MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
har fortsatt sitt virke for verdensrevolu-
sjonen i exilet her nord. De tar minst 
en tønne dynamitt, og vil den skal
reagere som risengryn for støt. 
Vi har det herligste blå vær; og
min franske gutt nyder Norge i 
fulle drag. Imorgen skal han til 
skibsmegler Mortensen og treffe 
skippingfolk; kanskje kan det 
komme til å bety noe for hans 
fremtid. Men det er langt frem -
enda et års skole; og så kanskje 
utvidet militærtjeneste i 2 1/2 år!!
Og så - kanskje - krigen. Når jeg sitter 
og ser på ham - så vel utrustet for
livet, så fullkommen skapt - og
tenker på, at en granatspling kan-
hende en dag skal gjøre slutt på,
hele hans bane.... Vanvittige
menneskehet!
Drept i Rermes 17. 6. 40 - da stasjonen blev 
bombardert. På vei til sydfrankrik. demobilisert
efter felttoget i Belgien.
Kjære Grieg!
Tusind tak for
sidst i Leipzig! -
Skulde ha' skrevet
for længe siden, men har
ikke fået fred et øieblik
siden concerten. - Reisen
hid var meget kjædelig
og lang, så den springer
vi over, men Skotland må
jeg fortælle lidt om.
Her er en deilig luft og 
en henrivende vakker natur
en stor strand med havet udenfor, men dertil er her for lidet
beskyttet, et saa stort lerred vilde ikke kunne staa paa nogen vis,
jeg kunde kanske tænke mig at male studier for saa siden at male
billedet hjemme, men saa maatte jeg lægge hele min tid næsten
hertil, og det tør jeg ikke, for jeg vilde da muligens ikke faa noget færdigt
iaar. Her er vankelige forholde her, den evige storm er til stor hinder,
kulden trækker saa, man føler sig uden klær saa gjennemtrængende er den.
For mit vindu har jeg hevet paa hell strækningen 
2/7.
Her blev for mørkt igaar, jeg har enda ikke faat lampe, det er det bedste,
for jeg bør gaa iseng efter en hel dags arbeide. Idag er her varme med
sol, der er tordenskyer i horisonten man har stor skræk for tordenveir, for
der er blot husene at slaa ned i, ja ned ved stranden er de store stenen
stener men ellers intet opstaaende uden huser og mennesker. Jeg har det
godt her, blir behandlet med stor venlighed, en oparbeidet velvillie gjennem et
kvart aarhundrede, slægten er af den ældste bondeadel, jeg saa igaar paa
sølvskeer fra 1742 sølvkrus fra gammel tid, jeg ved ikke hvor gammel.
Maden er righoldig men tung, den er ikke lymd let bymad, men dog
kultiveret mad og afvæxlende, salviethe er uundgaaelig men jeg mærker ikke
mer den egne smag. Jeg er absolut ensom her, det er for langt fra byen
til, at nogen kommer herud, men imorgen skal jeg ind til forretninger,
kjedelige ting: Alle her fortæller mig om deres oplevelser, spør tilraads om
alt usædvanligt, barnene, som bærer mine malergreier, snakker hele tiden,
Elma, har du hørt et værre navn, sa idag: lærerinden "i lærerindens bog stod
der "maaken hun", jeg sa: "du sier vel ikke maaken", Elma: "neida eg seier
maagjen, men eg maa seia hun, eg kan kje seia hu", dette er til Aubert,
det faldt hende ikke ind at fæste sig ved maaken, derom var der ikke tale,
men dette med hu, det havde hun meget
noget
med, og der opponerte hun aldeles.
at den
var
udsdt paa Grund af sygdom.
Haaber det intet alvorligt er.
Nansen har havt to gode
politiske artikler i "V. G." de sidste
Dage. Hvad vi trænger er nu ikke
Dagsordner og Snak; men Mand og Handling.
Ak ja! Hverken Regjering
eller Storthing ser ud til at ville noget.
Det trakkes i Langdrag og smules, og
Svenskerne fryder sig naturligvis -
17. 2.05
Oslo Gilde den 15de var meget
vellykket. 102 Mennesker. Kaptein
Angel fortalte om Montenegrinerne,
og ægget os umaadelig til Krigsbegeistring.
Lars Osa spilte Hardangerfele og saa
danset vi norske, færøiske og "europeiske
Danse. Fru Edele Schjødt og Nissens var der,
og Eldegards, Sven Moren, Hægstads, Fru Berner
med tre Døtre og mange andre faste
Gildefolk.
Garborg og Schjøtt har nu travle Mandager
blev saa vred paa mig Johan at De aldrig
kunde tilgive mig, hvilket jeg vilde holde for
meget meget haardt, kan jeg give mit Minde
dertil. De Grunde jeg har til at afskye
W. og heller taale al anden Ydmygelse
end at være ham takskyldig for noget, kan
jeg ikke sige Dem, og De vil ligesaalidt
ved nogen Gisning treffe dem da de ligge
udenfor det Almindeliges Grændser – men De
skal tro paa dem. Giv mig et andet Raad.
Carl er meget god, og jeg er saare glad ved
at have dette Tilsagn uagtet jeg ikke veed
hvordan jeg vi skal benytte det. Thi jeg maae
gjentage for Dem, at det Bedste findes efter
min Formening i hans Breve og disse skulde jeg
give i nogen Andens Hænder? Det kan neppe
have været Deres Mening. Selv kan jeg ikke
gjøre det, men uden min Hjælp kan det  heller neppe
gjø skee. Der er store Masser, og saa
forskjellig	
i sin Art og af Værd at der skal baade
Dygtighed og Tid til at destillere det rigtig. Jeg
kan ikke rigtig skjønne at det lader sig tvinge
ind i en Bog eller under en Titel. I alle
Fald bør det gjennemgaaes først af hans Egne
inden Andre røre der ved, for at man kunde
borttage alt hvad der uden Betænkning er ubrugbart
og ogsaa af andre Grunde, som De bedst vilde forstaae
kjere naar De læser Papirerne igjennem.
Der bør en kjerlig Haand, og det en
Haand med en veldyppet Pen gaae over
dem inden et fremmet Øie falder paa
dem.
Dette foreløbige Gjennemsyn kunde
iværksættes af C. og mig. jeg kunde ikke
gjøre det alene fordi jeg ikke kan
lers, gjør jo Stemningen alt.
Det var en Oplevelse, som jeg
ikke glemmer. Og saa Turen
til Grjotlid (salig Ihukommelse) og lige frem
til Pollfos. Denne Fjeldovergang er
dog den længste og mægtig-
ste af alle. Vi var saa
heldige paa Hjelle at faa
fat i en Returskyds - 1ste
Sort Kaleschevogn (naturligvis
slog vi Kalehen ned i det deilige
Solskin) med T to Hester,
lige til Vaage for 50 Kroner.
Til Gina og Borckgrevinck
paa Uleberg i Vaage kom
vi Søndag Aften og nød deres
Gjæstfrihed til Tirsdag Morgen,
kjørte saa til Otta (Tirsdag Middag)
og var i Kristiania Tirsdag
Aften. Turen fra Bergen til Kri-
stiania over Stryn kan altsaa
uden ringeste Vanskelighed
svenske Nationaldanse er greiere,
lettere at forklare og lettere at
lære. Vore er ligesom bare musik.
Deilige er haade Springaren, Sætis-
dasgangaren Telemarksgangaren. x
Skal idag ha mine
x
Niecer Harriet og Alfhild Frenning
til Middag. Det vil sige Harriet
er gift nu og hendes Mandx
kommer ogsaa. Ogsaa Frøken
Hveem, hun som har været dem
i mors Sted siden min søster døde.
x G. er i Byen og hører
Hognestad præke igjen. I eftermid-
dag skal han se "Natasylet", som
gaar for aller sidste Gang idag paa
Fahlstrøm Theater. Jeg har maset
saa længe paa ham med det. Det er
Ingeniør Per Simensen fra Vang på Hedmark
(det vil da i Grunden sige sig selv) i smukklingende Skåltaler.
Jeg var således i et Par Jule- og Nytårsfester for vor
Konsul Lorch, hvor der var flere kjendte literære Begavelser,
tilstæde. Jeg blev så harangeret og feteret hele
Aftenen, den amerikanske Minister, Hr Anderson,
udbragte Skålen i så store Ord, at man kunde
blive ør af Indbildskhed. Men det har ingen Nød.
levende
Efter denne sidste Aften så jeg ikke en Sjel af mine
Beundrere, førend de samtlige indfandt [sig] hos mig den 23de
for at tømme et Glas på Geburtsdagsbarnets
Velgående og ønske det «et behageligt Ophold hernede».
Så er der gået Uger, Måneder hen, og Ebben,
da jeg ikke holder noget Hus, er så fuldstændig indtrådt 
at jeg ved ikke om den samme By huser dem eller
ikke.
Tak for deres Melodier til Vinjest Digte og for
Deres Bergtekne ; hvad jeg herom har at
sige, udenfor hvad jeg allerede leilighedsvis
har sagt vort Publikum, haaber jeg snart
skal foreligge i en Anmeldelse, jeg holder
paa med. Men min Tid er saa optaget
med dagligt Stræb paa alle Kanter at
jeg kun har lidt tilovers for mine Musi-
kalske Sysler. Forresten maa Du vide, at
Deres Arbeide aldtig blive sendt noget
Menneske her til Anmeldelse; vi faar kun
alt det, de indkommer hos Warmuth og Haa-
konsen. Deres "Melodier" har jeg dog i sin Tid
faadt fra Kjøbenhavn.
Saa var det noget Andet. Jeg kjender Pro-
fessor Nicolaysens Henvendelse til Dem og
Deres Svar, da jeg jo har en del i denne
Henvendelse som Medlem af Musikfor
14 bis B vor 
Neuilly
France
11te Septbr
Hr. Edvard Grieg
Jeg har
refereret Deres Svar til Hr. Heugel
Han gjør mig opmærksom paa, hvad jeg
iøvrig ogsaa selv sore: at De vistnok
tildels har misforstaaet mit Brev.
Han vil for ingen Mande tage
Dem fra Deres tydske Forlægger. Hvad
han ønsker det er, at De vilde re-
servere 
retten til De-
res fremtidige Arbeijder for
rig, Belgia, Spania og England.
Han beder mig gjøre Dem opmærk-
som for, at Tydskland ikke har
med disse to Lande
12.5.00
Kære Edvard Grieg!
Der skal have stået noget i et
Blad her at der skulde
udkomme nogle Sange af Dem,
som jeg havde sat Tekst til og
at de skulde dedisere Simensen.
Det er som bekendt ikke altid
korrekt, hvad der står i Blader-
ne, men for en Sikkerheds Skyld
vil jeg dog sige Dem følgende,
som jeg håber De ikke vil tage
ilde op. Det er mig na-
turligvis en Ære som jeg sætter
Pris på, at De vil bruge mine
Vers til Deres Musik, men
den meget private karakter
som ialtfald flere af disse
München, den 25. December 1888.
Kære ven!
Jeg véd ikke hvorledes jeg skulde kun-
ne finde ord for at takke Dem således, som
jeg føler det! Og lige så lidt kan jeg udsige,
hvilken glæde det fylder mig med at vide
mig i besiddelse af en sådan skat. Jeg går
hen og ser på det gribende billede lange tider
af gangen. Det er som om det talte til mig.
Som om jeg kendte den fattige arbejderfamil-
kunde den kun være et gement forsøg på
at tage dem ved næsen. Men de lader
sig ikke lure - var det ligt sig. Det var
ingen ærlig kritik, det var reklame,
og da disse hæderlige organer er mere
bange for smuds end for selve hin onde
er det ikke til at undres på, at de
sørgede for at holde dette styggetøi udenfor
sine kydske spalter. Det er jo en offent-
lig hemmelighed, at vor konservative
hovedstadspresse ikke er af denne verden.
Havde artikelen været imod, nå se det
forandrer jo sagen. Da der for nogle måneder
siden stod noget sådant i en dansk avis,
da skulde De set Aftenposten - berædvil-
ligheden selv. Jeg var dum nok til at
gå op til hr. Amandus og bede ham tage
ind hr. I's artikel, siden han havde taget ind
den anden. Det var første, og det skal også
blive sidste gang, jeg gjør noget sådant.
NATIONAL LIBERAL CLUB.
WHITEHALL PLACE.S.W.
London, 24/1/96
Kjære Hr. Grieg.
Miss Elzabeth Robins, en af vore
mest fremragende Skuespillerinder i London,
har anmodet mig om at give hende en
Anbefaling til Dem ianledning af et
Foretagende, hvorsom hun selv vil nærmere
tilskrive Dem, og hvortil hun ønsker Deres
Bistand. - Hun siger, at De "er den
eneste i Verden, som kan udføre, hvad
hun ønsker," og naar en saadan elskværdig
og talentfuld Kvinde og Kunstnerinde
sige det, ja, - saa er det intet at bi for.
Jeg faar nu bare haabe, at De har Tid 
og er rask nok til at staa hende bi og gjøre 
hvad De kan for Miss Robins. - Jeg
har taget hele vinteren væk
fra mig, - og jeg ved ikke om
jeg tør vove mig paa tilbud
om at kunne konsertere i
Berlin, Leipzig og Dresden, - jeg
er rent støl i fingrene.
Min konsert begyndte jeg paa
i høstes, oktober, og var færdig
til Jul med komponeringen,
saa pauserede jeg lidt, her var
sligt staak og sygdom som
aldrig syntes at vilde tage
ende, - nu, - og saa instrumenterede
da konserten, holdt prøve med
det Philharmoniske orkester i
Beethovensaal den 15 April og
fik paa Scharwenkas og især
Busonis anbefaling strax meget
München, den 18. November 1876.
Kære Lassen!
Herved sender jeg Dig et
skuespil af en ung bergensisk forfat-
ter, som jeg interesserer mig meget
for og som jeg tror er særdeles lo-
vende. Hans skitser «Af bylivet»
kender Du måske; Du vil visst i
al fald erindre at de ved udkom-
sten forrige jul modtoges med
meget bifald. Kan Du finde ved-
lagte skuespil brugeligt for Kri-
stiania theater, så var det en stor
lykke for den unge mand, der
for tiden opholder sig her og ag-
ter sig til Rom. Det er ganske
visst et begynderarbejde og som
sådant behæftet med mange fejl;
A.B.6.4.07
Højstærede Hr. Dr. Grieg
Mit hjærteligste Tak for det
prægtige Billede af Mesteren,
og over den smukke Dedikation.
Jeg var henrykt over begge Dele
og skal have det paa min
Væg, saa det kan opflamme
mig til dobbelt Arbeidskraft.
Desværre kan jeg undnu ikke
gøre Gengæld paa Grund af
Flytning ek. har jeg ikke
fra de 8 Dage i X-sund for to Aar siden,
 Jeg dansede med en stor Flok af
Byens kjækkeste Ungdom og holdt Foredrag
om Dansen i Arbeiderakademiet. Nu
danses der øvrigt i Byen, sa Fru Astrup,
og Børnene lærer Dansen i Skolen af de
Lærere og Lærerinder, som var med paa
mit Kursus. Det var en rigtig god Ring
deroppe og storartetede  levende
interesserte Mennesker.
30. 3.05
Var igaar i Byen. Læste Engelsk, besøgte
min Niece paa Hospitalet. Hun er nu rigtig
kjæk. Skal faa staa op om et Par Dage.
Var siden paa Prof. Schücks anden Forelæsning.
Men den var for lærd for mig. Kunde maaske
ikke rigtig nydes af andre end Filologer.
Hos Aschehoug fik jeg et færdigt
Exemplar af "Fru Evas Dagbog", som idag
udsendes i Kristiania. Jeg gruer mig fælt.
Var hos Fru Nissen en Stund. De havde
været i den store Middag paa Grand for
Bjørn Bjørnson Mandag. Ingen Skuespillere, kun
storfif. 30 Kr. Parret. - Faat Fore-
Høistærede Herr Expeditionssekretær!
Ifølge Deres ærede brev af
30 f. M. tillader jeg mig herved at oversende
to bøger, indeholdende de begjærede oplysnin-
ger om stempelskat paa vexler. For Frank-
rigs vedkommende er det en ved admini-
strativ foranstaltning udgivet lovsamling
for det hele enregistrement- og timbresystem,
hvori vexelstemplet kun danner et led. Der
gives vistnok et slags juridiske haandbøger,
tildels endog meget vidtlyftige, over dette emne;
Herr
Expeditionssekretær Evald Rygh.
13
som blotte Driftstilskyndelser
blindt skulle beherske Livet.
Saaledes staaer Villien som be-
vidst Selvbestemmelse over Na-
* Vennetåren.
Jeg skuer mod det Høie
I Længsel mod dets Fred -
Mens Natters dunkle Øie
Ser på min Kummer ned.
Mit Sind er fuldt af Vånde,
Af Sorgen vådt mit Blik,
Og jeg betror til Natten,
Hvad ingen vide fik.
Og hvad jeg ham betror,
Ham dybt til Hjertet går,
Så blanke Tårestjerner
Ham mildt i Øiet står.
Og den der ømmest tindrer,
Sårt falder fra hans Kind.
Den gyldne Vennetåre
Gød Balsam i mit Sind!
Fredr. Döcker=Smith
Til: "For Kirke og Kultur"
atter i Leipzig og trivs godt som
rimeleg er. Han hev arbeidsro og
lever godt og billegt og er som væl
er ikkje jöde –
Lissa ligg nede på Strålberg
med Vesle-Tor sjuk og hev det
trist. Men den 20de må dei ned
til skulen. Og inn i det vesle
huse på Eikeberg, der det ikkje
er som korkje til hushjelp eller
ein mann som arbeider med
musik og skiving. Og dei 5000
kr. dei sette inn i denne vesle
kasse hev du no tapt. Det
er kommunalt arbeiderstyre som
hev stelt det slik for denne
arbeibyen, segjer dei. Fine greier.
Hils Lpt. og tak ham for
hans "ringe bøn", den
hjalp kanske ganske
godt!
378.
efter, skal skinne os med fuld
Glands imøde og hvor det skal
vise sig, - det tror jeg saa sikkert
at alle Lidelser her i Tiden, ja
selv de bittreste, som vi oftes
synes ikke at kunne udhol-
de, har været Midler i den
høieste Kjærligheds og Visdoms
Haand til at drage os op mod
det Salighedens og Fredens
Rige, som vi kanske ellers
ikke vilde have lært at efter-
tragte paa rette Maade. -
Forsaavidt er Mennesket visse-
lig skabt til Lykke, at Enhver
der længes efter et Hinsides,
et Lysets og Kjærlighedens Ri-
ge, hvor alle Misforstaaelsens
Røster ere forstummende - En-
hver der har denne Længsel
og haab om at faa den til-
fredsstillet formedelst ham
der kom med Fred og Forløsning
til Alle eier midt under alle
Tryk én uudtømmelig Kilde til
Glæde og kan aldrig blive
igtig ulykkelig. Men trods
Haab og Tro formørkes Glæ-
saa ofte naar legemlige Tryk
Petershøi d. 15de Juni
1880
Kjære hr Grieg
Jeg læser idag i Avisen
at det er Deres Fødselsdag,
og kan ikke modstaa min
Lyst at gratulere Dem,
fordi jeg saa godt kan lide
Dem. De er jo ikke 40 endnu?
Dette Brev indbefatter foruden
mine ogsaa hele Familiens Lyk-
ønskninger, vi have det godt,
og haaber det samme om Dem
og Deres Kone. Nu er De
vel allerede længe nede i
den deilige Hardangeregn, Deres
Nørholm, 25/2. 44.
Hr. Optiker Corneliussen,
Jeg sender Dem herved min gamle Brille-
ramme som jeg har brukt kanske i 20 Aar.
Jeg vil gjerne bede Dem bruke denne Ramme
til de nye Glas, istedetfor den forrige jeg sendte,
som har Kork eller Gummi og glir paa Næsen.
Glassene i de
disse
gamle Briller skal De bare kaste
bort, men jeg vilde bede Dem undersøke om den
gamle Ramme er solid nok til de nye Glass.
Undskyld at jeg atter plager Dem!
Deres ærbødige
Knut Hamsun.
Jeg er blit bedre i Hænderne og vil frita
Dem for Sending pr. Opkrav. Send paa almin-
delig Maate og vedlæg Regning. (Jeg vil gjerne
betale dygtig, for jeg har været saa plagsom!)
hvorfor han takker saa meget,
samt at han har opnaaet
hvad han buskede med Hensyn
til det de havde bedet
ham om; han har
rettet 
Havde han ikke kommet
havde jeg alligevel adresseret
Brevet til Consul Bravo, da
jeg maaske vil at Brevet da vilde
komme rigtig frem. Deres H. I.
aldrig før. Her vil Du bli løf-
tet paa Guldstol og, kom-
mer Du ind til Hengel i Rue
Vivienne, hvor han har sit ube-
tydeligt udseende Lager, vil han
gi Dig, hvad Du vil ha, om Du
saa blot sælger ham dine nye
Sager, men ogsaa - saavidt jeg
forstod Kaufmann, - uden videre
soumere, hvad Du vil, for at løse
Dig ud af gamle Forlagskontrak-
ter. Han anskriver ikke Penge-
hensynene paa snævert tydsk,
og Du er for hans Opfatning et
alene med ham 2 ½ time, og det
var en fin stund. En del svakere
å se på er han blitt - men samme
tindrende våkne blikk bak brillene,
samme intense interesse for alt 
i tiden. Også de nydelige, sensible
kamstues-hendene - smale, nervøse.
Han vilde, professor Bjerknes skulde 
gi ut pånytt en artikkel fra 1935
i Samtiden om skole og kultur-
reformer - og vilde danne en organi-
sasjon for å støtte op om dem.
Lo godt av Ronald Fangens forsøk
nylig i Tidens Tegn på å
lstioerve Darwin for kristendommen.
"De vil ha både Nansen og darwin
nå - hvor svake de må være i
sig selv" sa han. - Hadde oppe
et stort lærret "Draumekvædet"
Farsene hans er ikke gode lenger,
har vel aldri vært hans styrke; 
men kraft og fantasi i dette 
siste billedet også. Og nå plan-
5. mars 1930
Kjære Stina,
Det var egentlig Fredrik jeg skulde spørre om en
ting, men jeg fik lyst til at fortælle dig noget som Hans sa 
imorges – han kom hjem med maanedslov og saa var han lur 
nok til at forspise sig og fik etpar dages sykepermission.
Han spurte mig: du, hvor længe har tante
Stina og onkel Fredrik egentlig været gifte?
Aa, en halvandet aar vel, sa jeg.
Jamen mor, er det ikke forfærdelig rart da at
de er saa gla i hverandre da, for jeg tror de er saa skrækkelig
gla i hverandre som om de hadde været gift i tyve aar 
mindst –.
Mange hilsener
din hengivne
Sigrid.
Vil du være saa snil at gi Fredrik indlagte -.
at træffe. Jeg skal da punktligst ind-
finde mig.
Din hengivne
Ebbe Hertzberg.
Kristiania, Fossveien 7, d. 12te Marts 99.
P. scr.: Jeg hører fra flere hold, at man
gjætter paa mig som forfatter af nogle
artikler i Morgenbl. om det ministerielle
statsraads afgjørelser. Jeg har imidlertid
siden min hjemkomst ikke skrevet en
tøddel i en avis, og befatter mig overhovedet
ikke at skrive om 
vore
indre politiske forhold,
der ikke angaa toldspørgsmaal o. desl. øko-
miske sager. Allermindst indlader jeg
mig paa personlige angreb paa mænd,
der som Blehr, er mine gamle venner.
Din
EH.
Frøken Eugenia Kielland
Majorstuveien 25
Oslo.
paa Skøiter paa Isen i min
Ensomhed, frem og tilbage
udenfor Troldhaugen og Næsset
ud imod Øerne, jeg gaar ikke
længer ud idag paa Grund af
det milde Veir. Forsigtig.
Troldhaugen laa stille og
solbeskinnet, en enkelt Skjor pra-
tet lidt borte i Birkene Dine,
ellers bare stille Søndagsfred.
Saa havde jeg mig en Tur
paa Ytre-Næsset, hvorfra
jeg skal sende Dig indlagte
med Hilsen "fra Fjeld og Fjord."
Husk paa at baade Renmosen,
Lyngen og Krækebærlyngen vokser
lige op i Høifjeldet. Et Par
Porsknopper er ogsaa med;
kniber Du en af dem mel-
lem Fingrene, vil Du lugte
kjendte Toner. -
Vi har havt en deilig fre-
alvorlig stræben efter at udvikle de
kræfter, jeg måtte eie og den bedste
borgen for et sådant løfte ligger
jo i, at en sådan stræben vil være
en ærlig kunstners høieste glæde.
De vil fatte min overvældende glæde,
da jeg om eftermiddagen kom hjem
fra skolen (jeg har den fornøielse at
læse en 30 timer om ugen - det skal
give inspiration!) og modtog et ud-
klip af en Bergensavis med Deres så
varmt skrevne anbefaling. De vil
forstå, at jeg fik tårer i øinene
ved tanken på, hvor deiligt det skulde
være, om jeg blot var nogenlunde
værdig til en sådan ros, og at jeg
svor, at der fra min side ikke
skulde mangle nogen anstrengelse
for ialfald delvis at virkeliggjøre
Deres så smukke ønsker.
paa Dør, - indtil videre. - Igaar
(Søndag) var jeg en Tur til Gjæl-
lestad for at søge nogle Oplys-
ninger i en Justitssag. Kl 8 igaar-
morges mødte Rasmus's Hæst
paa Næsset, og Dagmar og jeg besteg
Stolkjærren, indpakket i alle-
slags mulige og umulige Plag.
Herligt Vinterveir, koldt og stille
men Solskin! Og saa et let Sne-
lag overslt. Furreskogene tog
sig ud og Strandene ude i
Leden ligesaa. Og saa et
Glas Cap i en lun Solbakke!
Jo, vi kjender Opskriften!
Kl. 2 var vi hjemme - Svoger
Arnesens til Middag. Men det
hindrede ikke, at jeg Kl. 5 var i
Byen, og mødte frem paa Ama-
lie Harloffs Konsert. Det var
første Gang jeg hørte hende, og
jeg blev virkelig overrasket ved
den betydelige Teknik hun sid-
der inde med. Hun sang ogsaa
meget vakkert forresten, men der
Nr. 29 koster 8,00 istf. 6,00, da jeg er sikker
paa, det var nr. 30, du vilde have; og
disse to nr. er byttet om. Nr. 31 er
delt. Alle dere gifte søstre ønsked disse
ting, og saa laved vi 3 portioner,
som skulde have nogenlunde samme
affectionsværdi nemlig 1) brødkurv
2) asietter med frugtmønster og et lite
fad, 3) pletkande, den store gamle pokal
og nogle gamle fade med gjennembrudt
kant (nr. 79). Af disse fik ved lodtræk-
ning Hanne 1, Sofie 2 og du 3.
Nr. 36 og 39: 1 damrudet dug og 27 servietter,
1-2 store servietter. Nr. 42 2 par lagen.
Nr. 64: Jeg ser, du har været saa ædel-
modig paa sidste liste at ønske
bestemt Carls speil, og ikke mit
med det slebne glas. Men hvis du
ønsker det, sender jeg dig mit alli-
gevel. Jeg synes, det bør komme
der. Naturligvis vilde jeg være
Dig en gammel, kjedsommelig
Kamerad, saa Du maa betæn-
ke Dig vel. Motiverne er jo
ogsaa lidt paa det uvisse for
dig, Høiderne er vist skovbe-
voksede, vanskelige Opgave
grønt i grønt; men gamle
Hus og Stuer tror jeg sikkert
at kunne love Dig. Før jeg
sender Brevet skal jeg snakke
endnu engang med Aubert
med hvem jeg i aften skal
i Gallerimøde.
Søndag Aften.
Jeg har talt med Aubert, som
siger, at det lille Værelse
sikkert er beboligt, da der paa
hans Tid boet 4 Arkitek-
ter i vort den Stuer jeg skal
faa. Kitty synes, at mit
Forslag er umuligt for den
lange Reises Skyld. Hun me-
ner, at Du først maa rei-
d. 26. Decbr 1885.
Höjstærede Ven!
Hvis De ikke skulde have bedre
Anvendelse for Tirsdag Aften
d. 28de, vilde det være min
Hustru og mig en Fornöj-
else at see Dem og Deres
Frue hos os til en Familie-
Julesammenkomst. Paa
Grund af Börnebörnenes
Mosse er tiden sat til kl. 6 1/2.
Deres meget hengivne
J.P.E.Hartmann
Leilighed, undersøge for mig. 
Forresten er jeg saa trist i 
Vinter, som jeg kan være, be-
herskes bare af en Tanke,
og det er Agathes sandsyn-
lige Reise til Amerika.
Ja, det er dumt af mig, for 
hun trænger til Luft for
sig, og jeg under hende det
saa rundelig. Men hvis
jeg nu aldrig skal se hende
mere, hvad i Alverden
har jeg saa? Uf, hvor dumt
at jeg sidder og skriver saa-
dant. Hun glædede sig
saa over Dit Billede ved
Juletider. Gaa op til hen-
de i mellem og vær snil
imod hende. Vi er saa
bedrøvede hernede over
af den Sorg, som Weren-
skiolds har. Det var
jo Din lille Gudsøn.