MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
mester Franck (fra Hannover), som siden viste
sig at være en noget mildere udgave
af Beckmesser, og vi tilbragte nu en
hyggelig eftermiddag sammen. Fruen liker
jeg urimeligt godt, så ligefrem og hjerte-
god.
H. kunde intet sige - det kom an på, om
de arbeider jeg viste ham, kvalificerede
mig til en optagelse. Jeg sændte ham da
en hel del, og da jeg kom igjen efter
en 8 dages forløb, var han elskværdig-
heden selv. Han syntes at nære tillid
til mig, at jeg frå min side har den,
behøves jeg ikke at sige og jeg glæder mig
uhyre til at læse abc. under ham. Så
er der også et andet, omend underordnet
hensyn - det bliver svært billigt (man be-
taler kun indskrivelsespenge), og da man
jo som stipendiat i den retning er
forægnet, som det sømmer sig et
fattigt land, har jeg ingenting mod
det. Her er sgu nok at bruge penge-
ne til, hvad min pung desværre har
fåt føle i temmelig stor udstrækning og
uden at jeg har brugt noget til den-
slags fornøielser, som ikke syntes bereg-
nede for en norsk stipendiat, der som
Gud og hvermand ved, nu engang er
jeg hilse så meget. På opturen
lagde jeg veien over Kjøbenhavn
og tilbragte nogle særdeles be-
hagelige dage sammen med
Svendsen. det var morsomt at
se ham igjen, han så så godt ud
og var i rigtig godt humør, ofte
overgiven som i gamle dage. Det
ser ud til, at han nu endelig
skal blive "Sally " hvit for alvor.
Det koster ham mange penge,
men må dog til.-
Godt at han beholdt sin gage.
Men hvad siger Du til Kjelland-de-
batten? Så langt var vi vel også
komne for 50 år siden; det er sårt
at tænke på.
Ja hermed lev vel; hils din frue
så meget og modtag selv de
bedste hilsner for
din
Iver Holter
form. med et foredrag
om Wergeland - Tistedalen.
Om efterm. først smaa
børn, saa Riecks, Chr.
Gløersen. -
Byens damer skal
gi dronningen en gave,
og jeg bidrager under
den forudsætning, at
det blir norsk kunst.
22/11 23/11 Forrygende storm -
og i alle hjem sendes
tanker til dronning Maud,
der efter hvad der siges med 
et barn under sit hjerte
idag gaar ombord to
cross for Norway. -
Jeg skrev om form
mit foredrag om "Henrik
med spænding, men tror ikke paa muligheden. Dette i en 
fart, undskyld alle mine forslag, nu skal det være slut herefter. 
Hjertelig hilsen, jeg sidder hos Thornes der hilser med. Gid dere 
var her. Din hengivne
Kitty.
Maleren
Hr Thorolf Holmboe
Kristiania
Herr redaktør!
I anledning af Deres artikel
«Det akademiske kollegium» i Dgbl: for
11te Juni vil De tillade mig at berigtige
den yttring, at jeg skal have givet herr
kand: jur: Vibe min anbefaling. Dette
forholder sig ikke så; jeg har kun for
et par år siden på hans foranledning,
i et brev til ham, udtalt mig om hans
fortælling «Alexander Møllers erindrin-
ger», til hvilken han dengang søgte en
forlægger. Derimod forholder det sig gan-
ske rigtigt at jeg varmt har anbefalet
den unge digter John Paulsen, i hvis
navn og på hvis vegne jeg har indgivet
andragende om rejsestipendium.
At det akademiske kollegium har
forandret det historisk-filosofiske fakultets
indstilling forekommer også mig påfalden-
de; men vi bør håbe at regeringen ikke
tillægger kollegiets formening større vægt,
end den i deslige sager virkelig har.
München, den 17de Juni 1877.
Ærbødigst
Henrik Ibsen.
ser forresten svært gammel ud,
men det mærkes ikke naar han
sidder ved Instrumentet. Han var
i Theatret et Par Dage efter og hørte
da nye Opera "Folkunges- af Kretschmer,
som jeg nu ikke foruds saa særdeles
uagtet Kritikken hæver den til
Skjerne. Det er Meyerbeer og Wagner
lidt Gounod og til og med lidt Lortzing!
Lohengrim har jeg da
første Gang i mit Liv baade i
Dresden og her. O! det er et
herligt Værk. Tannhäuser har jeg
ogsaa hørt en Gang, men Meister
singes- desværre endnu ikke. Skulde
jeg forlade Tydskland og ikke faaet
kommer jeg til at
græmme mig.
Fra Hr. Fritzsct kan jeg hilse
Dig, jeg har besøgt ham et Par
Gange, da han kommer til at
forlægge noget for mig. I Slutningen
Hr Bibliotekar Anders Krogvig
Det vil være mig en Ære og en
Glæde at undertegne Subskrip-
tionsindbydelsen til Reisning,
af et Monument
Mindesmærke
paa
Molkte Moes Grav
Forbindtligst
Harriet Backer
Hansteensgt. 2 IV
26 Mars 1915.
Lillehammer 10. januar 1921.
Kjære Kitti,
Det var da en aldeles henrivende skaal
du sendte mig til jul med Svarstad; tusen tak skal du ha. 
Jeg er forfærdelig glad for den.
Her har vi hat en meget stille jul – ikke ett
fremmed menneske indom dørene, og jeg har ikke været ute en gang 
siden jeg kom fra Kristiania. Ellers saa var her just ikke 
stille – med 6 barn i huset. Desværre var den mindste, Hans, 
syk, næsten hele tiden – han hadde faat vondt i maven efter jule-
spisingen, og først idag er han ute igjen. Desværre, han er ikke 
sterk.
Kjære Kitti, det gjør mig ondt at du kan
tro, der er kommet noget imellem os. Og jeg vet ikke, hvordan 
du kan finde paa det, hvis det ikke er det, at jeg denne
gang ikke fik tid til at se indom til dig. Men naar jeg er 
i byen saa faar jeg aldrig tid til at komme rundt til alle 
mine gamle venner – Kampen er jo langt av lei, og jeg forsøker 
ogsaa at være mest mulig hjemme, naar jeg er der, og mest mulig 
sammen med Ebba. De to andre stedbarna mine gir jeg mig 
ikke ut for at elske no brændende, men jeg holder av Ebba
Tirsdag 7/2 88.
Kjære Edvard!
"Og alle Mindets skjulte Kilder
sagte græder" - noget af den Stem-
ning har jeg gaaet med helt siden
jeg fik Dit Brev igaar, - der
har været noget langt inde i
Hjertet som har bævet paa
Randen af Graad i en stille
Lykke ved Tanken om Din Kjær-
lighed og Trofasthed, -og da jeg
imorges heisede Rullegardi-
net op og saa hen til Trold-
haugen, følte jeg en saa inder-
lig stille Glæde og inderlig Tak-
nemmelighed mod dig for det
Altsammen.
Og nu skinner Februarso-
len ind om Vaar og Sommer,
ja hvor vi skal glæde os
sammen. Jeg stryger med
en Gang et raskt Strøg
over Kjøbenhavner- og Bay-
reutherplaner, men Norge
Kl. 1 begravedelsen.
Fred. Gjertsen reiste
kl 4 - forældrene, Sigrid
Don og jeg spiste paa
Fridheim, hvor Kate
og papa holdt tale.
Bødtkers, Lundestad,
Krosby. -
22/8 Reiste - Don og
jeg til Hallingdal.
8/9 Drog vi fra Kleppestølen,
hvor Kengiet var død den
første jagtdag - hvor vi havde
straalende veir, skjød 240 
ryper (jeg 20) og fisked ca
et par hundrede ørret.
Vi drog pr. Kria til
Lauvaasen, hvor Don var 
dommer ved fuld-trial
1. påskedag.
Kære herr Ross! Det vilde
være min hustru og mig
særdeles kært om De og herr
Eilif Peterssen vilde spise
til aften hos os imorgen, man-
dag kl 7½. Der kommer ellers
kun en tilrejsende landsmand.
Alt i tarvelighed.
Venskabeligst Henrik Ibsen
blikum, der forslår for mere end et
sådant.
Nu ivår tilbød der sig en lej-
lighed til at samle alle kræfter og
alle interesser. Den inden theatret
rådende administrative og økonomiske
dygtighed, kunde anvises en mere be-
skedent begrænset plads, hvor den hører
hjemme, og hvorfra ingen bør ønske
den fjernet. Et element, som ingen
virkelig kunstanstalt kan undvære,
vilde igen kunne tilføres theatret, og
skulde da, stillet under indflydelse
af en passelig modvægt, sikkerlig ik-
ke undlade at øve sin gode og højst
fornødne virkning på det hele.
Vil man så alligevel lade lej-
ligheden gå unyttet? Vedkender the-
atrets repræsentantskab sig et moralsk
ansvar lige over for trivselen og udvik-
lingen af vor dramatiske literatur,
så skulde det ikke gøre det. Jeg kan
rigtignok ikke tale i vore forfatteres
navn; jeg står ikke i brevveksling med
nogen af dem; men hvad mig selv
angår, så må jeg erklære at for Kri-
stiania theater i dets nuværende skik-
kelse og stilling hverken kan eller
Herr Olaf Halvorsen.
Porsgrund.
Norwegen.
kjæmper
mod "Die Greuel der" christlichen "Civilisation".
Her blir meget af Interesse
ogsaa for Garborg, som jo vil skrive
en Bibelfortolkning. Meget af det
fineste og bedste i Kristendommen
finder vi igjen i Buddhas Lære; men
der er intet Helvede og intet Sakrament
hvor  Faderen giver sin Søns Kjød
og Blod for at forsone sig selv.
For mig staar Buddhismen som dybt og skjønt
religøst Fritænkeri. Der er ingen personlig gud; alle
liv er en endeløs kjede av aarsag og virkning -
Menneskene skaber den
Religion, de har Brug for. Kristendommen
er i Omformning, dens Helvede og andre
"Greuel" staar ikke for Nutidens Mennesketanke.
De sidste Rester af Barbarisme maa bort;
men alligevel: vil den bli Fremtidens Religion?
Eller vil det bli en reformeret Buddhisme?
En forenklet Buddhisme?
12.12.04 Kveld.
Schjøtt har været her idag og læst græsk (første
Time) med Garborg. Det er mit Forslag om en
Homeroversættelse (Uddrag af Odysseen) som allerede har
virket. Doktoren tog i Form.
særdeles godt. Desværre har jeg ei studeret Deres
Qvartet, saa den tør jeg endnu ei spille, skjønt
Direktoren foreslog den; paa min Tilbagereise
bliver jeg i Havre nogle Dage, og muligens,
hvis jeg faar Tid til at studere den, skal vi da
spille den. Samtlige sagde at det var specielt
interessant at høre Sonaten af En, som havde
hørt Grieg selv spille den, og det har jeg. -
Pianisten, der som sagt er udmærket flink, havde
ikke k ganske opfattet den rigtigt, navnlig
Mellemsatsen og enkelte andre Steder.
Jeg driver nu af alle Kræfter at studere
Violin under Leonards Veiledning her, og jeg
tror at have stor Nytte af hans mange
prægtige Vink - han er en fortræffelig Lærer.
Han har gjentagende rost mit Spil.
Jeg arbeider forfærdelig flittigt. Her har
undret mig, at Kritikere if de, de lever af at
plukke andre op og rætte dem sammen igjen,
ikke er meget populære. Og dog - vi, ja noget
godt maa de vil ogsaa kunne gjøre, eller var
det ikke til at holde ud,- Apropos - vil
De tillade mig at citere det, af Brevet til Hollæn-
deren, hvor de forteller om Deres første Aar
ved Konservatoriet? Det er nu engang trykt
og oversat i Bergensposten saa De kan vel
ikke have byet imod det? Det er nemlig
af det Slags Ytringer, som bør leve; der er Ting
i Deres Brev til mig af samme Sort, men det
skal ikke blive rært, som sagt.- Jeg er nu under
Arbeide med min Skizze af Dem, men naar
den bliver Færdig, kan jeg ikke sige, endun min-
dre, naar Warmuth trykker den. Han er Økonom
paa den, maade, at han gjerne vil fordele sit
Stof ligeligst muligt over den hele Aargang.
Hr. 
Jeg sender i 
det var paa di 
sendes, - det er 
De var her. - Det stygge høst veir har
gjort, at rabarbraen er ikke saa pen,
som den burde været, - i sligt vaadt veir
blir der straks mærker i stilkene, bare to stilker
ligger over hin anden, - og der vil let kom-
me rustflekker paa dem; - jeg har imidler-
tid vraket saa længe, at jeg holdt paa
at komme tilkort med vægten, - jeg
tror dog der skal være fuldt nok til en
ballon. Haaber De ikke tager mig det
ilde op, at jeg giver nogle raad.- Flere
af mine venner i Bergen fik ifjor ra-
barbra hos mig, og ivaar fik jeg prøve disse
forskjellige folks mere eller mindre
mislykkede rabarbravin. Den største feil
som de havde begaaet var, at satte vinen
i kjælderen straks; - vinen maa have
varme i mindst 6 uger, jo mere varme
i rummet desto bedre (i nærheden af
komfuren er bedst). Man bør heller ikke
lave vinen direkte paa balonen. Kjøb
et sirupstræ - det er det billigste "gang-
kar", - faa det overskaaret i to dele, saa
har De en extra vaskebalje med det
samme eller et nyt "gangkar til næste
gang De vil lægge vin, - man maa
nemlig aldrig brerke opigjen et gangkar
af træ to gange, - det kan gaa godt;
Berlin, 134 Wilhelmsstrasse,
den 4de februar 1883.
Høistærede og kjære professor!
Da jeg benyttede juleferierne
til at foretage en reise til München og
Wien for at erholde et personligt indtryk
af, hvorledes den økonomiske retning,
der nu er saa stærkt fremtrædende her
i Berlin, omtales og vurderes ved andre
tydske universiteter, har jeg lige siden
tilbagekomsten hertil havt til hensigt
at skrive til Dem for at fortælle, hvorledes
jeg fandt forholdene i det Maurerske hus,
hvor jeg tilbragte de fleste middage og
aftener under mit halvandens uges ophold.
Rare vare de ikke. Maurer selv nød ved
flere maaltider ingenting, og det skulde
være en sig ofte gjentagende foreteelse.
Sit humør søgte han vistnok at holde
oppe; men sindet er nu engang bragt
i ulag, og de store fordringer, han stiller
til baade sjæl og legeme, kan han ikke
Berlin W.
Königin Augusta Str.
28 Jan. 1891
Kjære Herr Grieg!
Bare et par Ord for at
sige Dem at det er mig
som har sat den Idee i
min Svigerfar at skrive
til Dem om den Concert.
Jeg husket nemlig paa,
at De, dengang De spillede
med ham her, yttrede at
De skulde være tilfreds
med at have ham ved
Bergen 5 Februar 1881
Hr. E: Grieg!
Mit hiertes fulle sande og oprigtige Tak for den
siets oploftende nydelse De gode snilde gav mig ved Deres store
Godhed, at jeg havde den ære at bivåne Harmoniens ret vakkre
konsært; sandelig jeg kan ikke nok takke Dem for Denne ny-
telse Der gjorde mig så godt, at jeg har længe godt deraf ja min
kjære - Tonerne føre til Himlen.
Tonerne.
Tonerne bringer siden til Himlen,
ut over ukiente lande;
hen mellem Stiernerne i rummel i vrimelen
i evighed toner den sande.
Sang og Musik lar alle smærter, -
livet har et Eden i Dem,
De hæver til åndernes Rige alle hierter,
i Evighed forsættes Dem.
En gave almagten sente
ned til vor ringe Jor -
han ingen ting forglemte,
han sente os tonernes Kor.
De oplever tielens indre,
De gjør Livet så inderlig godt
men De bedste har vi i vente,
og Den De er ikke småt.
En lægedom for livets kummer,
jeg fandt i Musik og Sang,
Det lyste over Dem en Sommer
som smeltet al mismod og tvang;
jeg fandt i Dem sorgerne lætte -
fra Jord til himmelsk harmoni,
min lid til Dem Da jeg vil sætte
jeg vil få Dem størst, når tidlen blive fri.
Deres Forbundne
Tycho C. Jæger
enstemmig, at man udsatte sig for striden om det
absolute veto. Navnlig vare baron de Geer's og præsident
Forssells yttringer til mig i saa henseende særdeles
skarpe og bestemte. Tillige maa det i denne forbindelse
særlig nævnes, hvad jeg til min overraskelse erfor, at
det, selv inden de kongen nærstaaende kredse i Sverge,
ingenlunde ansaaes som saa aldeles sikkert, at det u-
tvivlsomt tilkommer det norske kongedømme noget
absolut veto i grundlovsager. Man citerede f. ex. for
mig det svar, som forhenværende statsraad Carlson
afgav, da han blev spurgt om sin mening angaaende
dette punkt. "Det er det betænkelige ved den sag," sagde
han, "at det ikke staar med utvetydige ord i den norske
grundlov, at kongen har et saadant absolut veto." An-
den udtalelse indlod han sig ikke paa. - De, som paa
den anden side erkjendte, at Norges konge baade har og 
bør have en ubetinget sanktionsret i grundlovssager,
skyndte sig dog at tilføie, at dette kun gjaldt i theorien. Prak-
tisk, sagde de, maa kongen vel vogte sig for at misbruge det.
Saaledes har excellensen Hochschild, efter hvad han selv
berettede mig, under en samtale med Hs. Maj., indtrængende
gjort denne opmærksom paa, at han i Sverge faktisk ikke
var i besiddelse af noget absolut veto; thi "Deres Maj. vil
aldeles
sikkert
ikke finde noget svensk konseil, som vil tilraade sank-
tionsnægtelse paa en beslutning, som rigsdagen to gange
ligelydende har vedtaget." Da kongen hertil bemærkede, at
rigsdagen jo i saa fald ogsaa kunde beslutte afskaffelsen
DILLING OAKHILL
D. 26.9.96. 
Kjære Herr Grieg
En elskværdigne og mig dyrebarne
Hilsen fra Dem kunde jeg ikke
faae, end hvad Deres venlige Brev
bragte mig. Deres Bearbeidelse
af min Melodi og Tilegnelsen af
"Nordische Weisen" fylde mig
baade med Stolthed og Glæde.
Tak inderlig og hjertelig derfor.
Allerede i sin Tid var det mig
en stor Tilfredstillelse, at en
Compositum, som staaer saa høit
som De, havde lyttet til min
October 20de
Hvor er mit Hjerte igjennemtrængt af 
Taknemmelighed og Glæde, jeg har nu været
paa det kjere Bjerke, og nydt en Vennehuld
Trøst og Fornøjelse, hos min evig Dyrebare
Severine. – Hun er min Landlige Glæde
og sødgjør mig ved sin huldsalige Blidhed
og trøstende Venlighed, min Elskende Berthas
Savn. – Opfyldt af Tak for min Bertha
og Severine, synker jeg paa Lejet med et
trøstende Haab, og blide Tanker om disse
tvende ædle. –
October 21de
Vinteren viser sig nu med sin Snee, og med
Grue øjner jeg denne Gjest, inden jeg blir vandt
til dens Barskhed, dog tøer denne snart bort igjen
Intet videre har denne Dag at føre. Med
et fornøjet Sind ender jeg denne Aften.
October 22de
En overmaade skjøn Høstdag, har denne
været, og det faldne Sneerim, er nu
ganske borte igjen. – Den hulde Maane
fryder mig, med sit sølverskin, og ejer
jeg ved Alt dette behagelige, et Fredsomt
Sind. –
October 23de
Indbydende skjøndt har Vejret i Dag været,
og den har ogsaa bragt mig Glæder, jeg
var paa Verket i Dag, og fik Portopianot til
Laumann, som vil være mig en himmelsk
Trøst og Glæde, i mine enlige Timer, og
naar jeg har det Gode, at have min Severine
Hr. Edvard Grieg!
Jeg er bange for De har et indtryk af,
at jeg føler mig særlig kaldet til at
være paatrængende ligeoverfor Dem.-
Men jeg stiller jo ingensomhelst anmod-
ning til Dem. Jeg haaber ikke andet
og mere ved at sende Dem mit
digt end at De vil finde tid til
at læse det igjennem. I ærbødighed
Kjøbenhavn K. d. 5/2. 1897.
Kjære Hr. Grieg
Jeg sender Dem vedlagt
et Brev fra Dirktør Johannsen i
Petersborg.
Ønsker De jeg skal korre-
spondere videre om den Sag, er
jeg til Tjeneste.
Joh. Svendsens Wagner=Koncert
med fru Gulbranson som Solist i
Lordap blev en hel Triumf 
for Svendsen. Fruen gjorde ogsaa 
stor Lykke og navnlig med
7.8.1928
Kjære Ronald Fangen,
tak for Deres brev. Jeg skal med glæde
sende noget til «Vor Verden» – jeg er glad det tidsskriftet 
eksisterer og haaber det skal leve og trives, siden det er ett
av de faa steder der man risikerer at støte paa fornuftige ord. 
Men jeg kan ikke lave noget før utpaa vinteren.
Gid De maa faa en god sommerferie da!
Jeg har maattet gi op alt haab – har holdt hotel i
hele sommer og skylder allerede artikler i øst og vest.
Og skrive artikler er det værste jeg gjør forresten!
Mange hilsener, ogsaa til Deres frue
Deres
Sigrid Undset.
Kristiania den 21de September 1874.
Kære gamle ven!
Kun et par ord i al hast!
Overbringerinden af dette er vor lands-
mandinde, sangerinden frøken Wilhel-
mine Holmboe, for hvem jeg levende
interesserer mig. Gør Du ligeså!
Hun tænker at give en koncert i Stock-
holm. Til Dig kommer hun for at
anbefales til de personer, som kan
være hende bedst til nytte. Jeg selv
kender ikke de i musikalsk henseen-
de toneangivende hos eder. Resten
vil hun selv sige Dig.
Af aviserne ser jeg at din villa
nærmer sig sin fuldførelse. Umuligt
var det ikke at Du til næste år
får se mig træde ind til Dig. For
dennegang indskrænker min udflugt
sig alene til Norge, hvor jeg nu
i to måneder har levet i en uaf-
brudt række af selskaber. Om nogle
dage rejser vi tilbage til Dresden.
Med de hjerteligste hilsener
fra os alle til Dig selv, din hustru
og din lille pige tegner jeg mig
Din hengivne ven
Henrik Ibsen.
Doctor J. Heimbeck
Uranienborgveien 26, Kristiania Kristiania den 18.4 1901
Telefon 4276. Kontortid 11-12 og 4-5.
Hr komponist Edv. Grieg!
Deres venlige af 15/4 har jeg modtaget.
For det særdeles imødekommende svar beder jeg
Dem modtage forbundets forbindtligste og ærbødige
tak.
Til siste nordiske studentermøde i Romsdalen
mødte 400 deltagere, hvoraf 78 kvindelige stu-
denter. Hvorledes forholdet vil stille sig iaar kan
umuligt forudsiges. Indtegningen til mødet er
endnu ikke begyndt og vil vist ikke blive færdig
udgang, medens indøvning af
korene helst burde kunne begyndes i næste maa-
ned. Medens forholdet fra Norge var 89 Mænd og 31 Kvinder
12 Kvinder mod 107 mænd,
Finland 25 Kvinder og 33 Mænd. Danmark 10 Kvinder
og 98 Mænd. Men da kvindernes tal for hvert møde
har været i stigende, tror jeg nok, at vi kan paaregne
50 syngende kvinder. Hvor mange mænd bør vi da
have på understemmerne?
Med megen agtelse ærbødigst 
J. Heimbeck.
Kræfter, og Dr. ogsaa, så er der jo,
intet Andet for end at maatte bøie
sig. Det er derfor jeg gjerne vil bede Dem,
om De indtil Paaske vilde lade være at
offentliggjøre det; det er saa ondt om
jeg skulde være nødt til at træde tilbage
igjen i saa i modsat Tilfælde. Kan De det? Og
skulde det blive umuligt, da har De
jo Knutsen. Men det vil jeg nu ikke
tænke paa. Dr. W. siger jeg skal gaa det
i møde med Freidighed og Glæde, og fordi
det kom, som det kom, har jeg Haab.
Hr. Edvard Grieg!
Paa en kommitte's vegne tager jeg mig
herved den frihed at henvende mig til Den med an-
modning om at skrive musiken til en univer-
sitetskantate (for blandet kor, soli og orkester)
hvortil Bjørnstj. Bjørnson har lovet at forfætte
tegsten.
For at sætte Dem ind i, hvad vort ønske
gaar ud paa, og samtidig give oplysning om sa-
gens historie vil jeg faa lov til at anføre det vig-
tigste af hvad kommitteen - ogsaa gjennem
mig - tilskrev Bjørnson:
"Universitetets stiftelsesfest, 2 septem-
ber, da de unge studenter - deriblandt nu ogsaa
unge kvinder - optages som lærlinge, da i
skapstræet, stakkars unge.  Jeg kan ikke svigte hende mere end jeg kan 
svigte mine egne – og saa maa jeg jo paa kjøpet ta Gunhild som jeg avskyr 
og Trond?  Jeg er ræd gutten bærer paa ett eller andet, legemlig eller sjælelig 
elendighet, kanske begge deler, som har ulmet hele barnealderen utover og vil 
bryte ut i lyse live nu under puberteten.  Skummel og sky er han, indi-
mellem tillidsfuldt babyagtig, sier femaaringers ting, lider av hjertebanken, tung-
pustethet, pludselig blegnen og hodepine.  Jeg synes det er like umulig at 
sende ham ut til fremmede og ha ham mellem mine egne –.  
Det er fært.  Og naar faderen kommer hjem til huslige vanskeligheter og 
økonomiske vanskeligheter, nedslaatt – ja noe videre trivdes har han ikke 
paa reisen – der blir pokker ikke noe opgjør av; det blir til at jeg 
holder kjæft, sinter mig indvendig, sætter op et ansigt som er for lite søtt 
til at det kan opmuntre og for lite sint til at det kan ruske op – og 
anbefaler mine affærer til Gud og Sankt Olav, at de faar hjelpe mig, 
saa skal jeg gjøre mit bedste.
Du kan tro jeg saa nydelig ut i kjolen din paa stabburstrappen 
paa Bjørnstad.  Istedetfor talerstol hadde jeg sørget for at faa et vakkert 
gammelt lite skap til at ha papirerne paa;  det var yndig veir og 
opsætningen var nydelig – har Sankt Olav set det, saa maa han ha 
været fornøiet, synes jeg.  Talen hørtes godt over hele Bjørnstadtunet, 
men der var nogen tusen mennesker som stod bakom husene, og de hørte 
jo ikke.  Talen selv synes jeg var god; jeg hadde arbeidet paa den en 
maaned og den tok præsis 3 kvarter.  Den var selvfølgelig meget opbyggelig 
og der var svært mange som var meget opbyggede ogsaa, hørte jeg.  Men maalfolket 
var skuffede.  Endda jeg nævnte naturligvis ikke hvad jeg tror Sankt 
Olav vilde ment om maalsaken – jeg tror han vilde lugtet at her var Haarek
Lieber Hrr Doctor!
Es hat mich sehr weh
gethan zu horen das es
bei Ihnen so schlecht steht –
Sie und Ihre Frau Gemahlin
beide kranke! Und besonders
scheint Sie lieben Hr Doctor.
sehrleiden gehabt haben
– Ich wunsche von Herzen
das Sie baldigst bessere Zeiten
sehen werden –
Ich wurde Ihnen sehr
Hansteensgt. 2 IV 27/1 - 25
Kjære Caroline, Fru Eclin, Bjørn!
Tak for Telegram paa Ottiaarsdagen!
Tak for alle de deilige Minder
fra Gamledage!
Eders hengivne
Harriet Backer
Voksenkollen
Herr Edvard Grieg,
Jag hørde på
vägar & stigar
att Ni skulle
komma upp hid
& blott jag hörde
Edert namn
inspirerade det
mig att skri fva
något for Edra
mig megen hoved
jeg mang en gang paa mine Skü
til bage lagde 6 mile for at faa
vent eneste fingertaget,
derfor synes jeg det er beklageligt
om det skal dø aldeles bort, det
som nyere er er ikke til at kjen-
de ijen, Sukkov fra Bergen
besøgte ogsaa Møllerguten og Havar
Gibøn og han reiste ikke for intet
han spilte Springara og Halling
saa det var rart at høre og det
efter noter - saa det
faring for, Haavar Gibøen som
jeg mest har lært af stod udetvilde
nærmest Møllergutten i Musikens
kunst det har han selv ærklæret - -
og ligesaa var dem i sammen for det
meste lige fra smaagutalderen -
Jeg faar for denne gang slutte
min ufulkomne skrivelse for
jeg kan ikke med Ord.