MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
16.
for kunstnere. Det lykkedes ham også gjennem Fou-
chald at få stortingspræsidenten, senere statråd Ridder-
vold, den samme som i 1833 stillet forslaget om at 
oprette Nasjonalgalleriet, til at fremsætte forslag om 
at bevilge 3000 spdr. til kunstnerstipendier. Og det
gik. "Bevilgningen blev af Stortinget med megen Liberali-
tet tilstået," og nu indgav jeg Andtagende om at erholde
en passende andel af det bevilgede Beløb for derved at
sættes istand til at kunne foretage en ny Udenlands-
reise," tilføier B. meget åpenhjertig. Andragendet blev
varmt anbefalet av professor Welhaven, kunstforeningens 
formand og da han hadde en personlig velynder i stats-
råd Holst fik han tilstået 400 Spd.
Vi skal stanse et øieblik ved disse tal. 3000 daler til 
kunstnerstipendier og 400 daler til en enkelt ansøker 
- det var mange penger dengang med pengenes daværende
værdi og under hensyn til hele statsbudgettet. Sammen-
lignet med de kår som nu fra statens side bydes vor 
kunst har vi bare at skamme os over likegyldigheten
og uviljen fra offentlig hold og ta hatten av for de hæ-
dersmænd som dengang gjennemførte slike tiltak.
Til reisestipendiet som Balke fik var, formodentlig 
efter Welhavens tilskyndelse, knyttet den betingelse at han
dog staa ved magt. Atter hjertelig tak, fordi
de vilde give mig det, det glædede mig saa
umaadeligt netop i det øieblik, jeg havde netop
siddet i sørgmodige betragtninger over det usik-
kre og forgjængelige i livet, man spredes fra
hverandre, og naar jeg var borte, vilde det
være, som havde jeg aldrig været der. Jeg be
gyndte derfor, for at afbryde mig selv at tale
til dem, og de kan muligens forstaa, hvor
deres ord maatte være mig som et trøstende
svar paa min sentimentale sørgmodighed.
For at friske op mine aandsevner har jeg
havt mig en 1½ times kjøretur ganske alene ud
over lyngheder, de ere endnu graa, for mig
selv saaledes vakkre, men igrunden for farve
løse, luften var rent blaa, striben derude af
havet blændende sølv. Det var egentlig min
plan at bo derude og male, men det er
for nær hjemmet, jeg vilde være bundet af
selskabelighed og besøg. Her er deilig hjem-
me, jeg sidder nu kl 10 og skriver ved dags-
lys, mens fader spiller paa fortepianoet, at
leve i et hyggeligt hjem efter den urolige
faren er en nydelse, men den følelse af at
2.
(Duuns bok iaar var forresten efter min mening den
svakeste i Juviking-serien, men naturligvis var den fuld av udmerkede enkelt-
heter. Og forhaabentlig tar han det igjen til næste aar!)
Jeg haaber dette brevet finder Dem efter Deres 
nye adresse – jeg sender det til Bloch og dit sendte jeg boken 
min ogsaa, baade til Dem og til Holbøes, som jeg ikke vet hvor 
er i øieblikket, men saa finder den vel frem engang.
Min svoger, Dr. Sigge Thomas, kommer vel til 
Rom med det første. Skulde De træffe ham i circoloen, saa hils 
ham fra mig. Han er igrunden en ualmindelig elskværdig og grei gut, 
fagmenneske - klassisk filolog - i høi grad, men godt kjendt i Rom 
og jeg tror at dere kunde ha gjensidig hygge av hinanden, hvis 
De interesserer Dem for Roms ældre historie og har lyst til at
faa anslag paa steder, hvor ikke alle turisterne traakker.
Saa vil jeg ønske Deres kone og Dem selv lykke 
til med opholdet i Italien – og det samme faar De ønske 
Nygard, hvis han kommer nedover. Gid Dere maa faa godt 
veir, ingensted er en saa avhængig av veiret som i syden om 
vaaren. Skinner solen saa er livet næsten for deilig til at være 
sandt – er det nordenvind og koldt, saa faar vi norske vite, 
hvad det er at fryse!
Mange hilsener til fru Aaslaug, til Dem selv og
til Holbøes, hvis De ser dem.
Deres hengivne
Sigrid Undset.
er bitterlig Synd paa Dig, at
Din Helbred ikke skal tilla-
de Dig at bo der. Men der-
for ikke give op. Et Hjem
maa Du have, det blir mere
og mere nødvendigt for Dig,
jo ældre Du blir. Jeg tænker
mig, at Du mangen Gang maa
føle Dig saa inderlig træt,
baade paa Legeme og Sjæl; ved
ikke at have Dit eget, faste
Hjems Fred og Ro om Dig.
Altsaa: skaal for det nye
Aar!
Ja Næsset blev ikke solgt
den Gang. Og jeg kan ikke
lade være at føle mig glad
derved, thi indimellem alt Rusket
er her Stunder, som jeg ikke
kunde faa andetsteds, i disse
Magistraten og Arctander
taler med Ordføren i For-
mandskabet (hans Svoger), som
der muligens kunde blive opret-
tet en Første=Sekretær=Post
til Hjælp for Ligningschefen her.
Men det er jo nu trange Tider,
og Formandskabet er nok
ikke "huga paa" yderligere Ud-
gifter. Imidlertid har jeg det
Indtryk, at der
ledelsen i Ligningsvæsenet netop
tiltrænges Hjælp og opøvet Kyn-
dighed, saa jeg tror nok, at
jeg vilde have gode Chancer,
hvis en Post blir ledig. Det
værste er Alderen; - man vil
vist nødig ansætte en Mand
paa 51 Aar, - det maatte da
være en Undtagelse paa Grund
af at jeg er indøvet og oplært under
Chefsstillingen i Bergen. Nu -
Hvad er "Lys Nat" for et
Digt? Det er da vel af mig?
Er det måske det, der finder
i Forspillet tilAnna Bryde
I så Fald er all rigtig.
Dermest - bliv nu ikke
vred, men Grieg - vilde jeg
gærne, hvis det går an, bytte
lidt om på Hefterne. Jeg
vilde så gærne have "Der
gynger en Båd på Bølge
og Digter vise i det Hefte
De har tilegnet mig.
Det er naturligvis også "Føleri
men jeg skal engang med
Tiden forklare Dem Føleriet.
Kan det ikke nok lade
er splittet og ikke ført høit nok op ser da
især ud til at være sikkert. Den hele
tunge Rigdom og Bredde kræver ligesom
tryggere og roligere — større Dimensioner.
Ogsaa de billige Taarne! Det kan da
alle se.
Læste ogsaa Hr. T's Foredrag om
Vigeland. Han siger der Ting om Kunst,
som
er
forfærdelig godt. Og mon han
ikke som faa har forstaat Vigelands
ensomme Storhed!
- Garborg skriver idag, at Aviserne
er fæle mod mig og at jeg fremdeles
absolut bør la være at læse dem. Morgentels
haaber endog, at "Forestillingen Onsdag blir
baade den første og eneste".
G. skriver forøvrigt: - - "Bjørnson
skjønner jeg ellers har gjort dig en daarlig Tjeneste
ved alle sine Strygninger; derved blir det lettere
for ildesindede Avisfyrer at slippe fra Stykket
- d. e. fra de gode Personer i Stykket, de, som
lider under Fordærvelsen. — Og saa faar du
naturligvis finde dig i de viede Mandfolks
Havn, du har sagt dem meget de ikke liker.
Og det kan du bande paa du faar svide for.
Jeg begynder langsemt at skjønne, at
München, den 24. August 1890.
Kære herr fuldmægtig Larsen!
Jeg beder Dem herved modtage min bedste
tak såvel for Deres venlige brev af 4. Juli som
for den havte ulejlighed ved indkøbet af kre-
ditkasse-obligationerne.
Idag har jeg atter en anmodning til Dem,
nemlig den, at De godhedsfuldt vil sende mig
560 Mark, der omtrent modsvarer det for mig
ifølge halvårs-opgøret indestående beløb.
Hvis De har havt et tilfredsstillende udbytte
af Deres påtænkte sommerrejse, skulde det glæde
mig særdeles meget. Her nede har vejret været
med de allerstørste forvent-
ninger og den mest intense
interresse. Jeg kjender heller
ikke et heldigere publikum
netop for en musikfest, end
Bergenserne
Annie og Åse sender
sine varmeste hilsner til
eder begge. De er begge
friske og kjække.
Ja, velkommen hjem
da! Her begynder at
vaares alerede. Stæren er
kommen og da har vi
jo mørketiden bag os.
Hjærtelig hilsen
Din heng.
Johan Halvorsen
ved det. Hun er saa pen nu, den lille stakkars jenta mi; jeg haaber
allikvel paa hun skal bli frisk med tiden – hun har anfaldene sjelden
nu, men hun er jo sørgelig uutviklet fremdeles, skjønt vi synes at se, hun
tar sig op en liten smule i saa henseende og. Den danske barnefrøkenen
er fremdeles makeløs med hende – er et svært søtt og pussig lite men-
neske. Den norske husdamen er jo bra hun og – hun har været flink
i julestria, ikveld blev vi ferdige.  Frk Solheim sluttet sine triumfer
med at fylde paa kaffekjelen av saltlakegryten – nu sitter jeg og venter
paa at en ny kjel kaffe skal koke op. Det var min danske som
begyndte med at lave kaffe til mig om kveldene, mens jeg skrev
og nu har vi faat «aftenkaffe» efter dansk facon som fast insti-
tution – hvor svimlende trætte vi er, saa maa frøken Andersen og jeg
ha kaffedraapen før vi gaar iseng. Jeg har det jo himmelsk
fredelig og frit for sindsbevegelse med de to snille jentungerne
og mine egne smaa fredelige børn. Men det er jo ikke frit for
at jeg savner ett og andet da, forstaar du.
Allikevel – det er bedre at leve nu – især naar jeg har Hans
Benedikt og steller ham. Han er en saa utrolig from og fredsommelig
unge og saa pen – alle synes han er det peneste av børnene.
Jeg glæder mig til at gaa iseng hver kveld med ham ved siden
av mig – fra 4-5 om morgenen ligger han vaaken ved siden av mig,
titter paa fingrene sine mot natlampen og lyer efter sin
egen lille stemme; han er begyndt at pludre saa smaat nu.
Jeg sover litt og er vaaken litt og sover igjen, og hele tiden ligger
det lille bunt og glæder sig ved at eksistere. Ved daapen
var han saa god som guld. Fru Frøisland som bar ham
såvidt jeg kunde
"død og pine Grieg må under-
skrive", hvorpå han skrev
dit navn på en lap papir.
Dette er mig mistænkelig,
og da Du ikke ved, hvor
løs og lidet Jacobsen er
til at stole på, når man
ikke har alt skriftligt fore-
satter jeg mig at telegrafere
og skrive, for ialletilfælde
at spare dig for unødige
ærgelser. Endnu idag
har han intet gjort ved
akustiken, uagtet vi har
gnålet på ham, det beste
vi har tort.
Det andet, som bragte
Professorløkken, 12-9-36
Kjære Vilhelm,
Nu har du sandelig vært
borte nesten to uker, og jeg får
vel gi en liten beretning om rikets
tilstand, - så megetmere som
jeg har et brev å takke for.
i dag. - Det var morsomt å høre
om din vakre overreise, - jeg har
nemlig gått og beklaget at du
nettop skulde treffe til å reise
gjennem en ordentlig storm i
Nordsjøen!
Her hjemme går alt bra, - vi
har i dag (lørdag) et strålende høst-
veir efter et par temmelig kolde
28/12 Gratulation i anl.
bryllupsdag Lundestad
om form. Sterk barfrost. -
29/12 Om aftenen var
Eilg med Einar, Sigrid
og jeg paa
barne
klubbal. S. -
jeg blev helt til kl 2,
jeg morede mig deiligt.
Makken og Karl Roll kom
om aftenen og ventede
os da vi kom hjem.
30/12 Kom der et græsseligt
brev til papa fra
onkel Chr. - der lægger
ansvar paa papa for 
"Peters opførsel" og der
forudsiger at ville an-
klage Don for bedragersk
adfærd ved opgjøret
130
fyr - nervøs, fremmedaktig med det kull-
svarte håret, profil som en ung,
skal vi si polsk kunstner. Snakket
bare om emnene i "Virkelighet eller
flukt!" - opskakt, så jeg kunde høre
hjertet hans slå. Det fins da flamme 
i de unge enda. -
9/1 Elli 60 år. Skal si dette til henne
ved middgen i dag: (med et speil) 
Idag er der selv et speil 
for alt, som var dypt og rikt
i ditt eget liv -
for evner og dyder og feil
som blev til de seksti dikt.
Og når du skal speile dig selv
i speilet, du hermed får,
så er de nok alderens skall 
med hud og med ansikt og hår -
men husk, det er livets ærlige skrift 
som tegnet din rynke - av ansikt og av grått;
og husk, at vi takker dig svært for den drift
som gjorde dig taprest, når kunnet var vått.
Højstærede Hr Fazer.
Jeg har i det længste
ventet med at tilskrive Dem
forat kunne give Dem et
Svar. Sagen er at de politiske Forhold
i Skandinavien er bleven usikkre og
tvinger mig til Forsigtighed. Forat
nå Finland måtte jeg vælge Ruten
gjennem Sverige, da Rejsen over Berlin
Petersburg er mig for anstrengende og
lang. Men i Tilfælde af at svensk
Overfald på Norge - en Mulighed,
hvormed der nu må regnes - er denne
Rute selvfølgelig udelukket.
Heller ikke vil jeg da være i Stemning
til nogen Koncertreise. Til
disse Eventualiteter kommer så
endnu min mere og merevaklende
Helbred. Jeg har derfor nu, da et
afgjort Svar må afgives, måttet
bestemme mig til, ikke at besøge
Helsingfors til Høsten. Jeg er vis
på at De med mig beklager dette
Resultat af vor Korrespondance
og jeg benyttar Anledningen til at
udtale Dem min hjærtelige Tak, fordi
De så ihærdig har arbejdet for at
se mig i Finland.
Højagtelsesfuldt
Deres
E.G.
Min ærbødige Hilsen til Fruerne
gong. No tykte præsten  at harven var for god fyr teneran-
ne og so fann han da paa at bryggja seg øl af harven
og so sende
han
drengjen paa kvernen med dravet so kunde
teneranne faa dat. Men daa drengjen kom paa kvennen so
kvalde han dravet paa elva og kjaure heim atte. Dar trefte
han presten paa tuna. "No har du allerede malet dravet?"
spurgte presten. "Haa ja daa" svarde drengen. "E da inkje
komme eg har longe skjikt dat ner."
sa var dat ein annan gong, at teneranne inkje hadde smagt
kjøtt heile vintren for presten hadde ein jølsjestut og den
var so gjilde at han var altfor god aa slagte, tykte presten
han skulde
no sendast
te bynn. Men drengjen han hadde
fengje kjødslyst han, og so tok han ein dag ei sleggje og
 labba te jølsjestuten i skallen so han mest var aat
aa duste so spraang han ner te presten og bad honom
komme up i fjøsen paa timen - "jøljestuten vel daue fyre
hos." Ja presten kom op i fjøsen, jau dat var greidt at dat
var forbi med stuten snart  slek so han stod
og seig i knenaa so han mest tok ner i tøpta. "Ja du faar
skynde dig og faa den ud af fjøret saa den ikke smitter de andre
kreaturer"  sagde presten, "og saa faar du slaa stuten ihjel
og grave
ned
skjødet." "Anei da var no sønd da og for, sagde
drengjen "da var no altid holde te mat aat os teneranne"
"Ja du har vel
bedst
greie paa de ting du," sa presten saa du faar
gjøre som du synes. Saa slog drengjen gjølskjestuten ontleg ihæl
og daa levde  tenerane vel paa kjøt i longa tie; 
men
presten  fek
inkje
smake kjøt heile vintren. -
Til Olsted kom vi Klokken 9 1/2 efterat
have reyst paa 2 1/4 Miil i 7 1/2 Time -
gode, skikkelige Folk, hvis nærværende
Forfatning indeholder Levninger af
gammel forsvunden Velstand - den
Bygning som er opreyst for Fremmed
Reisende sees vel endnu; men er saaledes
kastet omkuld at den var gandske ube-
boelig, ligesom en anden Bygning; deres
omkring liggende havde Sand og Steen
og Gruus, saa at Melk kunde de ikke
skaffe uden noget lidet til Theevand som
var tyndt; thi deres Qvæg havde de af
Mangel paa Foer maattet sælge, for
at kiøbe Korn for paa Molde. P.
Ancher kiøbte 24 Stykker af dem og gav
dem 9 rde for Stykket, som de tilstode var
saa ædelmodig at hielpe paa dem at de kunde
kiøbe Mad derfor, at de ikke skulde sulte -
de sagde nu havde de intet tilbage uden et
Sølvskrin som de viiste os, det havde de
arvet fra deres Forældre, det kom de nok
eneste
Gjæst i Pensionatet nu (Frøken
Mikkelsens) og i hele den svære anden
Etage skal jeg sove alene. Jeg tør ikke.
Mit Værelse har 4 Fag koselige Vinduer
smaarudede, firkantede og en dobbet
Døraabning (uden Dør) som fører ud til
en liden lukket Gang. Der er kun
mørke Gardiner for Aabningen,
det rene Spiritistkabinet -
Nu maa jeg gaa til Danseprøve
i Gymnastiksalen; men først vil jeg
be om Pigen kan faa ligge her inat med mig.
7.3.05  Skrivergaarden 9 1/2 Morgen
Kom fra Dansen vel 11.
Pigen har ligget her paa Feltseng; men
hun spøgte - tre Gange maatte jeg vække
hende, fordi hun jamret
sig
saa ynkelig
i Søvne. Jeg har altsaa ikke sovet
og er elendig.  Jeg spurgete
idag hvad hun havde drømt inat
"Om Spøgelser", sa hun, "saa forfærdelig
Grimstad, 4 Febr. 1929
Hr. Albert Langen,
Jeg returnerer indlagt de
3 Ekspl. av Kontrakten, underskrevet
ogsaa av mig. Jeg forstaar jo ikke
alt i disse Dokumenter, men jeg
har underskrevet dem i Tillit til
Dem. Jeg kan saaledes ikke finde
hvad Tid jeg skal faa Honorarerne
utbetalt av Knaur og Grethlein.
Disse Honorarer maa jo hver Gang
gaa til mig med fuldt Beløp, da de
intet har med Deres Forlag og Deres
maanedlige Betalinger at gjøre.
Det eneste Gode som resulterte
så længe imod dem, at jeg var på veie til
at blive alvorlig "usams" med dem, indtil
jeg omsider tog det vistnok kloge, men såre
vanskelige parti, aldeles intet svar at
værdige mine modstandere mere. -
Da hændte det en dag at jeg traf et menneske,
der, da bogen som sædvanlig, atter blev bragt
på bane, med varme tog dens parti, jeg lytte-
de med glæde, men det varede ikke længe, inden
jeg opdagede at hans anerkjendelse kun gjaldt
den ene, den "jordiske" del af bogen den anden,
"mællemspillene" kunde han ikke få mening
i. Nu havde jeg i mit hjærtes enfoldighed fundet
så skjøn en mening netop i disse, og dette vovede
jeg da at sige ham; vi talte længe om dette,
og det endte med at jeg lovede skriftlig at
udarbeide resultatet af min opfatning. Således
kom det sig, at medfølgende produkt blev til.
Den for hvem det var skrevet vilde overtale mig
til at lade det trykke i en avis, i detmindste
det, der angik mællemspillene, det øvrige fandt
han altfor polemisk og heller ikke godt, og 
værdt at skaffe nogen udbredelse, og jeg er
ganske enig med ham i dette. Dog vilde
jeg ikke lade det komme videre førend, "mællem-
spillenes" digter havde læst det. Hvis nu han
14.
Bud i vor civile Proces, i den almindelige Kontracts-
lære, af Søretten o. s. v. i Chr d. 5tes Lovbog. Dens anden
Bog i Forening med det ældre, men paa samme Tid
her publicerede Kirkeritual danner Grundvolden for vor
Kirkeret, ja indeholder endog de fleste skrevne Lovbud,
vi have i denne Green af vor Ret. -
Af Oversættelser haves nok kun een: en islandsk.
Høielsens og Weghorsts latinske Oversættelser ere derimod
af danske Lov, det samme er ogsaa Tilfælde med de
Brudstykker af Oversættelser, der haves i det engelske
Sprog, og den franske af Lovens fjerde Bog. -
§ 3.
Det maa erkjendes, at Lovbogen i det Hele, naar
man tager Hensyn til den Tid, hvorpaa den udkom, til det
lave Standpunkt, hvorpaa dengang Retsvidenskaben stod -
hvilket vi kun kunne slutte os til af den totale Man-
gel paa litterair Virksomhed, som da fandt Sted - har
mange Fortjenester. Den har saaledes søgt at beskytte
den fattigere agerbrugende Klasse mod de mægtigere Pos-
sessionaters Undertrykkelse (: 3-14 cfr Res. 29 Mai 1683
og Fr 5 Febr. 1685 § 7 og 8 :), om det Middel den valgte, efter
vore Begreber, maaskee ikke var det heldigste; den søgte
i mange andre Henseender at indskrænke de mægtigere
1 okt 1920
hvergang hun merker vi rører os paa egen haand.
Det varer snilt av dig at du forsøkte at hjelpe fru Hennig. Jeg saa
kongen og dronningen hadde været der, men kjøpte de noget? Jeg skjønner 
ikke, hvordan det lille mennesket skal klare sig –-.
Mange hilsener
din
Sigrid
172
læsning selv - mindre av en original
tenker og skribent. Såvidt jeg forstår -
men jeg forstår ikke langt i de materiene. 
Søndag kom Johan Chr. Castberg
og moren hit ut med tegning av 
Johan, som Erik har bestilt hos
Castberg. Johan synlig rystet over 
alle sine egne rynker. Men J. C.
er en charmerende fyr - susikker,
tegner og ikke lite av en skuespiller.
Hele hans vesen preget av omgangen
med vennen Gøsta Eckmann. 
Han gjen/gav  pussig og fortsenlig en 
diskusjon med Monrad Johansen
om norsk-isevisk musikk cossko
den europeiske - snakket hissig
nordlandsk efter Monrad sa det 
var en lyst.
I dag skal vi ha Helge Krogs,
Hoels, Gjesdahls og Julie og Henrik
Finne til middag.
Vi haaber inderlig, at det onde nu
maa være ordenlig paa Retur! Det
maa være nogen forfærdelig penible
Smerter! Og selv om der ikke havde
været saadanne direkte Smerter, saa
er Ørebehandlingen i sig selv saa
slitende og irriterende. Lidt har
jeg jo følt ifjor, da jeg gik daglig
nok ønske, at Nina ogsaa kom
til en saadan. Thi Lægevidenska-
ben er i vore Dage i en saadan
stadig fremadskridende Bevæ-
gelse, at selv den dygtigste
almindelige Læge ikke kan følge
med i alle Brancher, især naar
han tar sin egen Specialitet og
er stærkt optaget af Praxis. 
forekommer mig, at man maatte
som var villig til at overtage Biblio-
theket og Gjælden, vilde den gamle
Direktions Medlemmer fremdeles
blive siddende med begge Dele.
(Den nye Direktion maatte da
have leiet Bibliothelet (og Inven-
taret) af den gamle Direktion
mod at betale i Leie saameget,
som den gamle Direktion maatte
betale til Banken som Renter for
Laanet Kr 5700.) -
Mit Forslag gik ikke gjennem,
det vilde ikke engang blive accepteret
af den ældre Direktion, hvorimod
Generalforsamlingen besluttede
at afkjøbe den ældre Direktion
Bibliotheket og Inventaret, og at
Selskabet skulde overtage den om-
handlede Bankgjæld.
Derefter valgtes som nye Direk-
tører Du, Ole Johannessen, Assessor
Dahl, Behrens, og jeg.
Den næste Dag holdt den ny-
valgte Direktion Møde.
Kjære, slemme, trofaste Valdemar!
At Du er mig kjær, og at Du
er mig trofast, behøver jeg jo ikke at
forsikkre Dig, da vi derom begge ere
enige; men at Din taushed har skaffet
mig ret mange slemme stunder, i hvilke
jeg har tvivlet baade paa Dig og med Dig
paa den hele verden, kan jeg ikke skjule.
Jeg begreb saa lidet den lange udeblivelse
af Dit svar, at jeg længst havde opgivet no-
gensinde at faa det og forgjæves grublede
over, hvad nu ogsaa Du kunde have faaet
saa stærkt imod mig for. Under disse
omstændigheder kom Dit julebrev som en
gave fra himmelen. Ikke fordi at jeg tror
noget paa realisationen af den omhandlede
skjønne plan – i den modgangens periode,
hvori jeg befinder mig har jeg i ethvert
Nattetid havnede i et frygte-
ligt Hotel, Belvedere Kaldet.
Ved Ankomsten i Classensgade
forefandt jeg Sanne, der var ta-
get ind fra Landet for at hygge
om mig den første Nat (i al Ær-
barhed). Hun tog det som Mand,
at jeg ikke havde besøgt hendes
Broder, men har hele Dagen i-
gennem snakket saa vanvittig
meget om Bergen og Omegne at
jeg er ved at besvime, naar jeg
ser hende. Karl er i Gaar ble-
vet færdig med sin Examen; den
gik særdeles tilfredsstillende.
Han har sovet hos Ly i Store
Kongensgade denne Nat, og vi
har begge været til Frokost samme
Jeg glæder mig saa til at kom-
me til Drøbak og begynde
mit arbeide; her ligger en
masse literatur og venter
paa at blive læst, og jeg har
allerede begyndt at sætte
i gang akvarier til høst-
kurserne. -
Alle her ber mig hilse;
og du maa endelig hilse
alle derude. Vilhelm, Karl
og Jak, Pigerne, Johannas
folk, vore landeveisbekjendte
Lagerheim og Afselierne og
alle andre kjendinger.
Med hjertelig hilsen og tak
for sidst fra din
Kristine.
137.
hvorfra man kunde se, naar skibet kom, landstigningen
osv. sammen med redaktør Thommesens familie, doktor Ga-
des, fru Sandberg og flere andre. Spændingen var stor;
og ret som det var, hørte vi: "nu kommer'n - der er de" -
Damerne i vor nærhed var meget bevægede; en af dem
sagde med begeistringen malet i sit ansigt: "Aa, det er
en deilig mand, - en Guds mand - "
Dampskibet lagde - flagdecoreret fra top til taa - til
bryggen, og trængslen omkring os blev næsten uud-
holdelig, da man kunde tænke sig, at Bjørnson vilde
stile derhen. Folket jublede og skreg, peb og raabte
hurra - - og der kom den store mand baaret høit
over mængden, - nikkende og hilsende til alle kan-
ter og med det prægtige, graasprængte haar utildæk-
ket og flagrende for vinden. "Ja, vær nu rolige med
dere, da, gutter! jeg er saa glad i dere allesammen,"
raabte han udover vore hoveder, - og folket skraalte
af begeistring. Jeg kan ikke nægte, at det krøb
nedover ryggen paa mig
ved
at være vidne til en saadan mod-
tagelse! man føler sig selv mindre end det mindste kryb - -
Bjørnson steg opi den ventende ekvipage, der skridt
for skridt langsomt avancerede opover Carljohansgade til
herlige tur Du nu tiltræder, -
og uvist er det vel, naar Du
næste gang tar til Wien,
saa hun har heller ikke det
at trøste sig med "Næste gang
bliver jeg med." - Nei dette
var ondt at høre kjære
Grieg, og kom ogsaa saa
aldeles overraskende, da Antonie
og jeg troede, at Dere begge
to nu var ganske friske
igjen. - Nei, Dere maa
til Norge ser Du for at blive
friske paa legemet. Her er
deiligt tiltrods for alt da. De
smaa forholde skaber smaa
mennesker; men naturen er
som vore store mænd stor og
fager og bringer en til at glemme
alt, naar man bare havde tid til at søge den
mere. - Lev saa vel og hjertelig hilsen til din hustru og Dig