MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Drammen d. 14d Marts 72
Min kjære Ven!
Det var Mad for Mons; det
var gefundenes Fressen for, ja jeg
vil ikke nænvne det Rakkerblad
som optog Signalkritikken.
Ja Du kan tro kjære Ven at
jeg har tænkt paa Dig i denne
Tid baade før og efter Leipziger-
concerten og nu kan jeg ikke
længre vente (trods mins 10 Timer
daglig) at give mine Følelser Luft.
Jeg havde tænkt at tage en Tur
til Leipzig til Sommeren blandt
andet, men nu vil jeg betænke
mig 2 Gange førend jeg besøger din
fordømte Filisterred. Forresten
kan jeg ikke andet end gratulere
Dig til Signalkritikken; alt
som er virkelig stort og Nyt
kort sagt Genialt faar jo Deri
at Faldet er en almindelig Kjends-
gjerning, foruden at den Enkelte
af sig selv gaaer ind i denne Krisis,
der fremkommer af hans Fri-
Kjøbenhavn d. 18/4 1876
Herr Komponist. Edv. Grieg.
Det glæder mig at kunne
meddele at de udkomne to
Hefter af Musiken til Peer
Gynt have fundet god Af-
sætning i Norge og her
ogsaa begynde at spørges.
Jeg har tilladt mig at sen-
de kun et Expl af de færdig
trygte Hefte fordi jeg antog
det var bedst at sende de
resterende Friexemplarer
samlede. Jeg udbeder mig
Meddelse om De ønsker
Honoraret sendt til Bergen.
Med særdeles Agtelse
Ærbødigst 
F. Borchorst.
givet mig fuld dispositionsret over
dette hefte, som jeg nu sender Dig
en af de første dage. Du resikerer
derfor ingen kollision med Peters". 
I din skrivelse af 17de Novbr.
anfører Du: "Wilhelm Hansen har
netop været her for at enmode
mig om indtrængende at foreslaa
Dig, at overlade ham forlagsretten
for Danmark eller eventuelt for
Danmark og Tyskland til mine
nye sange. Jeg vilde ikke lige.
overfor nogen anden forlægger have
stillet dette forslag; især hvad
retten for Danmark angaar,
hvis jeg ikke; i det jeg tilbød Dig
sangene for alle lande, havde
overseet, at Hansen er den eneste
der er forlægger for mine samt=
lige sange, og at han altsaa ved
Kjøbenhavn 22.9.09.
Kjære herr Collett Vogt!
Jeg siger Dem tak for Dere indbydelse,
for jeg synes selv, det skulde være morro at 
træffe Dem, og saa kommer jeg op paa fredag
og gratulerer Dem til Deres fødselsdag.
Jeg tar toget ud 8.32, som De snakket 
om, og saa er De nok paa stationen?
Med hilsen,
Deres
Sigrid Undset.
ju lige saa let at reise herfra til utlandet som
fra Bergen, og vi kunde ju have saa mangt og
meget at snakke om. Særskildt vare det mig kjært
at fra videre tale med dem om Neckens polska.
Et venligt svar paa disse linier utbeder jeg mig
med förste, tillige med min Ærbödigste hilsen til Deres
ælskværdige fru.
Deres hengifne
Chra. 23/8 74 Ludvig Josephson
Kjære Mørland, jeg tror vi later
det være. Det er ingen som læser
slike Rettelser allikevel. Men
det rare er at ikke engang Op-
sættingen er begyndt - er det da
ikke Meningen at Brochuren
godt og hyggeligt for mig. Første Dag var
Rektorens og jeg hos Bestyrer Grues paa
Røstad til Middag og anden Dag var
Grues, Vetle Vislies samt en Del Lærere
og Lærerinder til Middag hos Rektorens.
Og begge Dage til Aftens var jeg hos
Rektor. Seminaret er det fineste
i Landet. En stor Renæssancebygning
udmærket indredet. Gymnastiksalen
et prægtigt Danselokale. Rektor
Falkenberg tilbragte først 12 Aar ved
Semiariet mens det laa i Klæbu.
Det var en trist Tilværelse, som
har sat Mærker med Søvnløshed og
Nerver. At komme til Levanger
fra Klæbu, var som at komme
fra Levanger til Paris, sa han. Og
dog har jeg aldrig set dødere By end L.
Men herlig er Naturen omkring.
Sidste Dag besaa jeg Røstad
- hele Anstalten. Der er nu 157
Amersfaest
den 24 Feb. 97
Høistaerede Herre
Det er mig desværre ikke muligt
at komme til Amsterdam før Maa-
nedens Udgang. Jeg frygter altsaa
at der ikke vil blive Noget af
Besøget i Amst, men De bliver nor-
ske endnu noget længre.
Jeg beder Dem (for Tilfaeldet
vi ikke ses) at imodtage Den til-
lagte Hilsen i kunstløse Vers
fra en Beundrer (i reent passiv
Sonds) af Deres musikalske Skabel-
ser. Jeg tørs nok svare for
at vaere hele det musikbeundren
d. Hollands Tolk med at sige
Dem Tak som jeg gjør det her
Deres ærbødigste
J.M.Hoogenlict
Retning, det har ingen Oprindelig-
hed, det er indkommelt i Verden
Man skjelner mellem det Onde og
i barnets sjæl - indsuges som morsmelken - gaar
i blodet - blir en del af mennesket selv, som
man siden vanskelig kan rive helt løs fra sin
underbevidsthed.
Omflakkende dansker i Norge - kan vel
ogsaa have bidraget sit til dette, - det
har jo ikke altid været gguds bedste børn, som kom,
hid op fra Dannark - og de fleste nordmænd
har nok en eller flere ubehagelige erindringer
om disse bekjendtskaber; - men dette kan dog
ikke have været af overveiende betydning, dertil
har danskerne her været været for faa i antal ogsaa,
medens vi jo alle dage har havt en vælelig stor
invasion af svenske "rallare" og "grubeselusk"
samt allermest den saakaldte "veieslusk" fra
hvilke der stadig har staaet en masse "staak" med
"fyld", slagsmaal - ja ofte og mord; - uten at
at der dog findes noget, som kan kaldes
"mistro"-"uvilje" eller antipathi mod - Sverrige
eller svenskerne - hos nogen nordmand. Tvertimot
Selv i fjor, da svenskerne blandede sig ind i den
norske kunststrid, - noget der jo endog berørte vor
regperings eller vort departements bestemmelser, -
selv da, var der ikke maate paa høflighed i de
milde bebreidelser, som et par norske kunstnere
rittede imod "vore svenske brødre". Noget lignen-
8. 4.05
2det Oplag af Dagbogen udkommet.
Det ser ikke ud til at "V. G." og "Aftenposten"
faar Livet af den alligevel. Oplagene er 1500.
Forespørgsel om Oversættelse
fra Luise Wolf. Deiligt Vaarveir.
Gode Anm. i "Drammens Tidende"
og "Ørebladet". D. v. s. velvillige. "Dr. T." har
jo ikke netop set dybt i Tingene; men
Jeg er glad naar jeg bare ikke blir skjældt
ud.
9. 4.05
Nissens og Wentzels kom igaar til
Middag. Idag Anm. af Fru Nissen i Dagbl.
Hun er forstaaelesfuld som altid; liker mindre
Begyndelsen, og synes at Partiet om
Ungdommen er overflødigt. Ellers er hun
helt med. Sol.
12. 4.05
Fru Nissen atter anmeldt Bogen.
Dennegang i Social-Demokraten. Helene
Dombås 12.3.33
1933
Kom til Hamar 10de kveld.
Frk. Sigrid Sæhli møtte, og eg
låg i edderdunsdyner og silke på
Sæhli um natti. Gamle Lars
Alhoug mötte også og vart med til
Sæhli. Me fikk os då ein forvitneleg
prat um gamle dagar. Eg vert
meir og meir full av ovundring
for det store arbeide Sigrid Sæhli
gjer på garden og i Vangsbygdi
ellers. Ho förer sjölv den veldugi
reknskaps-protokollen, som frk.
Ragnhild förte i 30 år fyrr ho
vart sjuk. Og alt, både inne
og ute gjeng gjenem hennar hovud.
Og enda får ho stunder til
so mykje og mange slag socialt
arbeid. Og til å binde ulltæpen!
Strikke store  ulltæpen!
har overmaade megen Nytte
af hende. Jeg har ogsaa
den Glæde at se, at
Maskineriet arbeider godt
og at det Maal, der er
sat mig til Opgave, vil
naaes. Alt er i Orden.
Men det kræver som sagt
den hele Mand. - Om nogle
Uger vil det værste Stræv
være forbi, og da vil
jeg søge lysere Guder
og se om jeg ikke skulde
faa nogle Musikaftener
istand paa Næsset. Thi
noget maa Mennesket
have at leve af, og det
er den rene Selvop-
hendes klager – men en kveld kommer
han hjem med Alheds ældste søn,
liden Erik. Og de to faar selv 
et levende, sundt barn. Alhed
gaar op i de to smaa drenge – glemmer
næsten sin husbond – til Aaage
ser sig skinsygg og bitter paa bør-
nene. Men den lille stifsøn, der gaar
for at være hans eget barn, fatter 
han had til. Saa dør hans egen
søn, og Alheds sorg er grænsesløs.
Af tusen smaating merker hun,
Aages uvilje mod hendes eneste barn.
Tilsidst har hun, træt og fortvivlet, 
kun et ønske – at hun denne
gang maa dø i sine barselseng.
De taler ikke mere med hinanden,
de to, og dog føler de hinandens
87
diktere, våre folkeførere fra for tyve 
år siden. Nansen og Michelsen - Sars
og Sverdrups - alle de andre. De limret
sig ikke vekk hverken i metafysiske
spekulasjoner eller i egocentriske. De
handlet, de - og hadde ikke det Oxfordske
strev for å være "ærlige." De bare var det. 
Overrettssakfører Platou hedres. 
På norsk Jæger- og Fiskerforenings årsmøte igår blev overrettssakfører Harald
Platou som nevnt hedret for det arbeide han har nedlagt som foreningens sekre-
tær gjennem 25 år. Overstående billede er tatt idet formannen, ingeniør Johan
Anker, overrekker hr. Platou foreningens store beger.
Kjære Hr. Aslaksen!
Jeg veed ikke, hvorledes jeg skal takke
Dem for Deres brev og for pengene og
bestillingen, jeg skulde have skrevet
til Dem for længe siden, men mit
daarlige bryst har forværret sig nu i høst-
og vinterkulden, saa at jeg for tiden er
lidet skikket til at skrive et ordentlig
brev. Først maa jeg faa lov at bede
Dem om ikke at blive fornærmet, om
jeg ser mig nødsaget til at sende Deres
penge tilbage; thi jeg har intet af saa
god kunstnerisk værdi, at jeg vil tilbyde
Dem det - jeg har maattet skillle
mig med de sidste rester, jeg havde af
skisser og billeder, da jeg var i pengeknibe
nu i høst - jeg har igjen nogle studier,
som jeg nok selv kan være glad i, og som
kan have værdi for mig som kunstnerisk
De dagene jeg ikke faar varmbad gaar jeg med Hans og bader sjøbad;
idag kom han svømmende ut og møtte mig paa dypet og hoppet fra
springbret ganske pent, saa han behøver da ikke at være saa tosket 
til slikt, naar bare han vil – og nu er han blit glad i at svømme.
Her er ordentlig pent her i skjærgaarden og saa er de lune
sommernætterne ved sjøen saa deilige. Men her er faa folk ved badet
iaar – en merker Kreugers bedrifter har næsten alle mennesker faat
en smek av.
Lørdag og søndag tar vi ned til Gøteborg – vi var der for
fjorten dager siden ogsaa, men da stanset vi i Kungelf – denne 
gangen reiser vi tilbake med det samme.
Mange hilsener til alle, ogsaa til Tullene, fra Hans og
Deres hengive
Sigrid Undset
diskuteres i officerskredse.
Saa bag det lille konsulat-
sagsspørgsmaal staar
fremdeles den store
folkeuvilje -
2/I Reiste Eileg og Alex
med hurtigtoget. - 
Gutterne blev igjen, da Einar
skal paa barnebal imorgen.
Til middag var Sonja og Kristen
Nygaard, Raschs med Karl Rasch,
og Seips her. Om efterm.
kom Riecks og Johan og vi
spilled kort til kl. 2.
Om aftenen kom der tele-
gram, at Port Arthur er
faldt.
3/I Reiste Don (til
bjørnejagt Telemarken
med Berg) og Makken og Karl.
9
28/3 På Kongsvoll blev vi litt kortere
enn tenkt, for Johan gjorde et forsøk
på i slå sig ihjel. Gikk ut for en skrent 
i skodde og sneføre på Kunbsbo: slog 
sig så han en halv times tid mistet
hukommelsen. "Måtte gi mig og la
de andre ga foran hjemover, bare fulgte,
visste ikke hvor jeg var -" som han
opriktig tilstod. Han har skadd venstre
skulder, går med armen i bånd, er 
blitt røntgen fotografert og skal til 
specialist på mandag. Godt det ikke
gikk værre - han er sprik med sine 62 år!
Gikk to dager på ski efter uhellet før 
han måtte gi sig pånytt.
Vi hadde masse vidunderlige dager - 
sol og sne - stumhet og evighet hvor vi
så og var. - Else Kielland, Agnes Hjorth,
en ung skotte Hornan og siste uken
Pelle var vårt kompani. Dér kom Pelle
i riktige omgivelser - maleriuens og 
den skotske maleren var allesammen
inntatt i henne - hennes uverdighet
troskyld og ynde. Hun er utenfor alt
at gjøre min Pligt paa den
Plads, hvor jeg er sat i Samfundet.
Er jeg sat der, saa er jeg sat der
med Hensigt. Og jeg tænker at jeg paa
de Veie jeg har været ført, siden
jeg blev Student, har lært saa-
meget, at jeg ikke vilde været den
samme, om jeg i en ung Alder
var bleven Musiker. Overhovedet
det nytter ikke at ræsonnere med
"havde - havde" -. At tage Livet
som det er og være Mand, det
er Sagen, og som saadan vil
jeg haabe, du altid skal finde
mig. Livet er jo i sig selv saa
rigt, at der er nok at se og leve
for, hvorsomhelst man staar,
naar man bare selv har lært
at se. Og livet og Naturen og
Musiken - Kunsten - det føler jeg
altsammen som Veie, der skal
føre mig op til Erkjendelse af
det Høieste. - Saa staar tilbage
at leve efter det og saa siger
jeg som Strilen: "Best me konde
leve ette da!"
Hr. Billedhugger Vigeland
Sorgenfribakken 
ved Trefoldighetskirken
Kristiania
Bergen den 1ste Novbr. 69.
Kl. 9 3/4 Aften.
Min kjære Edvard!
Du synes sikkert at
jeg har ladet Dig vente længe
denne Gang, og deri giver jeg Dig
Ret. Vidste Du imidlertid hvor
megen privat Correspondance jeg
har udført i de sidste 14 Dage, saa er
jeg sikker paa at Du øieblikkelig
tilgav mig min Forsømmelse. Bette-
barnet har været i Haugesund siden
den 16de Octbr, og da hun er meget
tilbøielig til at længes svært efter
Hjemmet, naar hun ikke stadig hører
derfra, saa har jeg maattet affærdige
trende lange Breve til hende, og saa
har jeg havt Geburtsdagsbrev til
Tante Kühle og Onkel Wilhelm ogc
ogc, saa Du kan tro jeg har havt
meget at bestille i den Retning.
Du har været fraværende nu i saa
mange Aar, at jeg indbilder mig Du
er vant til noget af hvert lsaad hyp-
pig at modtage Brev fra Hjemmet
og at vænte paa dem. Jeg maa dog
give mig selv det hædrende Vidnesbyrd
at det ei har været ofte at nogen af
mine Børn har ventet at høre fra
mig, og at jeg har været temmelig
flittig i denne Retning siden 
da Du, min kjære Edvard, som 
Første drog ud i verden.
Den 6te Mai.
Det vilde være mig meget
kjært at tale med Dem,
hvis Deres Tid skulde tillade Dem
et kort Besøg.
Camilla Collett
S: T: Advocat Dunker
sot, saa det forekommer mig som om det
havde været rigtigst at hun var kommet
hjem efter Prøven. De har været til
Middag hos Tante Grethe med Maren
Ellerhusen paa Røgepølser ikke den
bedste Mad for nogen af dem. - Imorgen
skal der være Bal hos Baars's, men
der kommer ingen af vore i Betragt-
ning. - En af Hambro's Døttre er ny-
lig blevet forlovet - Caroline, en smuk
Pige - med Guldsmed Hammers ældste
Søn, der i flere Aar har varet paa Jansons
Contoir. Jeg veed ei om Du kjende
til at en anden Bror af denne er for-
lovet med Din gamle Elev. Johannesen?
dog - de vare det vist allerede i Sommer.
Du veed jeg sendte Onkel Eiler til Sølv-
brylluppet begge Grupperne fra i Som-
mer for at han skulde vælge, men
han beholdt dem begge, og er meget
glad i dem. Onkel Wilhelm har bedet
om En, og Fru Undahl fik en sendt
sig til Juul, saa Knudsen faaer god
Afsetning. Din ligger færdig i Glas
og Ramme til Du kommer til os igjen.
Jeg skal hilse Dig mange Gange fra
Schediwys, de har det saa taaleligt.
I Theatret har jeg ikke været til
denne Tid, og kommer der rimelig-
viis ei heller. Igaar gik Fjeldeven-
tyret, under Anførsel af Edvard Bull.
Der var to Debutanter, en Fru Valen-
tinsen for anden, og en Hr. Nielsen for
første Gang. Jeg kjender ingen af dem;
Førstnævnte bor for Nærværende bag
John i en liden Hytte, saa hun er i
alfald sikkert i meget usle Kaar. Jeg
seer af Avisen iaften, at det atter gives
imorgen. Velbekomme dem Allesammen
om du kunde ha morro af det. Det er blevet 
lidt for høitideligt for dagspressen, men 
jeg skrev det en aarle morgenstund inden 
jeg gik paa kontoret.
D.S
Hr Edvard Grieg!
Idet jeg herved Har den Fornøjelse at oversende Dem den af
min Ven Hr. Victor Molard (Mantes, Seine-et-Dise) udarbejdede franske
Oversættelse af "Foran Sydens Kloster", benytter jeg Lejligheden til med
det samme at bede dem interessere Dem for en Sag, der angaar en
af Deres Kolleger. Komponisten Johan Selmer, der i den senere Tid har
taget ophold her i Paris, har meget vanskeligt for at slaa sig
igjennem, og har under disse Omstændigheder ønsket at forsøge at drage et
- om med beskedent - Udbytte af sine allerede før ikke ganske uprøvede
litterære Evner, ved at træde i Forbindelse med et eller andet norsk
Blad, til hvilket han kunde skrive Pariserkorrespondenser. Jeg har
lovet at forsøge at være ham behjelpelig hermed. I den bergenske
Presse har jo Berg. Tidende og Berg. Aftenblad Pariserkorrespon-
denter, og det samme er formentlig ogsaa Tilfældet med Bergenspos-
ten; om ogsaa Adresseavisen befinder sig i samme Stilling, ved
jeg ikke, og det er derfor jeg henvender mig til Dem med Anmod-
ning om at undersøge, om der her skulde være Anledning til
at Knytte en Forbindelse for Hr. Selmer. Jeg antager, at det ikke
ubeskedne Honorar af 100 Francs Kvartaliter for et længere eller
tvende Kortere Korrespondancer maanedlig vilde være meget tilfreds-
stillende for Hr. Selmer. En af hans udarbejdet Korrespondancer,
hovedsagelig omhandlende musikalske Forhold og mærket "Fra en
tilfældig Korrespondent", vil sandsynligvis om kort Tid staa at
læse i Berg. Tidende, og Vedkommende vil da deraf kunne bedømme
hans litterære Kapaciteter. Idet jeg paa det bedste anbefaler denne
Sag til Deres velvillige Opmærksomhed, undertegner jeg mig Deres Ærb.
Paris den 5te Januar 1881. F. Bætzmann
4 Rue Catherine d'Enfer
af mine bedste Billeder – da jeg for Øieblikket 
har Udstillinger i Breslau, München og Köln
– Det vilde glæde mig om jeg kunde få 
solgt noget hjemme – Jeg har jo ikke som Sinding
reist ud fornærmet – jeg ble simpelthen jaget bort
– Jeg har jo heller ikke gjort mig til udenlandsk 
Maler – hvilket i Tydskland kunde ha skaffet mig Rigdommer
– Jeg er taknemmelig for Brev fra Dig
og mange hjertelige Hilsener fra Din
Edvard Munch
12-11-08 Kjøbenhavn
det som Kinck antagelig sigter til - naar han
siger at ægteskabet tilslut bliver et sakramente
hændelse
(sakrement betyder en gudommelg eller hellig dannelse)
Det er altsaa kameratskabet og følelsen af
en (kanske fra først af tilfældig) men alligeved
hellig sammentræf af to mennesker - (en mystisk
hellig hændelse) - kanske og en gudernes styrelse.
det er alt dette som skulde danne grundlaget
i et ægteskab. Man skal altsaa søke at gjøre
det bedste ud af dette "sammentræf" - og forsøke
at taale hinandens feil, - søke at "bære hinandens
byrder" - men herunder vil jo altid den ene part
synes at hans eller hendes byrder er tungere end
den anden ægtefælles - det har altid været saa
og vil altid blive saa! Mange digtere fremstiller
jo derfor ægteskabet som en kamp mellem to
saa høist forskjellige individer - at de aldrig
kan forstaa hinanden helt. Slik udtalte Chr. Krogh
sig til mig i gamle dage - og Kinck har sagt lignende
Og det kan hænde de begge havde ret i at pro-
blemet er uløseligt og det skal være der til
spænding og udvikling af aanden. Men maa bør
2
for dere ogsaa. Dere er voksne Folk, men dere
har ikke længer Raadighet over egen Person og deres
eget
Liv. Dere arbeider og stræver i deres daglige Haandtering,
men dere har Bomber over dere og Torpedier under
dere under Arbeidet, hver Dag og hver Nat er en
Seilads paa Liv og Død.
Saaledes er det.
Men midt i disse Farer og Rædsler hænder
det vel nu og da at dere kommer til at tænke paa
Hjemmet. Det vilde ikke være naturlig andet, det er
menneskelig. Somme av dere er gifte og har Kone og
Børn, andre er yngre og er forlovet og har en Pike
gaaende hjemme. De kan altsaa ha forskjellig Grund
til at mindes de Paarørende i Norge. Men ingen av
dere har Grund til at kjende dere lykkelige i det uverdige
Liv som dere nu fører i Trældom for et fremmed Land.
Nogen kom og fortalte mig at det er somme av
dere som ikke vil ut igjen av Trældommen. Det kan ikke
være mulig. Jeg nekter at tro det! Selv om det var Guld
og grønne Skoger at tjene ved det saa vilde det være en foraktelig
Gjerning, og det vilde være en Troløshet mot Fædrelandet
som nu trænger alle Hænders Hjelp i vaar egen Kamp.
Nei jeg tror ikke noget galt om mine Landsmænd
paa Havet. Og jeg har ikke Raad til at miste min Tro paa dem.
Derimot kan ingen lukke Øinene for hvor uhyre vanskelig det
er for dere at komme hjem igjen, slik som Forholdene nu er.
Dere er bundne, dere gaar i Lænker, og alle Slaver er under
Opsikt. Skjønt Norge trænger til dere og kalder paa dette dere
saa venter vi ikke det umulige av dere, vi alle forstaar
den store Fare ved et Forsøk paa at bryte ut. Men vi vet ogsaa
at norske Sjøgutter har gjort farefulde Ting før - og de gjør
det igjen ved et godt Høve - de gjør det igjen hvis det er mulig.
Dette er min lille Hilsen.
Knut Hamsun.
(De faar se om De kan bruke dette. Vet ikke hvad andre har sagt.)
Porsgrund 22/6 85.
Kjære Grieg!
Da jeg for nylig kom hjem fra
udlandet, hørte jeg, at dirigent-
posten i Harmonien skulde
være averteret ledig, noget som
jeg forøvrig ikke har seet i noget
blad. Da diriktionen begge
de foregående år, ifjor endog gjen-
tagende, anmodede mig om
at overtage hvorvit, og den iår
aldeles intet har ladet høre
fra sig, så er det faldet mig
ind, at dette må være skeet
1. Oktober 1930.	
Kjære Nini
Tak for brevet dit igaar - det var fordærdelig søtt av dig
at sende mig en hilsen. Ja det var trist med Ebba, men hun er
heldigvis svært let angrepet – ikke lungerne selv, men nogen kjertler
midt i brystet, hun har ikke hat temperatur, ikke opspyt eller noget
slikt. Jeg fulgte hende til Kornhaug isøndags, og saa gaar det da
forhaabentlig bra – hvis hun bare hadde hat en eneste smule energi
eller livslyst. Men de er desværre litet vel utrustet til at greie livet
paa egen haand, nogen av stedbarna mine.
Gudskelov later gutterne mine til at være av et helt 
andet stof; Anders er svært voksen for sin alder, kjæk og snil, men
han ærgrer sig rasende over denne skolen som de unge aldrig blir færdig
med. Som han sier, det er ikke bare det at man ikke skal kunne
bestemme, hvad man vil arbeide med, naar man
er atten aar, men man kan ikke bestemme hvem man vil være sammen med engang, eller om man
i det hele vil være sammen med nogen – man kan hverken faa slippe
at se eller høre paa disse fontovirrede pædagogerne  Saa jeg er glad for
at Hans kommer til at gaa paa andendagsskole etpar aar, naar han nu
blir færdig paa institutet.
Det var svært sørgelig at høre at du har været saa daarlig
igjen – du har hat svært meget synes jeg i de senere aarene. Gid det
maatte bli bedre snart! Og at du ikke har kunnet ha rigtig glæde av
haven din. Saan sommer som det har været iaar hadde jeg liksom glemt
det kunde være i Norge – men jeg har ikke hat en dag fri: hverken For-