MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Oscarsgade 22
21/3 97.
Kjære Jonas og Thomasine
Hvad mon dere tror om mig, fra hvem
dere aldrig ser et livstegn. Især maa du,
Jonas, synes, at jeg er et utaknemligt dyr
som ikke har takket dig for din sidste bog.
Jeg er nemlig saa uhyre glad i den, det
var saadan en nydelse at læse den, og jeg
kan ret som det er sætte mig til at tæn-
ke paa Merete, tante Rah og dyre Rein,
ja faren var jo ogsaa extra. Den gjør
det samme indtryk, som i sin tid Familien
paa Gilje, at naar en tid er gaat over dem
saa kan man ikke rigtig skjelne ud om det,
er personer fra livet, folk man har kjendt,
eller det er literaturbekjendte. At jeg ikke har
skrevet dette for ¼ aar siden er utilgiveligt.
25 Marts 1882. 
Motto: Ich grolle nicht!
Kjære Ven!
Heine(?)
Ganske rørt over Deres venlige men i
Grunden inderlig triste Brev, som for Deres -
Skyld bedrøvede mig, sætter jeg mig strax
til at svare Dem. Vort Samarbejde ved
Folgefonden Fod var for mig saa morsomt
og vækkende ved det Indblik, det gav mig i en
genial Musikers Maade at se og føle overfor
det digteriske Stof og ved det venskab, De
i hine Uger skjænkede mig, at jeg der ved er
honoreret for mit
Smule Arbejde med Vöhmede. Den er
Deres aandelige Ejendom saavel som
min og det kunde intet Øjeblik falde
mig ind at gjøre nogensomhelst Fordring
paa Den. Hvem Anden end den, der - som
De - selv har levet sig ind i og været
med at undfange Behandlingen af
Stoffet, skulde vel desuden ville give
sig ifærd med Tingen? Nej, kjære Grieg!
Deres Pult, til De faar
negang i korthed ser mig i stand
til at svare, og idet jeg ønsker Dem
en lykkelig og behagelig rejse til
Norge og beder Dem hilse dem
af mine venner og bekendte, som
De muligens måtte træffe derop-
pe, tegner jeg mig
Deres ærbødigst og hjerteligst
forbundne
Henrik Ibsen.
Til
Digteren Bjørnstjene Bjørnson
Christiania
Norvegia.
Grimstad, 24/9. 39.
Til
Nationens Redaksjon.
Vær saa elskværdig at ta ind indlagte
i første Morgennummer, saa det blir
Samtidighet med Aftenposten. Her er en
faktisk Oplysning som jeg gjerne vil ha
utbredt mest mulig.
Jeg beder undskylde at jeg ikke orker at
skrive av den lille Stub.
Ærbødigst
Knut Hamsun.
Høistærede Herr Professor!
Idet jeg har den ære at oversende
Dem ark 86, tillader jeg mig tillige
at vedlægge blad 16, 17, 20 a & b, 36, 37, 43, 44
af bogstav Þ, indeholdende mine forelø-
bige udkast til nogle vanskeligere artikler,
med hensyn til hvilke jeg anser det
rigtigst paa forhaand at indhente
Deres mening. De faar tale for sig
selv; kun skal jeg med hensyn til
Þéborinn faa lov til at yttre et par
forklarende ord: Jeg nærer ikke længer
nogensomhelst tvivl om, at Deres mig
tidligere meddelte forstaaelse af ordet
smiðir fe (nom.) launa, - eller: Eyri firi
pening hvem er smiðum skal launa...
Nu skal smiðum fe (nom) launa. Smiðir
= smedearbeidet, smiðum = smedene. Ganske
vist forudsætter ogsaa disse forslag rettelser i to ord
paa hvert sted; men det synes at være klart,
at begge steder ere blevne korrumperede ved
en eller anden
ældre
afskrivers konsekvent gjennem-
førte lyst til at gjøre smið- til subjekt istedetfor
objekt for launa. Helst vilde jeg jo have kunnet
læse smiða; men som det synes, tillader ikke
sprogbrugen at forbinde akkusativ af en personbe-
tegnelse med launa.
Skulde De ville være saa snil at se paa
stedet og give mig Deres visum repertum?
De har maaske i reserve en udvei, som jeg
ikke har formaaet at opdage.
Deres ærbødigst forbundne
Ebbe Hertzberg.
Kristiania,
St. Halvardsg. 10,
d. 11te jan. 1893.
verte!
Grunde. Bl. a. "fik Far 1 i norsk Stil
til Artium og jeg faar sikkert 6,"
siger han.
Saa skal
jeg altsaa skjæmme Navnet". G. foreslog
da Ola af Olaves (han er døbt Arne, Olaves
Fjørtoft G.) men Tuft siger, at Ola paa
Østlandsk er stygt med den tykke
l det altid faar, og Ola paa vestlandsk
er afekteret paa Østlandet. Deri er jeg
igrunden enig med ham, skjønt jeg liker
Ola saa godt. Det er letvindt og koseligt.
Først indvilget han ogsaa i det - "for saa
kan du synge Ola, Ola, min eigen Onge"
sa han. Men nu vil han heller ha
Aadne, som
jo
er godt garborg— Slægt-
navn.
- Brev fra Dr. Buergel og Dr. Hagelius.
De skaffer begge  Abonenter paa
Færø - Ordboka. - Dirktør Salomon fra
Näås Lærerseminar,  som f. T. er
paa Holmenkollen vil se Folkevisedans.
Jeg ved ikke om det lykkes at faa
sjelden baseret paa forhold og andre nødvendige
forutsætninger - - Individualiteten har ofte
krav, der ikke kan tilfredsstilles!
Men - vil folk komme til os i vort hjem,
er det den allerstørste borgen for, at der maa
være noget, der tiltaler dem, kan vi end ikke
magte at udstyre dette og os selv efter alle
skjønhedens og kunstens regler -
desuden - om smag og behag kan man
ikke disputere!
"Held den, som fræmad leder
saa langt, at han et hjem er værd;
thi først et saadant freder
om barnets milde færd.
Hvor sterkt vi hærdes og hvor træt
det liv os gjør, vi trodde let
et hjem med barne-røsten
har trøsten."
Jeg vilde for Eksempel gærne sende Dem
min næste Bog, men jeg vil ikke gøre det
forat opnaa noget hos Dem, nej ikke en-
gang forat faa Deres Tak. Jeg gør opmærk-
som ogsaa paa dette, forat lette Dem Deres
Optræden; De behøver nemlig ikke at vogte
paa Dem, af Frygt for, at jeg skal mis-
forstaa et venligt Ord og tage det som en
Opmuntring; men vil De være venlig mod
mig, saa skal jeg takke Dem stumt og
aldrig glemme Dem det.
Jeg misforstaar overhovedet ikke
meget, det vil sige: jeg er ikke meget ind-
bildsk. De har hverken sagt eller gjort no-
get, som jeg har indbildt mig noget af;
altsaa er De uden Skyld. Jeg haabed ingenting,
og jeg er ikke skuffet. Jeg skønte nok, at 
hvis der kom et Brev - hvad jeg forresten
ikke havde ventet -, saa maatte det inde-
holde, hvad Deres indeholdt. Men jeg takker
Dem fordi det dog er saa hjærteligt skrevet.
Men hør, De er ikke rigtig
snil alligevel; - jo, tilgiv mig, De er nok snil,
- Vi naaede til Endestationen
den verdensberømte Kompo-
nist Edbvard Grieg steg ud af en
Vagon siste Klasse idet
den meget ubetydelige Litera-
tor Hoogenlict, flad og for-
bløffed kastede sig ud af 1e
Klass-Kompartementet. Allige-
vel fik jeg Lov at ledsage
Dem i Staden intil Posthu-
set, hvor vi skiltes.- Det
var Historien.
13
Og med det Askelad-held som altid følger ham, dumper 
han er op i en ny hjælper og velynder, som inviterer ham
til sig og tilbyr at vise ham Paris. Det er den unge lieute- 
nant Anker fra Fredrikshald, som holdt på at forgå
av kjedsomhet i den hjemlige småby og h
derfor
med held i
lopet av 10 dage
har tilbakelagt reisen fra Fr.hald til London i åpen lods- 
båt og nu er i Paris. De blir bedste-venner og han
får s som ikke kunde et ord fransk får se Paris på den 
behageligste og billigste måte i da 14 dage han kunde være
der. - Også med skibsleilighet og reisefølge hjem fra 
Hâvre er han heldig - og i sept. 1836 når han hjem
først til Arendal og siden til Kr.ania, og mødte kone og barn.
gjænsyn
Mens jeg opholdt mig i
Hans glæde over gjensynet med norsk natur - i Aren
dals omegnen - er overstrømmende av begeistring over
"Ligeoverfor alt det storartede for"
over
"Norges vidunderlige
herlighed og tiltrækningskraft for dets tænksomme
fosterbørn." "Og forekom det mig at jeg ikke havde 
hørt en så liflig og deilig Fuglesang, ikke havde kjendt
en så vellugtende Duft noget andet sted som den jeg nu hørte 
og kjendte i Arendals omegn, og jeg priste mangen gang
mit såkaldte
såkallede
fattige Norge." Han er forresten på det rene 
med det at gjensynet forventningen om det snarlige gjensyn 
med en elsket hustru og barn i disse øieblikke kan ha spillet med.
Men vedkommende trodde dog endnu på mit valg.
Nu har imidlertid Christie fåt alt, som han vil 
ha det. Vestfacaden skal plukkes ned og renpudses
før den blir sat op igjen. Og Solberg, som jeg talte 
med iforgårs meddelte mig i drukkenskab at nogen
rose skulde der ikke bli noget af. Han var også 
nu gåt over til den biskop Bangske imbecille 
ide om en forgyldt
liden
stenroset oppe i gavlen over 
vinduet!
Hvordan forholder beslutningen om korbue figurene 
sig til dit forslag?
Du må vel komme herop 
nu da og udføre dem? 
Gid du kunde bli en 
tid heroppe, vi skal 
prøve at gjøre det så hygge-
ligt for dig, som det lar sig gjøre.
Fra biskop Wexelsen, som jeg var sammen med 
igår, skal jeg hilse dig på det bedste; han bad mig 
indstendig at be dig fra ham ikke slippe taget i
Kunstmuseet, da han ellers frygted for at hele museums-
Herr
Professor Dr. Magnus Olsen
Kristiania
141
1/5 Idag har arbeideren en strålende
dag - bjerken er blitt grønn inatt,
Johan sitter og har solbad på trappen, 
fjord og himmel blå. Irtet som mai!
Møte i forfatterforn. i gårkveld.
Foredrag av lektor Wildhagen om Kring-
kastingen og litteraturen - på forhånd 
hadde han en konferanse med mig om
hvad han vilde si; derefter var jeg hos
Helge og Eli Krog sammen med Sigurd
Hoel og Øverland, og de planla sin aksjon.
Helge hadde gode forsetter om å tale om
den svenske Kringkastings tiltak. Men
debatten efter Wildhagens foredrag ut-
artet til voldsomme angrep på
vår representant i Kr. kastningen, Stein
Balstad. Derefter til en politisk, ledet 
av magister Mæhle, som virkelig er 
en evig forhindring for skikkelig ordskifte.
Sånn glir alle diskusjone i forf. ut
på vidda - litt skyld har ledelsen,
dennegang Elster, - som ikke greier å
sette sakene på sporet igjen.
31. oktober 1933.
Kjære Ingeborg Møller,
Takk for boken den, og tillykke med den. Jeg har
læst den med stor glæde - og likesom ved den forrige boken maa 
jeg beundre, hvor sikkert du har holdt fast det ædruelige og
nøgterne ved den tids mennesker; de er ærlige og uten svindel i sit 
følelsesliv, parate til at gjøre sin pligt og faa det bedste ut
av det, enten det er et ulykkelig egteskap eller en skjæbnesvanger 
kjærlighet. Det er virkelig empiritidens litt karrige linjer og 
kjærlighet til lys og luft og skjære farver. Og alle herregaardsinter-
iørerne saa intime og hjemlige. Fru Karen er yndig - men 
kammerraaden er allikevel den mest levende skikkelse i boken,
synes jeg. Ja, gid du maa faa glæde av den da, nu du er blit 
færdig med dette store taket!
Naar du kommer tilbake til Follebu haaber jeg
jeg faar se dig her en gang –.
Mange hilsener
din
Sigrid Undset.
Forfatteren Jappe Nilsen
Adr. Maleren Holmboe
Olaf Kyrresgade
Kristiania
21.12.1928.
Kjære Nils Collett Vogt,
jeg skrev et brev til Dem en kveld i Stockholm 
efter en av festerne, men rev det istykker igjen – jeg syntes selv 
det var for pussig at utvælge Dem til min fortrolige. Det
dreiet sig forresten ikke om andet end om mit ønske om at 
si farvel til verden. Ikke fordi jeg paa nogen maate er misfor-
nøiet med verden - tvertimot. Verden har vist mig sit aller elsk-
værdigste ansigt, og jeg har likt mig godt, netop fordi jeg vet hele 
tiden, inderst inde angaar det mig ikke saa meget. 
Men De mindet mig om den dagen jeg besøkte Dem i
Fredriksverk - enten De sa det til mig da, eller De skrev det senere, 
kan jeg ikke huske – vær ærgjerrig, sa De. Det er jeg vel kanske 
til en viss grad, skjønt jeg aldrig har syntes, noget var umaken 
værd at gjøre av ærgjerrighet. Det som jeg bildte mig ind at jeg 
ønsket mest den gangen, har jeg faat paa sæt og vis – for guttene 
mine er begge to, hver paa sin maate, alt jeg kunde ønske, vakre, 
egensindige og kjække knekter som vet hvad de vil med sit liv-.
Men begge er de den sorten som helst vil greie sig selv – "ikke
trænge andet av dig end at du er til," som den ældste sa en dag.
Likevel visste jeg ikke dengang, hvad som var det 
eneste jeg kunde slaa mig til ro med. Der var absolut ingenting
i de ideer om religion, som jeg hadde faat under opveksten, som
skulde latt mig ane det - men jeg indrømmer; det kan være min
9 Februar 70.
Jeg maa endnu føie nogle Ord til, førend
jeg lader mine Tanker flyve ned til
bella Italia. - Den føromtalte Fest i Stu-
dertersamfundet gik særdeles heldigt for
sig; Salen var propfuld af Mennesker af
alle Slags, mange Medlemmer af Arbeider-
samfundet deriblandt, men Ingen opførte sig
slet, og Ingen var fuld. Eilert Sundt, med
hvem jeg har Meget at gjøre i Vinter, holdt
en varm Tale for Norge, Jonas Lie, der som
Digter har gjort mærkværdige Fremskridt
og nu ofte leverer særdeles heldige Ting, havde
Skrevet en Sang for Norden og en deilig Sang
for Haraldshougen, Harald Haarfagres
Grav, hvortil Bjørnson holdt en Tale, alde-
les glimrende, rigt smykket med Poesiens
ægte Perler; det var for Harald Haarfagres
Minde og for de Samlingstanken i Folket,
han begyndte den i Haralds Tid og førte den helt
ned til vore Dage og gjorde Udfald i Dagens
politiske Spørgsmaal; det er det Bedste,
jeg har hørt af Tale; han skrev den siden for
Aviserne, men den tog sig ikke nær saa godt
ud der; han havde ogsaa skrevet en smuk
Sang til gamle Ueland, som var død nogle
Uge før. Den hele Fest fik netop det Præg,
som jeg havde tænkt mig, og alle gamle
Hengivelse, Lidenskab og Inti-
mitet. Vi kom godt indpaa
hinanden en Aftenstund hos
Thorvald Beyer, hvor der ingen
andre var, end os to, og det
var en stor Glæde at tale med
ham om Kunst og om Din
Musik, som han elsker. Det
var ikke mange Ord, du sidst
hørte fra mig fra Bulken, men
Du skjønte nok paa de faa,
at jeg allerede var langt væk
fra Strævet. Og saaledes ved-
blev det hele Paasken. Jeg
laa paa en Lem paa en liden
Bondegaard, Gilbakken, paa
Veien til Hodnabér, og derfra
tog vi, - Hellebust, hans Svoger
Jens Grimstad, endnu en
Bonde og jeg, paa Ski op
paa Fjeldet. Det var min
første større Fjeldtur en Vinter-
dag. Skjønheden var betagende.
den sættes i den endelige Kreds; men denne
Fortjenstlighed
bliver ofte skuffet –
Ligeoverfor Gud er Dyden ufortjenstlig.
Spinoza: "Dyd er Lyksalighed". Den stoiske
Dyd var unaturlig, hvori Nydelsen kun
var en Affectation. Forhold mellem Virk-
Sidste søndag havde eders Erik været her,
vi vare desværre i byen og fik blot se ham
en liden stund, da vi kom hjem. Jeg ligte
ham svært godt af ydre, saa truværdig og
klog, han lignede din fader, dig og Mons.
Kanske de vilde begge, Michael og han,
komme herud iovermorgen søndag, det
skulde være morsomt, hvis da ogsaa Gar-
borg kommer. En gang har Garborg i
denne lange sommer været herude, og da
kom han reisende fra sin sæter, var det
ikke ligt ham at maatte gjøre sig det saa
ubekvemt som muligt. Han har nu oftere
tilsagt at ville komme herud, men hvergang
kommer der noget med bogen iveien, nu skul-
de han se at faa to kapitler færdige i
denne uge. Garborg er fortvivlelsesfuld sen
i arbeidet, det vil sige, han søler med tid,
nu er heldigvis forlæggeren blevet overhaands
utaalmodig og Garborg selv noget skrækslagen,
saa han sogar staar op tidlig om morge-
nen. Nu faar vi se om han kan grave sig
München, den 13. Marts 1880.
Herr Wilhelm Flach, student.
Upsala.
Deres venlige skrivelse modtog
jeg igår og sender Dem i al hast
disse linjer til svar. Deres fa-
miljenavn er mig naturligvis me-
get vel bekendt, og skulde De nogen-
sinde komme til til at gæste disse
trakter, vilde det være mig overor-
dentlig kært at se Dem i mit hus.
Under alle omstændigheder håber
jeg at vi nok en gang træffes i
Sverig. Jeg tænker ofte på de man-
ge kære venner i Upsala og på de
festlige dage, jeg der har tilbragt.
Deres brev genkaldte mig alt dette
i fornyet og levende erindring.
Deres særdeles forbundne 
Dr: Henrik Ibsen.
Paris den 15 Juli 1887.
7. Avenue de la Grande - Armée 7.
Kjære Edvard Grieg!
Jeg har prøvet mange
Gange paa Breve til Dig og havt
mange i Tankerne, hvergang
din Musik har slaat om os og
betat os her i Udlandet, - og
nu er der en ydre Anledning.
Molard, -
Jeg har lovet en ung Ven af os, 
hans Mor er norsk og Faren fransk.
Værnehjemmets Pen-
sionat. Bergen
16/8 1911.
Kjære Wærenskiold. 
Jeg er saa enig med
Dig i at Munch skal
hyldes, for jeg saa hans
store Skizzer af Historien
og af  "Alma Mater", som
Pendanten dengang kaldtes.
De virkede betagende paa
mig, og jeg synes, at de
maa bli Statens Eien-
dom paa en ellar anden
Vis. Desuden faar da
virkelig Kunstnerne
demonstrere mod at
Joachim Skovgaard
om Olav Trygvason, når den plan
lagdes og hvorfor den ikke førtes
videre; jeg skal ikke misbruge op-
lysningene, vi er vel her ved et de
likat emne, kan jeg tro. Gid Du
såsandt bare var i nærheden. -
Dette måtte jeg have lidt snart
da, ser du.-
Med Stockholm ser det shidt
ud! Gud ved, hvad der ligger
under, det ser næsten underlig
ud. Før jul havde jeg brev fra Aulin
med forespørgsel fra kammerherren,
om jeg vilde optræde i en af kon-
serterne efter nytår. Derpå svarede
jeg straks ja tak i så utvalgte
ordlag direkte til hans herlighed,
som jeg kunde. Siden den tid har
jeg intet hørt uden et par ord fra
Aulin, der fortæller mig, at
han heller intet har hørt eller
ved. Det går vel her som ellers
med mig, tænker jeg.- Vi havde
en god konsert forleden; orkestret
spillede Cdur af Schubert så godt
synkende myntøre, og 6 alen blev altsaa her
ikke længer = 1 øre veiet, men 1 øre tællet. For
nu at udtrykke værdien af en øre veiet i
vadmel, maatte man følgelig nævne et større
antal alen, og saa kom man successive
til 9, 10 og 12 alens øren, som saaledes var
den veiede sølvøre til forskjellige tidspunkter.
Hvorledes imidlertid et saa forskjelligt pris-
forhold mellem sølv og vadmel kunde be-
staa paa Island og i Norge, det maa jeg
indtil videre blive Dig svaret skyldig paa.
Maaske hænger det sammen med, at de
norske loves myntbetegnelser og kursforhold
til vadmel er lovbefalede, men at de ikke
faktisk er blevne befulgte; men rigtignok
synes denne udvei mig lidet fyldestgjørende.
Imidlertid har dette, som sagt, intet di-
rekte med stedet hos Snorre at gjøre.
Din hengivne
Ebbe Hertzberg.
23.2.97.
for at Lindre ham i sin Sygdom
derom ere vi alle her overbeviste;
Hils Rikard fra os alle vi ønsker
ham en snarlig bedring og haaber alt
bliver godt igjen paa en kort Tid. -
Ham Faaltdag Søskende har jeg strax i Dag
medelt Indholdet af Deres Breve
De ere alle meget Sørgmodige, et
Brev medfølger fra Dem
Hvor De Her Grieg paa det
Forbindeligte hilset.
Deres
C. Johannesen
E. S.
Undskyld at jeg ikke frankerer Breve
fordi jeg tror Det gaar sikkerere behag at
aftrække Deres udbyte paa med følgende
Wexel
Onsdag, 20de febr.
Kjære Vilhelm
Vårt møte blir nok ikke
ferdig så tidlig at vi kan
reise herfra torsdag aften.
Jeg kommer derfor lørdag
morgen - går like på uni-
versitetet og holder forelesning.
Sitter nu i gala for å gå i
regjeringsmiddag hvor jeg skal
holde tale på alle gjestenes vegne.
Hilsen Kristine
Mænd som De ønsker
skal deltage og mundtlig
at fremstille Sagen for
dem, vilde være det greie-
ste og foranledige mindst
Vrøvl. - Deres Valg kan
jeg ikke andet end billige
med Undtagelse af det Afven
=dig - mig selv naturligvis,
og jeg vil haabe at Sagen
gaar. -
De ønskes velkom-
men hertil af Deres
med Agtelse forbundne
Karl Hals
Ps
Deres Flygel er færdigt.
Porsgrund 22/8 81.
Kjære Grieg!
Af Svendsen har jeg for nogen
tid siden erfaret, at der var tale om, at
jeg muligens kunde komme i betragt-
ning ved besættelsen af "harmoniens"
dirigentpost. Senere har jeg intet
hørt derom, og da jeg virkelig gjerne
tog posten, er det jeg henvender mig
til dig dels for at høre noget vist derom
og dels for at appellere til din protect
im De finder mig værdig dertil. Jeg
ved jo ikke, hvor jeg skal gjøre af mig
til vinteren for at friste, livet og gjerne
vilde jeg nu ogsaa faa nogen praktisk
Lillehammer 8. august 1920.
Kjære Nini,
jeg har ikke tid, men jeg har lyst;  jeg faar se at 
faa skrevet til dig iformiddag.  Ungerne kryr rundt huset – nu har jeg 
dem her alle undtagen Gunhild; det fandens hespetræ el tverfortræ? av en jente er gudskelov 
paa fjeldet med en tante «det eneste mennesket som ikke er blit uvenner 
med Gunhild,» bemerket Ebba.  I vinter har det altsaa været Ebba som har 
staat stürten med hende; i det hele, Ebba har faat ta paa sine seksten-
aars skuldre en god del av det, jeg ga op «papa er ikke praktisk, ser 
jeg jo nu – og saa er det saa grusomt at be ham om penger, for jeg skjønner 
jo det nu, at han forstaar ikke, hvor dyrt alting er.»  Hun har et lite 
gammelt husmoruttryk, naar hun snakker om forholdene paa Kampen 
og saa indimellem et lite underfundig smil som er forfærdelig rørende og søtt.  
Hun har i det hele utviklet sig meget fordelagtig.  Trond derimot er 
skrækkelig – og samtidig saa hjelpeløs at han avvæbner – jeg aner ikke 
hvad jeg skal gjøre.
Saa i det hele er utsigterne bekymringsfulde.  Mine egne 
finanser er det leit med, men Svarstads er verre.  Huset paa Kampen er 
fælt at bo i, sier Ebba, men at papa vil forsøke at faa solgt det 
mener hun er mere at ønske end at haabe – ialfald bruker papa jo 
saa lang tid om alting, og nu blir det jo daarlige tider,» sier Ebba – 
hun vet det og nu;  har i det hele faat en rundelig portion av kund-
Skjæbnen vilde imidlertid at det skyede
over Lørdag Aften, og blæste dygtig sam-
men Søndag indtil Middag da det
brød løs ret dygtig. Vi syntes jo
det var noget fortrædeligt, da der i
saa lang en Tid havde været saa over-
ordentlig deiligt, at Enhver maatte fry-
de sig der havde den mindste Sands for
Naturen; men da vor Middag var seen,
nemlig Kl.6. haabede vi endnu at det
kunde give sig, og vi blev heller ikke
skuffede. Just paa den Tid da Folket skul-
de drage fra Byen holdt det op at regne,
og blev det senere paa Aftenen saa godt
at de fleste Herrer og endeel af Damerne
kunne komme lidt udenfor, og da de
sidste Gjæster forlade os Kl.3 var det
en yndig Morgen, og vi havde den store
Satisfaction at Samtlige har moret sig
fortræffeligt, saa at vi hørte hvor vi
kom om hvor muntert og hyggeligt
selskabet paa Landaas havde været.
Da jeg agter at skrive nogle Linier
til Nina, saa faaer Du høre mere af
hende om Du har Lyst; kun maa jeg
endnu fortælle Dig om min Stoartede
Present fra Moer, den jeg rigtignok
ikke endnu har faaet, men skal forhaa-
bentlig faae i næste Uge, enmlig en
fiirhjulet Vogn fra Christiania. Jeg
kan jo ikke nægte at jeg synes denne
Present gjelder mere de Andre end mig,
da jeg tager tiltakke med min gamle
Vogn, medens de Unge gaaer fordi de ei
kan taales at skakes, men imidlertid
er jeg jo meget fornøiet ved at faae
en Anden, naar det bare ikke gaaer saa
galt, at den altfor snart maa sælges. Just
som den var bestilt, kunde vi have faaet
kjøbt en her, der skal være meget
og det for 110 do, medens denne
125 do, men ka va der a jørre?
gaae til min Middag hos Tante
og at jeg havde den største Trang
til at se Eder alle.
Din egen
gamle
Harriet
Herr stiftamtmand M. Rye
Stk, Skatmester ved St. Olafs orden.
Kristiania.
Fosheim pensionat, Slemdal.
13.6.04.
Hr. Dr. Edvard Grieg !
Jeg er saa fri at sende
Dem til gjennemsyn en
bearbeidelse for mandskor
af Deres "Modersorg". Jeg
holder saa uhyre meget af
denne deilige sang, og saa
fik jeg den ide at lade
mine sangere (Handelstandens
sangforening) synge den.
Men forinden vilde jeg
gjerne vide Deres mening
om sagen. Bifalder De
ideen? Giver De Deres
samtykke til den af mig
foretagne bearbeidelse?
Jeg haaber, De ikke vil
finde det næsevist af mig,
Kristiania d. 10de febr. 1902.
Herr
Professor Dr. S. Bugge!
Tillad mig, i anledning
af Deres søns interessante oplysninger
i Aftenposten for igaar, et spørgs-
maal:
Af artikkelen saavel
som
af tidligere
offentliggjorte meddelelser gaar det
jo klarligen frem, at Irernes benæv-
nelse paa Norge og Nordmændene
var Lochlan og Lochlannaigh i
modsætning til de anderledes be-
nævnte Danske. Oprindelsen til ordet
Lochlan maa følgelig være at søge
- hvis det da ikke er af helt irsk
herkomst - i Norge. Endelsen "-lan"