MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
saa mat og træt
Bjørn Bjørnson svarer idag paa Advokat
Voss' Brev til Direktionen, at "et Stykke, som
Publikum viser saa liden Interesse, kan Theatret,
ikke opføre oftere". Salget var nemlig de tre
Aftener følgende:
19/10/04 Kr. 885,75
27/10- - 591,75
1/11 -- 236,75
Glimrende er det ikke, det
er vist. Men baade Salget og Stemningen
de to sidste Aftener er alligevel forbau-
sende efter Avisernes planlagte Overfald.
Desuden gjaldt mit Spørgs-
maal først og fremst, hvorfor Stykket ikke
skulde op for Abonenterne. Derpaa har
jeg intet Svar faat endnu. Men jeg vil ha det.
Da Stykket averteredes til tredie
Opførelse stod der "for sidste Gang".
Eskeland kom her igaar aftes med
en Del "Retskrivningsregler", som G. skulde
se igjennem. Men han blev for syg.
Idag modtaget gjennem Advokat Voss Kr. 227,33 for den
tyske Oversættelse af "Kvinden".
281.
11/5-97.
Hvorfor tænke, hvorfor gruble - der kommer jo intet
ud deraf; aldrig et virkelig lysglimt. Man er glad og lyk-
kelig et kort øieblik, og saa kommer der et af disse kolde
pust, der stivner og fryser bort alt, der før saa godt og lyst
ud. Er jeg selv skyld deri? Aa, jeg, der helst vilde elske og
være glad i alle mennesker, kommer snarere til at hade
enkelte - - hvornaar skal man finde fred, og hvorhen-
ne? Det er vist feigt at ønske sig "i kloster," - men den tan-
ke kommer saa ofte, saa ofte; - eller iallefald et sted,
hvor man ingen forargelse tog eller skaffede andre en
saadan. At ens natur kan være saa sammensat!
Det er jo det gode - at gjøre det gode, man allermest øn-
sker her i livet; og saa bliver udfaldet det stik modsat-
te - næsten altid. Hjælp og raad? det kan man jo
aldrig faa! Hvorfor er der saa liden virkelig sympathi
og gjensidig interesse hos menneskene - vi, der
alle er skabte i et billede og stræber mod det sam-
me maal: lykken. Men vi forstaar jo aldrig og -
bliver heller aldrig forstaaet! ønsker man da for me-
get, - er fordringerne for store? det maa vel være
saa; - mit høieste ønske er: fred og ro baade for legeme
De kommer hjem.
Vær derfor saa god
med første Post at meddele
mig hvad De agter at gjøre,
for at Fru Frimann kan
faa Besked og indrette
sig derefter.
Her i Christiania
er der lidet Nyt af Interesse
Dagens Thema er Prinds
Napolèon og Rochefort.
I Musiken er der
ogsaa lidet Nyt.
De vilde glæde mig
meget ved at sende mig
nogle timer om hvor-
ledes De har havt det
i den lange Tid jeg ikke
har hørt fra Dem;
De som er paa Reise
har meget mer at fortælle
Efter altsaa at have tilbragt
tiden fra 12-5 paa kontoret,
forlader man det med bevidst-
heden om, at dagens bedste
arbeidstid er forbi. Man er jo
nemlig ved denne ordning af dagen
tvungen til at spise frokost
kl. 11 og middag kl. 6, og saale-
des er det kun de tidlige timer
om morgenen og de sildige om
aftenen, hvorover man selv
kan disponere. Men heller
ikke disse er man i virkeligheden
herre over. Den store selskabe-
lighed, som man ex officio skal
tage del i, konsumerer baade
aften og morgen; man har al-
drig fri, og man maa enddog
aviser; det er mit eneste haab nu.
Nu maa jeg ut og lave aftens; mama har strøket søndag-
støiet til barna. De kjører til med papirkurven min og 
hujer himmelhøit av henrykkelse, svarte og fæle. Mosse er blek 
og tynd efter <mavesjauen>, men livligere og kvikkere end hun 
var i byen og ikke fuldt saa umedgjørlig som paa hotellet.
Skal hilse dig saa meget fra mama. Giud du vilde 
gjøre vel og skrive litt til mig snart igjen. Alle mennesker 
jeg kjender her i byen er bortreist nu – ogsaa den lægen, jeg har 
overleveret mig selv til; jeg hører og ser ikke andet end 
husstellet mit om dagene.
Mange hilsener
din
Sigrid.
Lyckoma 18. juli 1932
Kjære Mathea,
Det var altsaa et bedrøvelig budskap,
det fra skolen – Hans har ikke klart opta-
gelsesprøven! Brevet laa her da vi kom hjem
fra Gøteborg igaarkveld. Han har ligget og tutet 
det meste av natten stakkar og vilde ikke spise
hverken igaarkveld eller imorges. Det er svært leit
– men kan det nu bare bli en lærepenge for
gutten, saa han blir litt mindre selvgod og villigere 
til at ta sig sammen, saa faar det vel kanske 
sies at være bra for noget. Ellers har han været 
noksaa grei – til Hans at være – og er blit flink
til at svømme.
Fra Anders hadde jeg noget klor imorges.
Han er paa Lahaugmoen, ikke Lahelmoen som jeg
skrev efter mormors beretning, har 8 timers eksersis om
dagene, er sliten og hjertelig godt fornøiet med alt,
høres det ut for.
Endelig i lørdags fik vi regn – det trængtes
forfærdelig. Nu skinner solen, men det trækker sammen
igjen og luften er som et dampbad. Det er ikke 
rart at her er frodig! Mange hilsener til alle
Deres
S.U.
Fredag 3/5. 46.
Kjære Tore, jeg haaper til Gud at dette ikke
er den Mand i Kamban som skulde utgi din Bok.
Jeg haaper jeg husker feil, husker egentlig bare at du
nævnte Navnet Kamban.
Ja det var svert glædelig at høre at Børnene og
Lisbeth tænker sig til Nørholm.
(Jeg kan bare nævne Tingene, ikke skrive om dem,
jeg ryster saa sørgelig paa Hænderne just nu fordi jeg kom
til at tænke paa dig og den Kamban-Manden.)
Du skal ikke bry dig om de 30 Øres Frimerker, jeg
har Alverden jeg ogsaa.
Du nævner Chock til Ellinor. Ja Chock er alt i
Bruk alle Steder nu, det var nok av det paa Psykriatisk
Klinik. Det syntes ikke at være til noget der.
Nu faar vi se hvad Ædruelighets-Karene formaar -
Jeg haaper ikke stort. Jeg vet ikke om Nymann er Lærer, jeg
er ikke istand til at svare paa hans Brev. Det desperate
ved Ellinor at er at hun ogsaa kaster op igjen Maten.
Det vet visst ikke Nymann. Kanske du kunde
Lillehammer 14. oktober 1922.
Kjære Frøken Solheim,
tak for Deres brev forleden. Jeg har saa forfærdelig
travlt, at jeg har ikke stunder til mere end det mest kortfattede svar.
Velkommen hit hvilkensomhelst dag efter 25. oktober; jo før jo bedrre, 
for frk. Dalsbø vil gjerne hjem før vinteren sætter ordentlig ind. 
Send os snarest noen ord, hvad dag vi kan vente Dem, saa vi kan 
faa sat istand til Dem.
Her er vi alle utslitte, endda det syns ikke paa os.
Mary og Guro har holdt storrent over hele huset og vi ruster os til at
ta imot vinteren ellers ogsaa. 
Med de bedste hilsener til Deres mor og familie ellers,
Deres
Sigrid Undset Svarstad.
des ud med grundet håb om et virke-
lig kunstnerisk udbytte af rejsen.-
For mig personlig er det magtpåliggen-
de at få fru Wettergreen så flink som mu-
lig, da jeg tænker at jeg herefter oftere vil
finde anvendelse for hende i mine ar-
bejder. Jeg beder derfor Dem og gennem
Dem kommittéen at gøre for hende alt,
hvad gørligt er.
Deres venskabeligst forbundne
Henrik Ibsen.
for er de såkaldte liberale mig på
mange punkter så hjertelig i-
mod.-
Jeg har i hele vinter gåt og
funderet på nogle nye galskaber
og tumlet med dem så længe til
de antog dramatisk form, og nu
har jeg da i disse dage fuldført et
skuespil i fem akter. Det vil si-
ge konceptet; men nu kommer
den finere gennemarbejdelse, den
mere energiske individualisering
af personerne og af deres udtryks-
måde. For at finde den for-
nødne ro og ensomhed til dette
arbejde rejser jeg om et par dage
op til Gossensass i Tyrol. Min
hustru og min søn rejser samti-
digt op til Norge. Gid jeg kunde
fulgt med! Men det går ikke. I
min alder får man nytte tiden
til arbejde; færdig med det alt
sammen blir man jo ikke; man
«får ikke stunder til at gøre det
sidste vers til»; men man vil jo
gerne ha&rapo; så meget som muligt
fra hånden.
mer i underbalance. Saa maa jeg
ogsaa være borte mindst et aar eller
kanske 13 maaneder, hvis jeg skal
kunne faa hele stipendiet. Jeg ser
dog lysere paa fremtiden nu end før
jeg faar et nydeligt lidet hjem, naar
mit hus blir færdigbygget - men det
er endnu umuligt at beregne, hvad det
vil koste, da her er saa lang og dyr
transport paa tømmer og mursten;
jeg har dært nu, at der altid lager sig
en raad; bare jeg kunde blive frisk, saa
jeg fik arbeide ordentlig og slap alle ud-
gifter til mediciner, (der gaar under-
tiden over 30kr. pr. maaned). Bare jeg ogsaa
kunde blive lidt mer prahtisk - jeg lader
mig stadig snyde af dette pakket herom-
kring - og det ærgrer mig mere end jeg har
godt af - jeg er bleven gammel af bare
ærgrelse i de 3-4 sidste aar.
Undskyld mig at jeg plager Dem. Haabende
at De lever vel under jeg dem min hjærte-
ligste hilsen. Deres hengivne Nikolai Astrup
Knut Hamsun.
18.12.1925.
Kjære Nini, 
netop som jeg skulde til at pakke ind dette lille 
haandklædet til dig, fik jeg gjennem Regine dit brev. Det gjorde mig 
saa forfærdelig vondt – jeg vet jo hvor gla du er i dine søsterbarn og særlig 
i Nini Heitmann, og saa netop i den alderen hun er er det vondest at 
skulle være ræd for dem. Jeg ønsker saa, at det maa gaa bra med hende 
– saa det kan bli jul for dere og iaar. Og din søster maa du hilse 
saa meget.
Gid du kom opover paa denne kanten engang i vinter eller 
ivaar, saa jeg fik se dig igjen. Mine besøk i Oslo blir kortere og kortere, 
– og mindre og mindre <forslag> blir det i tiden for mig, naar jeg er der nu, 
med min mor i Vestre Aker og Gunhild i Østre Aker; Gunhild sitter 
og kan ikke komme fra sin lille pike, manden er bare hjemme hver 14 dag, 
saa jeg maa se op til hende og.
Her har vi det godt, bare at jeg er træt – har altid for meget 
at gjøre –.
Gid det maate lysne for dig snart – at det gik bra 
med din søsterdatter og med alle dine kjære ellers og, og at du selv 
maatte bli frisk igjen!
Mange hilsener,
din hengivne
Sigrid.
345.
betog mig sans og samling, fortalte jeg til mor
og havde endda hænderne fulde af de henriven-
de skjønne blomster og - vaagnede.
Hvad fortalte frk. Gjertz - ja, kommer
hun nogengang til at læse dette selv, faar hun
bedømme det, som hun vil - -
Hun sagde, hun havde noget at "skrifte"
for mig, og som hun var bange for jeg ikke
likte, osv. Hun havde nemlig skrevet og for-
talt om mig, om sin interesse for mig til
sin gamle ven og præstefader, derborte i Sveri-
ge - mon det ikke var Vadstena? og denne
havde saa svaret igjen, at han intet bedre
vidste til glæde forhende og til bedste for mig
end i kirken at læse en messe for mig - -
Hvad skulde jeg vel ha imod dette! er det
ikke det deiligste, det skjønneste og tryggeste
paa jorden, at gode og kjærlige mennesker tager
sig af en og vil hjælpe en paa vei til tro og
sandhed? det er en deilig tanke! er jeg end
ikke katholik i ordets egentlige betydning
saa - Gud hjælpe mig frem til den rette kri-
41.
Jurisdiction, men man ansaa dog Krigsretsinstruc-
tionen som gjeldende her. Spørgsmaalet er imid-
lertid nu, som afgjort ved Loven af 3 August 1824, li-
gegyldigt. -
3. En Mængde Bud, vedkommende Administratio-
nen, blev fremdeles staaende ved Magt. Lovbogen
indeholder vistnok Instructioner for Øvrigheden og
de Kongl. Betjente, især i 3-1 om Kongens Befalings-
mænd og Betjente, 3-4 om Øvrighed og andre Be-
tjente i Kjøbstederne, 3-5 om Kæmnere, 3-6 om
Taxereborgere og desuden leilighedsviis paa andre Steder,
f. Ex. 1-5-18 og 19, 3-21-8 og flere. Men det er en
klar Sag, at den ikke kunde lægge an paa at være ud-
tømmende i denne Materie, saaledes at der af den
Grund skulde være Spørgsmaal om at ansee de ældre
Administrationen ordnende Lovbud for ophævede.
Den vigtigste af de ældre Forskrifter i denne Ret-
ning er maaskee Instruxen for Amtmændene af 7. Febr.
1685, der fremdeles i mange Stykker er gjeldende Lov.
Af Præmisserne til den nye Kammerretsordning
af 18 Marti 1720 sees, at ogsaa den ældre Kr. R. O. 30. Juli 1684
ansaaes uophævet af Lovbogen. Det Samme var Til-
fælde med Postlovgivningen, de specielle Bestemmelser
(6.)
Wagnersk Rus til, saa
de intet skimter uden den.
De kan tro, Bach og Beetho-
ven er bare til for dem til
at skilte med.
Derfor er det en Glæde,
at der er kommet det Bud
just fra Dem. Det renser
saa herligt Luften, giver
Plads for Aandedrættet
og Klarhed for Øjet.
Mange Hilsener til
Fru Nina og fra min Kone.
Ved De, at min Broder
Asger har faaet en Søn?
Deres meget Hengivne
Angul Hammerich
Kjære elskede
Grieg og Frue!
6 Torsdag rejser vi  
ut til dere
trots vejr og vind
Din og Ninnas
evige tro.
jeg veed - jeg kunde sige: "en smule mistro
og en smule uvilje", - men da blir begreberne
saa lett bare af en "forbigaaende" art, - og det
er nettop det, de ikke er; - det kan nok være
rigtigt at sige "en smule", - men da maa
man tilføie: "som næsten aldrig vil gaa vækk".
Om man sa. "En smule antipathi", saa vil
det ikke dække hin mystiske følelse; thi der er
jo saa uendelig meget, baade hos land og folk som
man her saa helt ud sympathiserer med; og
ikke bare en ting - som Slesvig affairerne
før krigen
, men
meget andet gjør, at vi føler Danmark som
"Vaktposten" mod syd - mod Europa.
Men alligevel er den der - denne mystiske følelse,
og man kan spørge sig selv,: "hvoraf kommer
den? - og man kan svare sig selv, at det er bare
noget sludder - "den findes ikke længer hos mig!"
Og saa kan man pludselig ved given leilighed opdage
og gribe sig i: - at den er der i underbevidstheden
alligevel, - og man kommer tilbake til dette: "hvorfor"?
Hvorfor er det dog saaledes? Hvoraf kommer det?
Ja, for at kunne "udrede" dette, - kunde man vist
skrive tykke bøker, uden at komme saken stort
nærmere: - tusend smaating, - og mange
større, som alt i skolen - ja selv i "smaaskolen", -
og senere gjennem historie og litheratur o.s.v og gjennem
de voksnes samtaler - stadigt og suksesivt optages
Cernay 27 Mai 87.
Vaagn op og slaa paa dine Strenge!
Kjære Frøken Harriet! De er - saavidt
jeg ved - i en tung Stemning. Tillad mig, at
give Dem et velment Raad: sæt et stort
Punktum og begynd med ny Linie, skift
pludseligt alt om og tving Dem Selv til et
Hop. Vi staar færdige til at tage mod
Dem, naar De hopper af Vogne foran vor
Dør Pintsedag; her er Caroussel paa Pladsen
og Frokost hos Léopold! Lystig behøver
De ikke at være; men vi ville glæde os, om
vi kunde hale Dem ud af lange tunge
Fortærelser - saaledes som jeg forestiller mig
dem hos andre efter egen Erfaring.
Beate hilser hjerteligst. Hop altsaa -
og velkommen!
Deres hengivne
Alexander L. Kielland
Einst und jetzt
Einst trieben Faronen mit Knutenhieben
rauh
Das Volk in glüh'nden Zonen
Zum Färstengrüften=Bau.
Wie anders heut', ohn' Hiebe
Die selbe Arbeit kühn
An diese Arbeit kühn
Geht's Volk aus sig'nem Triebe
Mit Lust, ohn' Sklavensinn.
Es plagt und müht sich herzhaft
Mit Eifer, der nicht kärg.
Zu bau'n der Fürstenherschaft
Den besten Massensarg.
Es wöhnt ja, das Eden errungen,
Sobald "Das rothe Meer" 
Mit Wuhtgebraus hat verschlungen 
Farao und sein Heer.
Fr. Döcker=Smith.
«At leve er krig med trolde
i hjertets og hjernens hvælv;
at digte - det er at holde
dommedag over sig selv.»
De kender ikke ordet «pusse-
lanker», og det er ganske naturligt;
thi ordet benyttes ikke i skriftsproget,
det betyder: små trippende børnebén
eller børnefødder, og udtrykket an-
vendes kun af mødre og ammer
når de pludrer med de små børn.
Meningen med de vers, hvorom
De spørger, er følgende: Peer Gynt
påberåber sig, som adkomst til at
komme i helvede, at han har været
slavehandler. Hertil svarer «den
magre» at der er mange, som har
bedrevet værre ting, f: ex. underkuet
det åndige, vilje og sind, bland sine
omgivelser; men gøres sådant «vå-
set», d. v. s. uden dæmonisk al-
vor, så kvalificerer ikke det engang
til at komme i helvede, men
kun i «støbeskeen».
Dette er alt, hvad jeg for den-
237.
(1897)
I Februar.
 eller "Narret april."
Og kraaka gik paa ag'ren;
den var gjemt i frost og sne.
Men kraaka vilde bare se,
om der var langt til vaaren.
Og fælt hun grov og sparked, -
leid og rev paa hare liv.
Men kold var sne og marken stiv -
der længe var til vaaren!
Kraaka skreg og blaaste:
Kjedt det er at leve saa;
sol faar komme; da blir raa'
for den, som venter vaaren.
Men sola, hun var furten -
vilde ikke vise sig:
Du faar vente, du - som jeg,
til frem vi er paa vaaren!
ethvert fald vil De der få rede
på os, hvis De ikke foretrækker
iforvejen at underrette os om
Deres ankomst. De vil være
os hjertelig velkommen og jeg hå-
ber at De ikke gør opholdet
altfor kort. Efter de anstræn-
gende nydelser i Bayreuth
kan De tiltrænge frisk fjeld-
luft, og den findes deroppe.
I håbet om snart at få se Dem
og tale med Dem tegner jeg mig
Deres venskabeligst forbundne
Henrik Ibsen.
i en egen dertil indrettet Ovn, forvand-
let fra rød til guul herved sigtes etc
Hr M. bemærkede at
Fanderne
vare for
smaae og for dybe; bedre de havde ikke
havt saa megen Dybde og mindre Brede;
jo mindre Dybde, jo meere Bredde jo let-
tere
skeer
under Kaagningen evaporationen
som maae gaae i Forveyen for
Chrystallisationen. - Her er nogen
Afsætning etc - Bekiendt at Alunen
bruges til Farverier og Garveret
til Lysestøberier etc.
Christiania 1 Juli 1896
Herr Proffessor Edward Grieg.
Jeg har herved den fornöielse at over=
sende Dem første handling af en af mig selv
forfattet norsk sagaopera - Skjoldmøen - til
gjennemsyn. Hvis De synes om teksten vil
jeg fuldføre den og staar den da til Deres
frie disposition. Angaaende slutningssangen
i første Handling. Normabragden vil jeg
faa lov til at bemærke, at den er omarbeidet
af mig efter et lignende digt i tidsskriftet
Vidar fra 50 aarene under signaturen Edv.L.-
Med ønsket om at De maatte kunne
benytte teksten
tegner jeg med høiagtelse
ærbødigst
MB L Amd
Rosenkrantzgde 18 II
kvalme Spidsborgerlighed" "Hysteri",
"Præk og Bibellæsninger". Det er aldeles
uretfærdigt. Det religeøse Parti i
Signes Bog er svagt; men der er
ellers saa meget vakkert, fint
og personligt i Bogen, at den ikke
kan omtales paa den Maade.
For mig er det pinligt, og
jeg bare haaber at Signe aldrig faar
se den anmeldelse.







3 die juledag.
Var i gaar hos Werenskiolds
17/3. 49
Kjære Fru Stray,
Ad Deres Brev av 8/3: Det er jo jeg
som skal underskrive alle Kontrakter, ikke
Tore. Altsaa ogsaa Ex Libris'.
Ad Deres Brev av 14/3: Jeg er knust
før, malet til Pulver. Han risikerer ingen Ting
ved at kro sig med "Konferanser" og personlig
Feighet. Men det er næsten hele Tiden noget
latterlig ved Hr. Direktøren.
Hvad gjelder det dennegang, vil han fingre
ved mit Manuskript? Det er ufuldkomment som
en Olding kunde skrive det, - men jeg har fingret
ved alt alt som skal fingres.
Med ærbødig Hilsen
KH
da herr Sam. Jonson maa være umulig baade i Sædeligs.foren. og 
i juristkredser – den er det gemeneste 
(og latterligste) 
produktet jeg til dato har set! 
Og saa paa den anden side – som repræsentant for kulturen 
Dr. Hjalmar Christensen rendende rundt til pensionatsvertinder for 
at spørre om Aarrestads og den stakkars lille avholdsjentas forhold –. 
Anders sværger paa, at det er dr. Chr. som er artiklens forfatter – 
jeg har ogsaa en styg anelse om det – vet du om det er? 
Mjelde maa vel fratræde som chefredaktør vel? –
Litt humor glimtet der jo frem av og til i det sørgelige mørke
 – fru Abrahamsens brev til fru Aa. om at det var saanne kvinder 
landet trængte –. Og denne ene av varianterne av typen Larsen-avholds 
–. som paa forespørsel om frk. E.s hjem var et godt hjem svarer: 
hendes far var ikke totalist. Og dette ment benegtende, netop som 
disse smaa idyller fra totalisthjemmene er avsløret –!
Men ak og ve for Hj. Chr. Dette – og Trygve Andersens 
sidste bedrift –. Man kan ikke forlange stor respekt for standen 
desværre eller sympati, naar det er de begavede, som gjør slikt. – 
Der er jo nok bra folk av os ogsaa – Elster f.eks. er jo utvilsomt
en bra mand, og han har jo ogsaa ideer, der er saa gamle, 
at de næsten virker som nye. Bare der var litt mere talent saan. 
Jeg kan forresten ikke si, jeg er helt kompetent til at bedømme 
hans sidste bok – jeg læste den nede hos jormoren samme kvæld 
jeg var kommet dit – mens Anders og madammen sov i hvert 
sit værelse for at være uthvilt til nattens strabaser. Jeg hadde
den 31 Januar 1898.
Hr. dr. Edv. Grieg
p.t. Leipzig
Som det muligens er Dem bekjendt så feirer sangforeningen inden 
September sin 50 årsfest. Vi vilde svært gjerne have Deres navn på vort
men da vi på vore tidligere konserter har gjennemsunget Deres kom
for mandssang vilde vi gjerne have noget nyt fra Dem. Vi
os i den anledning høfligst at bede Dem vise os den velvilje at
mponere en sang til os, såat vi på vor jubilæumskonsert kunde have
ære og fornøielse at kunne præstere en musikalsk nyhet fra Dem.  
Forudsat at det ikke lægger altfor meget beslag på Deres tid turde vi bede
om nævnte sang i så betimelig tid at vi kunde indøve den ivinter.
Håbende på Deres velvillige imødekommenhed og afventende
Deres ærede svar
tegner med høiagtelse
for Kra Håndværkersangforening
Adr: værksmester Norby,
Wisbech & Meinich
Kristiania.
Otto Norby
p.t. formand
Buddhister er ogsaa fuldkommen
Afholdende fra alle berusende eller
bedøvende Nydelsesmidler. Hvad har
ikke
bare
det at si en Krig!  Og
naar de saa ingen Dødsfygt kjender,
saa er det rimeligt, at de er
stærke.
Var igaar hos Wentzels sammen
med Jens Wang og Frue og Maleren
Singhdalsen og Frue. S's har boet paa
Gaarden Berg i Asker i over 10 Aar.
Jens W. stræver nu med Dekorationerne
til "Fossegrimen", som skal op om
otte Dage. De lover sig meget af det.
Kapelmester Halvorsen skal selv spille
Hardangerfele.
Fik igaar Brev fra noget, som
kalder sig "Det fri Theater" i Kjøbenhavn.
om Opførelse af "Noahs Ark" og "Hos Lindelands".
Men jeg kjender ikke det Theater.
Idag kom et helt Haupmann-
Jugend-Hefte. Prægtigt er Tegningen
Og skulde du træffe Johan Svendsen,
vil du da være saa venlig at hilse
ham mange gange, jeg agter at opsøge
ham i Kjøbenhavn paa hjemreisen
dersom han er frisk nok til at
modtage visitter? Og Johanne Stock-
marr vilde jeg jo nok gjerne lære
at kjende, er hun pen nær ved?
Det er vidst et energiskt menneske!
Ellers er her intet nyt af interesse,
fra Schou og Berit skal jeg hilse dig
og din hustru paa det hjerteligste, og
vi er enstemmig enige om at du
har en usædvanlig klog og elskværdig
hustru, ja du faar undskylde at
jeg plumper slig ud med det, men
vi er alle indtaget i hende, og du
og hun passer til hinanden som
blomster paa marken! - Og modtag
min forsikring om paa at jeg sætter stor
pris paa at kunne være din ven, en
ære er det! En varm hilsen og et
godt haandtryk fra din oprigtig
hengivne Halfdan Cleve.
relsen vil falde forholdsvis let
med saa gode Kræfter som Hollænderne.
Du stiller i Dit Sidste Brev Spørsmaa-
let, om ikke min Handlemaade i
Musikfestsagen skulde være be-
grundet i en Smule Frygt for
Andres Mening. Jeg tror ikke at
dette hverken hos mig eller no-
gen anden af Komiteens Med-
lemmer har været Grunden. Jeg
er mig bevidst, at jeg kun har
handlet efter, hvad jeg har anseet
som ret. Hvad der har begrundet
Din og Komiteens forskjellige
Optræden i denne Sag er deri-
mod efter min Mening, at Du
udelukkende og uden andre
Hensyn har tænkt alene paa
Lieber und Verehrter Hrr Struck!
Entschuldigen Sie mir bitte dasz
ich Ihm so spat antworten Sie
kennen aber mein grosze Schwierigkeit
zu schreiben – und denn bin ich jetzt
immer auf Reise zwischen Kristiania, Hvitsten
und Goteborg wo ich ein grosze Ausstellung
habe – gewesen –
In der Gelegentheit Cassirer und Secession
ist es wie Sie vielleicht verstehe wieder
schwierig fur mich noch einzumischen –
Erst habe mich nie darin eingemischt
denn bin ich ja jetzt so lange von Berlin
wek –
Ich werde mich baldigst der Fotografien
wegen bemuhen – Verschieden Fotografien
habe ich m moglich werde ich ein Fotografi
der Halfte der Samlung schaften konnen
Mi herzlichste Gruszen Ihr Edv Munch
tillkommer Eder att döma.
Hvad som jag ej förstått, och det som för
sångens inre sammanhang kanske är af den
största vikt, är andra strofen i sin helhet,
hvilken lyder: " Angst beskyttende
alfen, som sover,-
alltid lyttende,
gled du henover" - -
Och der är för den skull jag tagit
mig friheten att skrifva till Eder, endast
förlitande mig på eder godhet och väl-
villiga öfverseende.
Jag ber till sist få försäkra Eder,
att någen egentlig rättighet att begära
svar från Eder har jag icke. Det som gifvit
mig att besvära Eder med detta bref, är ett