MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
plukkede fjærene af sin høg og sendte
den til
sin
fader, som havde befalet hans
henrettelse. Faderen forstod for sent,
at Randves død vilde gjøre ham
til en ensom, værgeløs mand.
Deres
broders
politiske snigmord har i
mine øine bragt høire i en lig-
nende stilling som faderen. Thi
at Hagerup holder et par taler,
er ganske vist meget at takke ham
for; men aldenstund han ikke
længer er føreren, saa faar hans
optræden ikke den rette klem.
Deres ærbødigst hengivne
Ebbe Hertzberg.
Kristiania d. 11te aug. 1903.
Han kom og helsa på meg, endå eg hev
vore meir fritalende og sint i brev
til han enn han skulde gje meg til
so lett.
På banketten i Roccocosalen
etterpå hadde eg Erik Werenskjold
tilbords og det var hyggelig. På andre
sida hadde eg ogso ein god ven,
Francis Bull. Han var med i vertskapet
og hadde Lubben Vogt Lie, enkja etter
Mons Lie tilbords. So kom fru Grieg
med kronprinsen, kronprinsessa og
Oskar Bråten, formann i fortatter-
foreningen – som ogso var vert.
Kronprinsen tala  etter Grieg,
so kom Bråten. Og hans tale toler
ein vel segje var den beste. Han
strika sterkt under at Jonas Lie slet
ikkje berre var den "hyggelige
hjemmenes dikter" til underhaldning
i ein familiekrins, men  i röyndi
ein botngravar. Ein revolusjonær i
si tid. Ja, Bråten bruka ikkje dette
ordet, men mente nok slik. Han talla elles for låkt, han som dei andre.
ogsaa amme, vaske- og strygepige
foruden de 5 tjenestepiger de før
havde, - og alligevel,- eller derfor
maa faderen og de andre børn
spise i pension. Vil ikke du ogsaa
indføre det saadan? (Hvis jeg
har fortalt dig dette før, saa maa
du undskylde; jeg husker det ikke
men jeg tror jeg har skrevet det til
en eller anden.)
Nu er det kaffedrikking.
Derfor farvel, med mange
hilsener fra
din Kristine
P. s.
Det var ikke saa let at
skaffe de karter, som jeg efter
oplysningsdepartementets op-
lysninger havde troet. Af gene-
ralstabens karter, der ere de
eneste mulige, er der nemlig
kun udkommet 5 plader, medens
der ialt er 8 for at fremstille
Korsika. Jeg sender dig dog de 5,
der er, da de vel dog ere bedre
end ingenting; men din skuffelse
vil formodentlig ikke blive mindre,
naar du ruller dem op og ser,
at de kun give kystlandskaberne,
medens øens egentlige kjerne
9/9. 34.
Kjære Tore,
Hvis du i Begyndelsen trænger mere
for at sætte dig istand saa forstaar du vel at
du faar det. Jeg har raadført mig i Tyskland,
og det er svaret mig at 250 er anstændig for en
Akademielev - mange faar ikke Halvdelen. Jeg
vilde bare du skulde ha det anstændige, jeg vilde
forebygge nu som før at du flottet dig i Klær, noget
jeg avskyr mere end alt andet. Klær skaper Folk -
ja men Klær skaper ikke Mennesker. Og saa atpaa
til i det utfattige Tyskland! Lat det ikke bli sagt
om min Søn at han er for glad i Klærne sine, det
blev i min Ungdom sagt om en av mine Kjendinger.
Altsaa - gaa til Langen, pek paa disse
Linjer og faa 1 eller 2 Hundrede til, saa du kan
komme pent i Orden med Logi, Atelier, Malersaker
osv. Det blir da utenfor det normale, næste Maaned
er det 250 M. igjen.
Jeg vil gjøre det paa bedste Maaten for dere
Børn, men det gaar galt likevel. Jeg er saa træt og
Lillehammer 28.12.1936.
Kjære Ingeborg,
Nei – jeg fik ikke juledagsbrevet dit før idag. Men takk
for det! Nu længter jeg efter at faa snakke med dig. Vel er du for-
mand fra 1/1-1937, men ved næste møte forbeholder medlemmet sig
at holde tale om Linné, samt læse utvalgte stykker av hans reiser. 
Saa du skjønner, kortet med Hammarby paa kom vel med. – Den 
stille og styrkende julen jeg skulde hatt gik forresten i vasken - selve 
juleaften maatte jeg til tandlægen, bedøvelse og opsagning av en bro 
og fæle greier. Og ikke brev fra min søn i England – det og var
forsinket saa det kom ikke før annendagen. Og Tulla laa, saa
i det hele – "den ugudelige har mange plager" og selv om man 
forsøker at være ikke aldeles ugudelig saa faar en sitt – prøvelser 
bør man vel forsøke at se det som.
Takk for smørret – det var deilig til julegrøten (som
var det eneste jeg kunde spise med min opsprettede kjæve), og 
takk for "ollonet" idag; jeg har satt det i vinduskarmen og 
haaber det skal komme ekeblader paa det. Men om det gaar
an at plante ut en ek her – det faar tiden vise da!
Godt nyttaar, kjære, og takk for det gamle aaret!
Din
Sigrid.
Musikken; og hendes Mand!!
Ja han talte om Schuman.
Du kan tro det var en Svir!
Jeg blev saa himmelfalden, da
jeg læste i Dit Brev at Grimstad
var død, Herre Gud hvor hurtigt
det kan gaa; jeg saa ham nogle
Gange i Leipzig da jeg sidst var
der, men da han kom saa
sent derned (kort før jeg reiste)
saa fik jeg ikke Anledning til
at knytte noget nærmere Bekjent-
skab med ham.
Ja lev nu vel min kjære,
kjære, trofaste Ven og hav
atter og atter Tak for Dit kjære
Brev. Gid jeg ofte maatte faa An-
ledning til at være sammen med
Dig hvis jeg kom til Bergen.
Hils nu Din Kone mange
Gange fra os begge, og modtag selv baade
fra min Kone og mig vor hjerteligste Hilsen
Drammen d. 5.4.78 Din altid trofaste Ven
Chr. Cappelen
Dette viser sig strax
efter den alm Mening
Slagelse d 28/4 82
Høistærde kjære Hr Grieg!
Gjennem Professor Gade har jeg
bragt i Erfaring, at De har modtaget
en Stilling, som Dirictor for musik
=concervatoriet i Helsingfors, og jeg
tillader mig i den Anledning at skrive
til Dem, for at underette Dem om,
at jeg har henvendt mig til Be
=styrelsen for dette om Oplysninger
angaaende Forholdene, da jeg har
tænkt paa at søge en Lærerplads i
Violinspil & Piano ved dette Institut.
De kan maaske nok huske mig for
flere Aar tillbage, angaaende min
musikaliske Virksomhed i de senere
Aar, tillader jeg mig at vedføie Ops af
Anbefalinger, ligesom Hr Professor Gade
og flere af vore første musikalske
Celebriteter her ville støtte mig ved min,
det klikker for os i Genève at faa nedsat Rustningerne
saa har vi ialfald endda Pust til at klænge os ind paa
Tyskland med impertinente Henvendelser om dets indre
Styre. Det er saa internationalt og farefrit - endda.
Jeg indbilder mig ikke at gjøre det ringeste Indtryk
paa Dem eller Londonkontoret ved disse Linjer. Men jeg kunde
tænke mig at De og andre ikke har imot en liten Forklaring
paa mit Avslag.
Deres ærbødige
Knut Hamsun.
Madrid, 2 decbr. 1899
Kjære og høit beundrede
Mäestro!
Som De vil erindre
af vor flygtige samtale
på hjørnet af Carl Johan
og Akersgaden, gav De
mig dengang et mere
end halvt løfte at Kom
me hid og give to eller
flere Konserter, hvis man
derom skulle anmode
Dem. Jeg har i den an-
ledning gjennem min
Men så vil jeg minde dig om det
gamle ord: Lige for lige. Og derfor
så beder jeg dig nu om at vise mig
en gentjenste og den skal bestå i at
du uden videre indvendinger tager
tilbage din veksel, hvilken hermed
følger indlagt.
Du vil med lethed kunne få be-
løbet tilbagebetalt i vedkommende
bank. Og anvend så heller de pen-
ge til noget, som kan være dig til
glæde. Du må jo dog på en eller
anden måde fejre din gældfrihed,
til hvilken jeg af hele mit hjerte
lykønsker dig. Jeg véd af egen er-
faring, hvad en sådan befrielse
vil sige.
Altså, denne pengeaffære er nu
for alle tider opgjort imellem os og ta-
les ikke mere om.-
Med inderlig deltagelse erfarer
vi, hvad den stakkers lille Kaj har
lidt; men vi håber at det nu vil gå
raskt fremad med ham.
Suzannah skriver dig visst
snart til. Jeg selv vilde også ger-
ne have skrevet mere idag; men
Amtmand Alexander Kielland
var tilstede og 
Proust
Kielland
i Stange - en anden Bror - holdt
Talen. Det var en trist Historie
30.5.04
. Labraaten
Endelig igaar Eftm. kom jeg hjem. Til
Kristiania med 11 Toget om Form. spiste
Middag hos Kohts og reiste med 3 Toget
med Tuften. Her er nu fuld Sommer
og Kirsebærtræer og Moreltrær i fuld
Blomst. Har Arbeidsmand i Haven idag og
har bestilt "Olsen i Lobraatan (øvre) til
at sætte Poteter Onsdag. Det er altfor
sent; men bedre sent end aldrig.
Brev fra G. laa her. Han er i nogenlunde
Humør og arbeider; men det regner
gjennem Tag og Vægger hos ham og Vesten-
og Nordenvinden gjør sit bedste for at
jage ham; men han blir vist endnu
en Stund alligevel. "Vorherre er saa naadig
at la mig bli sulten bare to Gange om
kjendelsens Cultur i større eller
mindre Grad er saaledes forsømt,
at den almindelige Grund for de
raadende Overbeviisninger
akurat, - var lang tid i forveien, saa blev det for
disse vestlændingerne nødvendigt at have lidt tid
at "løpe" paa" - saa de kunde ordne sig til reisen. -
Dengang var Bergensbanen endnu ikkefærdig saa
man maatte reise rundt kysten med tot dampskips-
omstigninger herfra til Bergen og saa derfra til Oslo
med ventetid et par dage - saa kanske "skodde"
(taake)
og
anden forsinkelse, - saa man kunde regne mindst
8 - 10 dage herfra (jeg brugte en høst 13 døgn - paa dæks-
plass)
Men saa "stænger"  pludselig Wasteson (Blomquist)
efter 14 dages forløb - uten at tale med mig
derom, - og med den følge, at mine venner
vestlændingerne kom forsent til utstillingen
og kun fik se "levningerne" i Wastesons bak-
gaard (eller "pakkrum"), - det meste var nemlig
da sendt til kjøperne - (da omtrent rubb og stuble
var solgt).
I Bergen var man mere hensynsfuld mod
mig, - da jeg fremsatte samme forlangende (om
i 1 a 12 maaneders varighed for ustillingen)
Din innsats kan måles med kaftens mål,
da sykdommen drev med din vilje sitt spill.
Din smerte blev sødme i gledens skål,
med ære hører du livet til.
Ettis uhyre tålmot og utholdenhet
har altid vært hennes største aktivier.
Var igår i stor middag hos uten-
riksminister Kohts. Johan fikk
anledning til lang samlale med
Kristine Bonnevie om sine kjære
forskningsforsøk på viltet. Jeg hadde
to fruktbare samtaler; med Fredrik
Stang om Ossietzky og med Johan
Bojer om den årelange misforståelse,
eller fornærmelse fra hans side.
Fredrik var veldig oplivet av
sin befatning med O. - har jo vært 
et slags midtpunkt for begivenheten
i den anl. Av alt han fortalte var 
følgende det mest karakterestiske 
for baantzkg. Er det tyske
at hun var det elskværdigste og yndigste menneske, jeg no-
gensinde havde seet, - og mest kanske af den grund
at jeg følte frit at turde give efter for mit varme barnehjertes
trang til rigtig underlig at have lov til at holde af et men-
neske! dengang troede jeg, at dette var en gunst, der maatte
tillades af vedkommende selv - og at det var min pligt
at modarbeide en saadan følelse, naar den ikke blev san 
tioneret. - Marie forstod det naturligvis meget godt, men
drillede mig aldrig med det og misforstod heller aldrig, naar
jeg som oftest var forfærdelig kort for hovedet og mange
gange bare svarede hende rigtig mut og uforskammet,
- iallefald har jeg en følelse af at det var saa - naar hun
i famliens paahør spurgte mig om et eller andet. Jeg
angrede det altid forfærdelig bagefter og følte mit høist
ulykkelig, - tænkte mange gange, at nu maatte hun
da absolut afsky mig! Men saadant lod hun bare som
om hun ikke merkede det; og tog mig alligevel med 
jeg altid frygtede for en forandring i  naar hun skulde øve
sig paa orgelet i kirken - eller og sagde godnat til mig paa sin
moderlige, kjærlige maade uden nogen slags hentynin-
ger til mulige forgaaelser. Tante Mathilde og jeg havde
et soveværelse, der stødte op til Maries.  Jeg tror ikke egen
Efter sin naturlige Gang 
skal vel jeg osså få Naadestødet 
og det jagede bloddryppende 
Vildt segne om –
–	At jeg – det forfulgte 
segnende Vildt – har vovet 
af og til at sende en Knytnæve 
til Forfølgerne taaler disse 
ikke – Jeg skulde værsgo 
finde mig i at jages til
døde uden et Blunk med 
Øinene –
– Du ser de i Ørebladet
dens «hæderlige Worm»
Da jeg i høst var inde i Kristiania, aflagde
jeg Dem intet besøg, idet min psykiske tilstand
gjorde mig det til en pine at tale med nogensom-
helst, - i ethvert fald saalænge samtalen endnu
ikke var begyndt. Den radikale og komplicerede
kur, jeg nu gjennemgaar, og som skal efterfølges
af en bestemt diætetik for fremtiden, lader mig
haabe ikke alene bedring, men helbredelse. Jeg
kunde have lyst til at meddele lidt nærmere om
min sygdom og de træk, hvori den har fundet sit
udtryk, men skal denne gang ikke plage Dem dermed.
Derimod kan jeg ikke afholde mig fra i anledning
af Deres tale for Sverige forleden at gjøre nogle
bemærkninger om den stemning, som for tiden
herinde er den dominerende ligeoverfor Norge og
Nordmænd. Den er mere intens og udbredt, end jeg
havde tænkt mig muligheden af. Var den imidler-
tid blot en døgns- og avisopinion, kunde man med
nogenlunde ro og større forundring betragte den;
men den begynder ogsaa at gjøre sig gjældende
paa alvorligere maade. I udenrigsdepartementet
morer kabinetssekretæren (Bildt) sig med - trods
16/2. 49.
Kjære Tore,
Det kan godt være at du har Ret.
Jeg vet jo ingenting om Janés Forhold til
Franco, jeg bare vet at Janés var den siste
som slap mig da alle blev stumme i alle
Lande. Du mener han bare No.2. Javel,
men det er jo ingen No.1.
Hvis det da ikke skulde lykkes Kringkastingen
og Forfatterforeningen at skræmme Grieg. Det maa
vi foreløpig se paa. Han absolut Makten og
bruker den til Skade for mig.
Et Brev til mig fortæller at Cappelens Antikvariat
satte mine Samlede til 70 Kr. i 1946, nu 1949
staar de i 165 Kr. i samme Antikvariat! Fortæl
dette til Tvedt.
Du kan kanske opholde Janés foreløpig, til
vi faar se. Var det ikke saa at han talte om
en ny Kontrakt? Sier Janés at han vil trykke
mig med en Gang?
Dette angaar Astrups sidste
arbeide - det er formodentlig dette
Frk. Hjorth og frl. Kielland sikter til.
113
7 dec. 1917.
Kjære Nini,
Tak for sidst, og tak for brevet og boken og 
medaljonen, som jeg blev forfærdelig gla for. Jeg hængte den paa 
mig straks, og tænkte at gaa med den til daglig, men Lille-
søster opfattet den som en klokke og slet og rev og rusket 
i den og la den til øret sitt – men nu har det altsaa ingen-
ting at betyde, hvad Lillesøster gjør av slikt, for nu er 
det bestemt at hun skal lægges ind paa Rigshospitalets 
barneklinik. Det er ikke saa mange dagene siden jeg fik 
hentet brevet dit ser du, og dagen efter blev Lillesøster saa 
syk – det var  tredages halsesyke, men paa hende virket det 
saa hun fik forfærdelig høi feber – opi 40 grader, ualadelige 
kramper og en ynk og elendighet – jeg har ligget med den lille 
glohete skrotten i armene mine baade nat og dag og naar anfaldene 
kom, haket hun sig fast i mig og skrek mama mama i vilden 
sky – hun hviner og skriker bare jeg rører mig fra hende et 
øieblik og jeg har omtrent hverken sovet eller spist. Nu sover hun 
– hun er bedre nu, men lægerne sier, det vil gjenta sig ved 
enhvær liten infektionssygdom, saa hun er tryggere paa Rigs-
hospitalet. Jeg gruer mig usigelig til at sende hende fra 
mig – saa blir jeg ganske alene heroppe hele dagen. Mosse 
er saan liten kjælen ting, kommer ett i alt og vil paa 
fanget, klapper mig og sier dakars mama og putter hodet sit
mig, at Du i Trætte Mænd.
og i Fred har faat samme
Virkning frem af Virke-
lighed, som i Dine Breve
som egne Oplevelser.
Og jeg synes, Du har naa-
et Mesterskab som For-
tæller. - Nu er det vel
muligt, at jeg tror lidt
mere enfoldigt (Du
kan ta det i haanlig
Forstand, om Du vil)
paa en levende Gud,
end Du gjør, saa jeg tror,
at Enochs Kontakt med 
den forfærdelige Kristen-
dom, som Pontoppidan
og Kirken præker, ikke
et skikkeligt Sind som Enoch
vilde bli saa haabløs, som
Engelsk kommentar til situasjonen, tegnet av Daily Express' berømte karikatur-
tegner Strube. 
5 april.
Hatt en herlig tid på Kongsvoll -
det stedet har en hygge og hjemlighet over
sig, som knapt no annet gjestgiveri i
Norge. For dem, som liker enkelhet og landlig
stell. Fra Lina Holakers person stråler
det ut tryggtet og vennlighet til alle, både 
tjenerskap og gjester.
Ruth Leum - som hadde invitert
mig med - Else Kielland og Agnes Hiorth
var vårt kompani - jeg hadde mangen
god stund på Johans og mitt store,
Deicmansgaten
Løkka
Fru Grøndahl
var bleven gift med en lidt ung - men helt o
fuldt voksen - pige paa 15-16 aar, - men det var jo
ikke nogen forbrydelse. Jeg sad altsaa fast i
udlandet paa grund af pengemangel og var helt
uvidende om fratagelsen, - og da jeg saa endelig
længe efter fik høre et rygte om dette, skrev
jeg til Werenskiold og Holmboe, som ogsaa havde
med kunstnerstyret at gjøre, - og de svarede begge:
at jeg "kunde forblive rolig i udlandet" - "penge-
ne kom nok" - "nogen fratagelse kunde der ikke
være tale om", - sligt havde aldrig hændt og
kunde aldrig hænde. Men tiden gik, og jeg maatte
laane penge, - og saa fik jeg da til slutt visshed
for at fratagelsen var en kjendsgjerning. -
De kan tænke Dem min fortvivlelse og mit
raseri. Denne skammelige historie ødelagde
jo helt min kunstnerbane; thi jeg havde i
mange aar samlet paa billeder til en stor
udstilling i Oslo, - og nu maatte jeg i hast
sælge alt, hvad jeg havde - og holde en slags for-
hastet udstilling i Bergen, hvor jeg skyldte mest
og hvor Rasmus Meyer - stifteren af "Meyers
Hotel St. James
Rue St. Honore 211
24. X. 15
Kjære Vigeland
Johan skriver, at
De har været ute hos ham en dag - jeg
er saa gla for det, gjør det snart igjen,
kan De. Jeg er saa ræd, han skal faa iselnos
mens jeg er borte; naar De ser ham næste gang
skal De spørre: drikker du meget? Og sier han
ikke ja, skal de skjælde ham ut; han skal
drikke mindst to liter „væske” om dagen, melk 
eller selters eller whisky og vand, hvad pokker
han vil; det gjælder at spyle nyrene.
Hernede er det meget felt at se -
bakom maskene. For i magasinene og paa
boulevardene gaar livet omtrent som før - jeg
tror ikke, pariserindene kan tænke sig at leve
en dag tilende uten at ha været nogen timer
i butikkene og ialfald tat i de pene tingene; 
i Berlin er de store magasine tomme,
her suser og yrer det i de rigtige timene.
Men litt utenfor centrum mærker en fort,
at det er hændt noget vondt - overalt krøblinger,
Tivoli har intet imod
at udsætte koncerten
til den 11te eller 18de.
Hvilken dag det bliver
kan imidlertid ikke
tivoli direktion afgjøre
førend efter nærmere
konference med Musik-
foreningen, der ogsaa
nu skal benytte circus
til sine koncerter.
Direktionen vil gjerne
jeg kan gjøre her i verden, fordi det er hvad jeg
nødigst gjør. Forresten skrev jeg dengang jeg
skrev, mest fordi jeg følte trang til at få læsset
alt det fra mig. Det var ikke af begeistring over
bogen, (begeistre kan den jo egentlig ikke; dertil
er jordlivet der altfor uinteresant) men jeg
måtte jo hae' et thema at udbrede mig over,og
så valgte jeg den, fordi der bød sig intet an-
det. Men de har jo slet ikke læst hvad jeg
har skrevet, bare "hørt at jeg beundrer den", så
egentlig har de slet ikke ret til at tale med
om dette; men det er det samme; de er så
ovehændig sød og deilig ved så mange, andre
leiligheder, så dette skal sés igjennem fingre
med. Det er stygt at de bespotter mig i an-
ledning offentliggjørelsen af sekretærposten, eller
nævnelsen af mit navn ved i forbindelse med
tidsskriftet, for den krig har allerede voldt
mig så alvorlig i ubehageligheder, at jeg stærkt
tænkte på, at løbe fra det hele, hvad der
vilde været meget ondt og fælt for mig,
bare for mig naturligvis, det ved jeg godt for
de og Sars og de andre har taget mig, for at være
snil og god imod mig, og vilde jo bare
351.
Fjortende Afsnit.
Om Politiprocessen.
§ 156.
I § 18 er det udviklet, hvad der forstaaes ved
Politiret, og hvilke Sagers Behandling derunder henhø-
rer. I nærværende Afsnit afhandles den i Politisager
gjældende Procesmaade. Til Politiprocessen henhører ikke
alene Sager, der ere Gjenstand for offentlig Forfølgning,
men ogsaa private Sager, cfr. Forl. L. § 23. Det er imid-
lertid vanskeligt at trække nogen stærk Grændse mellem
begge Slags Tilfælde; thi vistnok er det ikke uden Exempel
i vor Lovgivning, at visse Tvistigheder angaaende reent
civile Gjenstande, nemlig om Kjøbslutninger og Betalinger,
ere henlagte under Politiretterne, i hvilken Henseende her
ere mærkelige Instr. 9de Decbr. 1746 § 10, Rescr. 8 Dcbr. 1769 §
3 og Instr. 5 Juni 1776 B. 7 § 9, der gjøre Stridigheder mel-
lem udenbyes Bønder, Fiskere o.s.v. og indenbyes Folk an-
gaaende kjøb af, hvad hine bringe til Torvs, til Politisa-
ger og paa en Maade lader Politiretten træde istedet-
for en Gjældscommission; og at saadanne Sager ere aldeles
private, skjønte Behandlingen er politiretlig, forstaaes af
sig selv. Men disse Forskrifter ere aldeles anomale, og
Ingen vilde falde paa et drage saadanne Tvistigheder ind
for Politiretten udenfor de Steder, hvor disse Bestemmel-
ser udtrykkelig ere givne, hvorimod paa ganske enkel-
te Undtagelser nær Politisager
udelukkende
reise sig af Lovover-
trædelser, og det af saadanne Overtrædelser, hvorfor der
er sat offentlig Straf. Skulde derfor den Grundsætning
strængt iagttages, at offentlig Forfølgelse i alle Tilfælde
indtraadte, hvor Straffen er offentlig, saa vilde den
private Politiproces faae en høist indskrænket Virke-
kreds og næsten aldeles bortfalde. Men skjønt Forl. § 31
kun undtager saadanne Lovovertrædelser for offentlig Paatale, hvor-
for der er sat Slagsmaals, Volds- eller Tremarksbøder, saa er det
dog ikke tvivlsomt, at en Deel Politiforseelser, hvorved kun en pri-
23
24/1
Hadde overstående par til middag i
forrige uke - sammen med Eugenia
Kielland og Agnes Hjort. Fru Quanjer
Steltman er min hollandske oversetter.
Det var livlige folk og ekte nederlendere -
han bitteliten og lød navnet "paps," og
vi holdt oss ikke helt alvorlige, når vi
burde. Deres begeistring for Norge uhyre.
Sammen har de bl. a. oversatt "Vinje
17. november 1931.
Kjære Ingeborg Møller
Fik dit brev da jeg kom hjem fra Oslo 
ikveld. Dette bare for at si dig at jeg har sendt
"papiret" tilbake til Harald Grieg med besked
om at han godt kan bruke det til offentlig-
gjørelse i den form. Det skulde glæde mig om
det kunde være til nogen nytte for dig
Det er langt paa nat, saa du faar
undskylde skriften og at jeg hermed slutter
Godnat da du er det vel nessten upassende at si,
men allikevel -
Din
Sigrid Undset
Kjære Grieg!
Hjertelig Tak for dit sidste Brev. Desværre
løber Tiden bortt fra mig saa jeg aldrig kom-
mer mig til at besvare de private Breve
Men idag maatte jeg komme med en glædelig
Efterretning. Nu er et Byorchester omtrent
sikkert! Igaar gik Orchesterforeningens Ind-
stillingen - ef Skjøn forenet - ind
til Magistrat og Formandskab. Et Garantifond
af Kr 25000 er tegnet og Orchestret realiseres
uden Musikforeningen, idat O.foreningen selv vil
paatage sig de populære Concerter. Folk som
før stod Musikf. nær er nu i Spidsen for
Bevægelsen til Fordel for Byorchester (Sagf Jebsen,
Joh. Mowinckel etc). Takket være dig har ogsaa
Leipziger Orchestret bidraget at fremme Sagen.
Ved Forhandlinger viste Musikf sig aldeles
umedgjørlig og tilslut blev Orchestf. nødt til at
tage fort Standpunkt, Garantifondet viste jo 
nok Publikums Stemning, saa der var Intet at 
risikere; dog skal det erindre at den første Mand 
for den praktiske Realisation af Orchestret i Vinter
18/1. 44.
Kjære Tore,
De 10.000 er det ikke vert at
uroe dig for. Men naturligvis maa
du ha dem med Selvangivelsen som Gjeld.
Jeg har ikke faat Opgave fra Langen,
men efter det han mente at kunne sende mig
pr. Maaned gjennem Clearingen, har jeg nu
regnet ut hvad dere Børn skal ha - og jeg
sender dig her Aarets Indtekt + Gyldendal-Aktierne.
Naar du reiser bort nu, skal da
Byggingen hvile til du kommer igjen? Det
vilde være bra at faa Tak over. Har du ikke
Folk til at greie det ialfald?
Du skulde ikke ha trasset dig til at
bygge i disse Tider - og kanske ikke nogen
Gang.
Papa