MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
har gjort hende opmærksom paa, at De
er meget optaget, og det kommer meget
an paa, om De idetheletaget kan ind-
lade Dem paa Sagen, men De er et snildt
Menneske og gjør nok, som sagt, Deres
Bedste. - Miss Robins har spillet
i flere af Hovedrollerne i Ibsens Stykker
i London og har lagt en Ihærdighed
og Enthusiasme for Dagen ligeoverfor vor
store Digters Værker og deres Opførelse
paa den engelske Scene, at enhver
Normand maa være hende taknemlig
Med venlig Hilsen til Dem
og Deres Frue
Deres hengivne
H. L. Brækstad
P.S.
Saavidt jeg ved er De nu i Leipzig.
Kommer De til Paris i Paasken
Fortsættelse fra bog. no. 1 - side 291.)
For at være paa samme standpunkt som i anden forbere-
delsesklasse her hjemme; -  brød mig heller ikke mere om
at være inde og høre paa undervisningen, men foretrak
langt at gaa med min fiskestang ned til aaen. Derimod
hadde jeg intet imod at deltage i skoleskovturen til
Sarpsborg - ak, ved det derlige Øresund! Vi kjørte i to
store char-à-banc'er - et for mig ukjendt kjøretøi - og
havde det livligt og morsomt, endskjønt uenighed og su-
re miner jo ufravigelig hører med til en skoletur. - 
Enkedronning Caroline Amalies fødselsdag - først
i juli, saavidt jeg husker - blev en stor begivenhed for mig.
Enkedronningen boede hver sommer paa Sorgenfrislot, og
tanterne besøgde ofte hendes kammerfrue, fru Dêmas, man
fortalte var hendes majestæts søster og af samme alder som
denne. - Tanterne og "den lille norske niece blev høitidelig
tilsagte at møde frem for at se paa festlighederne fra kam-
merfruens vinduer; der laa meget bekvemt til i slot-
tets anden etage paa façadesiden og i flugt med den
saakalde "arveprinsessens leilighed" - prinsesse Caro-
line, prins Ferdinands gemahlinde. Disse værelser var
altid ved saadanne anledninger til disposition for kam-
21.3.1926.
Herrer H. Aschehoug & Co,
Oslo.
Deres ærede av 18.ds. har jeg med tak mottat,
men jeg nævner, at Kildals følgeskrivelse var ikke med. Imidlertid
har det forsaavidt ingenting at bety, da j der fra andet hold
i England er indledet underhandling om oversættelsesretten til
"Olav Andunssøn», saa der blir absolut ikke tale om at jeg avslutter
kontrakt med det amerikanske firma om den. Kontrakterne
etc. følger i retur.
Ærbødigst
Sigrid Undset.
Tomhed og Stilhed i mig, men derfor
gir jeg ikke modet op. Det vilde næsten
være underligt, om det var anderledes.
Tænk Dig, hvorledes jeg daglig sidder
her paa Kontoret og maa konsen-
trere mine Kræfter paa det for
Existensen nødvendige Dispachearbeid, og
dertil Aar ud og Aar ind - imellem med
10 Minutters Pause - stræve med
den velsignede Kardialgi med deraf
følgende Kuleur, - kan jeg da undre
mig paa, at naar jeg om Aftenen
kommer hjem, ere mine Kræfter for
Dagen forsaavidt opbrugte, at der ikke
bliver noget Overskud tilbage, som kan
slaa ud i egentlig Glæde? Jeg har
jo ogsaa i saa lange Tider maattet
stagge mig paa alle Kanter baade
af den ene og den anden Grund. Og
nu efter Turen, som skulde frisket mig
op. Takket være Maven, følte jeg
mig jo saa langt fra frisket ved Hjem-
komsten, at jeg følte mig helt igjen-
nemmen medtaget og nedfor baade
paa Kroppen og selvfølgelig ogsaa ind-
vendig. Og alt dette har naturligvis
München, den 24. Marts 1878.
Højvelbårne herr hofmarskalk!
Idet jeg aflægger min for-
bindtligste tak for herr hofmarskalkens
meget ærede skrivelse af 11te dennes samt
for den deri vedlagte veksel, giver
jeg mig den ære at fremsende kvit-
tering for beløbet.
Det er med levende glæde at
jeg har erfaret den over al forventning
store fremgang, som mit seneste skue-
spil har havt i Stockholm. Et så-
dant resultat kan ikke opnåes uden
en ualmindelig dygtig, velvillig og ind-
sigtsfuld bistand såvel fra theatrets
embedsmænds som fra dets artisters
side, og jeg beder herr hofmarskalken
være forvisset om at jeg aldrig skal
glemme dette. Det særdeles rigelige
maattet forlade Næsset bare
af Tryk og Gjæld og Pengemangel
og uden en Post paa 1600
Kroner (netto 1400) i Lommen,
- den var værre! Nei
der er nok trods alt al
Grund til at være lykkelig
og glad, derfor Tra-a-ho,
og fridst Mot! Kjærligste
Hilsener til Eder begge fra
Marie og fra Din
Frants
Hils Allesammen!
Imorgen spiller vi Schumann,
Beeth. og Wagner paa
Næsset - almen Jubel!
Det er den største glæde
jeg har herhjemme i Vinter.
Kristiania, Rigsarkivet, d. 7de april 1906.
Høistærede og kjære ven!
For brev og sending hjertelig
tak! Saa De lykkelige mand atter
skal se die Goldorangen glühn!
«Dahin, dahin…» kunde jeg vel
ogsaa have lyst til at raabe, men
naar alt kommer […?], saa
er min sommer ogsaa deilig i
Kristiania! C’est à dire, quand
on se contente de voir sans rien
toucher. Du reste, je touche aussi,
car il m’est arrivé un bonheur bien
doux et bien inattendu dans mon
age: j’ai rencontré encore une fois
l’amour réciproque sur mon sentier.
Mais puisque tout cela restera un
profond sécret pour mes amis com-
jeg mig at sende Dem an-
meldelsen af et par mig i sin
tid tilstillede skrifter, som jeg
ikke tidligere har fundet anled-
ning til at gjennemgaa, men
hvis omtale nu jo bliver net
à propos.
For Deres nytaarshilsen
takkes erkjendtligst. Dem
ønsker jeg særlig til lykke med
den aktualitet, De i det forløbne
aar har gjenindført i "Morgen-
bladets" redaktion, og som visselig
i de forudgaaende aar i nogen
grad havde tabt sig. Herunder
regner jeg ogsaa det nye extra-
nummer, der turde have gode be-
tingelser for at blive et virkeligt
"tidsskrift."
Ærbødigst
Deres
Ebbe Hertzberg.
til klinik, sanatorie og
hospitalsophold. I som-
mer lå jeg
på hospital
3 1/2 måned
for årebetændelse, blev
skåret op på benet 2
gange på kryds og tværs,
og led gruelige pinsler.
Ja, at jeg overstod det!
Det kom vel kanske for
en del af min stærke
vilje til at leve. Jeg
kan, jeg kan ikke gå
fra Johanne, som nu
er over 14 år gammel,
og som elsker mig, og
trænger til mig. Men
nok om det. Jeg er så glad,
jeg er ilive, så glad, så glad
6.
"Benyttede mit 7 Dages ophold på Vardøe til at tage skizzer 
af Byen og Fæstningen - til langt over midnat, begunstiget af
Natsolen, så at man først 3 - 4 om morgenen gik tilsengs og 
derefter stod op kl. 10 - 11 om formiddagen." Myggen. 
Va Kjøbstaden Vadsøe. - Det mægtige sildestim,
Utflugten til fjeldfinnen med de 2000 rensdyr og de dresserte
hunder vagthunder.
Hammerfest samme gjæstfrihet som alle steder. De over-
vintrende 7 officerer på chefsfartøiet - en tønde vin om uken.
Tilbakereisen til T.hjem - invitation av de 7 sømilitære som
måtte trække lodd om hvem som skulde få være hans vært.
Presten Ingier
på Rodøe
og en konfirmationsreise med forhindringer.
... "afgjørende indflydelse på hele mit fremtidsliv, idet jeg
endnu aldrig hverken i Udlandet eller andensteds hæn i vort
Land havt Anledning til at betragte noget så Ophøiende og 
Begeistrende som det jeg saae og iagttog på denne Finmarks-
Reise, thi i disse nordlige Egne er det Naturskjønhederne
der spille Hovedrollen medens Naturens levende Børn, 
Menneskene, blot indtage en underordnet stilling ligeover-
for den."
Stockholm - Christiania.
Sin bolig i det norske Cancellie - vinteren over i Sth. ivrig 
beskjæftiget med at fuldføre de Malerier, hvortil sujettet var 
og taget fra på Finmarksturen. - Enkelte av dine solgte 
jeg til det Kgl. Huus, enkelte til privatmænd i Sth.
En helt i selskabslivet som ivrig eftertragtet fortæller
om liv og natur fra disse nordlige, ukjendte egne.
dre oplevelser end at jeg af og til er
hos Wiener (hvor jeg har servit mig)
og det har jeg megen glæde af.
Nu faar jeg hjem og sove, for
imorgen søndag skal jeg arbeide hele
dagen igjennem
Hils alle og lev godt saalenge
Din
Vilhelm.
Vent ikke mange (fremfor alt
ikke lange brever fra mig i den tid
som er igjen. Jeg er anstrængt i
haanden mere end i hodet nu for
tiden.
og dog var det i 1814 et ganske anderledes bedre bestyret
Land end i 1390 eller 1536. Saa stærk er det
Almeen-
menneskelige, det Fremadstræbende, det humaniseren-
de selv under meget ugunstige Forholde. Og hvor-
for? Fordi de hæmmende de indskrænkende eller
destruende Kræfter,
naar de ikke ganske have
tilintetgjort al Civilisation, dog forholder sig til
de frigjørende og fremadstræbende som det Specielle
til det Alm.
Det er en Erfaringssætning,
som Statsøkonomerne forlængst have bemærket
og discuteret, at
aldrig nogen Regjering
som ikke
udarter
til et vilkaarligt Tyranni, hvor ingen Regel opret-
holdes og ingen Lov agtes, hvor slet den enda
kan være, formaaer at hindre, at
National-
formuen voxer i fredelige Tider. Det er fordi
alle Enkelte dog i Regelen arbeide paa dens Forøgelse.
De indrette sig efter
de slette Love og afvinde dem den Beskyttelse de
kunne, og denne Magt,
denne Fornuftens Herredømme over det Tilfældige
Vilkaarlige og Ufornuftige er saa stor, at den over-
alt hvor dettes baadermere dog ikke er aldeles
ube-
grændset, dog vinder Seire. Paa samme Maade
forholder det sig ogsaa paa Retsgebetet. Man kan
have gjort Vold paa Retsbegrebet paa mange
og væsentlige Punkter; saa længe det
ikke
factisk heelt og holdent
factisk er ophævet,
arbeider det sig dog fremad.
Det ligger den Magt
i enhver
opretholdt Regel, at den stedse søger at
gjøre sig con-
gruent med den forstandige Opfatning af
de
For-
holde
den skal
ordne. Er den slet
og lidet svarende til disse, vil
Ulempene
derved føles af Alle,
nogle Ulemper
endog af dem,
i hvis
Favør den
har gjort Brud paa det
Forstandige, og derfor bliver den altid
af Historien
selv,
bevidst ev ubevidst fortolket eller rettet
saaledes at det Uforstandige
formildes
udsondres
eller afhjælpes, eller de bestaaende
Indskrænkninger benyttes som Middel til
fremme menneskelig Frihed eller Velvære i
andre Retninger, saa at
hvad der fra Begyndel-
sen af var
Indskrænkning
Ufornuft
og Uret omsider kan
Travlhed, men føler mig dog
godt styrket ved Turen. Nu
skal jeg opover med Vossen,
derfor Farvel! Usigelig Tak
for det svundne Aar, kjære
Beggeto, fra Marie og
Din
Frants,
- og glædeligt Nytaar med
godt Møde! Tra-a-ho!
Første Juledags Formiddag
gik jeg i Ensomheden paa
Troldhaugen, - alle Veiene.
Der var saa fredeligt og
vakkert! - Jeg har keget i
Schjelderups Bog, men 
Saamange Misforstaaelser
og saamange Ord!
Sætter jeg meget mere pris paa - (han er virkelig en
sakkyndig expert paa det omraade), - end Hr. Boje-
sens krikik. Ernst Bojesen kunde nemlig
ikke forstaa, at jeg søkte at skape min egen
stil - lidt i slegt med de gamle naive og
religiøse billeder træsnit e.t.c., som i gamle
dage sparsomt prydede de faa bøker, som
fandtes hos bønderne, - og som delvis gik igjen
paa deres "buavægger" og indvendig paa
kistelaagene, - det var jo - ved siden af et par
gamle kirkebilleder - den eneste aandelige føde,
de havde paa den bildende kunst  omraade.
(ja jeg opdager her, at jeg skriver saa udpræget "vestlandsk"
"rigsmaal", at det kan blive uforstaaeligt, - det skal
selvfølge hede: "den bildende kunstens omraade", - men
dette med at bruke "sin" og "sit" istedenfor genitivs S
er saa indgroet i os vestlændinger, - at jeg kan ikke
forstaa, at en mand som Kinck har klaret at
undgaa det, - paa bygdemaalene her brukes næsten
aldrig genitivs S, - det er : sin, si - og sit i
de tre kjønn, - eller man bruker præpositioner: "til"
(te)
"aat" - "paa" (skjeldnere) - eller man bruker et pronomen
i genitiv "ataat").
Bjørnson havde jo ogsaa hentet sine novelle-
motiver her vest, - og han siger ogsaa i dette-
som angaar "Bukken" (Øivinds drøm): "Vorherre
sad med langt skjæg - ligesom i katekismen
Til frk. Ræder laver vi nu et fint diplom
med litt skrift i mitten og en dekora-
tiv ramme av tegninger rundt hele.
En gang efter påske skal vi overrekke
det sammen med en gave. - Mon når
De kommer til å passere Oslo på vejen
til Berlin? - Det skulde være morsomt
om vi kunde få Dem med! Jeg tenkte
å samle zoologene oppe hos nng en
kvell-stund.
Med mange hilsener
Deres
Kristine Bonnevie
boede jeg i vort forrige hjem, det
var mindret ondt, end jeg havde tænkt
og mindre ubehageligt, men for en læn-
gre tid vilde jeg nu ikke gjøre det.
Næste gang reiser jeg ind til Sømmes,
naar nu tante er kommet hjem.
Tirsdag var jeg inde til Magdas geburts-
dag, der var det sædvanlige middagssel-
skab, meget hyggeligt, men Magda selv
saa lidt trist eller alvorlig ud, saa
muntert blev det ikke. Paa saadanne
livets mærkedage er det vanskeligt
at være glad, det maa ligesom gjen-
nemgaaes og gjennemtænkes og Magda
er jo meget misfornøiet med ikke
at have noget at gjøre. Jeg
synes, hun er blevet lidt gammel
paa disse 1½ aar, men det har
jo ogsaa været en voldsom tid, næste
vinter vil hun komme til Paris,
og det vil vistnok forynge hende,
i october træffer jeg vist ogsaa Mag-
Søndag eftermiddag d. 4de mai
1884.
Kjære Herr Statsraad!
For Deres udførlige og instruk-
tive brev takker jeg Dem meget. Vi vare
ganske rigtigt i en hel uge herinde aldeles
udenfor sagernes egentlige gang, og Johansen
erfor først af telegrammer til de svenske avi-
ser noget om marinebudgetdebatten, der
da allerede rasede paa tredie dag. Til gjen-
gjæld tog vi os den frihed at ræsonnere
saa meget dybsindigere over forholdene. Jeg
for min part maa overhovedet erkjende at
have lært meget siden slutningen af marts
maaned og at se sagerne an paa en væsent-
lig forskjellig maade fra dengang. Jeg mener
nu, at der totalt mangler os paa midler
til en kamppolitik, og at Stangs yttring
om forsonlighed maa tages paa ordet.
Det var derfor med stor tilfredshed, at jeg af
Deres brev saa, at De er stemt for sanktion
af lensmandsloven. Jeg var nemlig netop
Hr. Direktør Bergendahl
Odd Fellow-Bygningen
Oslo
f.t. Vejle 26.4.1923.
Kjære Frøken Solheim,
Vedlagt sender jeg Dem kortet tilbake sammen 
med kvitteringen. Jeg ser det er i Kristiania, det skal fortoldes
– De faar spørre postmester Lieungh tilraads. 
Imorgen er det helligdag her – bededag. I overmorgen 
skal jeg sende Dem nogen penger – er ræd det skal knipe, nu
da jeg blir længre borte end forutsætningen var fra først av. 
Jeg maa jo ta mig av Ebba de otte dager som falder mellem hendes
avsked med Askov og hendes indtrædelse paa husmorskolen i Sorø –.
Hun har det godt, er frisk og kjæk og har været svært glad
for sit høiskoleophold. Hun spør meget efter dere alle og ber
hilse dere begge og børnene.
Her er et fælt veir, men det trængtes forfærdelig
at der kom regn nu.  Imorgen skal Ebba og jeg ut og besøke Evald
Tang Kristensen og iovermorgen reiser vi saa til Viborg – Randers –
Aarhus og med færgen til Kallundborg og derfra til Sorø – . I Viborg 
blir vi 3 dager og haaber paa brever der – jeg har netop telegraferet 
til Mary om det.
Mange hilsener til dere alle,
Deres hengivne
Sigrid Undset Svarstad.
Kontoret, juleaften.
Kjære Dea!
Glædelig jul og godt nytaar, — det ønsker 
jeg dig saa meget som du kan trænge det, og saa 
meget som du syns du har fortjent det — jeg 
overlader det til dig selv at afgjøre dette, eftersom 
jeg nu er ærgerlig paa dig — jeg har faaet et — 1 —
brev fra dig iaar tror jeg. Naa jaja, stakkars, du 
har dit, men jeg har ogsaa mit — jeg sidder idag, 
julaften, paa kontoret, og her skal jeg sidde 
til kl. 3 - ½4, saa du kan nok sætte dig ind 
i min stemning!
Jeg har lovet mig selv, at du ialfald til 
jul skal slippe mine evige jeremiader — skulde 
ikke undre mig, om du helt kastede mig over-
bord, jeg er vist en temmelig kjedelig correspondent — 
men julen er ikke, hvad den har været i gamle dage. 
For, Dea, hvor var den deilig da man var barn!
En lang, lang dag, med en stor mørk vente-eftermid-
dag, overraskelser, ærting — "Aa jeg ved hva du
skal gi meg —" "Nei, du ved ikke det du —"
bordet, og etterpå greide han at
um arbeide sitt – so lågmælt
at eg ikkje höyrde greit meir
enn halvparten. Det var elles
ein smålåten og tekkjeleg yngre
mann. Der var mest damer.
Ella Anker, fru Michelet, Anna
Sethne, Inga Björnson, den
amerikanske handelsråd frk.
Carlsen / svensk, men tri ættled
amerikansk. So var det arkitekt
Sinding Larsen og fruve, pastor
Tveit, og – eg trur professor Michelet.
Me var i ein hyggjeleg
velstandsheim hjå  With-Fischer i
Sollig. I. Fruva syster til Nana
W. Og so var der ei tridje dotter
av Nordlandslinas Richard With,
fru Tode. Eg fekk ikkje greie
Hr Direktør L. Svanström
Tordenskjold plads
26/1 Reiste Don hjem med
første tog, jeg og Etti om
efterm.
27/1 Vaarveir. opgir
snart at faa vinter
iaar - koster ikke mig 
meget. Selskab for gartnerens
kl 7. Hørte Eks fest-
tale gjennem gulvet,
mens jeg ovenpaa skrev
til Kai. Don læste
om aftenen høit af
Kiellands Napoleon -
triste reminicenser af
hvad der var af stil og
fart i Arbeidsfolks
forfatter.
Kristiania den 23de Juli 1874.
Over min afdøde ven Sohlman
er det mig under de forhåndenværende
omstændigheder umuligt at skrive noget
digt. Til et sådant arbejde kræves en gan-
ske anden ro og forberedelse, end den,
der i disse dage og med så kort frist
kan blive mig til del. Fra lejligheds-
digtningen overhovedet har jeg også sågodt-
som ganske trukket mig tilbage. Selv over
mænd, der i livet stod mig nærmere end
Sohlman, har jeg intet skrevet.
Når Deres vej fører Dem i vort
nabolag, vil det altid være os kært at
se Dem oppe hos os.
Deres særdeles forbundne
Henrik Ibsen.
1/9. 40.
Hr. Advokat Smedal,
Tusen Tak ogsaa for Deres siste
Avhandling. Den maa absolut oversættes
til Tysk og tilstilles Terboven. Jeg har ikke
læst noget kortere og greiere, et Argument
i hver Linje. Men Roosevelt bryr sig vel
ikke om noget, han er blit dunket i Hodet
før uten at reagere. Men som De hevder,
det vedkommer ikke salig Monroe om vi
faar Grønland tilbake fra Danmark.
De maa staa for altsammen, jeg
kan ikke høre og ikke snakke og ikke hjelpe
litt til. Nu er det jo det at de sl høieste
Tyskere er svært optat med sydost Europa
for Øieblikket, foruten en Smule med England,
men hvis de bare vilde avse Tid til at læse
Deres siste Indlæg vilde Resten gaa fort. For
Danmark vilde det bare være et Pengespørs-
jeg havde faaet en bestilling fra en af Bergens ri-
kiste mænd (dengang) - en kunstsamler, (hvis navn
jeg dog vil holde udenfor - og bare kalde ham "rikmanden")
Kranz kom da straks op til Jølster og boede her
hos mig en 3 ugers tid og malede lidt - og gik stadig
og saa paa mine billeder og skrøt frygtelig, - særlig
vælgte han ut et nemlig "Kvennagongsvatten", som
han ikke noksom kunde rose, - det billedet maatte
jeg sende ind til Bergen til "rikmanden", og han
selv (Kranz) maatte "faa lov" til at være den, som
overbragte "rikmanden" billedet - for han (Kranz)
var den eneste, som "med forstaaelse kunde tale
om billedets gode egenskaber", - "ingen anden kunde
"forstaa" - det, slik" som han, som havde været
saa meget her i Jølster hos mig, og som kjendte mig
og min kunst og naturen her - som ingen anden o.s.v.
Jeg troede straks at "lukte lunten": han vilde
gjerne selv blive kjendt med denne "rikmanden" og
faa sælge til ham, - og det undte jeg ham saa gjerne;
- men jeg ahnede ikke hele den djævelske plan, som
han i samraad med andre misundelige "vestlands-
malere havde lagt op mod mig. - Han var i den
tiden for en del paa min anbefaling bleven udvalgt i
"Bergens kunstforenings" styre - og opholdt sig næsten hele
dagen paa kontoret og i korridorene der, - og "huket
fat" i alle de rikfolk, som kom der, - det var jo i "guld-
flommens" tid, - han vilde saa gjerne dele med disse
rikfolk lidt af sin overflod paa visdom i kunsten,-
han blev tilsidst den selvbestaltede styrer baade for
kunstforening og publikum, - den, der alene kunde be-
I anledning af den seier feirede vi
igaar en prægtig 17d mai, vi vare paa
et nyt sted, hvor der var stadseligere og
bekvemmere. B. B var sig selv igjen fra
for flere aar siden, holdt nogle prægtige
taler igjen, rent extra, Lie ogsaa naturlig-
vis, men det er vi mer vant til. I den
anledning følte Bjørnson sig glad og fornøiet,
saa glemmer man saa let, alt hvad der
kan have været ubehageligt i mellemtiden.
Det er for løierligt, at han havde skrevet
accurat det samme til dig, om at han
havde tænkt paa det i mellemtiden 78,
for accurat det sagde han til os i
en fæl disput vi havde. Jeg venter at
han tager ære og navn fra mig, thi jeg har
talt meget imod ham i denne Jægers sag.
Men han skjønner ikke et gran af det
hele, det er hans undskyldning, det er
sandt. Jeg har prøvet fra vort standpunkt
at greie noget ud af det, men han opfatter
ens ord saa simpelt og bruger selv udtryk,
som det ikke er tale om at resikere at
ville høre paa, saa tier man siden.
Ø Kjbhvn. Klasensgade 11.
14/2/99.
Nej kjære Bjørnson, jeg har
ikke læst La joie de vivre,
men nu skal jeg prøve om jeg
kan få mig til det. Den moderne
franske
skjøn
literatur intreserer mig
nemlig ikke. Den kjeder mig, ligeså
meget som den russiske opfylder mig
med tilbedende beundring. Idet-
heletat har jeg læst alt for lidt;
jeg får ikke tid for mine egne
tanker. - Undskyld at der er en
plet på dette papir, men jeg har
intet andet i øjeblikket.
Nei hvor er Du dog snil og kjær,
som har gjort Dig mere flid
med den håndskrift. Tænk, de
negang var der kun et eneste ord
som jeg ikke kunde læse. Jeg stod
med dit brev i hånden, og læste
halvhøjt op igjen og opigjen: "Man
skal ikke sådan som Du løpe ut
i bare, - i bare - i bare - che-
misen, sa småen, som sad på
en skammel et stykke borte.
Og tænk, så gud hjælpe mig
har hun ret. Der står nemlig
Aabenraa 31. 17/11.95.
Kjære Ven!
Først hav hjerteligst Tak for
Troldhaugen, som kom nogle Dage
efter at  Du var reist fra Khavn, uden
at jeg havde behøvet at skrive ɔ:
sende Adresse til Bergen. Det var en
stor Fornøielse for os at modtage
det, og det er jo et fortræffeligt
Billede, hvorved vi ret kan dvæle
ved Mindet om den uforglemmelig skjønne
Tid, da vi havde den Glæde og
Ære at være Eders Gæster.
Vi har havt en Syndflod af Concerter
som sjeldent eller aldrig; særegen Interesse
havde Friedheim (3 Concerter, og den
4de paa Løverdag), han spillede Chopin
Hdursonate og Bemolsonate; det gjorde han
excellent, og saa naturligvis Liszts Sager,
det øvrige var mindre interessant, og
i det hele er han lovlig kjølig
Fredag Efterm.
den 28de
Jeg har faaet Pengene af
Gude; i dette Øieblik gik Knud med
dem i Privatbanken. Tante Mone er
hos os idag, hun beder at hilse Jer kjær-
ligst. Vi har ogsaa havt Lise Børs
til Middag; hun og Max har spillet
fiirhændig, og ogsaa paa to Pianoer.
Hun var inde hos mig just nu, Kl.4½.
for at sige Farvel. Det fornøier hende
at opfriske gamle Minder, og jeg
troer ogsaa Mutter har godt deraf.
Lad mig nu see, min kjære Edvard?
at Du ei lader os vente altfor længe
paa Brev, jeg længes dobbelt der-
efter nu da vi ere saa langt fra hver-
andre. - Og derpaa Levvel! og
Gud være med Dig!
Med de hjerteligste Hilsener
fra Forældre, Sødskende, Slægt og
Venner tegner sig
Din gamle hengivne
Paddy.
26.
ere fremmede for den danske Ret, f. Ex. flere
i 3-12 og 14, 5-11 og flere Kapitler. Dog findes der
enkelte Bestemmelser i norske Lov, der ikke findes
i danske Lov, uagtet de ogsaa der kunde fortjent
Plads, og det ikke er muligt at see nogen Grund,
hvorfor de skulde være gjeldende alene for Norge.
Saadanne ere f. Ex. Bestemmelserne i 1-22-19 om
Kongens Sægt, (: ophævede ved Plak. 31 Octbr 1800 :), 5-3-51,
5-8-7 sidste Membrum, 6-10-2, 6-17-43 og flere.
Disse Artikler ere da i Regelen ganske nye. -
Middelbart skrive naturligviis en stor
Deel af Bestemmelserne i vor Lovbog sig fra
andre Kilder end danske Lov eller de gamle norske
Love, om det end ikke er saa hyppigt, at de her ere
indkomne uden først at have været optagne i en af
disse. Søretten er saaledes, - hvad Bestemmelserne
i de fire første Kapitler af 4de Bog angaar - optagen
fra Frederik den Andens Søret, der igjen for en
stor Deel var dannet efter Visbyes Søret. Vexel-
retten er i det Hele taget ny, ialfald i den danske
Lov, men er dannet efter den hamborgske og fran-
ske Vexellovgivning. - Bestemmelser om