MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
22.
1-6-2, der omtaler Granskninger og Liqvidationers
Paaanke til den Ret, som dertil Befaling udgivet haver,
er heelt og holdent dansk og hører ikke hjemme i vor
Ret.
Ved at optage 6-19-1 fra den danske Lov og 6-
19-7 og 8 fra den ældre norske har Christian den Femte
gjort sig skyldig i stor Inconseqvence. Det hænder o-
verhovedet ikke saa sjeldent, at han med at optage Bud
fra de ældre Retskilder eller fra danske Lov ikke nøie har
overveiet om de passe med de i Loven indkomne nye
eller fra andre Kilder hentede Bud, hvilket senere har
skaffet Fortolkerne megen Uleilighed. Saaledes lade
3-12-22, der er tagen af de gamle norske Love, og 6-
14-19, der er indkommen fra den danske Ret, sig umu-
lig forene. 1-5-9 og 1-22-13 og 14, der fandtes i de
ældre Love, passe ikke med det ved 1-22-19 og følgende
indførte Executionssystem. 5-3-23, 31, 32 og 44, 5-4-3
og 4, 5-13-44, som synes at gaa ud fra Forudsætningen
om at Ægtefæller ikke leve i Fællesskab, i alfald med Hen-
syn til Jordegodset, kunne vanskelig bringes i Harmoni
med 5-2-14, 19, 20 o. s. v., som gaa ud fra en modsat
Forudsætning. - 1-7-1 nævner ofte Laugrettesmænd som
det nødvendige Antal i Eiendomstrætter, medens
Gaarden Dyre
ved
Moss
29 Juni 1892.
Kjære Herr og Fru Grieg!
Dette kan man Kalde at Kom-
me post festum, men Grunden
hertil var nok saa lei for mig
- jeg har nemlig været meget
Syg i fulde to maaneder (oprindelig
Influenza) og netop da De feiret
Den Fest, som gav et saa vakkert
Udtryk for Alles Kjærlighed og Tak-
nemlighed, fik jeg efter en Kort
Bedring et Tilbagefald, og var endnu
rigtig daarlig, da jeg i Mandags
forlot Berlin forat prøve om ikke
den friske Luft heroppe skulde
styrke mig. Det har virkelig ogsaa
vist en vidunderlig Virkning bare
i de to Dage, og det første, jeg tager
mig til, er at sige dem at vi
Men faar jeg mit Indtog i Tanken holde?
Faar jeg dele din Tanke, bygge Handlingens Volde?
Ei med Penge og Magt
Iden med Aandens Värd
Og med Tankens Vagt
I dit Väsens inderste Dyb?
Da fäster jeg Bo mod Vindenes Hyl og Stormenes Brus
Jeg bygger paa Tro en Tankebro, til Idealerne Ly og Hus
i din Hjerterod.
Poesien, den vil ei lade sig tvinge
Poesien den sätter sin Frugt
Ved sin egen Kraft.
Den øver sin Flugt.
Selv om man prøver at knække dens Magt,
Pine dens Liv,
Og stäkke dens Vinge,
Den ler ad de seende Blinde,
Som ei adled dens Värd
Men dadler en Livsfärd,
Hvorom en Verden saa Lidet vidste
Før den lukker laaget over Dødens Kiste
For sent er det da at lägge Livsvärdets Maal
paa Aandens Dødsbaal.
ser jeg op paa det kjære Bille-
det Dit, - og har saa mine
egne Tanker. - Blømar i
Saaret Deiligst blandt Kvinder!!
Udenfor ligger Vandet som
en eneste Sneflade, - stille,
skinnende i Solen - lys blaa
Luft, og mørk grøn Mar-
morø - Furufarven staar saa
kraftig og stærk. Indimellem
Stammerne der falder Solen
saa varmt som om Som-
meren. Ja lad os gjemme
paa det grønne og det
varme, Edvard! Pink,
pink - siger Mejserne uden-
for Vinduet, - jeg tror
vi var sammen i Paris, hvor hun hele Tiden
var uheldig og havde det uhyggeligt. Flere Gange
sa hun, at hun vilde skrive en Bog om
den Vinter. Bl. a.  fik hun saa kjedelige
Logier, at hun maatte flytte uafladelig.
Garborg og hun og jeg tog franske Timer samme
hos en snil fransk Dame
hos hende havnet
 Amalie
tilsidst  som Pensionær. Men det blev
værre end alt. Og det værste var, at hun
syntes det var saa ondt at 
 flytte, for Danene var jo saa snille og
velmente;
begge disse var glad i Fru Skram,
og trodde at gjøre alt paa det bedste. Men
de havde ingen Pige og var selv ofte syge og stellet
blev da derefter. Saa "bortførte" Garborg og jeg
en Aften
Amalie
 med samt hendes Kufferter med de
13 ubrugte Kjoler i 2 lukkede Vogne ,
idet vi foregav, at hun skulde reise hjem.
 Da Damerne fulgte til Vognen med Taarer
og Kys, maatte vi til Kusken opge "Gare de
 Nord"; men ned i Gaden et stykke
gi ham forandret Adresse. Lykke-
madame
Claude Arban, og hendes Veninde, den norske frøken Aarnestun
dikterens datter, og 40
aar hadde
hun
bod  i Paris.
Kristiania, den 10.4.1900.
Kære herr boghandler Lund!
Undskyld at jeg indtil nu
har forsømt at sende Dem kvittering
for modtaget regnskab fo og remisse
for 1. kvartal d. år.
Deres venskabeligst forbundne
Henrik Ibsen.
Gaugin forteller, Munch lar
skjegg og hår gro nå. Så den næste 
gangen tror jeg dessverre ikke på.
Hører av Eugenia Kielland,
at Bojer er blitt "rasende" over vår
innstilling om å votere de 7 inn i
forfatterforeningen igjen. Elster har
måttet berolige ham; og der skal nå
gjennom sekretæren rettes en forespørsel 
til de 7, om de er villige til a bli
medlemmer igjen! Det vil gi Helge og 
Sigurd nye komplekser; og så blir vel 
det hele til intet. At det skal være 
så vanskelig å rekke hånden ut - 
at det skal være så mye nød på litt 
rummerlige og generøse menn i 
den foreningen.
16/4 Hadde igår mig. Sverdrup herute,
han og Johan skal imorgen holde foredrag
om Kullgruven på Svalbard i
Polyteknisk forening. Fra sommeren
av skal de begynne å stille med
20 Oscars gade
3/11
Kjære Jonas!
Gid dette maatte træffe Dig paa
geburtsdagen, maatte finde dig frisk
og glad, og at det hele aar blev godt
for Dig. Det har ikke saa meget at
sige for os kunstnere at lægge aar paa
sig, vi har vitterlig en større modvægt
end andre i den indre foryngelse, som
arbeidet medfører og maa medføre, saa
længe vi enda tror nok paa det. Hvad
man skal gjøre, naar modet paa det
engang svigter, ja det forstaar jeg ikke,
men den tid den sorg? Siger ikke Du
ogsaa det?
Jeg blev saa rørt og glad over eders tele-
gram til geburtsdagen min, det blir
enda varmene indeni en, naar tankerne
har havt saadan lang vei at gaa for
at finde en. Gjennem det ene land efter
det andet de samme norske venneord.
Venlige hilsener til Erik, Elisabeth, andre venner er vel
neppe i Paris.
Jeg i Kvindesag om aften: Fru Aall i Mødremøde
11/4 Var Don paa Sund
med Saugbrugsforn. direktør
(and. Stang, Lauritz S. og
Wiel) og tesen tømmer, -
Berg reiste med første tog.
12/4 Kom Don hjem om
form. Vi var vør - gik
om efterm. i haven og hørte
paa bogfink og stær.
13/4 Tante Harriet Kiers,
Kr.s børn og Ellen Rubo,
Riecks her til middag. Om
aftenen var jeg i Tistedalen.
14/4. Havde Don møder - i
Ankerske Arbeidshus og
Sparebanken. Jeg bestyrelse
kvindesag. Om aftenen
Lundestad.
15/4 Reiste vi med
Jeg har bistaat med Raad og Daad.
Men for at faa noget igjen, for at
opnaa noget. Jeg fik mange arsterte fri -
jeg kjendte Jonas Lie og fik endog nogen
ut av no 19 i Oslo
5/2. 45.
Kjære Tore,
Har du faat "Purring" om Skat?
Den sender jeg øieblikkelig, det faar gaa
som det kan med alt andet. Det har jeg
drevet paa med siden jeg var 50 Aar, det
er en god Maate. Heller fryse litt i gamle
Klæfiller. For Skatten maa betales.
Stakkars dig, det Bygget ditt rev
nok
op
hele Grundlaget dit. Det og saa
"Direktoratet". Begge Deler raadet jeg dig
fra. Jeg har raadet dere alle, holdt igjen
og holdt igjen, mens Mama var hele
Tiden paa dokkers Parti. Jaja.
Og
enda
er vel ikke Huset færdig, ikke Tf., ikke
Elektr. Faar du ialfald bade. Det er livsviktig
for dig. - Jeg skal sende saa snart jeg kan, men
det er Bund i mig ogsaa. Papa
desværre ikke under
Deres Direction, for
De vil vel ikke komme?
I denne Anledning
vilde jeg gjerne
bede Dem om nogle
Ord paa Deres Visit-
kort for at introdusere
mig hos Pleyel, hvis
Fabrik De rimeligviis
vil anbefale mig
at benytte; jeg
haaber at faa Lov
til at sidde og spille
der, da jeg vel intet
intet Instrument
faar hvor jeg bor.
en bøn til Dem, som vi håber De
ikke vil tage os ilde op. Vi beder
Dem nemlig om at en af Deres folk
må få besked om, hos et renome-
ret firma at bestille hidsendt un-
der min adresse to mysoste og to
holdbare gammeloste, begge slags
af middels størrelse og af fineste
kvalitet. Sagernes kostende be-
des betalt af Dem. Vi kender in-
gen forretningsmand i denne
branche. Ellers havde jeg hen-
vendt mig direkte til vedkom-
mende og ikke besværet Dem med
dette anliggende.
Men, som sagt, jeg bygger på
Deres så ofte udviste tjenstvil-
lighed og tegner mig
Deres venskabeligst forbundne
Henrik Ibsen.
Ø. Sinsen 26.9.16. 
Kjære Nini,
tak for kortet dit. Kan jeg komme ut 
paa mandag med baaten – altsaa 2. okt.?
Trond er nemlig kommet, og skolen her har 
høstferie til 2den. For det første synes jeg ikke jeg kan be mama 
komme hit mens han og Gunhild gaar og slænger hele formiddagen, 
for det andet maa jeg følge ham paa skolen og forklare et og andet 
for hans lærerinde samt om mulig se at faa skaffet ham no 
privatundervisning.
Dessuten maa jeg skaffe tyttebær – om mulig, grønsaker 
til vinteren og græskar. Samt faa sydd litt av alt det jeg har liggende 
op som blev forsinket av R.s bok og artiklen til Vogt, som jeg sender idag. 
Jeg glæder mig til at faa sove. Den lille er forkjølet 
og jeg har maattet ha hende i sengen hos mig de sidste nætterne. Det 
er hyggelig men ikke roligt –.
Mange hilsener
din
Sigrid.
Dag i sit Jordværk altid end er bunden.
Til Fædrelandet, fast, som dets Granit.
Til Støtten der vil Kunstens Døttre, Sønner
Med stille Kjærlighed da vandre tidt
For ved hans Minde at bevæges blidt,
Og hente Styrke til den Aandsbedrift
Som vel sin Dyrker ei med Guld belønner,
Men som, i Toner, Former eller Skrift
Dog bliver Fædrelandets bedste Eie
Og i sig selv al Vinding kan opveie.
Saa stiger da, I hulde
Og hjælper os, at Monum
For Ham, der fostred Eder, 
Som I kan feire over Dødens Gru, 
Saa skal hans Minde staae i Graners Skygge.
A. Munch.
forsythia. En kan bli rent misundelig, det er saan masse de kan ha her 
som det ikke gaar an at faa til i Norge - knapt i Oslo, Lillehammer vil jeg ikke 
snakke om engang. Skogen er ikke sprunget ut endda, det har jeg tilgode 
- men kastanjetrærne har blader. Og en masse fugl er her, parken er fuld 
av fugl, men en hel del av dem trækker videre til Norge. De første dagene jeg 
var her vrimlet det av rauskjør – skogskader kalder de dem her, de var saa 
lite sky ogsaa saa naar jeg sat stille kom de like bort til. Nu er de reist 
videre. Svarttrost er det saa fuldt av som av skittrost hjemme, de synger 
til langt paa nat, og vildænder i dammene i parken. Det er en gammel
avdanket oberstløitnant som er intendant her og han lever og aander bare
for parken.
Jeg haaber det staar bra til hjemme. Jeg drømmer om Mosse ret som det 
er – haaber hun har det bra. Mon hun savner mig? Og tænker jo meget paa 
hvordan alting gaar hjemme ellers og. Gid jeg ikke skulde ha været 
den turen til Finland, men det er jo ikke raad for. De faar være saa snil
at skrive og la mig faa høre litt om hvordan dere alle har det – jeg synes jo
det er noksaa rart at jeg ligger her og bare lar mig pleie, men det var i virke-
ligheten paa høieste tid –.
Mange hilsener til alle
Deres hengivne
Sigrid Undset.
vise ham den store Elskværdighed at sætte
Deres Navn paa vedlagte Fotografier
af hvilke han selv vilde beholde det
ene som en kjær Erindring om Dem
og forære de to andre til et Par
Venner i Spanien, som er varme Be
undrere af Deres Kunst.
Jeg takker Dem paa Forhaand for
Deres velvillige Imødekommen af Begjæ
ringen og bed Dem modtage min
hjærtelige Tak for den deilige Aften
min Hustru og jeg tilbragte paa Trold-
haugen Sølvbryllupsdagen. Det har gjort
os meget ondt at høre, at De saa haardt
har maattet bøde for Deres Elskværdighed
mod Deres Gjæster. Det har gledet os ik
ke mindst at høre, at De nu er bedre.
Lev vel, Hils Deres Frue mange
Hansteensgt. 2 IV  23/1 - 22
Kjære Garborg. En af disse Dage er Din
Geburtsdag, for den kommer altid straks efter
min den 21de. Du skulde hat Festtelegram,
men jeg er syk, sitter bare oppe nogle Timer om
Dagen, er altsaa i Bedring; men kan ikke
udrette nogenting selv, og i dag fins her heller
Ingen, som kan hjelpe mig. Imidlertid kan jeg
ikke faa Dig ut af mine Tanker, saa om det er
Din Geburtsdag eller ei, saa gratulerer jeg Dig
af mit ganske Hjerte og gratulerer det Land
som har Æren af at være Dit Fødeland!
Jeg blev saa glad over, at I var ute at reise i saa
Advokat Dunker.
S. T
Hr Advokat Dunker!
Jeg takker Dem meget for Nydel
sen i Gaar Aftes.
Tør jeg bede Dem medgive Budet 1
Exemplar af 1ste og 2den Deel af min For
tælling, hvis Restoplag jo er beroende hos Dem?
Skulde der ingen 2den Deel være at finde, da
kuns en 1ste Deel. Ole Bull skulde have den.
De har ikke fundet det beleiligt,
at komme herhen efter Deres Løfte, og
maaskee har jeg anmodet Dem om for-
meget. Min feilslagne Forventning
vilde jo været meget formildet, hvis
jeg havde vidst det, og ikke holdt mig hjemme
hver Formiddag af den Grund, i en Tid
der egentlig ikke tillader mig at sidde rolig hjemme
Tale med Dem maa jeg dog, nemlig om
Affairen med Tønsberg, der nu maa gjøres
Eugenis gade 12
12/6 1901
Hr dr. Edvard Grieg
Jeg sender Dem hermed
et digt fra Voksenkollen med
forespørgsel om De ikke ved leilig-
hed kunde skabe musik til det.
Jeg havde tænkt mig, at
det kunde være noget for de
mange gjæster paa Sanatoriet,
mens de var der til at tage
med mig - norske,
og finner.
Tør jeg spørre, hvorledes
gaar det med min Kiplin-
oversættelse ? Jeg er nu lit
spændt paa at faa høre derom.
Et lide svar - naar
Christiania den 28de Mai.
Kjære Fru Grieg!
Tusind Tak for Deres sidste kjære
Brev, som jeg i nærmeste Fremtid
grundigt haaber at kunne besvare.
Tak ogsaa Grieg for de Helsinger han
personligt gjennem Dem sender mig.
Idag mener jeg kun at skrive
Dem et Par Ord, for at sige
Dem, at der bliver formodentlig
en Leilighed ledig til Høsten paa
Grev Wedels Plads, som muligens
kunde passe for Dem. Jonas
Lies har den nu, og ere meget
fornøiet, og har forstaaet det
Forfatteren
Jappe Nilssen
Olaf Kyrres gd 11
Kristiania
Kjære fru Magnhild Ødvin!
Undskyld min sene besvarelse - jeg blev syk,
strak efter at jeg havde faaet Dere sidste brev, -
og min kone og være 3 børn har allesammen
været syke - vor tjenestepike mest, - hun maate
endop reise hjem til sine forældre; - det har været
end ondartet influenza, - som for fleres vedkom-
mende har holdt paa at gaa over til lunge-
betændelse. Her er da ogsaa et helvedes
klina her i denne fjeldbygden
om vinteren
, - havets umid-
bare nærhed med aaben rende mellem fjeldene
ud mod vest gjør det raatt, - samtidig er
det næsten høifjeld med kulde gufs fra
Jostedalsbræen; - den raa luft blir saa kald
som vandholdig luft kan blive uden at blive
til regn; - ikke for det, - det regner sagtens nok
ogsaa; - vi har landets største regnmængde, (den
ligger som bekjendt midt mellem bunden af
Lønfjorden og Jostedalsbræen", - og jeg bor omtrent
akkurat i dette punkt - lidt indenfor midt-
punktet - nærmere bræen). Den ene dag har vi da
gjerne fjeldluft klar og skarp med mange kulde-
Tale andet end sit Mors-
maal; det vilde jo ogsaa
være Brud paa vort eget
Princip. Hvad selve Dansken
angaar, saa har vi intet,
absolut intet at beklage
os over, - undtagen altsaa
det, at vi selv, det norske Folk
selv, dengang var aldeles
ubrugeligt til
Gjerning, hvorfor vi simpelthen
maa takke til, at Danskerne
kom og tog os paa Slæbetoug
og hjalp os saavidt, at vi
nu ikke er en Provins af
Sverige; alt andet kan jo
- forhaabentlig! - endnu rettes
op.
Vi har saaledes, synes jeg
ingen og intet at hade, og jeg
det skal være 16 fremmede Smaajenter. -
Den nye Gaardsbestyrer og Sveitseren
kommer nu om nogen Dager, Borgbjerg og
Maren skal altsaa reise. Paa en Maate er
dette bra, for Borgbjerg forstod sig ikke paa
at dyrke mit store Nybrot opi Myrene, det
skal jeg nu sætte den nye Bestyrer til straks.
- Og Fjøset er jo blit fint nu, kan du tro,
det er ingen paa hele Sørlandet som har et slikt
Fjøs. Og fuldt av Dyr skal det bli naar nu
Myrene takes ordentlig i Bruk, for Tiden mangler
syv Kjyr til syv Baaser. Det skal ikke vare
længe før de skal komme der.
Akkurat med mit Arbeide gaar det ikke
saa svært godt. Jeg skrev riktig godt i Lillesand,
men saa blev jeg avbrutt ved at jeg maatte hjem
og ordne med Arbeiderne. Jeg maa nu straks
bort igjen og da vil jeg ikke avbrytes, det faar
gaa som det kan hjemme med Indredningen.
Jeg glæder mig til at du kommer hjem og ser
alle Forandringerne her.
Mama er hos Olaf Pedersen med Bilen,
det er altid noget iveien med Bilen. -
Tak fordi du husket Ellinor med en Gave. Jeg
lægger ind en Seddel til dig derfor. Godnat,
Kjære Tore! Papa
Paris 10/1 87.
Kjære Erik W.
Det hørtes haabløst med Kittelsen,
ved Du, det er for galt om Du
skulde tage ham til Sandvigen og
lade ham gaa der og tære paa eder.
Naturligvis maa han hjælpes hjem,
men naar han er i sit eget land,
da maa sandelig hans selvansvarlig-
hed begynde. Jeg sender Dig 25 kroner
til Kittelsens hjælp, kan Du ikke
anse det som en part af din skyldig-
hed ligeover for ham. Det forekommer
mig altfor urimelig forkjert, at Du med
familie endnu skulde have en doven kam-
merat at trække paa ligesaa Munthe
i sin ny stand og stilling. Dette
høres kanske som hjerteløshed mod
FRANCE AND REICH
NOT WANTING WAR
Scandinavian Business
Man Gives Views On
European Situation
The individual Frenchman does
not want a war with Germany. The
individual German does not want a
war with anyone. In these two
facts lies the reason why war is not
already tearing at the heart of
Europe.
So Erik Anker, export manager of
the Norwegian Aluminum Company
of Oslo, told a reporter today in the
Mount Royal Hotel.
"Just before coming to this
continent I was in France, Ger-
many, Holland and England," he
said. "I was in Paris just a day or
two before the Germans re-occupied
the Rhineland. Everybody in France
knew at that time that it was going
to be re-occupied by German troops
The newspapers were full of the
news.
"The man in the street in France
did not want to fight Germany on
account of it. The military experts
held forth and proved conclusively
that if Germany was given two
years more to re-arm, it would be
stronger than France. Still the
average Frenchman refused to fight
and I do not believe that he will
fight unless driven to it by absolute
necessity.
DIFFERENT IN GERMANY
In Germany the feeling among the
people is slightly different, according
to Mr. Anker.
"There," he said, "the average
individual does not want war either
But there is a feeling of grievance
a feeling that Germany is being held
Hansteens gade 2 IV
27/11 1905.
Kjære Aubert.
Det er til Dig som For-
mand, at jeg skriver
og kanske har jeg unø-
dige Ængstelser; men 
jeg finder, at de man-
ge indsendte Tilbud
til Indkjøb ikke kan
afgjøres uden Direk-
tionsmøde, og at i dette
Møde maa være til-
stede Vikar for Mun-
the. – Malerne me-
ner, i det de indsen-
der Billeder til Ind-
kjøb, at den samlede
Jernbane fra Neapel til Ca-
stelamare (omtr. 1¼ time) der-
fra videre med banen til Vi-
etri (2-2½ time, tror jeg.). Fra
Vietri med vogn til Amalfi,
(1½-2 timer.). Vil man til
Sorento, kan man gå dirkte
did fra Neapel eller også med
vogn fra Castelamare (2-2½ time)
x med dampskib.
du maa tro mig, det er sande-
lig saa min natur. Jeg ska- 
ber mig aldrig med forsæt.
Sig mig forresten ærlig og op-
riktig i dit næste Brev, som
du endelig maa sende snart:
finder du ikke at jeg er tem-
melig Skabhalsiasky?
Din Sigrid.
Chra 2-2-1899.
Skriv snart!!!!
Bostrøm besvarede og nedslog ved
landtmannapartiernes sammen-
slutning].
Leffler har ganske vist nu
lidt et nederlag, som delvis
neppe er ufortjent; men derved
bliver ikke en fremstilling af
kampen fra en af modstandernes
leir mere upartisk. I anledning
af Willes svar idag skal jeg
derfor faa lov til at banke paa
Deres dør endnu engang, Herr
Redaktør, ved bøn om plads
for det
vedlagte
gjensvar, der absolut
bliver mit sidste i emnet.
Forbindtligst
Deres ærbødige
Ebbe Hertzberg.
P sc. Min anonymitet bedes
fremdeles strengt overholdt.
Med tiden skal jeg selv aabenbare
mig for W. personlig og privat
naar det saa blir. Jeg synes saa
Synd paa Dig, som faar saa
lidet rolig Sommer, det kun-
de Du rigtig trænge ovenpaa
alt Dit Stræv. Jotuntouren
stryger vi altsaa i ethvert Fald
(selv en 6 Dages, som ifjor?) - men
glæde os vil vi, jeg betænker
mig ikke paa at tage en væsent-
lig Del af min Ferie paa Næs-
set, hvis Du er paa Troldhau-
gen. Saa gjør vi smaa Af-
stikkere til Samnanger og
Fiskevande og Støler her og der,
og boer forresten i Ægyptens
Kjødgryder hjemme i det
Grønne. Hvad siger Du
om det Program? Jeg tæn-
ker, Du er voldsomt opkavet
nu. Igrunden synes jeg, Du
har taget saa altfor meget paa
Dig, har Du ogsaa Kræfter til
alt dette og enda til - Over-
skuddet, ja saa er det godt
gjort. Men hvor jeg har fry-
det mig ved al Jubelen i
London - bare har længtet
saa efter at være med.
Kan De nu tjene mig i at sende mig
det nødvendige Materiale til en Afhand-
ling om Dem, Deres Betydning som Kom-
ponist og Deres Udmærkelse som Vistnok
saa skal det være mig kjært.
Selv om De ikke skulde komme herover,
skulde det være mig kjært at skrive en
saadan Afhandling. Det er mig ligegyldigt
i hvilket Sprog Stoffet er skrevet.
De husker ogsaa at De vilde sende
mig noget af Deres Musik til Forlæggelse
her i Landet.
Min Kone hilser saa flittigt. Med
Venligste Hilsen til Dem og Deres elske-
lige Hustru er jeg Deres
Med Udmærket Højagtelse
Ærbødigst
R.B. Anderson
Adresse R.B. Anderson
Madison Wisconsin
North Amerika.
Maren var oftere meget klein i de
tre Uger hun var hos os, men det
forekommer mig dog at hun er no-
get kvikkere end tidligere, og hun
seer ogsaa ganske godt ud. Nu er da
atter den glæde forbi at jeg kan tale
med hende, og en af de første Dage
begynder vor Correspondence paany.
Jeg beder Gud bevare mine Øine, de
have i den sidste Tid været foruro-
ligend smertefuld, og enkelte Dag
har jeg endog ikke kunnet foretage
mig noget den største Deel af Dagen.
Hvorledes skal det vel gaae med Cor-
respondecen naar jeg ikke kan
udføre den? den hviler dog saa godt
som ganske udelukkende paa mig til
den hele Familie, og jeg er ogsaa i
megen Gjæld nu. I Søndags havde
jeg Brev fra Tante Emma, der beder
at hilse Jer venligst. Hun anmoder
mig om at faae høre hvordan I har det,
og siger det glæder hende at læse om
hver Beretning om Jer. Hun havde
forleden hørt Neupert spille Edvards
Concert, og var henrykt. Hendes Ed-
vard er paa Veien til China i et Skib
paa hvilket der er over 1000 Mands
Besætning, hvorblandt over 140 Offi-
cerer. Nu begynde saavel Øiene som
Hænder at smerte mig - jeg havde
just skrevet et langt Brev til Tante
Kühle inden jeg begyndte herpaa -
Du undskylder derfor, min kjære Nina
at jeg siger Dig Godnat! Midnat er
nu forbi, og det kan jo saledes ogsaa
synes ganske rimeligt at forføie sig
tilsengs, at Du ei mig heri? jo ganske sikkert.
München, den 27. November 1890.
Kære herr August Larsen!
Tak for brevet, som herved u-
opholdelig besvares.
Notitsen på bagsiden af titel-
bladet kunde lyde således:
Omtrent samtidig med nærvæ-
rende originaludgave fremkom-
mer en engelsk, en tysk og en
fransk af forfatteren autorise-
ret udgave. Noget senere følger
en italiensk og en ungarsk.
Jeg beder Dem endelig drage
omsorg for at navnlig den engelseke
oversættelse ikke kan udgives for-
inden originalen i nogle dage i-
alfald har været i handelen. Jeg
mig uden at jeg ser hverken fremover
eller tilbage. Igaar var jeg meget bange
for at blive syg, det kjendtes som om
mit hoved vilde nægte mig sin nødvendige
hjælp, hvilket ikke kunde være saa uri-
meligt efter saa megen arbeiden og heftig
modløshed, sig Harriet, at jeg er bedre idag.
Igaar kom der bud i skoven at en
her var kommet, som ventede mig, jeg
ilede hjem i det haab, at de var
der, saa var det hele en feiltagelse.
Lev nu vel og tak for samværet i
Paris; Hvis de kommer til at omtale
mig nogen gang, saa ikke fortæl, hvor
modløs jeg var, det er slemt nok for
mig, at mine kjæreste venner skulde
lide der under, men ingen anden behø-
vede at vide det. Lev vel kjære Petersen
Deres hengivne
Kitty Kielland.