ligeoverfor
nutidens enslydende udtale af
begge navne neppe helt overbe-
visende. Paa den anden side
har jo Munch egentlig intet
at paaberaabe sig til fordel for
det af ham valgte alternativ.
Han er maaske ikke engang
bleven fuldt opmærksom paa
at det samme navn fandtes
i Neadalen.
Apropos Karl Rygh, saa er
han overhovedet en meget skarp-
sindig mand og forsker paa sit
omraade og burde vist været ar-
kæologisk professor istedetfor
ubetydeligheden Gustafsson. R.
har nys leveret en liden af-
-grader og før dagen er ende - eller næste dag,
er det gjerne storm, - snestorm som lurer
sig ind i gjennem alle sprækker i husene,
saa mam vaagner med snedryss over
sengklærene, og et par timer efter, at man
med møie har arbeidet sig over tunet fra
hus til hus gjennem høie snefonner, har
vi gjerne silende regn med skred i fjeldene
og flere varme grader, - og saa pludselig:
førend mærken endnu er helt snebar og veie-
ne er dækket af jukler, klarner det op med
mange kuldegrader igjen, - og det er akku-
rat i disse "overgangene", at luften er raaest.
Derfor dør her flere af toberkulose her end
andre steder. Men det var ikke om sligt, jeg skulde
skrive til Dem. Frostskodde og sygdom er ikke hyggeligt
Deres første brev (eller rettere Deres andet), som
gav mig at studere paa, - mere end jeg i en fart kan
sige, - gjorde mig først og fremst glad, - jeg tænk-
te: her har jeg kanske endnu en anledning
igjen til at blive kjendt med et menneske, som
vil og kan hjælpe mig med at finde en "ord-
ning" - en "orientering", eller hvad jeg skal kalde
finde fotografier, forestillende yng-
linge in actu eller statu erectionis,
kunde De lægge ud prisen for mig
og sende mig dem i brev; men andre
fotografier fra hans rige lager har
jeg allerede tilstrækkeligt af.
Hoslagt skynder jeg mig at sende
Dem de omskrevne Morgenbladsar-
tikler for 1890 i udklip til benyttelse.
Da jeg selv ikke har andre end disse, vil
jeg gjerne bede Dem om at sende mig dem
tilbage inden Deres afreise til syden. Skulde
De saa efter Deres hjemkomst atter behøve
dem, skal jeg paany sende dem ned til
Dem.
Som allerede nævnt har jeg hele vin-
teren været ufrisk. Jeg haaber, at den over-
flytning til en anden bolig (Munkedams-
veien 44 B IV), som jeg i slutningen af
7. mai - 1927.
Kjære Ingeborg
tak for roserne. Det var hyggelig
at se dig heroppe. Jeg glemte at vise dig, siss
du husker den artige isplanten fra Jørundbad 
som jeg fik av dig engang, ja moren er altsaa 
død, men jeg har avlæggere av den i groning i 
lange baner. Saa faar du se dem en anden 
gang da.
Mange hilsener
din
Sigrid.
tvivlelse, bed mig ikke
løse. det nytter ikke, der
er Noget brudt i mig -
Tak, tak for det Venskab,
tak for den Kjærlighed, det
jeg troede mit Hjerte
var bleven sten i saadan
Sløvhed og ligegyldighed jeg
har gaaet, nu smeltet du,
smeltet - o Grieg - hvad
staar en Tankestreg kan
jo et helt Livstanke og
naar Tanken er fast som
Stregen < o saa
Forfatteren Jappe Nilssen
Adr. Maleren Th. Holmboe
Olaf Kyrresgd 11
Kristiania
uagtet der nok kunde været god Anledning dertil.
Side
De har givet os den sjelelige af dette Liv
De her skildrer, og som vi måske burde
kjende lidt mere til, end vi slemme
i Almindelighed kjender det.
«Priviligerede» gjør os den Uleilighed at gjøre det.
Den rystende Lære vi kunde uddrage af
en klarere Erkjendelse
Deres Bog, bliver vel tilsidst af Samfunds¬
opdragelsens forfærdelige Magt og – Ansvar,
at der måske ikke gives så fordærvede Natur¬
anlæg, at denne ikke kunde og burde bemestre
dem og bøie dem i gode Spor, medens den
i Regelen nøier sig med at drage de ædlere
Anlæg ned og så straffe Følgerne deraf.
Så har jeg troet at forstå Moralen i Deres
Bog. Alle disse Figurer er tegnet med en
forfærdelig Sandhed, man synes man har kjendt
dem, og oplevet hele Historien selv.
hurtigtoget kom
Tinken og Jens Hjort.
11/II Sne. Etti kom
kl. 4. Middag for
Thrine og Schwartz.
Under middagen meddelte
Schwartz mig, at jeg havde
"agitert for socialisme
i hans arbeiderboliger."
Gid jeg hadde - naar jeg
alligevel skal bli sort 
faar paa det! -
Stakkars Don - vi er begge
besluttet to fight it
out, men han er os 
til veldig prøvelse. -
12/2 Havde vi gjæster
lader jeg det fare. Jeg husker nok at Du
havde skrevet til Bjørnson, og kan ei
nægte at jeg er meget nygerrig efter
at faae høre hans Svar. Mig forekom-
mer det som om det ei kan blive trøste-
ligt, men mueligens feiler jeg, hvilket
meget vilde glæde mig. Hvordan gaaer
det nu med Ninas Spil? øver hun
sig flittig? her vilde hun kunne de
sværeste Ting strax, ellers nyttede det
ei. Jeg hører hun spiller med Dig,
og Du vil nok ikke tillade hende at
sjuske, ikke sandt? hvor det vilde fry-
de mig at komme ned til Jer i Som-
mer, men det tegner virkelig ikke
til at det skal blive Tilfælde, thi
der er faa Hummere til denne Tid,
og det er det store Qvantum der skal
til for nogenlunde at svare, da vi
have mangen Smakker, der betaler med
à 60 for hver fire Uger. Ja, Du er jo
rigtignok ingen Kjøbmand, men Du
kan nok alligevel begribe at det er
mange Penge, og at Hummeren bliver
temmelig betydelig dyr inden den
kommer frem til Londonner Marke-
det. Vi have for saa vidt været heldige
med hvad vi vide om, at de tre første
Ladninger ere komne frem i god Stand,
og at Priserne have været upaaklage-
lige, men Smakkerne har til denne Tid
ventet for længe her, da vi havde haabet
at erholde langt større Qvantum. Med
John Bryllup tænker jeg mig derfor
Derfor, skjøndt brusten er nu hans Luth,
Vil Norge hans Navn bevare,
Og Dalens Jente og Fjeldets Gut
I Slegternes lange Skare
Vil eie ham som en fuldtro Ven
Og synge hans Sange om igjen
Altid friske og klare. -
Saa lød et Kvad ved Toneskjoldens Grav.
I ofte skal hans egne Toner strømme
fra Evighedens Hav.
rene Morgendrømme,
Velklang tømme
hvad han os gav.
Hvad kan Vi give atter? - Og hva trænger
Ei meer til Gjengjeld fra vort haarde Fjeld
Hans frelste Aand nu alle Jordbaand sprænger
Og svæver hen blandt Stjernenes Tonevæld.
Men Vi, som vandre her i Støv tilbage
Vi trænge til en Form dag for vor Klage
Et synligt Tegn, som Tolk for vort "Farvel".
Et Mindesmærke paa hans Grav i Lunden
Skal vise os, at Han, som er bortsvunden
rykkelse huset istand og jubilerer over det pene bord med mine pene
ting paa – men det er bare omgang, forstaar du, ikke mere. Og værst av alt
er det igrunden at føle, jeg er ikke mere alene end paa Sinsen – snarere
mindre Jeg kan snakke med gutten om meget av det jeg holder paa
med i anledning de historiske romanerne – alt som historie hetter er hans 
lidenskap. Og naar jeg læser Wergeland saa kommer han med de bindene, 
hvori hans Wergeland staar – eventyrene og børnerimene og «I Hordaland
i en annen dal» - han er gla i alt, jeg selv er gla i, gudskelov!
Mens jeg husker det – tror du, du ved leilighet kunde besørge for mig
kjøpt et indrammet billede av Wergeland? Jeg har lovt han skal
faa et til at ha over sengen og han skal faa det av mor.
Og – kan du laane mig etpar strikkepinner av ben eller tre til at 
strikke en genser med? De er ikke at faa kjøpt i byen nemlig.
Ja gid du kunde komme hitop. Hvis du kan, la mig faa
vite det i tide, saa jeg kan ordne med at huse dig. Nogen kommer jo
hitop i julen. Jeg har bl.a. bedt Ebba. Hun er jo den av barna, jeg
bryr mig om og Signe – som steller med hendes konfirmationsutstyr sier,
Ebba længes voldsomt ialfald efter de smaa søskende. De ungerne har
kostet mig saa meget at jeg har ikke lyst til at forlise det lille
det er jo forresten ikke litet heller – som jeg har vundet.
Og jeg tror det er i Ebba og i Ebba alene.
Ja gid du kunde komme. Jeg længes slik efter at træffe en ven –
mest efter dig, litt efter andre og forresten. Jeg længes efter at boken min
skal komme ut ogsaa – kanske det blir litt slaasing; det frisker
op mig bestandig. Her er saa lydløst stilt om kvelderne, du kan
ikke tænke dig det! Ungerne sover, gudskelov! Pikebørnene er ute
89.
som søvngjængersken skred de med hende indtil et vist
punkt i melodien - ved det sidste ritardando - - saa
gled de ligesom sammen til intet, og kvindeskikkelsen
sank ned over dem, og ved det f og den sidste susen af
pedalen forsvandt det hele, og vi var alle bedøvede en
kort stund. - Derpaa begyndte det hele forfra. Mindst ti gan-
ge saa jeg det gjentage sig, og mere og mere beklemt blev
jeg; hjertet stod stille, og jeg kunde næsten ikke trække
veiret. Et fortvivlet forsøg gjorde jeg engang paa at snige
mig bagom rækken; men der blev hvisket til mig, at
det nyttede intet; - "den vei skal vi alle -" Tilslut
da jeg følte, min tur var kommen, krøb jeg midt ud paa
guevet og sank paa knæ for skikkelsen - - da første gang
lukkede hun op sine underskjønne øine og saa paa mig
gjennem taarer med det deiligste vemodige smil, lagede
haanden paa mit hoved, og - jeg vågnede.
Klokken var da fire, og jeg havde vanskelig ved at sove
igjen, da melodien fremdeles vedblev at spille i hovedet
paa mig. Om morgenen reiste jeg til Kristiania; det var
paaskeaften; men udover dagen forsvandt endelig ind-
trykket af den underlige drøm. Nat mellem første og
anden paaskedag kom den samme melodi igjen; jeg
13. april 1929
Kjære Herr Møller,
tak for Deres brev. Men desværre – jeg kan ikke 
skrive hverken 7 linjer eller 7 spalter om Bugges Verdenshistore, 
det kommer forsaavidt ut paa ett, naar jeg først skulde legge
bort mit arbeide. Bl.a kan jeg ikke fordi jeg uavladelig faar
anmodning om at skrive "bare nogen linjer" om likt og ulikt,
og hvergang jeg har latt mig friste til at gjøre det, kommer der 
et snefok av friske anmodninger. Nu vil jeg ikke gjøre noget, 
andet, saalænge romanen min gaar godt fremover av sig selv 
Med bedste hilsen
Deres
Sigrid Undset.
Skolebestyrerinde
Fru R
Oprop
Norges Kvinder
opløst!
Hurra!
Naar vi ogsaa bare
slipper en Bernadotte
paa tronen - og
krig! -
Siden. Telegram,
at stortinget med 
5 stemmer (social-
demokraternes? Jeg
blandt dem!) har
bedt kong Oscar
nævne en prins af
huset Bernadotte
til Norges konge.
Atter Telegram, at
kongen protesterer
2/9. 27.
Kjære Tore,
Jeg mente ikke at du ikke var syk,
men
jeg
skrev som jeg gjorde i al Almindelighet.
Jeg mente at jeg skrev mindst saa mildt
til dig som Mama, men det er jo saa at hvad
jeg end gjør saa er jeg Busemanden. Jeg
vilde hjelpe dig og holde dig opret, støtte dig
med mine Erfaringer fra mit eget Liv. Jeg
Billedet med friske Øine, for-
staar jeg, at jeg kan gjøre me-
get lidet ved det mer; men 
der er dog noget, som jeg hele
Tiden har haabet skulde
komme ind i Tonens Gjen-
nemførelse. Hvis jeg kan
faa fat i Henrik Lund vil
jeg faa ham ind og si sin Dom
om det, før jeg sender det
afsted. Og nu maa jeg være
forretningsmæssig og ta
Mot til mig og spørge
Konsul Grieg, om De finder
min Pris for høi, naar jeg
har tænkt 2000 Kr.?
Saken er, at jeg er gammel
Høistærede hr. professor!
Jeg skylder Dem saa hurtigt som muligt forkla-
ring over min, som det vel er forekommet Dem
høist besynderlige opførsel i anledning af stipen-
dieansøgningen. Sammenhængen er imidlertid
denne: Ved min afreise fra Norge var det, i det
mindste saavidt jeg vidste, endnu regelen at sti-
pendiernes uddeling skede ved juletid. Rigtignok
havde jeg senere i et tilfældigvis gjennemkeget Mor-
genblad læst noget, som jeg havde havt vanskelig
for at tolke anderledes end, at aaret for universitets-
budgettet var blevet gjort til ét med statsbudgettets;
men da Worm-Møller, som jeg talte med derom,
bestemt paastod, at der kun havde været foreløbig
tale om en saadan ændring, saa var jeg høist usik-
Hvis mine bøger blev godt solgt,
og altså min fortjeneste var større
så skulde jeg ikke gå nogen i vejen.
Men jeg er af dem, som man nok
vil læse, men ikke kjøbe. Så låner
de avisernes frieksemplarer og af
de få, som kjøber. Det hænder
ikke sjelden at mine bedste ven-
ner siger to år efter at min bog
er udkommen: Det er kjedeligt, jeg
har endnu ikke fåt lånt Deres
sidste bog, sa jeg kjender den ikke.
Hjærtelig tak for de venlige hilsener
Du sendte mig gjennem min mand.
I dit sidste brev til mig for år tilbage
står der bl. andet: "Dette papir har en
plet, det har mit venskab for Dig ikke".
Det ord vil jeg holde mig til bestandig.
Jeg vilde så gjerne ha set Dig denne gang,
men det lod sig ikke gjøre. Tak frordi Du er
den Du er. Med mange hilsener din hengivne
Amalie Skram.