MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Men da vi var komne midtveis om-
trent, blev det slig, at jeg sa:
"Nei her gaar jeg Pinadød ikke
- - - - - - - - uden Toug!"
- og det endte med, at Anfind
gik ned efter det. Og da jeg først havde
faaet Touget om Livet, virkede
det saa beroligende, at al
Følelse af Svindel eller lignende
forsvandt som Dug for Sol, og
det gik som en Dans til
Toppen, hvorfra - - -
- - et Syn, som aldrig
glemmes. Hele Hurrung-
knippet i Nysne med sortnen-
de og blaanende Utladal
under og i Øst lysnende
Fjernsyn med Vand i Vand
og Tind i Tind i det uendelige -
- - - - jeg overlader trygt til
Dig at fortsætte, thi jeg
ved, du ser altsammen.
377.
de kage -
"Ja, kjære Dem da, Signe - saa meget, De vil!"
"Aa, den yndige ungen," hørtes det fra alle
kanter.
"Ja, du er deilig, er du - den mest fortryl-
lende, vidunderlige unge paa hele jorden! kun-
de gjerne spise dig op -"
Men det likte ikke Bibbi; hun skreg
og spændte og vilde heller spendere munden
sin paa kagen -
"Gaa ind til Marie i spisestuen du,
englen min!"
"Nei, - vil ikke!"
"Ja, ja - saa faar du blive da, bassen; -
men ikke lad hende plage Dem for meget, Signe."
"Aa langt i fra da, fru Blickfelt!"
Signe saa forresten lidt træt ud.
Hun syntes alligevel ikke, det var saa forfær-
deilig morsomt at høre paa det, de snakked
om.
"Har De hørt den sidste store nyheden
i byen, fru Evensen? om den kvindelige
Hendes Tanke var at caplere Deres byste
i mindre Format og indrette den faar
at hun kunde tage Afstøbninger
massevis.
Nu vil Statuen af Ole Bull vel ogsaa
lægge Krav paa hendes Tid, men i
Paris har hun let for at faa Arbeids-
folk til det Simplere.-
Det har fornøiet av at se Deres Op-
hold i Xania som tilfredstillende
Forhaabentlig er i vel snart paa
vei til Polen, vi ønsker Eder en luk-
kelig Reise og at Polen snarere
end tar af i Deres Omdømme.
Det er et stort Spørgsmaal om Børs
magter at komme her til sin fødsels-
dag den 21 Marts, han ønsker at det
vil ske, men hans Tanke da at ville
give det offentlige Bibleothek en saa
Gave til et nyt Hus vil dog ske den 
Dag.
Næsset Paaskedag 1904.
Kjære Edvard! Jeg længtes igaar
saa efter Dig, at jeg maatte
sende Dig et Paasketelegram,
thi jeg har paa lang Tid naaet
at skrive. Mine Fristunder har
i Regelen gaaet til Solbakken,
til den stakkels Nancy, og jeg
har ogsaa ellers været meget op-
taget af Ordningen af forskjel-
ligt. Ja det er tunge Dage, og
jeg skimter endnu ikke den
Dag, da det skal kunne lette
for Nancy. Og nu John Grieg!
Ogsaa han! Det blir et Tab,
som Bergen kommer at føle
ganske overordentlig. Hans altid
vaagne Velvilje til at tage sig
Jeg havde saa godt selskab, Gustav Storm,
Rorp og borgermester Christir, 3 kavalerer, det var 
saa morsomt at have, da de alle gjorde alt
for at være mig til hygge og glæde. Jeg fik derefter
se alt muligt ogsaa i omegnen af Rom, den er
deilig, Rocca di Papa saa jeg blot fra afstand,
det vil sige ved foden af den, da jeg fra Frasca-
ta var ude i et kloster som ligge lige under.
Men alt det tristenske. Rom var det bedste,
ja og saa Tivoli, Hadrians villa, Nemisøen,
hvor vi hørte gjøg og nattergal, laa timevis i
græsset; ja alt jeg var saa i himlen.
Nu er min hand eller hode træt, saa slut-
ten blir mer end umulig, bare dere forstaar
et eneste ord? Hjertelig hilsen til eder selv
og Elisabeth og Erik. Husk ofte paa eders
hengivne Kitty.
Samlingerne. G. var begeistret.
Vi reiste fra Kleivsæter
i deiligt Solveir Onsdag Morgen;
(28de) Schjøtt, Ivar og Paal Kleiven
fulgte os til Hedalsveien hvor
vi tog nedover. Besaa Kirken
i Hedalen d. v. s. fra Stiger
som vi satte op til Vinduene,
da Nøglen ikke var at faa (Manden
eller Konen? borte). Deilig gammel,
sjelden rigt skaaret og forgyldt Altertavle
og Prækestol; men et fælt nyt hvidmalet
Havestakit omring Alteret. Bjølstad
Gaard havde endnu deilige Ting;
men Pensi
onat
smagen - og Aanden
tredte sig i de deilige Stuer og Tilbyg-
ninger, og moderne stygge Verandaer
holder ogsaa paa at ødelægge det;
ydre. Selve Hedalen med den ranke
mørke Granskog og ildgule somm
Aabenraa 31. 11/6 1902
Kjære Ven!
Dennegang vil jeg dog see at reise
mig i tide forat Du kan faa, hvad
jeg haaber, mit Lykønskningsbrev til
Fødselsdagen betids. Og modtag da
her Helgas og mine varmeste og hjerte-
ligste Ønsker om alt muligt Godt
for Dig i det Aar, der kommer og
hav Tak for alt Godt i det gaaende Aar!
De løber fortere og fortere, jo ældre man
bliver - nu lakker det mod de 70
med mig - i den Anledning har
jeg ophørt paa solen Maade med
Orgelforedragere, for jeg vil helst
slutte af, mens Legen er god. Som
Du kan see af vedlagte Program,
havde jeg Dig med ved Afskeden, idet
flere Muligheder, men intet vides. -
At Hjernen har været angrebet
er vel sikkert nok. -
Iaften er Mor og Dagmar i Byen
hos Arnesens (Bryllupsdag) og i
den Anledning tutler Marie og
jeg af os ned til Børre og
Nancy for at faa os en
fornuftig Whist, - nu er det
længe siden. Toget skal afsted,
derfor Godnat for iaften!
Din
F
Tak for hvad Du skriver om Sange-
ne. Jeg er fuldstændig enig med
Dig i, at Digteren er noget my-
stisk i Slutningen af Høst og da jeg
henvendte mig til ham, svarede han
at hele andet Vers og spesielt Slut-
ningsjammeren er paahengt bagefter.
Digteren har slet ikke Lyst til
at Stien skal stænges, og han længes
heller ikke saa haardeligen efter
Fred, tvertimod han vil gjerne
ud og fare paa lange Veie.
Men - noget maa der staa i
Enden, det er Faktum. Og
Kria 26/1 - 23
Kjære frøken Backer!
Jeg har nu klarlagt følgende om Deres
reise under og efter Pariseropholdet og sender Dem
det herved, forat De paa forhaand kan gjøre Deres
bemerkninger. Det vilde ellers bli et for stort og indviklet
materiale at gaa helt uforberedt løs paa. Størsteparten
er jeg helt sikker paa; men de somre, da De har
været to steder, er jeg litt i tvil om; dise sisste
er ogsaa væsentlig bygget paa katalogernes aarstal for 
bilderne.
Jeg vilde gjerne da vite alt av interesse,
om hvem De bodde hos og hvem De var sammen;
men slikt faar vi ta i smaa slag, avsnitsvis
som de grupperer sig.
Hvis der ikke indløber noen protest
fra Dem, kommer jeg ogsaa førstkommende onsdag
kl 11.
Med venlig hilsen
Deres ærbødige
Erling Lone.
I anledning af Andreas Auberts kritik over
Chrs. Kroghs billede "Albertine".
Da jeg saa Andreas Auberts navn under en anmeldelse af
Chr Kroghs store billede glædede det mig, thi jeg troede at nu
skulde vi udenbys
Fordi Andreas Aubert denne gang har skuffet mig, vil jeg faa
sige et par ord. Aubert er den kritiker vi har efter min opfating, som
har øie og følelse for k den maleriske kunst.
Raader kunstkritikeren Aubert til at bygge kunsten paa
almenhedens sympathi og omdømme.
Paa almenhedens omdømme
Efter min opfatning tager Aubert her feil han knytter selv den
Ihgting kunst uberettiget fast til Hans Jæger, ved sine ord overlefer om
Foregangsmanden især i en anmeldelse af dette billede.
de formeget. O tænke
sig, at han så ikke vilde
herfra, ikke vilde ud af
sit ægteskab, fordi han
i alle måder havde det
bedre når han leved sam
havde hus
og hjem sammen med mig,
jeg flittige, stræbsomme,
stoppende, lappende syen-
de og strikkende menne-
ske. -
Nej, Du skulde hørt fru
Thoresen i vognen på hjem-
turen! Hvor var hun fuld
af glæde - ja, af lykke.
Nej, jeg kan ikke beskrive
Dig, hvordan hun var. Hun
talte uafbrudt! Herregud,
hvor er hun herlig! Hun lige
frem tilbeder Dig, og hun elsker
den bedste. Jeg havde af Aviserne seet at
De
havde er-
holdt Tjenesteledighed for at foretage en Udenlands-
rejse, men troede at det egentlig gjaldt en Fornøjel-
sestour og havde allerede saa halvt om halvt
tænkt mig Muligheden af at faa see Dem
hernede.- Idet jeg ønsker Dem en snarlig Bedring og
en behagelig Vinter tegner jeg mig-
Deres ærbødige
Henrik Ibsen.
sende dit Svar gjennem Advokat Helliesen.
Jeg benytter Anledningen til atter at sende
dig min hjærteligste Tak for al din Elskværdig-
hed mod mig og beder dig hilse din kjære
Hustru mange Gange.
Det er deiligt at vide, at jeg nu kan bli af
der var ikke saa mange mennesker
som ellers. Sindings Konsert var en
slem Konkurrent. Der var ogsaa for
lidet averteret. Fru Seipel havde været
saa snil at ta all Bry og arbeide
paa sig dennegang, skjønt jeg er Form.
Man valgte mig i vaar meget imod min
vilje. Jeg har saa liden Tid og det at
jeg bor herude gjør det for besværligt.
Af Statsraader var der ingen. Vi mærked
Regjeringsskiftet. Sidste møde i vaar
var Blehr, Løvland, Sunde, Knudsen og
f. S. Steen tilstede. Heller ikke var
der saa mange Storthingsmænd som
før det nye Storthingsvalg. Af nye
thingsmænd var Gunnar Rystad fra Sætusd.
og Lensmand Kleppen fra Telemarken der.
G. orked ikke, da han havde værret
i Byen tre Dage i træk. Prof. Seippel
var forkjølet og kom ikke af den Grund
undgik ikke en chocolade
hos tante Erna Ording.
Om aftenen læste vi
den unge Hertzberg: Fra
mit arbeiderliv - han
er præst, men har i 5 md.
arbeidet (ukjendt) paa
et mekanisk værksted.
Og fra et konservativt, gam-
meltestamentligt syn
kommer han til det
resultat, som socialisterne
naar from another side.
Kun at han vil afhjælpe
pr. bibel hvad de andre
vil pr. samfundsordning.
20/1 Sligt føre! Barfrost,
veiene stykkevis islagte,
stykkevis bare.
Sandspollen ved Drøbak
let at beseire – Hvis der ikke
nu ved Universitetet og 
og i Aftenposten sad farligere
Drager end hans –
–	Formatet må forlænges noget
til –	Jeg har benyttet en
selvlavet Pasteltekning og
det morer mig at det
allerede existerer en – Ved
Leilighed må jeg få vide
nøyagtig hvor den er at
få –
Bedste Hilsen
Din hengivne Edv Munch
mer turen til en selv saa smiler man ikke
saa let. - Hvor kan der mangle Dig paa
lyst til at begynde paa et saa extra mo-
tiv, som Du har. Begynd, saa kommer lysten
styrtende over dig, jeg kunde rent misunde
dig at have noget, som laa saa samlet for
en som det der. Og saa med det at kunne
bevæge sig derborte i den natur, som en er
voxet op med. Lad der bare ikke komme
for mange personer, der er ikke saa man-
ge folk paa Jædderen, det fælslige er jo
netop, at en næsten altid er alene, saa langt
øiet kan se. - Men hør Du, jeg synes, Du
er blevet saa spagfærdig af Dig, Du siger,
Du kan ikke opdrive sinne, men det er
jo din livskraft. Det har Du tilfælles
med Alexander, I trænger begge noget
som vr irriterer eder, han bruger "Morgenbla-
det" som irritationsmiddel, men Du lever
jo i selve den luft, saa for Dig maatte
det bare gjælde at holde dig normalt
modtagelig. Tag Blonds piller, Du maa
være blevet svag. Jeg mener, at overalt i
Kristiania findes lidt af Morgenbladets
luft, lever man ikke i det, saa ser man
det og hører det omkring sig, nok at ærtes ved. -
Molde, den 21. Juli 1885.
Herr Nordahl Rolfsen!
Den forlangte tilladelse
meddeler jeg for mit vedkom-
mende med megen fornøjelse.
Dog må jeg anmode Dem om
at indhente også min forlæg-
gers samtykke, hvis sådant ik-
ke allerede er sket.
Hvad portrættet angår, vil jeg
anbefale det af F. Hanfstæängel
i München tagne fotografi, bryst-
billede i kabinetsformat, der kan
rekvireres gennem enhver kunst-
handel. Det findes også gengi-
vet i en fortrinlig radering i det
af Paul Lindau redigerede må-
nedsskrift «Nord und Süd» for
ikke tænke dig, hvor herlig der er deroppe - bare at
man næsten blir altfor lat - gidder ikke gaa ned 
de seks trapperne. - Og her har været et veir i Rom 
disse dagene -. Igaar gik vi op paa Pincio straks vi
hadde staat op, og vi spiste lunschen paa meieriet deroppe 
- midt paa en grøn eng mellem pragtfulde gamle pinjer,
mens de store brune halvvilde kjørne græsset mellem 
bordene - og blev gaaende hele dagen - deroppe mellem 
de deilige fontænerne og de vældige alleer av steneke. -
Oja, jeg er glad jeg er her igjen. Jeg var svært glad 
i London - men jeg maatte til Svarstads triumf indrømme,
den første morgen vi vaagnet i Paris, at solen, solen 
fuld og blank uten taakeslør, den hadde jeg ikke set
i alle de maaneder i England. Tør, klar luft - jeg hadde
faktisk glemt, hvordan det var. Den er skjøn, denne
bløte, disede luften derover, det mælkeagtige solskin og
den graablaa fortoningen i horisonten - og jeg elsker 
London, men forandringen virket blændende. Endda der
var skarp kulde i Paris - endda værre kulde i Milano, 
hvor vi stanset i to dager - og først i Florens begyndte 
varmen. Her er fuld sommer, trærne hænger fulde av appelsiner
og tusenfrydene blomstrer paa den protestantiske kirkegaard.
Ute paa kampanjen har vi ikke været endda. -
Og saa den vidunderlige italienske maten og vinen -
berede dig eller mig selv et nederlag ved forkastelse.
Jeg hadde derfor intet andet at gjøre end at vente
til bedre tider. Men gud skal vite, at jeg skam-
met mig ved min egen magtesløshet og dertil stadig
gik i angst for at værket skulde gå over på andre
hænder. Jeg følte din tause bebreidelse over mig
hele tiden, og dette har været den væsentlige grund til
at jeg ikke har søkt dig i al denne tid. 
Nu da slaget har ståt og er vundet - føler jeg
det som en stor befrielse. Og en dag kommer jeg
atter og banker på din dør som i gamle dager. 
Håber at jeg da ikke er uvelkommen.
Jeg har savnet dig meget i al denne tid,
Gustav! Men det kunde ikke anderledes være.
Din ven
Jens.
der jeg Dem have den godhed ind-
til videre at beholde til opbevaring
og til successive indbetalinger til
min søn under hans ophold i Stock-
holm. Jeg har nemlig hidtil kun
telegrafisk meddelelse om hans ind-
kaldelse did og kender således end-
nu ikke de pekuniære vilkår, der er
knyttede til hans nye stilling. Han
har naturligvis mit samtykke til
efterhånden at hæve hos Dem, hvad
han ansér for nødvendigt.
Vi har iår havt en temmelig kold
vinter; nu er temperaturen dog mil-
dere og i næste måned plejer her
sædvanligvis våren at indfinde sig.
Sundhedstilstanden er meget god;
men de fremmede vover ikke at kom-
me; så øde har Rom ikke været i
alle de år, jeg har kendt byen.
Med gentagen tak og hilsen teg-
ner jeg mig
Deres venskabeligst forbundne
Henrik Ibsen.
Turku 4. juni
1935
Åbo
Kjære Mathea
Ja ikveld reiser jeg tilbake til Sverige og er
forhaabentlig i Oslo fredag morgen og hjemme paa Lillehammer
fredag med sisste tog.  Jeg skal forresten ringe op straks jeg 
kommer til Oslo – jeg længter jo efter at høre hvordan
alting staar til hjemme.
Det har været en strålende festlig tur – men
træt er jeg, godt det er slut, for jeg hadde ikke orket mere, endda
jeg skulket en hel del av festligheterne. Veiret var pent de 
første dagene, søndag voldsom snestorm – igaar sommer, idag
graatt og surt igjen. Undres hvordan det er med veiret
hjemme?  Her blomstrer lønnetrærne i haverne og hvitveis
i skogene.
Mange hilsener til alle
Deres hengivne
Sigrid Undset.
Pas paa frimerkerne for mig er De snil!
Forfatteren
Jappe Nilssen
Olaf Kyrresgade 2
Kristiania
den mængde fremmede, ikke skal
kunne få tag over hovedet. Tror De
at alle hoteller skulde være optagne?
Jeg synes ikke jeg kan tænke mig det;
men skulde det imod formodning være
tilfældet,- turde jeg da anmode Dem
om den store venskabstjeneste at lade
forespørge hos vor forrige værtinde,
frøken Helferich i Schellingstrasse,
om den af os før benyttede bolig står le-
dig og i så fald om hun vil leje os den
for en måned men ikke længer. Ind-
går hun herpå, så skal jeg selv fra
Rom forhandle det øvrige med hende.
Men dette er, som sagt, kun under den
forudsætning, at der ikke skulde fin-
des plads i hotellerne.
Når jeg kommer til München,
har jeg til hensigt at leje en større bo-
lig og selv møblere den. Jeg er nu ked
af den hidtil benyttede måde, der ikke
kan yde fuld hjemlig hygge. Jeg vil
håbe, at det ikke falder så særdeles van-
skeligt at finde noget, som passer for
os, skønt den sædvanlige lejetid rigtig-
nok er over når vi kommer.
være nødt til at tage kampen op mod.
såmegen idiotisme og bornért fanatis-
me. At de virkelig gider svare nogen
af dem. Hvad må de ikke lide og
gjennemgå af deres lave, blinde dum-
me samtid. Men husk Vergeland og
Gallileo Gallilei og Marthin Luther
og alle de andre, hele skarer af store mænd,
hvis lod var lig deres. Jeg ved med vis-
hed at de ikke kan bøies, at deres
sjæl står rank og stolt som en velvoksen
gran i skogen, hvem alle stormvinde intet
formår at gjøre. De har deres støtte og
standpunkt indeni dem under dem
hvorfra de ikke sådan uden videre
lader dem feie bort. Ak når de hørte
alle de dumme, u umyndige, trælleag
tig bornerte udtalelser om dagene af
selv de bedste om deres bøger, da vilde
de kunne forstå, hvad jeg og enkelte andre
alvorlig opfordring om uopholdelig
at indbetale det skyldige beløb da det-
te ellers vil blive inddrevet ved en
sagfører.- Jeg kan ikke beskrive, hvor-
ledes disse norske gavtyvstreger op-
irrer mig. I intet andet land er jeg
udsat for noget lignende.
Jeg benytter derhos anledningen
til at anmode Dem om godhedsfuldt
på sædvanlig måde at ville sende
mig, hvad De ved modtagelsen af
disse linjer måtte have til min rå-
dighed.
Med vore bedste hilsener til Dem
og Deres ærede frue tegner jeg mig
Deres venskabeligst forbundne
Henrik Ibsen.
93 Mildway Road N.
7th Mai 1888.
Herr Edvard Grieg.
Jeg er Dem meget
forbunden for Deres
venlige linjer af 5 ds.
Uagtet det naturligvis
vilde været mig meget
kjært at faa hilse
paa Dem, haaber
jeg De ikke vil gjøre
nogensomhelst opofrelse
forat møde mig,
ialtfald saa længe
96
Men det fins bare en nasjon som kan
sluke og fordøse slik hastenet tale fra
en statsmann, og det er den tyske. -
Det blir kanskje ikke krig nå - 
men hvordan skal den undgåes, sålenge 
alle land dirrer av skrekk og av mistro til 
hverandre, bak altid fler kanoner??
Imidlertid herjer en ener fredelig,
som ondartet influensa Oslo - Astrid
har vært angrepet, Thommes ligger med 
høi feber; Johan og jeg tenker å reise til 
Kongsvoll iovermorgen, med våre to
malerinner Else og Agnes og Riette Leum,
som har invitert sig med som gjort.
Den rollen må også spilles med Aneland,
når pungen er slanken. - Men jeg
reiser ikke fra Astrid, blir gutten dår-
ligere. Ikke er jeg sår selv, heller - 
en underlig følelse av ikke å være 
våken; og med idelig vondt i min
forkrøkte tarm. Men slik skal det ant
være herefter - .
Kl. 12, saavel
Søndag som kommende
Søndage har vi Møde
saa, den Tid er umulig;
Forøvrigt maa Kl 1
være ligesaa hensigts-
messig.
Møder nu Studen-
terne frem i et rimeligt
Antal vil De vel
forhaabentlig kunne
bringe Noget ud af
det paa Forhaand
god Lykke til
Arbeidet
Chr. 1 Feb. 1872
Ærbtg venskbl
Carl Hammond
Herr Eder Grieg
hersteds
3) svarte fru Thoresen
med sit gode smil
og sine blanke, kjær-
lige øjne - "jeg
mener det ikke så-
dan, men, men" -
Ja, jeg har tit tænkt
på denne min
allersidste samtale
med fru Thoresen.
Og jeg forstår det ik-
ke. - Hils Karoline
og alle dine fra din
Amalie S.
Arbeidskraft paa Grund af
Sorg og Sygdom er brudt, ikke
har vist hverken ud eller ind,
og saa har Fortvivlelsen
slaaet sine Bølger sammen over
ham. En Uge, før han døde, var
jeg oppe hos ham paa hans
Værelse, hvor han da laa
syg, og saa aftalte jeg med
ham, at jeg, saasnart jeg var
færdig med en dispache, jeg holder
paa med, skulde tage fat og
arbeide med ham paa hans
Kontor, for at faa en hel
Del Brev, han arbeidede med,
under fra Haanden. Men
det kom ikke saa vidt. Da
Lørdag blev jeg færdig og reiste
hjem, men Mandag blev jeg som
sagt modtaget med Budskabet
om hans Død. Du kan vide,
hvorledes jeg da har været op-
taget hele Ugen. Og hele
Børneflokken! Den klynger
sig saaledes til mig, naar
Men detta skandinaviska författar-
möte fick inte förlöpa utan en "'tids-
enlig" demonstration för andra ideal
än kultur och mänsklighet. Det offi-
ciella programmets sista del var en ut-
färd till Sveaborg. Och här stack den
fascistiska militarismen fram stövel-
foten. Under eskort av bistra office-
rare och företrädd av garnisonens
musikkår drogs en sammansmulten
författarskara omkring bland gamla
fästningsverk, krigsminnen och mili-
tarmuséer. Man underhölls med pe-
koralistisk vältalighet och uppblåsta
nationalistfraser, med grannlåter om
"ära och "segrar" och "troféer", om-
växlande med sadistiska tirader om
dodade, sårade och fångade "fiender".
Till slut undslapp man inte att ställas
infor det makabra åskådningsmaterial
som hopsamlats från det roda uppro-
rets dagar och som en gang skall bli
ärorika minnen om det blodiga "be-
frielsekriget"; här förevisade en
svartmuskig major de röda kvinnor-
nas "uniform" under en strôm av
pinsamt hatfulla ord om de besegra-
de arbetarkvinnorna. "De var de vär-
sta vi hade att slåss med", sade han.
"Var de så tappra?" avbröt Nini Roll
Anker. Han spände blicken i henne
och hogg emot med sammanbitna tän-
der: "De var så svinaktigt fräcka!"
Varför vilja ge oss detta intryck
som det sista av Finlands huvudstad?
- Nå, för de flesta av oss blev det
ju lyckligtvis inte det sista. Än en dag
eller ett par stannade vi bland nya
vänner, där man inte ruvade över on-
da minnen utan levde för nuet och
framtiden i den stad som bygger och
bygger, frejdigt, stätligt för att bli en
modern skandinavisk huvudstad.
beundret Dig, fordi Du gjen-
nem alt dette har kunnet
bevare det lyse, som er
spesifikt Dit, (hvormeget
Du end i Dine Skaaltaler til
mig forsikrer mig, at Du
er Pessimist). Nei Edvard,
Du er Optimist saa god
som nogen, men Herregud
at være Optimist med Ma-
vepine, det er nu saa
sin egen Sag. Og dog vil
jeg sige, at Du har klaret
den Pif ogsaa. Thi din
lyse, gode Tro har jeg
seet fæste sig med Aarene,
og vil Du vide det,
saa har Du derved mangen
Gang støttet mig selv.
Kjære Vigeland -
Tror De ikke De med tid og
stunder kunne faa laget den lille bjørnefontænen,
saa vi kunde faa den her ute? Jeg vilde saa gjerne
ha noget med vand. Og plassen er naken og aapen -
jeg forsøker at tænke mig gruppen, vi saa paa igaar.
her utenfor, men jeg faar det ikke til. Den skulde staa
med trær bak - og ikke alle væmmelige mennesker
skulde ha liv til at glo paa den. De maa komme
hit ut og se paa plassen, vi har tænkt paa. Tak for
igaar.
Deres Nini Anker.
12. 6. 1912
boede sammen med en anden dame, fru Olga Petersen,
fdt. Rosenqvist; hendes far, kommandøren, satte frk. Wang
istand til selvstændig at kunne overtage boghandelen.
Efterhaanden blev det til noksaa intim omgang, end-
skjønt man snart kunde merke, at fru Petersen ikke
altid var saa meget glad over os yngre; hun var for-
færdelig jalous og vilde helst have frk. Wang alene for
sig og sine to smaabørn, Bertha og Ejnar, hun fandt
vist fuld erstatning i hende for den mand, hun var
skildt fra. Frk. Wang var umaadelig gavmild og velgjøren-
de paa alle mulige maader, saa det var intet under, at
folk - mange, da - følte sig tiltrukne af hende. - I et
aarstid var vel Johanna der; men saa søgte og fik
hun en større post i Trondhjem. Det var jo hendes 
ni, stakkel, at hun absolut vilde ud for ikke at li
søsteren til byrde. - Dengang spillede jeg en tid nu
des kusine, Olive v. Krogh, datter af admiralen, - og hun
talte meget om det forrykte i Johannas plan og om fami-
liens store uvilie; men hvad kunde det nytte - - jeg for-
stod det saa godt, selv om ikke Johanne egentlig havde det
hvad man kalder - ondt hos Kroghs. - Vi skildtes med stor
sorg for dog at mødes om ikke saa lenge igjen.  Hun
med hende er simpelthen den at hun har aldrig skjønt, arbeide med aandsværdier
er av en anden art end praktisk arbeide – hun kan ikke bli kvitt den forestillingen
at det er en dyd at være snar i vendingen. Derfor er hun stolt av sig selv naar
hun rækker at anmelde hele juleliteraturen og uliteraturen i rekordfart, og derfor 
tror hun at hun digter, naar hun følger sin lyst til at fabulere og skriver ned 
rub og stub som falder hende ind i 6 uker: saa er det en bok. – At der maa
ryddes op i anmeldelsessvindelen er sikkert og visst. Men jeg synes du kunde 
tatt det op paa en bredere basis. Smaabrøggerne er ikke bedre end Barbra, 
og Finn Halvorsen værre, med sin aldrig sviktende flair for at finde og 
begeistres for det uægte som ser ut som det var noe –.
Mange hilsener til Anna og dig
din hengivne
Sigrid Undset.
Til aarsmøtet skal jeg komme, om jeg ikke altsaa skulde bli akutt syk igjen.