MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
endnu. - Forleden Dag maatte jeg tele-
grafisk beordre Sverre fra Cette
til Dunkirkue, hvor det store Jern-
seilskib "Australia" ligger, med hvil-
ket han nu skal ud paa Langfart,
formentlig en 16 Maaneders Tur.
Vi har havt saadanne gode Breve
fra ham den hele Tid; de viser
en god Udvikling og mere og mere
Hjertelag. Naar han nu faar et
godt Sjømandsgrundlag, saa gaar
det nok godt altsammen. Der er saa
meget vundet ved, at han i disse
Aar fra 16 Aars Alderen og fremover
er i sundt, alvorligt Arbeide, og om-
trent uden Mellemhavne. Da vil han
nok fæstne sig. - Vi talte netop om
Schjøtt. Jeg glemte at fortælle Dig, at
han nylig paa sin Konsert sang Guten,
Gamle Mor og Ved Rondarne, - vakkre-
re og mere frigjort end nogensinde.
Der blev da ogsaa en Jubel i Solen,
og paa Børsen næste Dag kom flere
hen til mig og var rent begeistret.
Han er fremdeles i fuld Udvikling.
- Du ser, jeg springer fra det ene
til det andet, men det er mig,
som om jeg sidder her og taler med
Bøgeløvet kommer.
14/5 Piskende regn. Don
reiste med Kr. Berg, som
kom kl. 4, til Sund om
efterm. Jeg sad om aftenen
hos Kr., som talte noksaa
meget og havde salig god puls, -
men han er sløv og ikke
sig selv, og siger meget, som
gjør ondt at høre.
15/5 Don telefonerte om
morgenen, at han havde
skudt en tiur - og at
han aldrig har set saa-
meget vand i skogen som 
iaar. Han og Kristofer
er paa Stangebraaten og Ørnlund
begge har ligget ude om
natten. - Vidunderligt
veir, + 20°. -
Kr. sløv og utaalmodig - 
Gud hjælpe os alle.
Solbakken Søndag 11/3. 94.
Kjære Grieg
Tak for dit venlige Brev og fremfor alt, Tak fordi du
har saa god Tro til min praktiske Sands at du vil
lægge en saa vigtig Sag i mine Hænder - bare nu
ikke den gode Tro vil blive gjort tilskamme!
Strax efter jeg havde faaet dit Brev, kom Architekt
Bull hen til mig. Du havde formodentlig skrevet til ham
ogsaa og han havde fluxens taget Bygmester og Murer
med sig op og de havde alle tre undersøgt og granske
og overveiet - og Resultatet var naturligvis at det var
saare vel altsammen. Han bad mig om at sige til
naar jeg reiste op til Troldhoug forat han kunde faa
være med - men enten det er nu fordi jeg er en saa
sjølklok Fyr eller fordi jeg efter en noksaa liden Erfaring
alligevel har en vis instinktmæssig Frygt for alt Architekter
nok er det at jeg bestemte mig for at tage den Tour
alene. Første Søndag (for 14 Dage siden) gjorde jeg nu nærmest
intet uden at beundre Bulls sindrige Ide med det
dobbelte Gulv. Jeg maatte naturligvis opdage at Ovnen
var feilagtig opsat og efterat have tilbragt en Times
Tid med forgjæves Forsøg paa at faa en lidt mild
Temperatur op i Værelse, foresatte jeg mig at komme
igjen næste Søndag til grundig Undersøgelse. Du vil
Jeg skrev til Signe fra Kyoto men vet jo ikke om hun 
noensinde får det. Så hvis du eller Stina får leilighet til å sende
et kort til Thomases at vi er kommet velbeholdne (ikke så syke
som mange av våre medreisende blev av den råtne maten i Rusland) 
til Japan, så vilde jeg være svært takknemlig.
Theile er i Tokyo men kom en tur hit igår. Skal 
hilse fra ham. Men kors og kors for et prækeskaft!.
gjøre det bedste og mest
mulige ud af en saa
verdifuld Gave.
Med hjertelig Tak
paa Komiteens Vegne
Deres ærbødige
Hulda Garborg
Hvalstad St.
Bergen 9. April 1888.
Kjære Edvard!
Det er med en vis Fryd, jeg sætter
mig til at skrive til Dig, thi jeg har fra
Dag til Dag længtes saa efter at "komme
til", det vil da sige, efter at have en
Stund for mig selv. Jeg har imidlertid
havt saa meget at gjøre, at jeg ikke
har kunnet "tyve" en Stund fra Kon-
toret, og om Aftenerne har jeg været
umulig. Selv Paasken, som jo skul-
de være en Fritid, blev ødelagt for
mig af Middager her og der, saaat
Feriestemningen gik saa temmelig
fløiten. Nei, der er nok ingen an-
den Maade at bjerge Paaske, Pintse
og Søndager paa, end vor gamle
Methode - at rømme. Ja røm-
me skal vi efter en stor Maalestok
i Sommer baade tillands og
tilvands. Iaar forbød imidler-
tid Paaskerømming sig selv, da
Vinteren endnu ikke rigtig vil slip-
pe gamle Norge. Vi har det fineste
Solskin hver eneste Dag, men
temmelig koldt er det fremdeles,
og om Sneen smelter lidt hver
til middag. - Hos Kr.
form. og efterm.
17/8 Saa jeg en stor for-
andring i Kr.s ansigt
da jeg kom om morgenen.
Sad hos ham til ½ 3 -
han laa som sovende,
men ynked sig stadig, fik
tilslut en liden morphin
sprøite. Da jeg gik
brast sveden stærkt frem
paa pande og hænder, men
de trode det kom som
fler gange før dette døgn
efter en collaps eller
et slags indre krampanfald.
Da jeg kom hid hjem tele-
fonertes efter mig -
Først græsk og saa er de begyndt
at gjennemgaa de første renskrevne
Ark af Ordboka. I September
begynder Trykningen.
"Fossegrimen" gaar fremdeles
udmærket—
Sorenskriver Bothner og Frue
var ogsaa i Oslo Gilde.  B. var med
Steinar Schjøtt ved Savalen (de bodde i
("Nordpolen", Ivars Hytte) i 1886, da jeg bodde
paa Straalberg sammen med Garborgs
Søster Oline, nu gift i Amerika og to
af hendes Veninder. Da begyndte G. og jeg
at "se paa hverandre"; men ikke engang
i Drømme faldt det os ind, at det
kunde bli mer end et hyggeligt
Whistmakkerskab. Man gaar i Fare hvor
man gaar! Men det er morsomt nu
at træffe Bothner igjen. Han blir forhaabentlig
længe paa Storthinget.
i al sin Vildhed i Tilgift.
Jeg er noksaa bra frisk
om Dagen, og da glider alting.
Forøvrigt gaar alt med den
største Regelmæssighed. Det la-
der at skulle gaa noksaa
hyggeligt med Marie, Mor og
Dagmar hjemme. Især synes
jeg det er godt nu, da jeg saa ofte
er i Byen hele Dagen og
spiser hos Bergmann. Næv-
dal har endnu ikke hævet sine
Penge, men jeg venter ham daglig,
da Huset efter Hagerups Sigurd
har vist sig pottetæt. Vi har
dog ikke i det sidste havt rig-
tigt Søndenveir før idag. Men
imorgen, Søndag, tager jeg mig
en Tur derhen for at undersøge
Resultaterne. Det er saa un-
derligt at gaa i de tomme
for lang tid mellem utgivelsene
av hvert bind i en romancyclus
(cfr. Falkbergets Røros -serie!)
Saa jeg skulde nok ønske dig
arbeidsro en stund utover nu ja!
Mange hilsener og paa gjensyn
din
Sigrid Undset.
for B. Han - B. - var svært
betaget af det og vi spekulerte ud
en Udvei til lade I. faa læse det opp
og fortælle lidt om sit  Eddastu-
dium for nogle flere literære
Folk.
B. vil søge sammenkaldt
Forfatterforeningsmøde i Anledningen.
Lykkes ikke det vil vi prøve at
faa sammen en Del paa et
hyggeligt Sted inde i Byen og rent
privat. Det er sørgeligt at I. aldrig
skal faa ud sine arbeider eller faa
Hjælp til at studere herinde. Men ingen
ved om hvad han gjør - derfor synes
e dette var en Mulighed. Jeg har skrevet
til I. idag og talt med G. om Tingen.
Han er jo stærkt interesseret ikke
saa sjelden man ser noget saa
eiendommeligt paa en Scene, at
man bør spandere et Par Timer
paa det, om man er aldrig
saa theaterblaseret. x
16.  11.03
Sneslabb og graa Stemningsløyse.
G. var fornøiet med "Natasylet". Angrede
ikke Bytuen. Idag holder Kitty Kielland
Lag for Ivars. G. reiser ind; men jeg er træt og
maa desuden af og til prøve at gjøre noget.
Var buden til Dr. Mjøens til Middag igaar og
til Brinckmanns til aftens. Ivar gik til
B. ; men jeg var altsaa "forhindret". Hvem
kan ogsaa ta sig sammen til at bytte
Kjole i dette Graaveir. 

17.11.03. morgen
Sol idag. Hvid sne og lidt Frost.
Løland spiste med Tuften og mig
igaaraftes. G. havde havt det hyggeligt
der har været mig til megen Hygge og Trøst under mine Kjøbenhavner=
ophold, har solgt sin Gård på Nørregade, og vil for det første
tage Bopæl tilligemed sin Broder Maleren, i Udlandet.
Hun besøger først Paris, og da hun interesserer sig for
Jonas Lie, har hun bedet mig forberede ham og hans
Hustru på et Besøg. Jeg tror det kunde interessere Dem
begge at gjøre hendes Bekjendtskab. Broderen Stakkel, for
hvem hun lever, er døvstum, og går ikke ud i Besøg.
21.12.1926.
Kjære Fru Backer,
Av Deres mand hører jeg at De
desværre har været alvorlig syk, men at det 
nu gaar fremover med Dem. Gud give det
ikke maa vare for længe før De blir frisk
igjen; jeg kan tænke mig at det maa være 
en tung prøve for Dem med Deres virkelystne 
og nidkjære natur at bli lagt op slik!
Herfra er ikke stort at fortælle –
"jeg har saa mye at gjøre saa jeg ingenting faar
gjort" - d.v.s. det er en grov utaknemlighet
mot Vor Herre at si det, men jeg synes ikke 
jeg faar undagjort en tiendedel av alt jeg 
vilde og skulde. Tiderne er saa vanskelige,
og der er fuldt op av folk som en ikke kan
si nei til at hjelpe til rette.
Paa Hamar er stemningen noksaa trist i vinter –
foran Rødsbjerget -
en mand, postmand,
havde netop skudt sig
der. Men naturligvis
ikke ordentlig - "der er
haab om at redde hans
liv." -
Om aftenen var jeg i 
Tistedalen - afskedsfest
for Diesen med afskeds
taler af os alle. -
Hele Tistedalsveien er
opkjørt af kanoner og
tunge læs, bestemt 
for Veden skanse, hvor
der ligger et kompani
soldater. Ved Tiste
bro er der svære menerings
og grave-arbeider -
dette er ikke meget, men som sagt:
Seasonen begynder ikke
før henimod Slutningen
af næste Maaned. - Fra min
gamle Ven Mr Perkins havde jeg
igaar et meget hygelig Brev;
han er heller ikke kommet
til Byen endnu.
Hvorledes lever Du og Din
kjære Hustru? Sandsynlig alle.
rede i fuld Virksomhed for
thi Vinter campajgu! eller er det
maaske bleven til Alvor at Derer
er reist med B. Bjørnsen til
det deilige Italia?! Ja!
den som kunde bringe det der,
til at kunde enngang imel
lem gjøre en længere Tour
til Rom og Florenze - endnu
bedre i Selskab af nogle
gode Venner, - det vil vore
deiligt.
München, den 30. April 1891.
Kære ven,
under mit ophold i Budapest
modtog jeg Deres brev af 19. dennes,
hvilket det har været mig umuligt
at besvare forinden min nu nylig
stedfundne tilbagekomst til Mün-
chen.
Herved oversender jeg et par
fotografier med påskrift på bag-
siden. En gammel klædning
til benyttelse som model for herr
billedhugger Neumann kan jeg
desværre ikke sende da alt sådant
er bortskænket til fattige. Må-
ske kunde dog maleren Otto Sin-
ding, der kender mig nøje, yde
mit bedste for at vise mig
som
Deres venskabelige
Ebbe Hertzberg
Paris den 5te januar 1875.
P. s. Mange hilsener til
Dr. Erdmann!
Stykket ender uklart, med en utfordring til 
Vorherre og en hyldest til Kristus.
Norske naziungdom vil pipe i kveld
på premieren, er det bebudet.
Efterpå traff jag Helge Krog,
Axel Otto Normann og Sigurd Hoel
på det vanlige møtested Palmen
på Grand Hotel. Vi starter en aksjon 
for å få Agnes Mowinckel inn
som instruktør pa Nationalteatret -
foreløpig er hennes ansøkning avslått. 
Og hun er da den eneste, som har
føling med det nye i dramatik.
Det er planen å få flest mulig 
kritikere og dramatiske forfattere til 
å skrive under henvendelsen.
Jeg spiste sammen med Krog og
Hoel; og da Sigurd gikk hjem for å 
få ferdig en novelle til Hjemmet(!
Men det er det ukeblad, som betaler
de høieste honorarene) blev jeg sittende 
alene med Helge et par timer. Det 
var oprivende. Han er så nervøs,
p. t. Lillesand, 18 Juni 1934.
Hr. Ingeniør Christopher Vibe.
Jeg vil ikke være med i denne Aktion. Sender De
mig derimot en Henvendelse om ikke at blande mig i Tysk-
lands indre Forhold saa skal jeg underskrive.
Det var en Tid da ingen i Verden vaaget at utfordre
den fryktelige Makt med denne Slags Frækheter, nu idag naar
Tyskland ligger avmæktig er Motet blit internationalt.
Tror De England vilde akte paa en international
Næsevishet om sit Styre i Indien? Vilde England taale at et
Komplot av Fiender etablerte en Domstol i Berlin til at over-
vaake og korrigere en engelsk Retssak? Har England og Verden
sendt en Horde fiendtlig indstilte Journalister til Rusland
for at overvære Dagens Blodbad paa Embedsmændene?
Tyskland staar midt oppe i en Omdannelse. Naar
Regjeringen har grepet til at indrette Koncentrationsleirer saa
burde De og Verden forstaa at det har sin gode Grund. Der
huses da indtil videre slike Sandhetsvidner som Seger, der
huses slike idealistiske Pacifister som vor egen søte Kullman.
Aktioner, som denne De er utset til at organisere hos
os, høver godt til Tidens politiske Evne. Det overstiger ikke
vaare Kræfter at lefle i vakre Talemaater med Fredsideen. Naar
2/
tilstede og foreslog mig, lo mig op
i øjnene, da jeg
kom og 
lod mig mærke med
at jeg havde tat det for alvor. Og
det hjalp ikke det mindste at Du
var sindt for det, og sa, det var
en skam. Bare fordi jeg ikke var
en mandsperson! Bare derfor.
Denne latterlige tanke at op ind-
sætte et kvindfolk i en slig bestil-
ling. Og uden at prøve mig eller
undersøge om jeg dued til det. -
Havde jeg vært en mand, der var
som
norsk forfatter var bosat i Dan-
mark og gift med en dansk,
vilde de heller aldrig ha svart som
nu. Se på Munch f.eks.
Læs nu alt dette med tålmodig-
hed og lad det endelig gjøre
"dybt"
indtryk
på Dig. Jeg trænger i alle henseender
så svært til det stipendium.
Dine Vegne kan forære Jane paa hendes
Bryllupsdag, det er en Krave, men den er
ægte og hun vil nok vurdere den.
Du vil maaskee finde at det er et
underligt Valg af en Present, der skal
overrækkes af en ung Herre, men en
maaskee
Ting af Galanterifaget vilde maaskee lettere udsætte
sig for ikke at sættes Priis paa, eller maaske
forekomme som dobbelt, foruden at den
vilde blevet meget kostbar, skulde det været
noget Ordentligt og ikke noget almindeligt Nibsserie.
Altsaa byd Du hende Kraven og Du skal see
den vil vinde Bifald.
At jeg ikke fik Brev med Penge
maa jeg atter beklage. I Grunden er
Brynie slap og forsømmelig, min Pension
burde jeg have præcis hver Maanedsdag,
og ikke paa denne ynkelige, klattede Maade.
Et Laan, er et Laan, og maa ikke
betragtes ganske uafhængigt af min
maanedlige. Fordi om jeg altsaa har
faaet et saadant (alt for lidet) optaget forrige
Maaned saa vil det ikke sige at jeg
derfor i denne kan undvære min Gage.
nogle af de største musikverker foredragne firhændigt saa godt som
det blev gjort af Ottesen og Anna Kielland, - der var fart og ild i det
spil. Du fik lidet begreb om Ottesens spil, da du hørte ham, - han var
ikke sig selv den stund. - Anna spillede ogsaa meget alene. Vi har da
faaet noget at leve paa af det slags til vinteren. Det allerbedste var jo
det du og Nina gav os; - men I er jo kunstnere og derfor "trors de conairvence".
Du reiser vel snart til Christiania. Jeg vil da ønske dig god
reise og et godt vinterophold, hvor det saa blir. Og saa vel mødt igjen.
Tilslut maa du og din kone modtage de kjærligste hilsener fra
os alle her og atter igjen vor kjærligste tak for samværet.
Din ven
Budtz Christie
i hagen/hogen klonker bjelderne til hestene – ellers saa dætter skodder ned 
allevegne og gjemmer al utsigt.  Jeg har det godt her paa Lillehammer – 
jeg er ræd vi faar det aldrig saa godt som vi har hat det her, ungerne 
mine og jeg.
Mange hilsener
din
Sigrid
Mange hilsener til fru Peynnert??, hvis du er hos hende endda.
13/4 08.
Kjære Janna!
Jeg har ofte tænkt paa at skrive nu først kom-
mer jeg til. Vi begynder nu at faa sommermærker, her
har ellers været umuligt veir selv nu er det vrangt.
Jeg maler i et konditori paa drammensveien slottet 
med portnerboliger, hvortil jeg maa ha sol, men den er
meget sjelden tilsvars, jeg vil prøve at faa det færdigt.
Jeg har næsten ikke arbeidet ivinter, men nu er der fart
i mig, jeg vil til Jæderen og tænker mig til Hognestad
hvor jeg aldrig har været, men der maa være torvmyrer der,
jeg længes efter dem nu, jeg haaber, at jeg kan faa bo der, hvis
jeg liger naturen. Der maa vist komme en god sommer, for
der har nu vært fæle sommere. Det glæder mig, at du
kommer hjem, jeg tror, det maa være saa ifølge forholdene
dernede, som for tiden er for vanskelige. Det er mine tan-
ker, derfor nævner jeg dette. Du vil ogsaa til Jæderen, vi vil
da træffes, jeg ved ikke hvorhen du tænker dig. Det høres, som
dere har hat god lærer og er kommet godt ivei, det gir
glæde, arbeide er det bedste, man har. Jens er nu reist
til sit arbeide, han er blit en rigtig jil gut eller mand,
han er blit vosen voxen og meget pen, Jane har hat megen
glæde af ham ligesaa af den Holm som bor der, og alle Helenes
barn, hjemmet er blit saa befæstet og Jane er blit saa for-
Tante Hanne er svag, hun
dør vist nu snart, Lisbeth har tele-
fonert det til Gram netop nu. Hun
var rolig.
Vedskjul og Uthus og kræker op paa Rummet igjen.
Det har vært Uvær her. Saa var det et lite Solglytt,
og jeg det vilde jeg bruke til disse Linjer. Men nu
gik Solen, og sitter her!
Ikke for det er noget at skrive heller.
Jaja Tore, du prøver vel at stræve paa din
Maate. Ingen har det godt i denne Verden.
Gud velsigne dig, kjære Tore, jeg skulde ønske dig
i alt godt.
Papa
at turde at sige, om det saa var til den hele verden!
Se saa, - nu kan jeg trygt gaa paa skolen og føle mig glad og tilfreds
inden visse grænser for idag efterat have indviet en ny pen paa
dette lille intermezzo; - det lettede dog! og saa vender haabet og
ønsket sig mod postdagen imorgen. Kanske venter frk. Gjertz
til søndag - tre uger efter hendes sidste, kjære brev; Ellepjusk
maa vel ogsaa snart komme nu; - og frk. Hartmann har mit
brev sikkert idag deroppe i ødemarken; - gid jeg ogsaa var der der -
madre!
Bergen den 9de Jumi 1865
Min kjære Broder!
Ogsaa jeg vilde gjerne idag sende Dig nogle Linier
og gratulere Dig; ja gratulere Dig dobbelt baade
i Anledning af Din Forlovelse og Din Gebursdag.
Først og fremst vil jeg da ønske Dig og Nina
alt det Gode, som et kjærligt Søsterhjerte kan
ønske Eder; ja Gud velsigne Dig, min kjære Edvard,
og gjør Dig lykkelig; og det vil vor kjærlige
himmelske Fader naar I kun altid vedblive
at elske hinanden, ja da vil Eders Lykke tiltage
og voxe med hver Dag hele Livet igjennem. -
Det var jo kjedeligt at Nina ikke kunde komme
til os paa Landaas; jeg har længe næret det
Ønske at lære mine Cousiner at kjende, og end
mere længes jeg nu efter at gjøre Ninas Be}
kjendtskab som Søster; forhaabentlig sker nu
vel det ogsaa engang, om end ikke saa snart
som vi havde tænkt, og jeg husker, at naar 
den Tid kommer, vi skulle komme til at holde
er jeg desværre snillere igjen; men nu,
som sagt, ikke mer. Jeg ødelægger mig.
Jeg er jo en gammel Kone. Og jeg har et
og andet jeg vil ha gjort før jeg dør.
Turen til søndre Land den
5te maa nu bli min sidste. x
Sneveir. Solen har nu igjen
været borte i lange Tider.
Idag aabnes Kunstnermark-
naden i Stiftsgaarden. Jeg faar nok ikke
Tid at se den. Har ikke engang rukke
at komme i Theatret siden længe
før Jul. Ikke set Tamara, ikke Agnete.
Ivar har skrevet et lidet fint
symbolsk "Fyrispel", som vi skal faa
til Opførelse paa en "norsk Kvæld".
Bondeungdomslagets Marknad er udsat paa
ubestemt Tid. Stakkars Kunstnerne skal ogsaa
dele med Aalesund Alt skal jo nu did.
 4.2.04
x Saa igaar Agnete. Det er ægte Amalie
Skramsk og sørgelig godt. Den bisarre
 Dydsjurist er præktig i sin visne Umenneske-
lighed! Og Agnete
fald lært at mistrøste – men fordi jeg
atter kan føle mig i fald og trygg besiddelse
af Dig og Din hengivenhed. Du har al mu-
lig grund til at blive vond paa mig for at
jeg overhovedet i saa henseende kunde lade
nogen tvivl opstaa; men Du har ikke
befundet Dig i min stilling, og ved ikke
hvad det er at grave mismodets magre
ben. Tusind tak altsaa for julehilsenen;
den har gjort mig festdagene meget gladere
end jeg havde vovet at haabe. -
Hvad selve Dit forslag angaar, har jeg
brugt to hele dage for at overveie det i
alle retninger, inden jeg nu svarer Dig.
Og svaret bliver da dette: jeg tror, eller rettere
sagt, jeg ved mig fuldkommen kapabel
til at overtage den iøvrigt ingelunde lette
stilling, som Du aabner en udsigt til; har
jeg mistrøstet ligeoverfor andre, har jeg
til gjengjæld lært at stole paa mig selv, og
jeg turde vende tilbage til min virksomhed
med større energi og arbeidsførhed, end
jeg i de senere aar har havt til disposition.
At jeg med aabent blik for, hvorledes de øko-
nomiske studier i en saa udvidet maalestok,
Lillehammer 1. september 1922.
Kjære Frøken Solheim,
Tak for Deres brev forleden.
Jeg har tænkt litt mere over det vi talte om
i sommer, og er det slik at De har lyst til 
at komme herop paa samme betingelser som
da De reiste, saa vil jeg ogsaa være meget
glad for at se Deres blide ansigt igjen i 
den gamle lænestolen om kvelderne. Ang. tiden
naar frk. Dalsbø skal reise vet jeg jo ikke –
baade hun og Mary har lovet at holde ut,
til jeg har sendt ind manuskriptet, saa 
jeg slipper forandring i huset under den 
sisste og værste opspurten – men naar jeg blir
forrige år. Raderingen er udgå-
et fra en münchener kunstan-
stalt og er også at få i handelen.
Ved at henvende Dem til male-
ren M. Grønvold som mellem-
mand kunde De måske derne-
de fra erholde det fornødne an-
tal aftryk, både bedre og kan-
ske også billigere end ved bestil-
ling hos en skandinavisk træ-
skærer. Men dette blir vel egent-
lig Deres forlæggers sag.
Idet jeg beder Dem undskylde
at disse linjer først nu fremkom-
mer sender jeg Dem min bedste tak
for den ufortrødne interesse, hvor-
med De omfatter min literære virk-
somhed tog tegner mig
Deres hengivne og forbundne
Henrik Ibsen.
20/11 12.
Ja, Kjære Nina, længere kom jeg ikke
igaar, og idag har Forretningerne taget
hver Stund i et Kjør. Jeg har ikke
været hjemme til Middag og er
noksaa forkjørt. Det begynder at
drage sig mere og mere sammen,
jo nærmere vi kommer til Aarsskiftet,
da det hele nye Ligningsmaskineri
skal være i fuld Stand og begynde
at virke. Det blir en Spændingens
og Arbeidets Tid; men interæssant,
fordi det er en vigtig Opgave,
som det gjælder at løse paa bedste
Maade. Af og til sover jeg desværre
mindre godt, men jeg haaber, jeg
kommer over det og. Farvel da, kjære
Nina, bær over med mig, fordi jeg
har det saa travelt! Og atter de
kjærligste Tanker og Hilsener
fra Din gamle
Frants
Hils Tonny og Röntgens og
Frau Tiefenthal mange gange
for barn, men fordøielig baade for barn og voksne. Litet, for barn 
ikke skal ha kraftig kost i for store portioner, og fordi barn, som passer 
sit skolearbeide og de smaa pligter, de har i et godt hjem, faar ikke mere 
fritid end de trænger til at være ute og leke i. Og – vi taler altsaa om
det ideelle hjem - der har vel guttene sine dyr og sin have, og de laver vel 
alleslags smaating til hjemmet, har sin verktøiskasse etc. og smaapikerne 
passer smaasøskende og leker med dem, faar lov at bake og koke litt, 
lager leker av traadsneller og fyrstikæsker og gamle spillekort, syr til 
dukkerne etc. Der læser desuten naturligvis mor høit om kvelden ialfald 
hver lørdag og barna faar av og til lov at laane en bok av det 
store bokskapet.
Det ganske lille bibliotek, jeg vilde ha skulde være 
barnas eget, vilde omtrent bli følgende (Jeg sætter et hjem med 
5-6 barn i alderen fra 2 aar til 14-15.)
For de smaa:
Allerførst en "scrap-book" (Helst en gammel regnskaps-
bok eller en telefonkatalog, skissebok eller slikt. Helst ikke en dertil 
specielt anskaffet bok med rent hvitt papir, under hensyntagen til den 
barns psykologiske egenhet som gjør, at alle smaapiker der ikke enten 
er altfor dumme og daue eller har for dum mor lægger helst dukkerne
i gamle cigarkasser og bruker en fin dukkeseng til at gjemme
tomsneller, blyanter, glasperler etc.i) I denne scrapbook klistrer 
mor ind utklip av avisen, som lillebarnet faar "lese", naar han eller
hun har været rigtig snil. Hanen over utenlandstelegrammerne i T.T., 
masser av "klokker" av urmakerannoncerne, galoger, symaskiner, 
Osramlampen, jembanetoget og dampbaaten – kort alt det, den 
lille kjender og derfor interesserer sig for. Det samme billedet i masser av
Stockholm, 15 november 1903.
Herr Edvard Grieg,
Som det antagelig er Dem be-
kjendt, er kapelmester Halvorsen
blevet udnævnt til ridder af Wasa-
ordenen. Det skede den 4 novem-
ber, samme dag, som jeg ankom til
Stockholm, og var således et frit
accompli, som det ikke stod i min
magt at hindre. Ikke desto mindre
foretagde jeg efterpå Deres skrivelse
Altsaa kort og godt: Syngelærer
Meyer har udgivet en Sangskole,
som han gjerne vil have
udbredt saa meget som mu-
lig, og som han nu igjen-
nem mig anmoder Dig, i
Din Egenskab af musikalsk
Overprofessor allernaadigst at
gjøre Dig bekjendt med.
Med flittig hilsen til
Fruen (Din) og fra Fruen (min)
Din altid hengivne
Louis Hornbeck