MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
47.
i Res. 3. Decbr. 1704 og Fr 13 aug. 1734 have gjentaget
flere af Rescriptets Bud paa en Maade, som synes
at forudsætte, at de ogsaa forinden vare gyldige.
Hvorvidt Frdn af 5. Febr. 1685 om ulovligt Paalægs
Afskaffelse kan ansees bortfalden eller ophævet ved
Chr. d. 5tes norske Lov, er et meget vanskeligt Spørgs-
maal. Det er her at lægge Mærke til et Res. 29 Mai
1683, der befaler de Kommissairer, som vare nedsatte
til at revidere norske Lov, at indkomme med Be-
tænkning, om der burde udkomme en særskilt Forord-
ning angaaende enkelte Punkter, hvorover der var
ført Klage, eller om man skulde optage Bestemmel-
ser desangaaende i Loven. - Efter dette Reskript
udkom først en Forordning af 4 Marti 1684, der om-
handlede de paaklagede Punkter, hvilken Forordning
igjen senere blev udvidet og nærmere fortolket ved
Frdn af 5. Febr. 1685. - Imidlertid ere ogsaa senere
de i den sidstnævnte Frdn omhandlede Materier
optagne i Lovbogen, saaledes at dette historiske Ar-
gument ikke har nogen afgjørende Vægt ved Spørgsmaa-
let om Forordningen endnu staaer ved Magt. Det
er ikke ganske praktisk uvigtigt, at bringe dette paa
vel frosset fordærvet der. -
Naar undtages kulden havde
jeg godt veir, og vi - (Antonie,
Karl og jeg) - nød turen. Karl
og jeg besteg Gausta i ud-
mærket veir og gik derfra
ned til Tuddal, og fortsatte
saa veien til Bolkesjø, hvor
vi havde det udmærket i
nogle dage. Efter akkurat
14 dages fravær, kom jeg lørdag
aften tilbage. Paa Rjukan
hôtel læste jeg i Aftenposten
at Du til høsten skal
dirigere dine værker i
Bristol, og at Borwik
skal spille A-moll concerten.
Roma
Qualtro Fontane 133
Hr. Bjørnstjerne Bjørnson
Og jeg da ogsaa "udtrykkelig" til Brynjulf
Larsen, at denne illustration var utelukkende
beregnet paa farvereproduktion, - og hvis ikke det
blev gjort, - havde jeg liden interesse for hele illu-
streringen, - iallefald forlangte jeg, at maleriet i saa-
fald ikke blev benyttet til en "sort-hvidt" reproduc-
tion - da virkningen isaafald vilde være helt ødelagt.
Jeg blev i den tid alvorlig syk og laa længe i
lungebetændelse (som jeg dengang havde for 3de gang)
og jeg troede, at jeg aldrig mere skulde staaet op af
sykesingen, - og under min sykdom fik jeg da
brev fra Brynjulf Larsen (og far forlaget); - han
og forlaget var da meget begeistret over mit arbeide
"men" sa han "du har nedlagt for stort og for-
meget kunstnerisk arbeide paa disse illustratio-
ner til at forlaget kan betale dig et honorar,
der staar i noget somhelst forhold til arbeidet." -
"Forlaget var fortiden "fattigt" - havde tapt penge" o. s.v.
man havde bare raad at byde mig 150kr., - men
gik jeg med paa dette, skulde jeg faa maleriet og illu-
hvor jeg altid længter tilbage.
Deroppe er den Natur, som
jeg sætter høiest. Du har nu
vel været ved Gaardene
"borti Bergom" og ved Børs-
sjøen. Sætergrænden med
de mange smaa Sjøene.
Du ved vel, at Børsjø-
Ørretten er den aller dei-
ligste Fisk? Alle Menne-
skerne deroppe liker jeg og-
saa, mest de Gamle, Erik
Straalberg, Lars Haugen
og Esben og Ingrid paa Straal-
sjøvangen. Igaar aftes sad
jeg paa Claus Hansens
Veranda, sammen med
Johan Bøghs, som havde
draget mig med sig derop.
Claus Hansen var saa begei-
ogsaa hidtil undladt at sende Dig mine
forskjellige smaaarbeider: jeg vil dog
først se, om ikke en saadan oversendelse
maaske kunde befrygtes inkommod - ikke
for Dig, men for min egen personelige
sag.
Hvorledes lever Du og Dine? Den
forskrækkelige katastrofe i Stockholm i
september bragte mig daglig til at
tænke paa eder; men urolig for, at nogen
af dit hus skulde være kommen op
i en saadan afsindighed, var jeg dog
ikke. At Stockholmspøbelen er den værste,
jeg har seet, og at brændevinet er den
egentlige aarsag saavel hertil som til de
deraf udspringende begivenheder, staar
mig ganske klart, – undskyld den det
konstruerede sætning, hvis mening Du
dog vil forstaa.
Mit ophold hernede er opfyldt af
flittigt arbeide. Maurer er vel tilfreds med
11/1 Var jeg hos Raschs
sammen med Johan.
L'bonne naturligvis.
Da vi gik hjem i snefok
og storm, talte J. og jeg
meget sammen. bad mig
huske, at han sagde: (da
jeg spurgte ham, om han
ikke heller for sin egen skyld 
vilde forsøge et aar helt at
være borte fra mig) "Jeg
forlanger ikke andet end
at faa se dig imellem, at
hjælpe dig, naar du er træt
og at gjøre dag glad, - hvis jeg 
kan, - naar du er bedrøvet."
12/1 Rogge var her paa
nytaarsvisit i sorte
begravelseshansker om form.
jeg neppe paa længe, saa masse som jeg har at 
staa i bestandig - og denne Stockholmsturen maa jeg jo gjøre og levere 
tilbake min "lillegut" til hans mor. Jeg vilde nok gjerne set dit 
hjem og dine børn - men som sagt, naar jeg kommer paa de kanter, 
vet jeg jo ikke. Tænk hvor længe det er siden vi saaes - Elisabeth 
en ganske liten ting, og Anders endda ikke født - nå rækker han 
mig til skulderen og holder belærende politiske foredrag for mig 
og foreslog mig en dag i sommer, at jeg ikke burde røke saa mange 
cigaretter. Jeg blev ræd for det saaret hans anstandsfølelse at "en 
mor" røkte saa meget, men spurte likevel noksaa rolig, hvorfor? 
Svaret var jeg virkelig ikke forberedt paa: "Av hensyn til 
vor valuta, mor. Det er ballance mellem eksport og import, skjønner 
du, mor - men det tænker naturligvis ikke dere damer paa!" 
Ja, han er ikke fyldt 11 aar endda, men han er "snørvigtig" som vi 
sier paa norsk i enkelte retninger. 
Ja saa var det disse spørsmaalene dine. 
1) Min far, Ingvald Martin Undset, var født 1853 og døde 
1893. Han var arkæolog. 
2) Naar jeg begyndte at arbeide med "Kristin Lavransdatter" husker 
jeg virkelig ikke - det ligger evig langt tilbake. Hvor jeg fik 
"uppslaget" fra vet jeg egentlig heller ikke - motiverne er 
vel vokset frem litt efter litt. 
3) Av egentlige studier for bokens skyld har jeg ikke drevet 
noget videre. Jeg har altid været glad i at læse 
skrifter fra middelalderen, sat mig ind i nordisk rets-
historie og læst de gamle lovene og middelalderlig teologi 
fordi selve livssynet og samfundssynet tiltalte mig. 
Jeg tror jo i det hele ikke paa at menneskene har "utviklet"
Rom, den 30. november 1884.
Herr teaterchef Schrøder!
Tillad mig i anledning af den
forestående indstudering af «Vildan-
den» at gøre opmærksom på at styk-
ket af mig er tænkt arrangeret fra
tilskuerpladsen og ikke fra scenen.
Dette er af vigtighed navnlig for op-
trinene efter at Hedvig har skudt sig.
En trykfejl bedes rettet. Side 167 står
i Hjalmars 2den replik: Men du må ja-
ge på mig-. Dette skal naturligvis væ-
re: Men du må ikke jage på mig.
Hvad rollebesætningen angår,
må jeg gentage fra mit forrige brev
at jeg helt og holdent lægger den
sag i dDeres hænder. Det er blevet
mig meddelt som et rygte at man
tænker på at besætte grosserer Werles
rolle med Isachsen, og dette har
jeg intet imod når han blot til-
holdes ikke at fremstille ham som
komme; men Skæbnen
vilde det ikke saadan,
- og nu ligger jeg som en
slagen Mand.
Svendsen, og nu de
kære Mester - ere de eneste
der har vist mig Deres Del-
tagelse, og det gælder
jo ogsaa for mere, end
alt tilsammen hjer hjemme.
Fra Breitkopf og Härtel
har jeg ogsaa mødt megen
Deltagelse. Saa er jeg glad
at jeg endnu ikke er glemt
af dem der betyder noget
i Verden. Mange Hilsener til 
Deres Hustru og Dem selv fra Deres
den økonomiske Hjælp fra min Side,
thi for det første har Solbergs Venner
og Bekjendte tegnet sig for saa store
Bidrag, at Børnene de Børn, som ikke
ere optagne af Folk, som deres egne,
ere sikkrede med Hensyn til deres Exi-
stence under Opvæksten. Hvad som
kunde gives, det er selve det person-
lige, det faderlige Forhold, - det bliver
Savnet. Her maa jeg da faa takke
Dig for Dit kjærlige Vennetilbud om
de 400 Kr, - Du er Dig selv lig, Gud
signe dig for det! Men,kjære Ed-
vard, til Dato er det overflødigt, og
jeg foreslaar derfor, at Du venter
med Hjælpen en Stund endnu. Situatio-
nen er nemlig for Tiden den, at kun
to af Børnene, nemlig Wally og Axel, de
to mindste, ikke ere antagne. Det er
derfor bestemt, at disse to indtil videre
skal være hos Solbergs Søstre, som der-
for skal have en aarlig Godtgjørelse, da
de nemlig selv ikke har mere, end hvad
de selv behøver. Nu har vi jo Midler hertil
for de første Aar, men jeg forudser
Muligheden af, at Solbergs Bekjendte,
naar et eller et Par Aars Tid er gaaet,
kan blive trætte og inddrage sine Bi-
drag, og da bliver det Solbergs nærmeste
som faar slutte sig sammen og tage Taket.
Da faar jeg Lov at benytte Dit Tilbud
og komme til Dig, og da kanske Du som
vi andre vil være med paa et aarligt
Bidrag af et mindre Beløb, eller no-
get en Gang for alle. Men den Tid
den Sorg. - Da jeg dog ser, at Du ogsaa
gjerne vilde lette mig lidt ved Dit
369 Dadley Str Decbr 19th
1875 Kjære Ven Edvard.
Du og Kone Dine kjære Sødskende og
vi Alle Dine kjære salige Forældre,
har sandeligen havt en Prøvelse
og Sorgens Tid i denne Høst; det
var tungt at Begge skulde saa
snart efter hinanden forlade
denne Verden. Men det var nu
Herrens Villje og vi faa jo finde
os i hvad end han tilsender
os i sin viise Beslutning. -
Jeg glædede mig over at Du havde be-
slutet at forblive i Bergen for Vinteren,
og derved da heldigvis fik være tilstede
ved Din kjære Moders Bortgang. Jeg har
altid den visse Formening at Du var
hendes Gudling og troer det fremdeles, og derved
hvor glædeligt det maa
har varet for Din kjære Moer at see Dig til
den sidste Stund. At hun havde et kjærligt
Hjertelag har jeg altid troet, om endt - som
staar fast med Jotunfjelder
og Hardanger og Troldhaug og
Næs! Og naar saa Vinteren
kommer, og Du og Nina maaske
ikke drager ud, saa skal Du
se, at Troldhaugen og Hotel
Smeby og Næsset alligevel skal
danne en Klump, som skal
være solidere sammensat
end Klumpen Frants Beyer,
F.C. Beyer og Hr. Pettersen,
som Gudskelov nu har op-
løst sig i sine normale
Forhold igjen. - Alle de, som
jeg har fortalt om, at jeg til
Vinteren tager Pensionen
hos Smeby, finder det al-
deles fortræffeligt, og jeg
selv synes, jeg har gjort et
stort Kup.
Maaske Maatte? jeg nu bare kunne
gjengjælde Dig baade alt det
Gode, Du vilde have gjort
mig, og alt det, Du har
gjort mig ved at lade Din
Vennefølelse saaledes varme
og styrke mig langt ind
i Hjerterødderne, - dette
planer; men jeg tænker nok
han billiger dem. - Jeg glæder
mig rigtig til at kunne være
paa landet og holde ordentlig
ferie, - jeg husker neppe sidst
jeg gjorde det; og det skal
blive saa morsomt at være
sammen med dere allesammen.
Jeg glæder mig svært til at blive
kjendt med alle de smaa.
Du har vel seet af avisen, at
Bedstefar Bryn døde før paaske.
Far og Karl reiste ogsaa did op
til begravelsen - ligesaa Sofie
med Alf og Nanti. -
Farvel for denne gang! Jeg
har "temperatur" idag,- og kan
ikke stort ad gangen. Mange
hilsener fra din Kristine.
til
for
dette, da jeg gjerne saalænge
som muligt vilde beholde
Billedet paa min Væg,
og det idetheletaget var
mig imod uden egentlig Trang
til Penge at sælge et Billede
jeg har faat i Foræring.
Imidlertid skrev fik jeg Fredag
uden Papir
forrige Uge en officiel Skri-
velse fra Direktør Thiis, hvor
han indtrængende ber mig
om Billedet og ønsker at vide
mine Betingelser. Jeg kon-
fererede straks med Eilif
Peterssen, som er dr
Medlem bekræfter
hvad Thiis Direktør Thiis
havde sagt
mig, at han meget ønske-
de at fuldstændiggjøre den
Representation tren Natio-
nalgalleriet
netop
nalgalleriet med dette
Portræt, og ønsker, at
helst
rent la glæden og hyggen fra
Dig. Kneis lidt - Du har jo
saa mange som holder af Dig,
og det som ikke kan være an-
derledes faar man la' falde.
Halvor bad mig da han reiste
om at hilse Eder saa tusende
gange, Aase ligeledes.
Nu maa Du hilse Tonny hjerte
ligst fra os alle, den kjære snille
Tonny! Ligeledes maa Du hilse
pigerne fra os og takke Dem for
de deilige dage.
Og saa tilslut en god Klem til
Dig min egen tante Nina med
med tusende hilsner og tak
fra Din Annie
33 HAILSHAM AVENUE.
STREATHAM HILL.
LONDON
S.W.
p. t.
Christiania. 4 Oct
1900
Kjære Grieg.
Jeg havde haabet at Træffe Dem
her, men nu maa jeg reise, og jeg
faar saaledes ikke Anledning til
mundtlig at overbringe Dem et
Budskab, jeg har med fra London.
Jeg har været saa heldig at
Træffe Fru Halvorsen som jeg
har bedet at overbringe Dem
Budskabet, siden jeg neppe faar
Tid at meddele Dem sammen
München, den 17. Maj 1887.
Kære herr Nordahl Rolfsen,
tak for brevet og for Deres løf-
te om at mit tilgodehaven-
de nu skal blive mig udbe-
talt. I Deres egenskab af be-
styrelsens formand håber jeg
at De godhedsfuldt har ind-
seende med at hidsendelsen
sker uden yderligere forhaling,
således at beløbet kan være i mi-
og synes det kan være det samme
med alt ihop, snart dør vi.
Men det er morsomt med
Børnene.
Du har vel ikke tullet dig
borti Jordbruk ialfald, jeg er saa
dum at jeg kan ikke la være, det
er dyrt og møisomt, men jeg har
Smaafolk som skal være fra et
Sted og lære Stedets Liv. Min Kone
og jeg venter paa at Børnene kan
bli store nok til at dyrke Jord,
saa vil vi op i Landluft og bo
i en liten Stue i Skogen og slippe
Aviser og Post og Mennesker.
Venlig Hilsen og Tak til dig
og din fra mig og min.
Knut Hamsun.
– og ellers ikke nævne noget om det, før det er beleilig
for dig selv.
Angaaende stipendierne – ja du vet, jeg syntes indstillingerne var noksaa 
underlige, men det maa vel være meningen at du skal ha Houens til næste aar 
da? Jeg har ikke talt med nogen som sat i utvalget, saa jeg aner ikke, hvordan de 
har ræsonneret, men at forbigaa dig som staar midt opi det heftigste arbeidsveir 
kan jeg ikke skjønne. Av maalforfattere trodde jeg forresten at Vesaas ogsaa 
hadde faat – ikke for at jeg tror forresten, der blir noe videre ut av denne merkelige
blanding av talent og Teodor Caspari, men der er jo saa meget talent i hans ting, 
saa han kan ha en viss ret til en chance: om han kan vænne sig av med at høre 
Anna Sethnes røst i skogens susen og la fonnen i skaret uttrykke sig som en
prest paa en prækestol –. Historien om Reinhardt-stipendierne har jeg bare 
hørt om av Kr. Elster som var rasende og bandet paa at pengene skulde 
betales tilbake til forlagene – men hvordan skal det gaa til?
Ja nu faar du leve saa vel, og lykke til med arbeidet, og 
alle gode ønsker om en god sommer for Åslaug og Jo og dig selv!
Din Ven
Sigrid Undset.
Der er vel en bank nede ved stationen – jeg har ikke nok i kontanter 
og ikke tid til at gaa i byen imorgen.
Dresden, 25de April 1871.-
Kære herr Hegel!
Tillad mig i al hast
at anmode Dem om at lade ind-
lagte brev ledsage det for justits-
minister Krieger bestemte exem-
plar af digtsamlingen.
Deres hengivne
Henrik Ibsen.
Stavanger 10/6 76. 
Kjære Peterssen, jeg fik i dette øie-
blik saadan lyst, at kunne gaa som dette
brev op i Schwanthalerstraße og have en for-
nuftig samtale. Jeg reiser iovermorgen ud paa
studiereise, og det synes mig at være et rent
letsindigt arbeide; at jeg nogensinde har
malet, har jeg aldeles glemt, intet sidder
igjen i mit hoved af det, som muligens en-
gang har været der. Forhaabentlig har Ægyp-
tens kjødgryder, hvorved jeg nu i 14 dage har
siddet, kun momentan svækket min aands
kraft, men at jeg nu blot er kjød og ikke
aand, det ved jeg. Jeg haaber, at jeg som
den gamle krigshest strax opflammes, naar
den hører trompeten, jeg ogsaa vil opildnes
af solskin paa mark, eng og fjeld. Jeg er
dødelig forskrækket over, at mit eneste holde-
punkt, lysten til arbeidet, er borte, gid jeg
havde en her, som kunde deltage noget i
min sorg over mig selv og muligens trøste
mig lidt, men jeg maa alene ud i striden.
Hilsen fra Mig.
uanstændige scener i den anden halvdel. Paa mig virket den som 
brækvinsten. Det meste i den er visst ikke ægte nok ment, men der er 
sgu ikke en replik som virker ægte eller et menneske eller et optrin som 
der er liv i – det er tænkt ut altihop. Glyptotekdirektørens bidrag er 
underholdende, saa længe han tumler sig mellem «de onde». Kravet om en dosis 
idealisme har han imøtekommet med at samle ut av dagspressen endel 
«gode gjerninger» og konstruere nogen marionetter som han lar bedrive 
disse – under repliker og skildringer som kniper en i maven saa ein faar 
lyst til at skrike au!
Jokarerne er morsom nok. Hvad jeg især hadde hat lyst til 
at vite er, om Aanrud noengang har hørt om han Bryggvei? Jeg kjende 
ham fra Eddaen, men har aldrig set saa meget som snippen av ham 
i folkesagaen eller eventyr siden den tid. Mon han har været kjendt 
i Gausdal eller Aanrud har laant ham direkte ut av Lokasenna og 
Magnus Olsen? Men hvordan pokkeren har igrunden Aanrud kunnet 
berge sig et ry som literær forfatter? – han har da alle sine dage 
igrunden været den frækkeste idyl-maler. Ganske visst, han skrev 
svinagtig godt og skriver godt endda – men bondeliv i rød saus er og blir 
det likevel. Ja, jeg liker det, skjønner du, ikke mindst for 
den frække paastaaeligheten han har, naar han lar folk være gode 
igrunden –.
Du spurte til min søster –. Frisk er hun ikke endda, blære-
katharren varer ved, men hun er jo meget bedre. Hun flyttet ind 
til Røde Kors sisst i j august og der skal hun vel bli til 
omkring 1. november. Saa vil hun reise hjem med Ulla, men 
siden hun jo endda maa regnes for rekonvalescent skal den 
lille gutten hendes bli her i vinter. Hun kommer hit bort omtrent hver
Herr teaterdirektør
Olaus Olsen.
Stavanger.
kamp paa de nye
anlæg i Tistedalen,
hvor han nu arbeider.
20/9 Reiste jeg til Kria.
27/9 Kom Sigrid, Janna
Holm, Astrid og jeg til
Riecks og Rød. -
28/9 Gik ikke Gange Rolf.
Derimod besaaes folke-
kjøkken og Peter kom fra
Hafsrød.
29/9 Havde Janna reisefeber
fra den tidlige mrg. Fik 
Sigrid brev fra Peyronnet
med paafølgende tristesse.
Fotograferedes hun. Ankom
Efterskrivt: Om Dr Roch har brugt
Veranel?? eller ikke, veed jeg ikke, og faaer
det heller ikke at sidde, men jeg kan
dog sige Dig saameget, at Dr. Berntsen paa
har brugt det og var meget be-
geistret over det, indtil det Tilfælde ind-
traf, at det slet ikke hjalp Vedkommende.
Hauklands Overfald var 
så raat og så aldeles 
latterli meningsløst at 
man ikke ved om man 
skulde le eller græde –
Det var feigt, fordi han 
ikke gav mig Tid til 
Forsvar eller gav Antydning 
til at han var sint – hva 
man dog instinktmæssig 
gjør – man har da vaner 
fra Guttedagerne – Det var 
feigt fordi han overfaldt 
mig med en jernring på 
Fingeren Hånden mens 
jeg sad indeklemt mellem 
et Bord og en Stol og ikke 
kunde røre mig
92
til særlig Helge Krogs rappe, skarpe og ofte
ondskapsfulle replikk - Helge har ofte tirret
dem unødig.
Johan er på Holmgild og ser på tømmer, 
det er ikke større utsikt til fortjeneste
i år heller. Han har gitt avkall på sine 
4000 kr. som bestyrer av verftet iår - 
derav storsparing her i huset.
3/3 Isbryter-saken er utsatt - efter muld-
varparbeid av docent Hoel, tror Johan, -
statsråd Madsen hadde visst sagt det like 
ut, at Hoel har "skremt" den øvrige regjering.
Så, J.s opfatning, at de kunde hatt Hoel
med i komitéen for å gjøre ham uskadelig,
var vel riktig.
Vi har levd stille og godt i sneriket
herute - en snevinter, jeg ikke har sett maken
til, gårdsplassen vår ligner en festning
med de høie hvite murene. Johan forbereder
foredrag om jaktlovgivning og villtpleie 
for landbruksuken.
Fra flemmesam raser, og hadde til følge, at
Højtærede, kære Hr Edvard Grieg!
Først maa jeg fra min Hustru, min Søn og mig selv
bringe Deres Frue og Dem vor bedste Tak for det glædelige
Møde med Dem i Geiranger. Det navnløse Ægtepar,
som fulgte med Ingeniør Marstrand, var en Vingroserer
Foss, hvis Frue er Datter af Bogtrykker Hostryp-Schultz.
Jeg beder Dem modtage medfølgende Fotografier efter mars
trandske Tegninger, dem, jeg omtalte for Dem, og som ere
tagne af vor Læge. Dr. Mentz. De maa undskylde
at jeg af Forsendelses - Hensyn ikke har opklæbete dem
for dig.
For nu at vende tilbage til nutiden saa har
du alt hørt at Bredig har hjulpet mig til et godt
værelse. Det opfylder alle betingelser, vender mod
nord saa jeg aldrig har sol (det er bra nu naar vi har
30⁰ C i skyggen) og er absolut stille. Jeg kan høre en
"Konservatorist" som hamrer paa flygel paa den an-
den side af gaden, men det er ogsaa alt. Familien
som bærer det mathematiske navn Kegel gjør aldig
nogen støi, og fruen gjør sit aller bedste for at jeg skal
have det godt i enhver henseende. Naar intet extra ind-
træffer forløber min dag saa. Værtinden kommer med
frokosten mellem 8 og 9, saa arbeider jeg til mellem 12 og 1,
og saa spadserer jeg en times tid i parken og skovene
langsmed Pleise og Elster. Parken begynder kun
fem minuter fra mig. Saa spiser jeg middag, en
god restauration tet ved mig, saa gaar jeg op og sover
middag om det lykkes, saa arbeider jeg igjen et par
timer og saa gaar jeg en længre aftentur og spiser
aften i større afstand som f.ex. i dag i Konnevitz.
Jeg sparer ikke paa pengene, men lægger an paa at
spise og drikke saa meget som mulig for ikke at
26.12.96.
Herr Lars Swanstrøm,
Tillad mig herved hjerteligst at takke
Dem for Deres overordentlige elskværdig-
hed ved tilsendelsen af den store og vær-
difulde bogpakke. De har derved for
lange tider beredt mig en særdeles be-
hagelig adspredelse, som jeg altid vil
føle mig takskyldig for.
Deres ærbødigst forbundne
Henrik Ibsen.
det givndee "Fædrelandet" føle sig. Er
det muligt at der har stået det? Ved de
hvad jeg så ofte tænker på; det er dette hvorle-
des de mange unge, varme hjærter i næste
generation vil føle smærte over den medfart
de har lidt. For de unge føler så heftigt, og
der går en tid før de forstår, at det er store
mænds evige skjæbne at lide og miskjendes
af sin samtid. Det er jo netop det, der gjør
dem stor, at de ser og forkynder hvad frem-
tiden bringer og derved vækker de blinde
trælles harme og vrede. De Men det er så skjønt
at de står med denne ædle forståelse ligeoverfor
deres modstandere; ingen kan som de fo brin-
ge forklaringen og samtidigt undskyld-
ningen for over deres adfærdt. Sådan som
de farer frem, vinder de tomt for tomt for
et rigere, friere arbeide, og rydder det ene
stenede, golde terrain efter det andet, for
de har den viliefyldte, stålsatte tro, der
flytter bjerge. Den gjerning de nu gjør, er
uden al tvivl den første og vigtigste der
foreligger, og frugten af deres møie og virke
vil det skyldes, at nordmændene kommer
til at gå i spidsen blandt de fordomsaf-
Rom d. 9 de Dcbr 1870.
Kjære Hr. Grieg!
De var saa god ved Deres Nærværelse her i Rom
at love at ville henvende Dem i Cristiania
til Redactionen af Aftenbladet, at den herværen-
de skandinaviske Forening kunde faae Bladet
gratis, naturligvis saaledes at Foreningen beta-
ler Forsendelsesomkostningerne. Nu ere vi snart
ved Slutningen af Aaret og ønske gjerne at faae
Bladet fra den 1ste Januar 1871. Ifald Redactio-
nen vil gaae ind paa denne vor Anmodning, vilde
det være os særdeles behageligt, om den vilde sen-
de Bladet daglig under Korsbaand med Adressen
Al. Signor Bravo, Console di Norvegia. Roma. De
vilde da maaske have den Godhed hos Redakteu-
ren at faae Oplysning om, hvormeget Portoen for
et Aar udgjør i Hamburger Mark Banco, for at
vi strax kunde sende en Vexel paa Beløbet til
Christiania. Ligeledes vil De da tilskrive os Re-
dakteurens Navn, for at Vexelen kan blive udstedt
paa dette.
Jeg haaber, at saavel De som Deres Frue befinde
sig i bedste Velgaaende, og at vi snart kunne ha-
ve den Glæde at see Dem hernede igjen. Land-
skabsmaler Aagaard har lovet at tage Deres
og Deres Frues Peltsstøvler med til Danmark, hvor-
fra de gjennem Deres Svigerfader vel let vil