MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Rom, den 19. Marts 1879.
Herr bohandler Nils Lund.
Kristiania.
Jeg aflægger Dem herved min
bedste tak for besørgelsen af alt for-
nødent vedkommende theaterhono-
raret for «Samfundets støtter». Der-
hos tillader jeg mig at anmode Dem
om ved næste kvartals begyndelse,
med fradrag af hvad De har ud-
lagt for mig, at ville sende mig så-
vel min gage som forrige års udbyt-
te af mine aktier i Bergens kre-
ditbank. For tiden står kursen på
RmՖ hersteds forholdsvis højere end
på francs, og jeg vilde derfor gerne
denne gang forsøgsvis bede om en
veksel på Berlin, såfremt ikke kurs-
forholdet i Kristiania skulde gøre
det utilrådeligt; jeg mener, om jeg ved
at købe RmՖ istedetfor francs skulde
Edvard Grieg.
Cand. jur A. Kluben
Adr. Kandustrass N 15
af nyeste konstruktion
staar vendt mod øst,
og hvor soldater og amunition
forefindes i rigelig mængde.
Gud tilgi os, at vi ikke
er kommet længer, end 
at vi sætter vanviddet i
system. - Til middag
mig, Nils Kielland og
Henrik Reimers, som
kom paa cycle fra Ørje,
og havde revet istykker sin
buksebag paa pigtraads
"befæstninger" deroppe.
13/6 Reiste Berg'erne og 
Reimers - til middag
kom Thrine og dr. Berle.
Om efterm. fik Don et
brev fra generalen med
til Ringsager Kirke hørte Prædikenen i Biri
og Præsten paa Ringsager havde Biri Annex og
reyste over Miøsen for at prædike der, det var
en Lættelse baade for Almuen af Ringsager Sogn
og for Biri Præst; i Stæden for at denne Indretning
er en Byrde for dem begge; Imellem Bønderne
selv er der ligesaa megen forskiel paa Rangen
som imellem Borgere og Adelen. Stor-Bonde,
Smaae-Bonde og Huusmænd er gandske forskiel-
lige Væsener; en Smaae-Bonde eller Huusmand
gaaer aldrig op og offrer, eller frem til Alte-
ret førend han seer at Stor-Bonden er gaaet
i Forveien - Pladserne ved Giestebuddene
ere og øverst eller nederst alt efter For-
muen. -
Kaffe - Thee - Brændeviin brændes
overalt. -
Fra Ringsager næste Dag
den
20de Julii Lø-
verdag til
og satte derfra over Miøsen en
stund i den største smukkeste Baad hvor 2 roede een
Aare, jeg spurgte her Konen, som saae mig rask,
snaksom ud, om hun ikke havde hørt om Amtmand Høyer
var kommet til R - ney det troede
havde
hun ikke -
Er han ikke i Kiøbenhavn, sagde hun, for at hente
V. tænker sig den sat paa en
ret glat Sokkel 
to Gange
saa
høi som 
gruppen
. Det lille
Udkast med Sokkel saa udmærket
ud. Paa Hjørnet af Carl Johan
og Drammensveien tænker han
sig den staaende mod Himmelen.
Det maatte være herligt. Han havde
netop plantet Tusindfryd og gjort Vaar-
aann i sin lille Have med det høie
Plankegjærde om, hvor ingen kan se
ind til ham. Stenen med Obstfelders fine
 Hoved
i relief
passer saa godt
derinde i Ensomheden. V. hugged nelop
Ibsens Buste i Marmor. Statsminister
Stens saa svært god ud,  og
Sigud Bødtker
var
morsom. x
- "Nylænde" knuser idag i
vældig Overlegenhed Forf. af "K. s. a. M."
maa slaa sig løs" - kunde kanske give god
grund til lignende følelser; - men jeg har
aldrig kunnet mærke noget slikt, (men dan-
skerne er vel (som vi nordmænd) ikke helt ærlige,
naar man kommer ind paa et sligt hjærtespørgs-
maal); - min opfatning er iallefald:, at de
bare "morrer sig" rent harmløst over de "gale",
naive - og kuriøse nordmænd. Noget lignende
sa iet-hvert -fald den unge danske maler Viggo
Madsen, (den eneste danske jeg er bleven helt
glad i efter nærmere bekjendtskab; - (men saa
kjender jeg jo ogsaa saa faa dansker for tiden - og
de dansker jeg har kjendt i gamle dage, vil jeg helst
ikke mindes; - danske kunstnere i Paris og
andre steder "ude" - "ribber" jo stadig fattige norske
kunstnere for deres stakkars skillinger: - snyder,
laaner og betaler aldrig igjen, - og hovererer og ler
frækt efter paa, naar den ulykkelige unge nord-
mand maa gaa til broder svensken og laane; -
men sligt kan jo tilgives, - hvis man ikke er
alt for ung, veed man jo om dette paa forhaand
og kan "passe sig" baade for danske kunstnere og
"globetrottere" - og andre danske eventyrere, som
man jo møder overalt ude i verden. Men sligt
glemmes. Men jeg har engang havt en kjær ven
- en danske -, - det er som et aabent saar,
der aldrig vil gro, - bare at mindes det, - han og
jeg var forelsket i to søstre, - vi kunde altsaa nær blevet
muligt i de skandinaviske lande
smaat og stort. Maatte de bare ikke
spinde noget kompromis sammen
derude i Faraday 15, Betzman, Bjørn
son og en svensk mand og saa
statsraad Astrup bagom.
Jeg synes, det gaar lidt hulter,
til bulter nu med de venstre,
hvad skal det vel blive til.
Igaar middag var Harriet og jeg
hos Lies, de har indrettet sig et
rigtig koseligt mer kunstnerisk ordnet
hjem, der er mer plads, deilig ud-
sigt fra altanen og alt saa
smagfuldt omkring i stuerne.
Jons skal begynde at læse, men
man faar en frygt for at han
ei ved, hvad han begynder paa.
München den 29de December 1875.
Kære herr Petersen!
Er De andetsteds udbuden
nytårs-aften? Hvis ikke, så gør os
den fornøjelse at se ned til os.
Deres venskabeligst forbundne
Henrik Ibsen.
13/9. 48.
Kjære Tore,
Hermed Kontrakterne tilbake. Det er
bedst du gjemmer ogsaa mit Ekspl.
Men her staar ikke noget særskilt om
min nye Bok - har ikke List hørt Rykte om
den? Eller kan han ikke gaa i Gang og utgi den
straks? Skal det da være et andet tysk Forlag til
at utgi den?
Fru Stray snakker om at Nordstedt og Sønner
ogsaa har et tysk Forlag, naar nu Nordstedt
oversætter og utgir den paa svensk - saa skal vel
vel den tyske Utgave komme paa Nordstedt tyske
Forlag. Hvad sier da List om det? Jeg vet
ingenting om noget.
Jeg ser heller ikke at det staar noget i
Lists Kontrakt at jeg skal faa Honoraret i Schveitz
jeg er ræd for at du tulles rundt av Forespeilinger.
Og jeg er for gammel til at stelle med noget.
- - -
Hør nu her: Var det ikke saa an at Janés
lovet at sende mig en Kontrakt? Jeg syntes det
stod i Svenskens Brev? Skal vi da vente paa
Janés Kontrakt før vi sender Mskptet. til min
nye Bok til Janés?
Jeg orker ikke, Tore, at blande mig i nogen
Ting.
- 9 -
mentalbegreber indprentes gjennem Tradition og Opdra-
gelse, naar Vedkommende selv er døbt og saaledes henhører til
det christelige Samfund, og at den derved mindre Indsigt
er tilstrækkelig for Edens Vedkommende. Det ved Ford.
13 Janr. 1736 indførte og ved Forordningen 25 Mai 1759 me-
re udviklede Confirmationsinstitut er ikke i mindste
Maade sat i Forbindelse med Betingelserne for Vidnedyg-
tigheden. Enten en Person er confirmeret eller
ikke, kan saaledes hverken paaskynde eller forhale
hans Vidnehabilitet, hvorimod man nu, som før,
maa holde sig til Alderen. Kun, hvor det kunde
oplyses, at en Persons Bevidsthed ligger saa aldeles uden-
for den christelige Tradition, at Edens symboliske Be-
tydning for ham maa tabe sin Virkning, kunde man
betage hans Vidnesbyrd fuld Beviiskraft. Saafremt
her i Landet kunde blive afhørt Personer, der ei ere Med-
lemmer af det christne Samfund, vilde deres Udsagn ei
kunne have fuld Beviiskraft som Vidnesbyrd, da man
ingen autoriseret Form har for Edens aflæggelse. Som
udelukkelse fra den christelige Menighed maatte ogsaa
Besættelse blive at ansee, hvis den endnu kunde fin-
de Sted (cfr. 2-9-12. :). Den i Pl. 23 Decbr. 1771 § 2 autorise-
rede simplere Edsform kan dog ikke udvides til andre
Secter, mod hvis Dogmer det maatte stride at aflæg-
ge en formelig Eed.
I at angive, hvilke Arter af Forbrydelser, der beta-
ge et Vidne al Troværdighed, har Loven ikke været
ganske klar. 1-13-20 har vistnok ved sit dobbelte
Bud: "intet udædisk Menneske, eller nogen Anden, som
er forvunden for uærlig Sag, skal staae til Troende i Vid-
Ved Solefald
Jeg sad mens Kvelden Skygger
sig sænker over Skog
Under Furukroners Vem vemodstunge
Susen,.
Fra Solfaldsglætte seiled i nat-
sort stille Tog
Hid Ravnes Flok med sagte Vin-
gebrusen.
Med dæmpet hæse Skrig lod
de flaksende sig ned
Til Hvile udi Furukronens dunkle
Hvilested
De traurige, de natmørke Fugle,
Trist sad jeg, medens frem på min
Sjælehimmels Hvælv
Og Sorgens Fugle drog i talrig Skare.
Min Tanke stod ved Bredden af
Dødens dunkle Elv
Og bæved' under Livsgådens Mare.
Og Sorgens Fugle sænker i Hjertets
Vrå sig ned.
Der søgte de for Natten det dy
dulgte Hvile
Skrig han over Lykke
( Vend!) Ligster
Bergen, 28.7.1900.
Hr. Dr. Grieg Troldhaugen.
Undertegnede tillader sig
med Foreliggende jøfligst
at fremsende ærbødigst Tak
for Hr. Doctorens af 19. ds.
behagelige og anbefalende
Udtalelse af mine Kompo-
sitioner, med den Til-
førelse, af denne vil
have stor Indflydelse
paa min Fremtid.
Det gjør mig imidlertid
Berlin 12/10.86
Kjære hr. Grieg!
Min varmeste tak for det nyeste
bevis på Deres velvilje mod mig.
Resultatet var en venlighed og imø-
dekommenhed fra H's side uden
hvilken jeg nu antageligvis pent
havde siddet der. Nu derimod er
jeg optagen i "die Meisterchule" (for
et uhyggeligt navn - die Meistersin-
ger uden nogen Walther) man får
arbeide privat under H., hvad
jeg har ønsket mig siden jeg fik
lidt forstand på de dele.
Første gang jeg var hos ham, var
han meget venlig, men lidt usik-
ker - han vidste ikke hvor han
havde mig 
nærmere, da jeg havde spilt nog-
le småting (Mozaik) for ham. Han lod
til at like dem godt. Medens jeg
holdt på, blev der meldt en kapel-
det. Og det gør jeg ofte; thi der
klinger for mig noget så hjem-
ligt i det.
Men De tager storlig fejl, når
De tror jeg ønsker, De skulde slå
Deres lyre itu. Tvertimod. Jeg
ved ikke et eneste digt af Dem, som
jeg skulde ønske uskrevet, og jeg
håber at De i fremtiden vil ud-
folde en rig produktion netop
på det versificerede og rimede
digts område; thi dette område
er jo for Dem det naturlige. Jeg
mindes nok, at jeg en gang udtalte
mig noget despekterligt om verse-
kunsten; men dette hidrørte kun
fra mit eget øjeblikkelige forhold
til denne kunstform. Jeg har for
længe siden ophørt at stille almen-
gyldige fordringer, fordi jeg ikke
længere tror på at sådanne med
nogen indre ret kan opstilles.
Jeg mener at vi har alle sammen
ikke noget andet og bedre gat gøre
end i ånd og sandhed at realise-
re os selv. Dette er efter min me-
ning det virkelige frisind og der-
Dage bryder jeg over tvært
og slutter, og saa har I mig.
Gid du maa blive glad
i Skizzen, naar Du faar
den. Jeg er glad over at
den skal hænge paa
Din Væg. Hils Hulda
mangfoldigt.
Din hengivne
Harriet Backer
10/7 95.
ikke ønsker at tage fat paa den senere retsperiode,
haaber ikke vil vise sig at være tilfældet - fik jeg
vel forsaavidt lempe mig efter disse betragtninger,
at jeg paatog mig udgivelsen af dombøgerne og
i det hele modtog stipendiet for at studere den
følgende periodes retsmonumenter; men jeg maatte
da i ethvert stille det forbehold, at afskrivningen
foretages af dertil skikkede for kildefondets regning;
thi nu at lære mig til at læse manuskripter,
anser jeg mig for gammel til, og vilde jeg visselig
ogsaa komme til at udføre med ringe paalidelighed.
At behandle manuskripter er vistnok en ting, man
skal have øvelse i fra ungdommen for at kunne
gjøre korrekt, og jeg har hidtil aldrig havt dermed
at skaffe. Naar De mener, at min fremtid vilde
se lysere ud, hvis jeg gav mig i kast med den
sildigere retshistorie, saa har De maaske deri kun
altfor megen ret; men som jeg sidst skrev
til Dem, vilde jeg høist nødig af deslige hensyn
lade mig bringe ud af den cirkel, jeg har dannet
mig. Den er allerede i sig selv vid nok, desværre.
Og med tiden bliver der vel raad. Gaar det op og
ned her i verden, kan det ogsaa gaa ned og op.
Kun maa man blive sig selv nogenlunde tro.
Ja, dermed har jeg, kjære Professor
Aschehoug, sagt Dem, hvad jeg havde at sige
i anledning af Deres store imødekommenhed,
for hvilken jeg ret inderlig takker Dem. Jeg er
"sjóða". Man tør vistnok gaa ud
fra, at "Saaem" klinger for sim-
pelt for den nuværende og fremtidige
anvendelse af stedet, særlig ogsaa rent
forretningsmæssig seet. Men er
paa den anden side "Saaheim"
ikke ligefrem falsk? Skriver ikke
nogle navnet ogsaa "Sjaaheim";
men kan det egentlig kaldes
bedre? S.u. Hvis man turde
vove "Sjoheim" eller "Soheim",
vilde ikke da etymologien
komme bedre til sin ret? I
tilfælde af Deres ærede svar vil
jeg i min skrivelse til lens-
manden gjerne udtrykkelig
paaberaabe mig Deres udtalelse
i amtets gaardsnavne, hvorfor
jeg svært gjerne vilde bede om
at faa denne in extenso enten
til  Sövassli/hev
ikkje noko med sjö å gjera.
men med sör. Vesla hadde
fengje ein eigedom der på 5000
mål, som Thams vilde dei
skulde sjå. (Arv etter halvsyster
hennar Bibi som döydde iforfjor)
Men Vesla var ikkje sers
interessera. "Sjå på den vakre
skogklædde holmen, Vesla", sa
mor hennar, "den er din".
Vesla stira. "Ja men mama,
jeg vil heller ha en bitteliten
holme jeg kan hoppe over" –
sa ho og snudde ryggen til sin
5000 måls eigedom.
Me köyrde yvi vidder med
rein högfjellsnatur, og ei mengd
feit fin dyrkingsjord som låg å
vente på modig ungdom –
Den 28de opna landsgymnaset
Tyndt Snelag og koldt. Inat
Nordenstorm. Formodentlig
anden gangs Lurstød!
Kjærligste Hilsener til Eder
begge fra Marie og Din
Frants.
Herr Jonas Lie.
6/10 Drog Don om efterm.
paa "Assen-jagt" - Berg,
Seip og Knap. Jeg var 
paa Knivsø til middag
sammen med frk. Wadel.
7/10 Skjød jagtselskabet
5 harer ved Sund.
Knap de 3 - stor glæde
pr. telefon. 8/10 ?
9/10 Kom Don hjem
om mrg - vi reiste
til Frstad - middag
hos Sørensen for os og
Storegut, vi boed hos
Kiærs.
10/10 Reiste vi hjem - 
Riecks her til middag,
jeg rædsomme mavepiner
sagde blot at den var mageløs; jo
det er Sandt, Jens Lampe, der nylig
tiltalte mig herude paa Landevei-
en og bad at hilse Dig saa meget,
fortalte at den havde Staaet rosen-
de omtalt i Aftenbladet mener jeg.
Jeg takker meget for Ingefærer,
der sikkert kommer vel med da
jeg læser saa meget høit om Af-
tenerne, at jeg stundom bliver
ganske Hæs. Jeg har endnu lidt
tilbage af det som Engelskmanden
vilde jeg skulde give til de Fattige,
men det faar Ende en af de første
Dage, og da begynder jeg paa Eders,
og skal da tænke paa Jer ved hver
Bid jeg stikker i Munden. Jeg te-
legraferede ei til Jer Juleaften, fordi
jeg havde Anledning at gjøre det
til Onkel Eiler, og vidste at I vare
der, men det kom da heller ikke
frem før den følgende Dag kan
jeg begribe Onkel Eiler Telegrafe-
rede til mig ved Afsendelsen af
en Kasse, indeholdende to deilige
Gjæs og to Flasker Curracao, og
ønskede os da glædelig Juul. Igaar
havde jeg saa sikkert ventet Tele-
gram baade fra Dig og Benedicte,
men da John kjørte hjemmefra
Kl 1½ var Intet indløbet. Mor
fyldte sit 60 Aar, og det synes
mig var saadan en Mærkesdag
at den nok kunde fortjene et Tele-
gram. John bragte Brev med til
Betten fra Benedicte, men deri om-
tales ikke Fødselsdagen med et Ord.
Jeg kan dog ikke tænke mig at I
skulde have glemt den? det fortjente
Kr. Langesgade 5 II, d. 17de sept. 86.
Kjære Waldemar!
Hjertelig tak for Dine
anstrængelser, der dog maaske turde
vise sig mindre forgjæves, end Du
selv tror. Du synes nemlig i Dit
brev at lægge vel stærk vægt paa
det af mig benyttede udtryk "pen-
sion". Jeg har efter konferentse med
mine kolleger i fakultetet, der igjen
have raadført sig med begge Sverdrupper,
ansøgt om "pension eller anden stats-
understøttelse til mine retshistoriske
arbeiders fortsættelse", ligesom min
afskedsansøgning først og fremst be-
Ved omhyggeligt gjennemsyn af mine særtryk
viser det sig, at jeg ikke har faaet noget af Din
afhandling i arkivets 2den aarg., 
hvori
om Olafs og Magnus's
lovbog. Jeg har kun opsatsen i "Tidsskrift for
d. luth. Kirke" og kjender førstanførte alene efter
at have læst den i sin tid i arkivet. Heraf min
maaske vel ringe hensyntagen til det deri oplyste.
Vær derfor saa snil pr. omgaaende at sende
mig et exemplar i konvolut. Tak paa for-
haand.
Din EH.
St. Halvardsg. 10.
hitop til mig.
Stemning ved den
tror jeg den skal ligge
for mig. Men Tingen
er, jeg maa faa Anled-
ning til at spille den
for Dem, ikke én men
flere Gange, og om De
da vilde gjennemhegle
mig med den, saa
jeg akkurat kunde faa
den, som De vil have
den fra først til sidst
vilde det være mig en
Fryd. Kan De sige mig
paa hvad Maade dette
kunde ske? Maa jeg
reise op til Bergen i
denne Anledning, eller
er der nogen Udsigt til
Christiania 21/2.01
Incognito Terr. 5.
Kjære hr. Grieg!
D'hrr. prof. Gerh. Gran og Kr.
Nygaard (Aschehaug & Co) har
planlagt udgivelsen af en
samling biografier af re-
præsentative Nordmænd i det
19 de årh og har givet mig i
opdrag at skrive musiker-
biografierne - Deres, Ole Bulls,
Kjerulfs og Svendsens.
Det er med en ikke liden
ængstelse for opgavens van-
skelighed, at jeg har fulgt
denne anmodning, men på
den anden side var det jo en
smuk og mig personlig me-
De indøve nu "Om Vinterqveld! til
næste Concert, dog ikke med Orchester.
Mor siger at Prøven iaften var
jammerlig. Der skal ikke være Or-
chester næste Gang, men de skal have
Beethovens Septet. Herr Hjalmar
der kom hjem til Juul som Student,
og er meget væmmelig, lærer nu at
spille Fagot; Du veed nok at han
allerede spiller Violin og Cornet.
Fries var her ude et Par Gange me-
dens Maren var hjemme, og spillede
der en nydelig Sonat af Mozart med
hende, hvilken han senere spillede
med Mor paa hendes Fødselsdag;
og saa faae vi hver Gang Menuetten
af Din Violin Sonate.
Hos Nergaards er det omtrent med
det gamle forekommer det mig. Det
skal jo rigtignok være noget bedre.
men Lulla har slet ikke Lyst at for-
lade Sengen, og det er slemt. Emilie
er nu rask igjen, men saa har Inga
faaet samme Sygdom, dog i en lindere
Grad. Jeg troer at jeg sidst berørte
et Rygte, der havde sendt Georg Krohn
til Gaustad. Dette var nu Gudskelov
ikke Tilfældet, ei heller skal hans
Forstand mangle noget, Gud veed
hvor de kan hitte paa Sligt.
Da det jo var muelig at jeg imorgen
kunde have noget mere at tilføie,
saa vil jeg ikke slutte, men kun
endnu engang sige Dig Godnat! Gud
være med Dig, min inderlig kjære Søn!
betegnes som meget moderat.
Vi har derved fuldt ut
i betragtning at et blad
i en mindre by ikke
kan betale egentlige
hovedstadspriser, medens
selvfølgelig paa den anden
side kvaliteten og det
videnskapelige verd an-
det leverede jo likeledes
maa komme i betragtning.
Her gjælder det jo netop
førstehaands-studier
over Tønsbergske historiske
forhold.
Med hensyn til spørs-
maalet om artiklernes
optagelse i "Historisk
tidsskrift" skal jeg derom
konferere med Y. N.
22/12 Julekav. Styrt-
træt. Barfrost. Krisen er
paa Fridheim. Fattigkoner
i tusenvis her.
23/12 Pakker. Etti, Nils,
to unger og pige kom kl 4 
og Don kom meget hurtig
til det resultat, at saa
intelligent 3aarsunge
som Anne Sophie har vi
ikke før huset. Om
aftenen kom Mama
og Astrid. Taage.
24/12 Kjørte om form.
til Riecks, som ikke
skal til os iaften. og
Lundestad. -
Gid der nu blev gjort noget for "Norsk Barne-
blad". Der er i Lølands Hænder blit helt
udmærket og burde ikke dø. - G. er nu
ved tredie Gjennemarbeidelse af Boka; men
han er aldrig glad. Han trives ikke her.
Men hvorfor flytted vi ikke til Jæderen
i sin Tid? G. havde ikke Mod, tror jeg.
Jeg havde dengang flyttet ind i inderste
Sahara, dersom det kunde gjort ham
glad og tilfreds. For det er ikke moro
at være gift med altid utilfreds
og ulykkelig Mand. Jeg har jo i mange
Aar ikke været andet end det Baro-
meter, hvorpaa G's Humør kunde
aflæses. Og det Barometer stod oftest
lavt. Den Hytte paa Jæderen, som
jeg foreslog og efter meget diplomatisk
Snak endelig fik ham til at bygge
som et Sanatorium for sig, naar
Vaaren og Jæderlængslen kom, den er
 igrunden ogsaa noksaa mislykket.
Min kjære, kjære ven!
Alt, hvad jeg kan sige,
er, at Du er Dig selv lig i godt som i
– grønt, lige uforfærdet til at yttre begge
stemninger, lige utilbøielig til at lægge
fingeren imellem. Dine udtalelser røbe
imidlertid, som Du selv siger, en vis irrita-
tion, og jeg finder derfor, at jeg skylder
os begge at forklare Dig sagens sam-
menhæng lidt nærmere, saameget mere
som jeg derved faar anledning til at
omtale for Dig en episode af min kamp
for tilværelsen sidste sommer, hvilken jeg,
saavidt jeg ved, hidtil kun har meddelt
Dig en eneste, liden flig af, - ikke fordi
den skulde forties, men fordi vi ikke
have truffet hverandre.
Som Du formodentlig ved,
var det egentligt tvingende hensyn for
Bergen 20 Marts 1898
Hrr
Komponist Edvard Grieg
Tør jeg være saa fri at
spørge om det var muligt
at jeg Kunde faa opføre min
Suite for Stort orkester ved
musikfesten i Sommer; jeg vilde
være Dem meget Taknemlig om
saa kunde blive.
De ved vist at samme
Suite er opført i Harmonien
for nogle Aar siden, og gjorde
Lykke, som De kan se efter
Kritikken, som jeg har vedlagt,
og især af et saa udmærket
Orkester som nu kommer til Bergen,
forståelse og beskyttelse.
Jeg har jo nu lært, ikke at undre
mig derover og at bære, jeg for min part,
efter mit pund, som Gud har betroet mig,
hvad menneskehedens ädleste ånder gjen-
nem alle tider må tåle. Og jeg vil håbe
at min krafts Gud vil lære mig dette
altid fuldkommen og fuldkomere. Dertil,
får jeg lov, at tro, han til denne stund
har opholdt mig.
Modtag nu De med hustru foreløbig skriftlig
min hjerteligste tak for Gaven, som vil
være mig et dyrebart minde om uforskyldt og
uventet venlighed, hvilket har fyldt mit hjerte med
taknemmelig gläde, og gläde skjänker kraft, hvor-
for jeg vil tør håbe jeg også personmlig får lov
at aflægge min tak når jeg nu om nogle
Dages tid bliver fri for eksamensarbeidet til
skolen, der skal have sin eksamen Mandag og
Onsdag i næste uge. Med de hjerteligste hilsener
 An
I Paris gaar det 
langsomt men sikkert
Jeg er i den Katteknibe
at jeg ikke kan bestemme 
mig med Hensyn 
til Vinteropholdsted – og 
om jeg skal beholde 
Atelieret – Jeg frygter 
for at jeg i Paris
kommer på Rangel
– hvilket jeg ikke tåler – 
Men jeg kommer ihvert-
fald til Vaaren –
Hils Din Kone og 
mine tydske Venner
Din E Munch
i egenskab af medlem af stiftsdiretionen,
(biskopen og stiftamtmanden), at Wexelsen
havde fåt sagen til belas tilsendt.
Nu fandt biskopen, at der var adskilligt
at indvende mod instruxen, og han havde
allerede
konciperet en meget udførlig og indgående
kritik af den - han vilde ikke la den passere
upåtegnet. Nu ønsked han, før påtegningen
med forelagdes hans kollega amtmanden at
høre min mening om den. Han læste op for mig:
Først og fremst udtaltes en 
generel
indvending mod
at fastsætte en "instrux", før en endelig og
stabil ordning med en ny leder af arbeidet
var truffet. Der hævdedes at konkurrence først burde
finde sted. Man måtte ha manden før man fastsatte instruxen.
Dernæst kriticeredes komiteens magtbe-
gjær overfor den eventuelle arkitekt og særlig
overfor billedhuggeren.
-paa 3die Plads - til Kristiania. Hele
Fyren er original, og vi indbilder
os ogsaa, at, hvad han har komponeret
- han arbejder meget med det og meget
langsomt, 
har det ved sig.
Han er jo saa opfyldt af dit, og
et lidet Ord fra Dig, hvis Du kan
gjøre Dig den Ulejlighed at gjennem-
se det, vilde vist virke højst ori-
enterende paa ham, - enten det
nu blev mere eller mindre opmun-
trende. Han vil fra Kristi-
ania sende Dig sine Ting. -
Ja vi kan sige, vi har glædet
os ved Dig, gjære Grieg, og fulgt
Dem om dette Anliggende.
Jeg vilde gjerne have det
hele Kor, og det er jo
svært.
De bedste Hilsener til
Dem og Deres Kone
fra
Kr. 4/4 81. Deres forbundne
J. Haarklou
Adr: 
Chr. IV N: 4.