MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
sundt for saadan en Spraellemand
som Undertegnede. I alle Fald maer-
ker jeg, at j bliver bedre og bedre. Det
har nemlig dette Aar taget lidt
laenger Tid end ellers at komme
helt op igen, som vel ret naturligt
er som en Følge af den lange una-
turlige Opstramme med min syge
Ryg i Vinter. Det er nok rimeligt tror
j do, at der kommer en Slags Reaction
ovenpaa saadan en Omgang. For
det var nu alligevel til Tider slet ikke
saa let at føre igennem, og Benhinde-
taendelser er der da ogsaa endnu. -
Men den generer ikke meget.
Ja saa har j kun en favn-
fuld af Hilsener som j vil laesse af
i Deres Favn! Dog endnu et: Fisken
har det godt i England - tror j da -
har vaeret en 14 Dage paa Landet i
Richmond, hvor hun har haft nogle
Venners Hem ganske for sig, da de
var vaek. Hvornaar hun kommer
hiem ved j endnu ikke.
Hils mange Gange Deres Søster.
Baronen hilser meget.
Deres taknemlig hengivne
Ellen B.
Voksenkollen 16.11.14.
Anne Kures Hotel.
om "Jomfruen"
Kjære Barbra,
tak for du sendte mig din bok. Du har ikke
bedt mig si dig min mening om den, saa jeg skal ikke gjøre det – 
men jeg kan ikke la være at bemerke – jeg synes du har tat det 
lovlig let med fakta. -
Naar du begynder med at meddele om et billede
i maaneskin «den røde mund synes endda rødere» – saa blir ialfald 
jeg saa forstyrret, at jeg ikke senere for bokens egen skyld kan 
overse, at den er helt umulig i henhold til de faktiske samfunds-
forhold i sekstende og syttende aarhundrede. Jeg blir ikke slik revet med,
at jeg kan la være at tænke, naar du meddeler, raadmand Jens Eggert
ler ved at høre, hans kry frue er et uegte barn. Jeg kan ikke la være
at tænke – han vilde ikke le, naar han fik vite, han har ikke egtet
Gylicke Bildedatter Lehm til Broholt, men slet og ret en uadelig pike,
Gylicke, i lovens øine et tyende som Ann Magret og Serianna, 
der ikke eier mere end de klær hun staar i.  Broholt og alt Bilde
Bengtsøn har efterlatt, til siste sølvske, tilhører faster Anne og maa
gaa til utarvingerne fra Tuft; alt andet er arvesvig. Disse utarvinger
kan jo naarsomhelst melde sig og fordre, at Jens Eggert skal bevise sin
kones ret. Hele bygden vet jo, at der er noget mystisk ved Gylickes fødsel, 
utarvinger i det syttende aarhundrede fandt sig ikke i at en stor gaard
112
ikke det svarte kommer til å rå
alene, når Hitlers store opvisning er over!
Johans har ennå ikke bestemt, om
han skal slutte med verftet for godt
i høst; det er en vanskelig avgjørelse; det 
har ikke gått heldig med båten av
iår; og en stor bestilling fra Spania
blir vel ingenting; men det er en
liten mulighet for, at han kommer
til å bygge en rednigsskute og 
en 12 m. fra England. Blir det av, 
rusler det vel videre.
Jeg luker og luker - mest i seger - 
en våt Juli har vi hatt. Selger bær
og "bunter" blomster. Ja, grånens skue 
våre får vi gratis av slitet mitt -.
17/8 Johan har hatt den store gleden å
få bestilling på en redningeskøite -
Alfred Larsen vil forære Norge den - 
fint. En engelsk 10 m. også i utsikt -
så starter verftet pånytt.
Eller brenner brandfaklene i
byen "for at repare sine tænder"
som ingen Reparation trærger, hun
har de deiligste tænder jeg har sett,
og for at besøge sine Forældre, som
ikke er hjemme. M.a. O. hun
trængte at faa en Tur bort fra
Arendal, hvor hun sikkert ikke har
det altfor morsomt stakkar. Hun
var blit saa slank og pen.
St. Hans-Dag. 1904
Igaar Eften, kom Fru
Professor Seippel og hendes ældste
Datter Borghild paa Afskedsbesøg. De
skal nu tilfjelds og fra Høsten,
flytter hun med Børnene til Schweitz,
for et Par Aar. De skal lære Sprog
allesammen. Prof. reiser ned saa ofte
han kan.
Igaaraftes var 50 Stk. af
Bondeungdomslaget herude. Kogte
8. april 1930.
Kjære Ronald Fangen
Tak for din hilsen forleden dag.
Jeg kommer ind til Oslo til palme-
søndag og saa er der altsaa to møter i sakkyndig utvalg
mandag og tirsdag, men onsdag formiddag reiser jeg ned 
til kysten etsted for at være i ro i helgen; jeg trænger
luftforandring. Men saa kommer jeg tilbake til
Oslo til skolerne begynder, og blir etpar dager – hvis det 
passet kunde kanske møtet i anl. forfattermøtet 
til sommeren bli da –? I hvertfald faar jeg vel snakke 
med dig, mens jeg er i byen?
Mange hilsener til Solveig og dig
din hengivne
Sigrid Undset.
helst Opsættelse. Jeg vil heller
snart skrive til Dig igjen naar jeg
kommer i Ro, da det er mangt
og meget jeg gjerne vil underholde
mig med Dig om. Ja Du har Ret
kjære Ven at vi oftere burde skrive
til hinanden, jeg forstaar ikke rigtig
hvorfor det kommer at vi ligesom
ere saa fremmede for hindanden
naar vi ikke ere sammen, vi
som
have saa godt
for at forstaa hinanden i alle
Dele og som i kunstnerske
Anskuelser visselig have mangt
og meget tilfælles. Jeg siger ikke
om at Du maa være kjed Dig
der Du nu er, men hvor er det bedre
her i Landet? Humbugen trivés
stad tror jeg det er værre end over
alt ellers, og Gud fri mig fra at
tat et Asen. Men forresten er jeg
slet ikke sikker paa at den skulde
opsøke os med Dikterløn netop,
men kanske heller med flere Kjøpere
til vore utmærkede Dikterier. Hvad
Aanrud angaar da er det vel nærmest
Maalfolket som skal dikterlønne
ham - efter hans flinke Svar til
Bjørnson for et Par tre Aar siden.
Naar De kjender Aanrud saa vet
De vel hvormange Kroker han skal
slaa paa sig. Jeg har vel endel
mere Døl i mig end Aanrud, men
jeg vil ikke fornægte det Sprog som
De og han og jeg skriver - til Glæde
bare for Mugen i "Den 17de Mai".
ønskede at vide, om han i anmeldelsen ogsaa kunde bebude
dette arbeide. Iøvrigt er Maurer ikke ganske enig med Aubert
med hensyn til udgangspunktet for den ældste norske udvikling.
Han hævder nemlig, at salg af jord med gjenløsningsret vist-
nok kunde bruges som pantsættelse, men at en saadan dog ingen-
lunde altid dermed behøvede at tilsigtes, idet en virkelig gjenløs-
ning ogsaa tidt og ofte maatte have været en praktisk ønskelig
ting; han mener derfor, at forsölujörð juridisk slet ikke og
økonomisk kun tildels bør fremstilles som pant. Hvad veð
angaar, gjør han den filologiske betragtning gjældende, at veð
og veðja er samme ord, og at veð og væddemaal derfor oprindelig
betegner samme sag, nemlig en hypothetisk kontrakt om en tings
afhændelse ligeovefor en fremtidig mulighed. Ogsaa dette slags pant
vil han saaledes ikke i streng juridisk forstand betragte som saa-
dant, men kun som en speciel økonomisk anvendelse af en videre
obligationsart. Hvorvidt imidlertid ikke begge bemærkninger i virke-
ligheden kun ere fuldstændiggjørelser til, hvad Aubert for udvik-
lingens senere tider fremstiller, tør jeg ikke afgjøre, da den sidstes
afhandling endnu ikke kom mig i hænde.
Af nogle Morgenblade, som Aubert har havt den godhed
at sende mig, ser jeg, at Deres indberetning om Münchener-
reisen findes i et udkommet nummer af universitets- og skolean-
Gothersgade 129 K
25 Febr. 88 
Kære Ven.
Nej, du har Ret, lad os ikke komme helt
bort fra hindanden. Det har vi forresten ikke
været og kommer ikke heller! Men denne
Vinter har taget et slemt Tag ned i den
Pose, hvoraf man i det hele taget skal leve.
Vi var flyttet herind til Byen (fra den afsides
Droningens Vej) for Theatrets og Musikens Skyld.
Saa blev Svend angrebet af Skalagensfeber
og døde paa fire Døgn - den dejlige Dreng!
Det var paa et Epidemihospital - for de andre
Børnes Skyld. Knap fik vi Lov at se til ham.
Forestil Dig hans Moders Fortvivlelse - eller fore-
stil Dig slet ingen Ting; thi der er en saa glubsk
brutal og samme Øjeblik lammende Smærte 
ved Døden, at naar man har kendt den før
(som I jo) saa river mam ikke gerne 
op, og har man ikke kendt den, saa gør man
bedst i ikke at male Skyggen paa Væggen.
Jeg har mistet Mange, som jeg havde kær, men det
er første Gang at jeg ved Døden har mistet et Væ-
sen, som jeg selv har sat ind i Livet. Jeg kalder
det en Tandudtrækning i Hjærtet - og jeg haaber
ikke at Udtrykket misforstaas. Fine, dybe, stær-
ke Rødder rives med et Ryk over - uden at
engheligt Væsen kan sige hvorfor. 
man ved højlys Dag stikker
bare cromatiske Qvintu
i Molltonarter. 
For os alle er det en Skuffelse
at De ikke kommer denne
Gang til Paris; - vi faar haabe,
at næste Reise fører Dem did; 
Det glæder mig oprigtigt og
meget. at thi agter Dem til
Stockholm; De vil see, hvor
man da holder af Dem, - hvor
Sangbunden er sympatisk,
og hvor Forstaashen af Deres
deilige Musik der er baade
varm og sand
Min Hustru og min Datter
barnefriske Glæde. - Dagen
derpaa roede vi over til
Vaageboden, til en Fæbod paa
andre Siden af Gjende, hvor
der var meget vakkrere,
end ved selve Gjendeboden.
Deilige grønne Birkelier
og lange Perspektiver ind mod
Beseggen. Og saa den grøn-
ne, grønne Gjende og
Svartdalspiggen over - - -
herligt. Næste Dag atter
delvis i Regn til Eidsbu-
garen og Tyinholmen, - og
saa næste Dag i Regn over
Tyin til Framnæs, hvor
Marie og Nancy om Efter-
middagen amkom i bedste Vel-
gaaende. Humøret var straa-
lende og Gjensynets Glæde
stor,
vist vor Aftale, at De til Sommeren
skal komme og besøge os her nord,
og den Aftale maa De holde. Bare
ikke den nye Villa bliver Dem saa
altfor kjær, at De ikke kan løsrive
Dem derfra. Men her er ogsaa noget
at se, baade Fjelde og Filistere, ja
herlige Fjelde, som mangfoldige Gan-
ge overtræffer de Bergenske Fjelde
i dristige Former og storartede Lys-
virkninger. Hvormegen Glæde det end
skaffer mig at tænke paa, hvad
jeg har seet og levet paa Hardan-
gervidden eller i Jotunheimen, eller
hvilke Minder der knytter sig til
Bellagio med dets atheriske Fjelde
eller det yndige Salzburg, saa kan
Nordlands Fjelde ikke tabe sin Rang,
hvad enten de i Midnatssolen gløder
som smeltende Metaller, eller de
Lutzowstr. 82
Berlin
Kjære Jappe Nilssen!
Tak for Bogen! Jeg havde 
allerede bestilt den og læst
den – Jeg syns meget 
godt om den – når jeg til 
Våren kommer tilbake vil 
jeg nærmere si hvad jeg 
videre mener – Jeg syns 
om at du har forladt 
den tradisionelle Bohemstil 
og Bogen gir fremforalt 
Indtryk af at du vil 
kunne skrive mer
geistring, før der var fyldt i Glasserne og Bifaldet
var næsten som efter en stor B.s Tale og
saa var de mig nødt og ville drikke med denne
store Koren. Næste Gang gik det ligesaa og med
en Mangfoldighed af Stemmer blev jeg valgt til
Magister Aabent. - Dette var jo unægtelse Tri-
umfer, som jeg ikke kan nægte glædet mig, skjønt
jeg tror i den ædrueligste Sandtilstrand at kunne
sige at det ikke bragte mig et Steg udenfor min nor-
male Tro paa min selv og for Opfatningen af slig en
Løftning. H.C.Andersen besøgte jeg forrige Søndag
og blev meget hjertelig og venlig modtaget. Det
glædet kom grunne Marit at se mig. Bogtr.
Dahl kom der forat faa A. med sig til Selskab
hos sig og han var saa snild, at byde mig med. Der
skulde været flere, men det blev ikke saamange,
flere havde faaet Forfald. Bj.Bj. med Frue var
der jeg kunde ikke like ham, der var noget som
gjorde at jeg holdt mig frey fra ham. Jeg ventet
at han skulde talt noget til mig, for kjendte mig
(vi har været samen i et Par Steder hist og her før)
men det blev ikke noget af, og jeg holdt mig til-
bage fra den store Mand. Saa Bekjendtskabet
blev Meget tyndt. Med A underhold han sig
Annas Kredit, tror jeg da. Dette skulde jeg afgjøre i Stavanger i telefonen med Jacob,
14000
 jeg vilde hjælpe, men 11000 vilde være svært. Jane havde foreslaat Kirkegaardspengene,
du ved dette, hvorledes det blev ordnet. Men alt dette havde været ondt, for jeg havde
maattet mase svært med Anna før hun vilde gjøre rede for Jacob. Da dette
med Jacob 
hele i telefonen blev ordnet med Jacob i Stavanger, da var mine kræfter udslidt, om
natten kom det over mig, dette strider jeg fremdeles med og vil maatte det for
lang tid, men jeg arbeider af alle kræfter, saa jeg til legemet greier det.
Her er faa af vore for tiden, alle er paa landet, jeg bor stadig i byen, bor da
hos fru Wiese, som er helt blind, ved Du, hun spurgte efter dig og dine børn,
hun vilde vide om dig, hvorledes du har det, jeg fortalte alt, hvad jeg kunde,
jeg skulde hilse meget hjerteligt.
har
Onkel Emil er død, jeg t var hos han 2 gange, jeg kommet der meget, for
de vil saa gjerne faa tale om sønnen, som er maler, jeg var der efter, at onkel
var blit syg, han havde svære smerter, men han behersket sig saa aldeles stor
nu
artet. Jeg var nede hos Kitty S Hansen, hun var vemodig, men hun syntes,
han var saa gammel, og han vilde heller dø selv. Antonette er hjemme med
3 børn, da ældste ser mer unormal ud, men de to andre er præmiebørn.
Antonette saa udmærket ud og lykkelig over at sidde hjemme i stuerne.
Tante Hanna er temmelig bra, hun er klar og morsom at tale med, men 
hun sier, at det gaar nedover. Grans er der enda, han har hat mavesyge
og smittet alle hos Andreas paa Nerland, hvor de bodde i 3 uge, men nu
er det over. Du ved Andreas skal paa sølvbrul sølvbryllup den 21 august,
vi skal der, hvorfor jeg har skrevet efter kjole, jeg vilde ikke være kulørt, men jeg
maa jo her, har ellers ikke stads med ting. Nei nu er jeg træt, lev vel hjertelig
hilsen til eder alle fra din hengivne
søster Kitty
Den dag i Stavanger da jeg skulde ordne dette med Jacob, da stod et det ikke klart, om
vedkommende mon ville ta tilbage sin opsigelse af laanet i huset, det vilde ha vært
fælt for Anna og for alles skyld, eller hvor store de ret renter skulde bli, som han vilde
fordre, Anna skulle havt . Jeg var ikke fornøiet med Anna i dette her, men ti 
om det, til vi mødes
12/9 Kjørte jeg til Sund,
vented fra 4 til 9
paa Don, som havde
skudt en elgko i 
Sundsnæsset. Senere
skudt paa en okse
ved Bredkjern. 
Flammende solnedgang
og saa fuldmaane -
jord og himmel er
deilige!
13/9 Kjørte vi om
morgenen hjem. Don
konf. om form med 
adv. Platou ang. brygge-
sagen - Platous nye
indlæg meget hvast.
Don middag hos Lauritz
Stang, herhjemme om
litiken, efterat Zola var
bleven dømt. Dèr hed det
Emile Zola, men skal der
stå andetsteds uden For-
klaring bør det vistnok
hedde Forkynderen
Det så således ud:
Verden har Ret.
Han duede ikke.
Han Talte Sandhed.
Så slog de ham ned.
Verden har Ret.
Verden er de Mange.
De Mange er de Stærke,
De Stærke har Ret.
eller måske Verden har Ret
Lillehammer 6.11. 1922.
Kjære Collett Vogt,
Jo, hadde jeg visst hvordan oplæsningen var saa 
vilde jeg bare ønsket at gartneren hadde hat mange, mange flere roser 
og jeg synes Nini R.A. snakket som en liten tøvbøtte dengangen.
Jeg syns det var herlig at høre dere jeg –, men det er sandt at mens Bull 
læste op sat jeg og tænkte paa nogen andre av digtene hans som jeg hellere 
vilde hørt end et par av de som han hadde valgt.
Jeg glemte at takke Dem for boken Deres ogsaa, endda
jeg hadde hodet fuldt av den, da jeg gik ned for at se om jeg kunde
træffe Dem. Men det var saa liten tid – fra stationen op til Victoria.
Jeg synes de døde maa være glae som faar Dem til at skrive om

sig. Og vi for at De kan fortælle om dem. 
Og tak for brevet Deres. Jeg skulde ønske jeg kunde
komme til at træffe Dem engang igjen, saa jeg virkelig fiik snakke 
med Dem.
Med bedste hilsen til Olaf Bull – og mange hilsener
til Dem selv,
Deres hengivne
Sigrid Undset.
den overalt efter saare usolide
principper ledede detail- og smaa-
handel. Jeg tror, at Ørebladet gjør
det konservative parti i længden liden 
tjeneste ved at sætte politikken i
forbindelse med dette rent økono-
miske emne, ligesom dets hen-
visning til den Kjøbenhavnske
"store" ligeledes er temmelig mis-
visende. Hvad der vakte en saa
stor harme mod "storen", var dens
tydelige tendents henimod at mono-
polisere konsumtionshandelen i
en stor privatbedrift, der øiensynlig
kun benyttede forbrugsforenings-
princippet som udhængsskildt
for en rent personlig spekulation.
Ærbødigst
Deres
EH.
Lørdag eftermiddag.
Tak for sist allesammen!
13/1. 47.
Kjære Tore,
Du skal i høi Grad ha Tak for Fyldepennen,
jeg blev rørt da jeg saa den igjen i fuld Stand.
Og Tak for Det Bästa. Man maa jo ha
dette Heftet, men tænk det var svert ynkelig
denne Gang. - Jeg gik ut fra at den Dr. Keyser
kunde gjøre noget med Øinene mine, men det
later ikke til han
kan.
En saakaldt Frimerkelupe er
blit sendt mig fra Krogh - og tilbakesendt med
en Gang som ubrukelig. Saa er det vel Alderdommen
med Øinene ogsaa da og kan ikke repareres. Det er
Skit med det hele. Bare jeg hadde "Saka" fra mig. -
Den Almar Bjørnefjeld leverte mig sit Kort da jeg
var i Apoteket Kronen, han hadde skrevet paa: "Vil du
hilse paa mig?" Jeg leverte ham taus Kortet tilbake.
Hør Tore, tænk paa om du kan stifte ut nogen
Blader av Barneboken. Lat dem heller være Sort og Hvitt,
men svert forskjellig fra alle de  grønne. Det gjør ikke
noget om ikke Versene høver heller. En eneste Gut i en
Baat paa hele den store Flate uten Landskap. Han fisker,
men han indstiller alt, en Elg svømmer tversover fra Odde
til Odde, bare Gutten er tydelig i Ansiktet. Sort og Hvitt, uten
Krimskrams. Det vil virke. Et Stykke med et andet Paafund - og
saaledes videre. Bryte Ensformigheten, Almindeligheten.
Papa
3.
Løb er vel Forholdet vendt om, den skrevne Ret har, føl-
gende Folkets Udvikling, stedse tiltaget i Omfang og Vig-
tighed for det practiske Liv, men der vil neppe forekomme
nogen Stat, hvor den ganske har fortrængt den uskrevne.
I alfald overbeviser det løseste Blik paa vor Ret os om,
at fremdeles vor practiske Ret hviler for en stor Deel paa
Sætninger, der ikke have nogen eller dog ingen tilstrækkelig
Hjemmel i vore skrevne Lovbud. Naar man saaledes
sammenligner de Sætninger man opstiller i Theori og Praxis
angaaende Eiendomsretten og dens Begrændsninger, dens
Overgang til andre Retssubjecter o. s. v. med de Lovbud, vi
desangaaende have, saa sees det let, at de ingenlunde i Al-
mindelighed kunne paavises at være Begrundede alene i disse
sidste. I vor Ret ansees f. Ex. Eiendomsretten særdeles
hellig, den gaaer ikke tabt for den egentlige Eier selv ved
offentlige Salg af en Person, som ikke har gyldig Adkomst
til Tingen; den kan ikke præscriberes, kun i yderst faa Til-
fælde er Dens Indehaver forpligtet til at taale, at Andre fo-
retage sig nogen Disposition over dens Gjenstand; men alle
disse Sætninger staar ikke udtrykkelig i vore skrevne Love,
disse slutte sig derimod aabenbar til et allerede forhen ex-
isterende Begreb om Eiendomsretten, der fremdeles be-
staaer uden at have nogen udtrykkelig Sanction. Det
samme er Tilfælde med Reglerne om den Maade at erhverve
skjønt vi desværre havde sendt
den, før vi fik høre om frk. Platou.
Jeg tænker at reise herfra nytaars-
dag, om eftermiddagen, - eller hvis
noget den dag skulde være iveien, - f.eks
at Hanne vilde holde selskab da -
saa reiser jeg mandag, 2den jan.
Det er vel bedst jeg sender et brevkort,
naar det er sikkert ordnet med
juleplanerne her i byen.
Saa faar jeg vel ogsaa endel
kommisioner fra dig eller andre
dernide at udføre. Vilhelms pels
tager jeg med, enten han vil eller
ikke.
Ja, hils nu alle saa meget
fra mig, og sig jeg glæder mig saa
til at træffe dem, - hver især, og
alle tilsammen, -
Med de bedste juleønsker
fra din Kristine.
4/3. 36.
Kjære Tore,
Ja her er nu en Skilling til
Fødselsdagen - og tillykke med den!
Næste 6te Mars faar due en større
Skilling, noget slikt som 23 Tusen,
jeg husker ikke riktig.
Aaja det er godt for dere Børn,
jeg er glad for at dere har hat et godt
Barndomshjem. Nu er det at dere
selv vil gjøre Resten. Dig er jeg tryg
for, du vil bryte dig Vei.
Nu maa du faa Pengene til at
vare til Midten av Maaneden naar
jeg sender Maanedspengene.
Velsigne dig, Tore!
Papa
Kristiania 12/6 1898
Kjære Farmor og Tante!
Jeg vilde gjerne ha
skrevet til eder før, men ved Tante 
Halmas Fødselsdag, og saa skulde
jeg netop fotografere mig. Men af 
en eller anden Grund fik Fotogra- 
fen ikke billederne færdige før 
iforgaars, imidlertid er de svært 
vellykkede. Jeg tog to, men mama 
kan ikke like det andet, hun
Søndagen den 27de Junii Klokken 6 1/2 om
Morgenen til
Angvigen
1/2 Miil. 4 Mand
roede bestandig til Klokken 7 1/2 da vi
steege i Land. Fra Laurvigen til Molde
er 5 Miil og 5 Skifter, Veyen gaaer
meget lige uden Kroge, som er noget
siældent i Norge; men er særdeles stee-
net, som er dobbelt haardt for en som rey-
ser med egen Vogn og har endnu et hun-
drede Miil at reyse med samme, hvert
Puf angreb baade Siæl og Legeme; -
Meget gæstfrie og godledende Folk - Over-
alt Røgstuer. -
I Heggem kom vi ind og bad om
noget at spise; Skorsteenen var midt
i Stuen, omkring nogle raske, reene, voxne
rødmassede Drenge og Piger. Konen
i Huset løb ud, kom ind med en Kniv
og en Serviett; bragte Fladbrød og Kage,
Smør og Ost og Melk, men jeg maae
reent ud tilstaae, at saa gierne jeg
paa de fleeste Stæder kunde leve med
de Norske Bønder, saa var dog dette
jeg påtage mig at leve for
4 kroner dagen hvis jeg havde lidt
Penger – Jeg har et stort pent 
værelse naturligvis i et mindre
hotel – for 4,50 kr – Men kan få bra
for 3 kr. dagen – Chokolade og
to horn på Regence koster 50 øre
Jeg spiste idag en middag med
vin på Leon 4 retter og vin for
1 krone – Udmærket middag på 
 koster med vin 4 kr –
En auto fra Regence til Lilas 50 Øre
– Jeg En dress kan man få for 50 kr
– Men franskmænd liker sig
ikke og ser stygt på valutahyænerne
– Det slemmeste for mig ved
en reise er min distraktion der
gjør mig mange pek –
–I München havde jeg
fåt 2 sale til mine malerier og
grafik – Det ble De blev framhævet som
- som nu - saa føler jeg hele min hjerne som en eneste
tufs af ugreie tanker, som begynder sit nattear-
beide. Heldigvis er semestret snart slut, og jeg
glæder mig meget til at have bare min egen
afhandling at tænke paa.
Den 16de mai holder jeg min sidste forelæsning;
og saa drager jeg den 18de paa en fire dages ekskur-
sion til Drøbak med 8-10 studenter. Lille professor
Gran, som nylig har tiltraadt sin post, har fore-
slaaet at være med; og det er jeg meget fornøiet med.
Dere drager vel snart afsted til Väddø nu?
Jeg har naturligvis ingen anden plan end Drøbak;
hvorhen jeg forflytter residentsen ved midten af
juni. Mor reiser da sammen med tante Mimma
op til en gaard i Numedal "Fikkan", hvor der
skal være meget bra. Hun ber mig hilse saa
meget.
Nu er her saa fredeligt i politisk hen-
seende, som det ikke har været paa lange tider;
man haaber vistnok nu paa sanktion. Og forøvrig
er nok alt gjort, som kan gjøres, - og alt sagt, som
kan siges, - saa der er intet andet for end at
se, hvordan sagerne udvikler sig, og haabe paa,
at krisen maa udeblive.
Skriv snart igjen, en af dere; vi er saa
spændte paa at høre, hvordan det gaar med
familien. Mange hilsener fra din
hengivne Kristine.
der du er og faar Buksen syd efter Maal.
Har du saa sagt til Frydenlund at han
skal varsku naar han vil ha Penger?
Her driver vi paa og arbeider med
Møkkjelderen og med Hovedbygningen samtidig,
vi har nu mineret ut al Sten og har allerede
støpt et Par av Væggene i Møkkjelderen, det gaar
fort at støpe Muren, men det blir sent at lægge
Gulvet i Fjøset som skal være av svær Jernbeton.
Men det gaar nok altsammen; - Aresen er
nu meldt for Dyrplageri. Igaar var det Skogbrand
ute paa Haave, en 15 Aars Gut hadde sat paa. Nils
Krømpe er paa Tokt med Skoleskibet. Saa, nu faar
det være nok! Mama og alle hilser. Papa.
Onsdag 27-9-99
Kjære H!
Strax jeg kom hjem saa jeg et minde
om dig, nemlig din klokke som laa paa bordet.
Den var et dobbelt levende minde fordi den stod.
Haaber du passer tiden paa reisen alligevel. Fik
idag det gode telegram fra Kiel, og et endnu bedre
haaber jeg at faa i morgen.
Jeg har i dag expederet en hel mængde ma-
nuskript, saa du vilde glædet dig ved at se det.
Trykkeriet skal nu indtil videre levere tre
ark om ugen, og jeg skal gjøre mit bedste
for at holde trit med sætterne.
Det er idag deiligt veir. Jeg sidder paa en af
de faa endnu tilgjængelige uderestaurationer og
skriver efterat ha spist en god aftens.
Hils Karl og alle hjemme saa meget.
Jeg har tænkt at forkorte bogens titel til
"Hydrodynamische Fernkrafte" istedenfor "Schein-
bare H.F." Haaber at far ikke har noget imod det.
Spørg ham derom.
Din V.
Pengebrevet kom i dag