MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
106
9 juni I pinsen hadde Johan og jeg
3 idealdager - seilte fra altsammen
med Storedraken, bare vi to. Det var 
kaldt og det var nesten kuling, og vi
kom ingen dag lenger enn til Filt-
vedt - der snudde vi, lå i Sandspollen
og Halangspollen om natten, kokte 
mat og sov tolv stille timer i den 
lille kahytten. Jeg halte og dro litt 
mer, enn blæren hadde godt av - 
men så hadde resten godt av det 
da!
Iforgårs og lørdag var vi ute og så
på vårregattaen; det går fint med
Norna 4, kronprinsens båt fra i fjor.
Men Norna 5 er det mindre bra med,
heller ikke den nye 8 meteren gjør det 
godt. Idag seiler Johan den selv til 
første uttakningsseillas for Kiel, og 
i kikkerten har jeg med bekymring
sett, at han blir slått av sin egen
gamle 8 m. Silja. Ja, det er sinns-
22. mars 1934.
Kjære Fredsik Paasche,
Tak for brevet dit idag.
Jeg vilde forfærdelig gjerne komme ut til dere nu 
i paasken og gjerne træffe mennesker; det er saa længe siden jeg 
har set folk saa jeg vet snart ikke naar det sisst var. I nytaars-
helgen paa Duusgaard vist! Helst vilde jeg anden eller tredje paaskedag
- paaskeaften vet du det er den længste gudstjenesten i hele aaret hos os, 
fra kl. 6 morgen utover til 9 gjerne, saa da er man gjerne ikke saa oplagt
til at gaa ut paa kvelden.
Mange hilsener til Stina og dig
din hengivne
Sigrid Undset.
Dresden den 10de Marts 1875.
Kære svoger!
Herved sender jeg Dig den
nye udgave af «Catilina», hvis
første udgivelse for 25 år siden
falder omtrent sammen med vort
første bekendtskab. Hjertelig tak
for det venskab, som deraf, i det
mellemliggende tidsrum har
udviklet sig! Med håb om snart
at erfare din udnævnelse til soren-
skriver tegner jeg mig din hen-
givne
Henrik Ibsen.
4/12
Skodde, øsregn, gul luft!
Samt bokanmeldelser -
Samt tregt slit med et foredrag,
jeg skal holde den 8de, - omkring litteraturen -
på et møte for kvinnelige akademikkere.
Hadde direktør Sverdrups her ute en 
dag - rart å høre ham og Johan diskutere
de veldige fremtidsmulighetene, de tror på
for Svalbard.
Var i stor middag på Skaugum
i anl. prins Karls og prinsesse Ingeborgs
besøk der. Gørr kjedelig. Hadde jeg ikke hatt
arkitekt Arneberg tilbords, hadde det vært
uten lyspunkt. Og enda er sikkert prinsens
J. game for anrykking - men det må fler
enn to til for å skrue op 33 mennesker.
Også alle de støvete minnene, bare en av 
de kongelige flåtter litt på sig i rummet! 
Imorgen skal jeg i kirkedeparte-
mentet sammen med Sigurd Hoel,
og snakke om dikterlønnen til Arnulf
Øverland - han har vært pa trappene
i mange år nå, men sjål krit, om
dend største deel bringer de til Trundhiem, og
i dend tid de sig der opholder, der udsælger.
De fartøyer som baade Betientere og Bøn-
der saa og Borgere betiener sig af er
Store Iegter, som ere aabne, og best beqvem-
me for dend fisk, som udføris, hvilken ellers
maatte i et Fartøy som var med Dek, tage
skade, særdelis naar dend hastig, efter at dend
nyelig er tørret, indskibis.
Indbyggerne ere meget erfarne i Seyladser
med deris Fartøyer; Og siden at de har begyndt
at bruge Compas, hører mand, gud skee lov,
sielden af nogen Søe-skade.
Det er at beklage at det er ikke indrettet hvad
de som er berettiget til at holde Iegter
skal have for befragtere af hver district, saa dend ene brin-
ger sig dend andens til, saa og at ikke er anordnet hvad
fragt skal betalis, og hvad hyre og føring, som Var
Velnødig.
Om Varenis behandling og Priis.
Sild, som fra Nordlandene udføris, har i for-
rige tider Været meget at klage over det at dend ind-
saltedis i Fyrretræer, og Ved fodmen af samme
træ Lagen fordærvedis: Men siden at mand dertil
har brugt Gran-træ har mand fundet at Silden
derudi gandske Vel Conserveris. Men det som
"Ingeborg" (dotteri). Boki i år heiter
"Död, hvor er din brodd." Eg
hev lese litt i ho, men finn
ikkje noko nytt som kan gjera
inntrykk på meg.
Då eg reiste gjekk det
ein kjempekar, uvanleg hög,
vakker og elegant att og fram
på platformi og tala högt um
musik med ein turistklædd
herre som vart liten ved sida
av den andre. Det var byfuten,
sa fylgjet mitt. Han gjekk og
svengde med stokken og kroppen,
litt skodespelar å sjå til.
Det var som han hadde den
lange platforma for seg sjölv,
heilt inne i sitt, högtalande
og utan tanke på folk ikring
seg. Ein staut kar som ein
måtte legge merke til. Han skal
selskabets plantninger etc
ved Mysen. Borghild
her til middag. Bange, hun
er et skridt for langt med
lnt. Sommerfelt. Det er han
ikke værd. - Om aftenen
kom Kristen Nygaard (lige
fra Remmen) til mig i min
ensomhed. Han forsvarer
onkel med en varme, som
var en bedre sag værd. -
12/7 Fik jeg et brev fra Minni
Rieck fra Eidsfos om alle
de ofre, hun har gjort for mig 
og andre og hvor slet jeg lønner
hende. - Jeg haded for første
gang i sjøen. Var om
aftenen paa Fridheim -
først en liden stund
Hotel Maynhardt 32 Berlin
gaden, da S. ikke
trods opfordring vilde fjerne
dem fra den kongelige
stald, hvor de har haft
sit tilhold under salig
Bernadotterne. Maurer
skal nu være hofhestemester. 
2/12 Hvinende storm.
Don og jeg iro. - Atter
blusser det i Rusland
og 450000 kosakker
mobiliseres for at myrde.
3/12 Jaged Don og jeg om 
morgenen paa Bratøen
med "Seier". Don skød
3 harer - de to i double!
Til middag havde vi
Sommerfelts og Seips og
13/6 Reiste Johan
om form. atter til
Sandefjord. Ordings og
Raschs her om aftenen.
Don og jeg trætte.
14/6 Kunde Kristian
om morgenen røre 
fingrene paa den
lamme haand! -
Til middag 12 glade
unge: Heia og Signe
Schultz, Alice Anker,
to frkner. Petersen og
en frk. Klein - Thor
Anker, Herman Schultz,
lntr. Holmboe, Stenbuck
og Sandvig; Brecke.
Sang og dans.
For megen pavemine
av al tidens kvindesjukdom naar jeg læser slikt som «En dødsnat» eller
«Hanne ved Højen» i den sidste boken hendes «Tre gamle kvinder.» 
Men jeg har ialfald den trøst at jeg vet, hvad der er sykt og hvad
der er friskt og frugtbart og at jeg gjerne vilde ha skaaret bort
det sjuke hos mig selv – og de smittebærende budeierne interneret som 
smittefarlige.
Du maa hilse søster Hanna saa meget fra mig. Det maa være
et fælt slit for dig at ha al  vasken hendes hos dig og skulle
ha hele ungeskokken hendes paa for-delvis, men de er vel glae og
goe at se paa, baade hun og kyllingerne hendes, kan jeg tænke. 
Jeg er svært lei for Svarstads skyld: Gunhild er blit
uvenner med den damen hun bor hos og han maa vist til at finde
nyt sted til alle de tre ungerne. Men jeg orker ikke mere med dem
-hun var jo misfornøiet paa Eugenia og misfornøiet hos os
og blir aldrig andet, tror jeg. Jeg er ræd han faar like mange plager
av de barna efterhvert, som han har hat av moren deres – men naar
jeg ingenting fordrer for mig selv og de barna, han har med mig, men
lar de store faa alt, han kan yde, saa faar det være nok med
det og han kan kanske engang lære at se, det var ikke let
for mig med dem de tre aarene paa Sinsen. Jeg har vond samvittighet
overfor ham, naar jeg tænker paa at jeg ikke vil hjelpe mere, men jeg
vil ikke; jeg vil ikke forsømme mine unger og mit arbeide
for de tres skyld længer. Nu jeg har faat de tre aarene paa Sinsen litt paa 
avstand vet jeg, at noget saant gir jeg mig 
ikke ind i mere – og ideen om at knytte søskendbaandet saa fast
som mulig mellem mit avkom og det fruentimmerets kjød
og blod forekommer mig pludselig ikke saa glimrende allikevel.
Mosse blir ved at være frisk og jeg har indtryk av at
Dem Maler
Herrn Bernt Grønvold.
Hotel Roth.
München.
Wageningen 17 Febr. 97
Høistærede Herr Grieg.
Jeg tør ikke forudsette at De
vilde érindre mit Navn eller
komme i Hu min Person. Det
er jo sex, syv Aar siden vi mød-
tes og taltes og det varede Kun
saa Kort.- Jeg logerede med min
Søster i Hotellet Holdt Bergen
og var gaaet til Hop eller Hog
(hvad var det ogsaa nu). til at besø-
ge den in vert land saa meget ynde
de og vurderede Komponist Grieg.
Paa Vejen til Deres Landhuus mød-
te jeg en Person som var meget
liig Komponistens Billede (som
jeg nok havde set) Jeg tiltalede
hiin Person og fandt den rigtignok
at være Ingenting mindre en Kom-
ponisten selv Nu haendtes der
morsomt som jeg
239.
Lørdag eftermiddag.
Kjære Honoria!
Jeg faar nytte lørdagen til
at skrive en festberetning til dig,
skjønt du jo endnu ikke har ladet
høre fra dig. Jeg haaber vel, at
grunden ikke er af nogen alvorlig
art; og at alt er vel hjemme
hos dere. - Du maa skrive nøi-
agtig, om hvordan hjemkomsten
var, - og om hvordan dere forhol-
der dere med Jack. - Vi følte det
saa stille og rart her i huset, før
det gik rigtig op for os, at vi ikke
skulde være flere end vi er. Ja,
gid dere kom hid for alvor om
ikke for længe; det skulde
rigtig være morsomt.
sit gevær ikke halvspændt, det gik af og 
traf ham i øiet. Han blev gift februar, reiste 
i marts og paa den fart kan ikke correspon-
deres, konen er rent sønderrevet, han var 
hele hendes liv, saaledes at man bare maa 
ønske hende at faa dø, hun eier ingen 
anden interesse. Hvad maatte et saadant 
menneske gjøre uden religion? Det ser ud 
som, at det eneste, som har reddet hende 
fra at blive forrykt, er, at hun har faa-
et styrke fra Gud. Jeg kom til at 
skrive det, fordi jeg ønskede hende at kun-
ne sidde her, at kunne sove om dage og 
blot om natten vandre alene om. 
Ogsaa for en lykkelig maatte en saadan 
stilhed passe, tænk at sidde ved stranden
med et rigtig af lykke opfyldt sind, hvis
det gives, og se ud over fjorden og havet,
som taber sig for øiet, man maatte jo
umulig kunne forestille sig, at denne dybe 
fred kunne brydes. 
Og nu mærker jeg med et, at her er lidt 
mørkt, men da klokken er blevet 11 er det 
kanske rimeligt, og nok endnu rimeligere, at 
jeg sparer dem for at læse mer, men
Mand bekiendt for sine Talenter - Om
Aftenen tilbage til D
ram
dal - laae her
om Natten og om Morgenen -
Søndagen den 18de Julii til Eger, fortreffelig
Vej og smukke Egne - Ved Hougsund 3 Miil
fra Diondal, her er Overfarten over Stor-
Elven; hvor
vi
saa vi Riigdom af Tømmer Stykker
drive ned til Drammen; man var i Ar-
beyde med at fiske efter et Menneske
som i Drukkenskab var styrtet ud efter en
Baad
en Dødsmaade som ikke er saa sielden
i disse Egne; ingen beklagede ham, han var
et liderligt Menneske og
som
havde endog
nogle
Dage tilforn
vildet stikke Ild paa Hogsund,
en Flekke som har Anseelse af en Bye og i sin
Udstrækning med Elven er større end
Molde; Veyen paa den anden side af
Elven til Eger Præstegaard løber igien-
nem en Fyrreskov og er meget vakker;
Professor Strøm var ikke hiemme, vi
opholdt os kun en Times Tiid og efter Løfte
at tage derind paa Tilbagereysen fortsatte
vi Reysen til Kongsberg, over en meget
god Vei og fortreffelige Egne; Klokken 4
fik vi Kongsberg at see fra
Bakken.
ofte den same tankerække
med forskjelligt Udfald.
Naa, nu vender jeg mig smukt 
til jorden og skal se, ikke at væ- 
re mer affektert iaften.
Hvordan jeg er blevet kjendt med 
Fru Dybwad? Aa, gjennem Clara
og Tvillingerne. De sværmer ogsaa 
for hende, men Aa! paa hvilken 
idiotisk Maade!
Tvillingerne forfølger hende paa 
Gaden, naar hun taler med
dem, siger de de flaueste Kompli-
menter, om at de kunde dø
for hende, om, hvor guddom-
meligt hun spiller, om at det 
er en nydelse at aande i 
samme Luft som hun — isch!
Og Clara tror, at hun interes-
serer sig ligesaa levende for 
os, som vi for hende.
Jeg driver mit Sværmeri ved at
gaa en Vei, hvor hun vil komme.
Saa mødes vi og saa smiler hun
Da kunde jeg ikke mere. Hat-
ten maatte af og noget
begyndte at dugges og smelte
indeni mig. Aa Du Edvard,
Edvard, dette atter at staa over-
for denne ufattelige første
Vaarfornemmelse, hvor Tanken
paa Liv og Død og Død og
Liv blandes sammen til noget,
for hvilket Stærens enkle Fløit
er bedre Udtryk end alle
Ord!
Saa op paa Haugen. Solen
nærmede sig nu til Fjeldkan-
ten paa Sartor, - og i Himlen
derude over Havet laa Skyhol-
mer og Øer med Brændinger
af Solguld mere og mere
rødmende, - og i Øst
Guldfjeldet og alle de andre
i Rosenbad. Og saa
Stilheden deroppe. Et svagt
Træskoklamp fra et eller
andet Tun langt borte,
paa det. Præsten i Grimstad tør vel ikke maule
til Grimstad-Børn, for de forstaar ikke andet end det
norske Sprog. Det gjør forresten ikke Børn andre Steder fra
heller, men paa Landet kan jo en Prest være saa fræk at han
mauler selv om ikke Børnene forstaar ham.
Jeg tror nok det er endda bedre at gaa paa Middelskole
som ukonfirmeret end som konfirmeret. Det kan da ikke
være større Stas ved at gaa paa Skole med mange Bøker under
Armen efter at man er konfirmeret og færdig. Men dette kan
du og de andre Gutterne tænke over og saa i Tilfælde skrive
dere ind i Grimstad til Høsten, hvis dere synes saa. -
Mama skriver at du er snil mot dine mindre
Søskend, og det er jeg svært glad for. Den som er størst
han skal hjelpe og retlede de mindre, han skal ikke bruke
Uvet og Sinne. - Du skriver at i Løp har du din eneste
Chance. (Jo du skriver Chance aldeles riktig, du vilde ikke faa
Feil om du skrev Chanse heller, men det er ikke saa riktig, det
er en Opnorsking av et fransk Ord.) Men du har nok ikke din
eneste Chance i Løp, kjære Tore, du har mange andre Chance'r.
Om du ikke netop er født til en halvgal Sportsmand saa
har du andre og meget værdifulde Egenskaper, du har mange
andre Chancer. Men det skader jo ikke at du øver op
Kroppen din du ogsaa, vet du, saa baade spiser du bedre
og sover bedre. Det er ialfald rent galt at du ikke sovner
straks om Kvelden, det vilde hjelpe om du var i mere Virk-
somhet om Dagen med Kroppen din. - Ja nu maa dere ha
en morsom 17de Mai allesammen!
Fra Papa
Grimstad, 9 December 1946.
Knut Hamsun.
ikke saa let skal forglemme.
Det blir aftalt at vi to skulde
gjøre Rejsen til Berjen (hvor
min Søster ventede mig i Hotellet)
til sammens. Jeg glaededes
nok meget over at faa rejse
i et saa meget berømt Selskab
som Deres. Desuagtet var der
en Ting som jeg pakede mig
med, som gjorde mig meget und-
seelig og det var at mit
Biljet, som jeg havde taget i
Berjen for Tur Retur var kun
en sidste Klasse's (2den eller 3die,
det kommer jeg ikke i Hu) Da
vi kom til Stationen gik jeg
i en Fart til
chefens Vaerelse hvor jeg lod mit
Biljet ombyttes mod en første
Klasse". Jeg fik netop Tid
at stige ind i den eneste 1ste
Klasse's Vagon som Toget-
førte med. Da Toget satte sig
i Rørelse jeg forundredés meget
over at ikke se Herr Grieg i Det
næeste aldeles tomme Kompartiment
Hansteensgade 2 IV
6/7 1908
Kjære min Asta!
Jeg vilde netop besvare Dit
velsignede Brev, saa kom Mor-
genavisen og jeg læste, at han
var borte. Ja, vi maa jo være
glade, for hans Liv har været
stort, og hans Alderdom vilde
være bleven tung. Det var
nok forbi med ham, da Tho-
masine døde. Og det forekom-
mer mig saa naturligt,
at han ikke kunde taale at
skilles fra hende. Gud
glæde dem begge i sin
Himmel! Jeg har elsket
dem som Søskend og beundret
dem, følt Genialiteten ud-
straale fra ham og den
i Likhet ogsaa. Dette gjør hende nu saa
lykkelig. Hun synes, hun har fundet sig
selv igien. Saa kom Sean forleden Dagen
før han skulde reise tilbake til Paris
Jeg blev saa rørt over hans Trofasthed
og det var godt for mig, at faa vise mit
Maleri for en Maler. Gud ske Lov han
sagde "Du maler liksaa godt, som Du al-
tid har malt." Men likevel er jeg i stor
Spænding, for selv har jeg ingen sikker For-
mening, om det er godt eller slet. Og jeg ma-
ler disse sidste Strøk med Frygt og Bæven,
for Bonnat sagde engang til mig: Le mi-
eux est l'ennemie du Bien. Ja kjære
Maggen min, nu skulde jeg spasere lidt
med Elina i Haven for Solen gaar ned.
Farvel Kjære lille Søstera mi, som jeg læng-
ter efter ubeskriveligt. Hils Hjalmar
kjærligt. Gud styrke og bevare Eder
Beggeto! Ogsaa et Kys
fra Din egen gamle
Søster Harra
Bergen 21-7.1900
Kjære Grieg!
Jeg har sagt Dig idag baade
paa Barberstuen og i Badet og vilde
saa gjerne kommet ind til Dig iefter-
middag, men jeg er desværre ikke
rask, saa jeg maa holde mig i Ro
for at blive brad til Mandag da
jeg skal reise. Jeg sender derfor
disse Linier for at sige Dig Farvel
for denne Gang og takke Dig saa
hjerteligt for de behagelige Timer
vi har tilbragt sammen. Ved
et Tilfelde fik jeg ogsaa fat
paa Morgenbl som jeg herved
sender for det Tilfælde at Du
endnu ikke har faaet fat
men har ingen ordentlig
Ro havt paa mig til at
gjøre det. Vi gaar jo her i
en stadig Spænding, da
der naarsomhelst man ind-
treffe noget.
I Formiddag har hun ligget
her og graat en del, og
saa tagde hun til mig:
"Husk endelig at hilse Griegs
mangfoldige ganger fra mig
og takke Dem for alt godt,
De har gjort mig!"
Jeg er ræd, der ikke er mange
Dage igjen nu, og bedst vilde
det være, om Døden vilde
komme snarest; thi det er
græulig for hende at ligge
saadan
Kai og Katti kom om
aftenen - Karen, Lakken -
Nygaards etc. var 
her. William Nygaard
og jeg havde en liden
privat konferense om
mit sidste udødelige værk,
som nu skal se boghandler-
vinduets lys.
14/8 Reiste Møllers om
morgenen - resten
af dagen var her livlig
trafik af tennisspillere -
om aftenen blev som
vanlig bordet pludselig
ca 1 km. langt, og 
til 12 nat dansed vi.
Men saa er sommerens
sidste dag ogsaa tilende -
med fuldmaane, vidunderlig
Kjære Hr. Cand. Aslaksen!
Nu maa De sikkert tro, at jeg
er en bedrager, som tænker paa
at snyde Dem for malerierne -
saa er ikke tilfældet; men
jeg har stadig været syg udover
vinteren - og det er en stor skam
af mig, at jeg 
ikke
har ladet nogen
andre besørge billederne sendt
til Dem. - Allerede før jul
havde jeg fundet ud 3 billeder,
som jeg tænkte at sende Dem, -
jeg valgte ud blandt mine studier
to arbeider og tænkte at sende dis-
se sammen med St. Hansbaals-
studien. Jeg valgte ud en liden
vaarstemning, som jeg selv var glad i;
me. Mit valg faldt på den-
ne mand, fordi han er He-
gels kommissionær, hvorved
skriveri, o. s. v. betydeligt kan
forenkles, og indgår han på
mit forslag, så vil han hen-
vende sig til Dig og modtage
restbeløbet af den hævede må-
nedsgage, hvilken i modsat
fald bedes midlertidigen leve-
ret til Løkke.-
For nogle dage siden mod-
tog jeg fra Heffermehl under-
retning om at studenterne
fra 1850 næstkommende 2den
September fejrer sit 25-årige
jubilæum. Da jeg forudsætter
at Du deltager i denne fest,
så beder jeg
Dig
på mine vegne
bringe ungdomsvennerne min
bedste hilsen og min bekla-
gelse over ikke at kunne
ning av eng og akerland – mægtige svære jorder, ned mot den lyseblaa Vemming 
Bund, med Broagerlands ruter av grønt og graat dyrket mark, levende hegn
og gule sandbanker ned til vandet, løper en sti tversover akrerne. Litt inde 
paa stien staar en sten "Hier kämpfte Lieutnant Ancker 18. April 1864" 
Litt længer inde har Sønderjysk Kommando reist et mindesmerke for skanse lls 
forsvarere – og tilslut, paa en liten knoll, det eneste som er igjen av skansen 
staar en støtte for de tyske pionerer, som her krøp ind og la den granat, 
som rev op skansen – og rev dem selv i filler. Jaja, de var mænd som gav 
sit liv for sin sak!
Det var saa forunderlig at staa her – det er den mest idyllisk yndige
flek jord, jeg har set i Danmark. Her er saa yndig, smukt i Sønderjylland 
– jeg er gladere i Kallundborgegnen, i Samsø og det glimt jeg har set av
Vendsyssel – men den fede, blide, blonde danske idyl smiler ingensteder 
saa blaat og mildt som her hvor danskerne blev prøvet ind til bunden 
i folkekarakteren – det ukuelige mod og den ubrytelige trofasthet.
Ja saa gik vi tilbake mot landevejen. Lærkerne trillet og solen 
skinnet og det lugtet av græs og av muld – og saa hørte vi "Landsoldaten" 
og skimtet dragonhjelmene – hele Sønderborg garnison og avdelinger fra garni- 
sonerne i Haderslev og Tønder marscherte nedover fra gravene ved Skanse V 
med musik og med dragoner og med officerer tilhest og med regiments-
fanerne – dannebrog med kongens navnetræk i guld og regimentets nummer
nærmest fanestangen og vi stod stille og hilste fanerne og saa fulgte 
vi i landeveiskanten med folkemasserne som gik ved siderne 
av tropperne op paa marken foran møllen og der var da gudstjeneste.
Men næste aar, 60 aars festen, da skal det forhaabentlig la
sig ordne slik at du er med – det lovet jeg fruen!
ikke er væsentlig forandret -.
Konstruktionstegning, Gipstegning og
Studium af levende Model. Jeg har set
udmerkede Resultaler af medbragte
Arbeider, som er bragt mig hi Bedømmel
Dette
se. Jeg anbefaler dette som en værdifuld
Begyndelse, og vil meget gjerne se De-
hendes
res Arbeider til Høsten, hvis hun bringer
mig dem en Formiddag, helst omkring
11-12 Tiden i mit Atelier Hansteens-
gate 2 IV. Oslo. - Da forstaar jeg hvor
hun har
langt hun er kommet og om hendes
Evner til at blive en lovende Kunstner.
derefter
Kanske bør hun da søke Plads i
Kunst Kunstakademiet, hvor jeg tror,
Maleren
at Professor Halfdan Strøm og vist-
nok Axel Revold endnu en Pro-
og interressante
fessoren. Begge meget dygtige; men
til Akademiet maa man underkaste
sig Konkurrance, hvis der idetheletat
findes nogen Plads ledig.
Forresten vilde jeg tilraade Hr Kull
at tale med Kunstnerforbundets
Ledere, Frk Kitty Kamstrup Maleren
Henrik Sørensen, naar De kjender
Indholdet af mit Brev.
Med forbindlig Hilsen
Med forbindlighet
Harriet Backer.
Herr Dr. Edv. Grieg!
Som sekretær for 17de Mai-komiteen inden
den norske koloni i Berlin skrev jeg i sin
tid et brev til Bjørnstjerne Bjørnson, hvori
jeg paa komiteens vegne bad ham, der er
eier af Richard Nordraachs grav, om tilladel-
se til at nedlægge en krans paa denne.
Samtidig forebragte jeg den tanke, at den i
Berlin værende norske kolonis ærgjærrighed
burde vækkes til at se det som en opgave
til næste aar - 40 aar efter Nordraachs død -
at reise en norsk bautasten paa hans grav.
Lige fuldt kunde der jo i Norge arbeides for
et værdigt nationalmonument.
Som De muligens vil have séet af bladene
nedlagde vi da ogsaa iaar den 17de Mai høitidelig
en krans paa vor store landsmands grav.
Bjørnson, som fra Rom var reist til
Paris og senere reiste til Norge, modtog - sand-
synligvis takket være det italienske postvæsens mangler
hint brev først efter at være kommen til Aule-
stad. Han skrev samme dag et meget venligt
brev til mig, hvori han meddeler, at han iaar
bringis Folk til Landet.
1. Om det behagede Deris Kongl. Mayt, efter dette Høye Collegii for-
maaende forestillelse, at tillade, at alle og enhver af Nordlan-
dene eller andre stæder ved Søe-Custerne, som sig der nedsætte og
Vilde antage sig Fædrift og Fiskerie, maatte nyde Jorder,
som den udvistis, til deris Odel og Eiendom; da nu intet af
Jorden til Deris Kongl. Mayt er at Vente, enhver falder en
anden ind i hvad hand Vil benytte sig af, og Landet staaer fare
for at blive øde, og med tiden til Kov og tag for Naboer, som
desuden kiendelig har tilbragt sig store og vaster districter af
Landet, da det Vilde Være got, at Deris Kongl. Mayts undersaat-
tere kunde Være levende Vidner om grendserne, som
nu
med stor
u-Vished tvistis og tvilis om.
2. Om i de Nordre Fogderier af Nordlandenis Amt
som er nest Veed Findmarken blev befalet at ingen
fremmet, som ikke Var Søn
af dend afdøde Hamk
eller giftet sig med Enke,
/: hvilke til Bygsel ere berettigede :/ maatte nyde nogen
gaard til Bøgsel, uden hand hafde opholdet sig i Find-
marken nogle aar, og derfra bragt got beviis om sit
forhold. Da deraf Vel fuldte og, at de som der i nogle
aar forblev og fandt god næring for sig ikke alle skiøtte-
de om at gaae derfra. Og imidlertid Var der dog folk i Lan-
det, da mand erfarer at en Mand, som kand have en eniste
dyktig Karl til hielp, kand leve der i Landet meget
Vel.
Hvad ieg har forestillet tilbeder ieg mig underdanig og
allerydmygst dette Høye Collegii Befalning om at er-
klære mig nærmere over i fald det enten blir imod-
sagt af andre, eller ikke er saa fuldkommen, som
det burde, der hos ønskende, at det maatte saa Vel