MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Igaaraftes blev ministerlisten
færdig. Mickelsen i Kristiania, Løvland
i Stockholm;
vor gamle Ven Sorenskriver Bothner,
Proust Lehmkuhl
istedetfor som før nævnt Wexelsen som
Kirkemnister, og Olsson istedetfor Stang
Krigsminister. Nansen skal være
tilbudt Plads; men har afslaat.
Russerne er nu endelig
slaat. Mukden besat af Japanerne.
Har idag læst
Korrektur paa
6te Ark  at
Dagbogen.
14. 3.05
Schjøtt kom ikke igaar. Han er syg.
Har idag læst Korrektur paa 8de Ark 
Gudskelov.
Men Nachspielet blir vel ogsaa dennegang
det artigste. Sad Søndag for Otto Valstad. Eller
næsten ikke vært fra Skrivebordet.
Jeg strider med en elendig Forkjølelse
som jeg fik i det fæle Føre sidste Drøbaktur.
hjem fra et Badeophold, hele fire
vægtigere, end da hun drog ud.
Hun hilser paa det Hjerteligste Dem
og Deres kjære Frue og haaber, med
mig, at Alt godt og lykkeligt
til paa Troldhaugen.
Deres hengivne
Henrik Hennings.
ere jo ikke et haar lykkeligere ved det lille,
vi indbilde os at se klart. Verden tager
sig fra vort skeptiske standpunkt blot
endnu flauere og indholdsløsere ud. Alt-
saa, lad mystikerne leve, leve høit! de
ere i det hele taget de varmblodigste
blandt os. Hvad mig angaar, kjære
Valdemar, ruller derimod blodet for-
tvivlet svagt gjennem mine aarer.
Tabt livslysten har jeg just ikke; men
dempet er den, og vil den blive, saa-
længe min skjæbne ikke er afgjort i
den ene retning eller i – den anden.
Det er disse usikkerhedens og tvivlens
mange og lange dage og uger, om
hvilke det heder: vulnerant omnes,
ultima necat.
Din ven
Ebbe.
München, Schellingstrasse 75, III.
den 25de oktober 1885.
Hils hjerteligst hustru og børn.
pludselig fra svensk side lukker for
ham den diplomatiske, til hvilken han
føler sig særlig kaldet og hvortil han nu
i fem år har forberedt sig.
Man kunde måské falde på at
sige at skylden ligger hos mig, der ikke
har ladet min søn få sin uddannelse
ved det norske universitet. Men så-
ledes forholder det sig i virkeligheden
ikke. Jeg havde intet valg. Min økono-
miske stilling var dengang ikke så-
dan at jeg kunde holde ham til stu-
deringer i Kristiania uden selv at
tage bolig dersteds. Men dette kun-
de jeg umulig i de år bekvemme mig
til. Derved vilde nemlig hele min
literære livsbane være bleven forryk-
ket og bragt ud af sporet.
Deroppe fra vilde jeg aldrig have
kunnet erobre mig den stilling i ver-
densliteraturen, som jeg nu er inde-
er saa frygteligt. Vi har havt Vinter læn-
ge nu, men idag regner paa det allerkraf-
tigste, saa Sneen faar nok Fødder at
løbe paa. Vi har nu været i Byen i en
Maaned, og i den Tid har Ingen af os væ-
ret paa Landaas; Hesten er sat paa Fo-
ster paa Os (igaar hørte vi rigtignok at
den skulde være død Streedøl) saa vi maa
bruge Apostelens Heste for at komme
baade op og ned, og dertil er vi for dov-
ne. Ole er nu heldigvis borte, han var
elskværdig til det Sidste; Johanne og
Agathe har ogsaa forladt os og vi har faa-
et en græsselig Inger igjen, som er det
udueligste og mest fortvivlende uvante,
der kan tænkes; ved Siden af hende er
Agathe en Perle, saa kan Du selv vide;
vi er altid heldig, synes jeg. Følgelig er
vi næsten nødt til at bo i Spisestuen
for altid at være ved Haanden og passe
paa at Ingen ikke gjør alfor mange
Dumheder, og nu mens Betten har
været borte har vi ogsaa trolig gjort det;
særdeles hyggeligt, kan Du tænke; der er
foruden de utvivlsomme Spisest
mig usikker. Kan Du oplyse mig om
forholdet samt, i tilfælde af kjendsgjernin-
gens rigtighed, om, hvorfra Aubert kan
have hentet notitsen?
Undskyld disse gjentagne fore-
spørgsler; men det omraade, hvorpaa
jeg for øieblikket befinder mig, grændser
saa nær op til Dine eiendomme, at
det falder naturligt at henvende sig
til godsherren selv.
Din hengivne
og med tak forbundne
Ebbe Hertzberg.
Kristiania, Fossveien 7, den 26 nov. 1896.
Deres Bergliot. Det er faa Øieblik-
ke i mit kunstnerliv at jeg har
været saa Lykkelig
Modtag min Mands og mine
bedste Hilsener til Dem og Deres
Hustru.
Deres
Laura Gundersen
16.5.87
169.
følelse og reflectionsevne overfor deres sjæls frelse og de-
res aandelige velvære - - mon ikke en ildtilbeder føler
sig ligesaa sterkt greben og sjælsopløftet ved sin religi-
on som en af frelsesarméen eller en capucinermunk?
Det er bare det, der atter og atter trænger sig ind paa
mig, at liberalismen burde være det, man først og
fremst skulde lære hernede paa jorden; det burde være
et sterkt og uløseligt mellemled, der forbandt alt!
Dog er det langtfra, at jeg vil forsvare alt det sektvæsen
og al den splittelse, der desværre er inden vor reli-
gion! det staar kun for mig, som om det indi-
viduelle skulde være det mest raadende. Hvis et men-
neske ved at høre og se følte sig for sin egen del mest
tiltalt af kvækersamfundet, burde han ikke derfor
udstødes fra sine gamle omgivelser som en frafal
men benævnes som en, der ifølge sin individual
blev berørt af Guds finger paa en anden maade
kanske hans nærmeste slægt. At vi er saa 
kelige at være fødte i et kristent samfund, kan
vi ikke selv for, men maa kun betragte som en
naadegave formedelst vor tro altsaa; - men om
jeg f. eks. føler mig mest tiltalt af den katholske
men saa traf jeg Federsen, som sagde; at
naar jeg addresserede Brevet til Bergen, fik
Du det sikkert. - En tjeneste, der
maaske ikke kan have saa ringe Betyd-
ning for mig, vil jeg samtidig bede Dig
om. Du skal i midten af denne maa-
ned, være Konkurrance i 
pladser ledige.Du
ved det har alltid været mit Ønske at
komme derned, ligesom det maaske helller
ikke er Dig ubekjendt, at jeg er blevet for
bigaaet paa en uretfærdig Maade ved tid
ligere Lejligheder. Ganske viss er Stillin-
gen i og for sig ikke glimrende, men
da jeg nu en Gang er stillet i saaledes,
at jeg ikke kan undvære Orkesterindtægt,
jo dog omtrent det eneste
sted, hvad et musikalsk Menneske kan
møde med nogenlunde Interesse, og uden
her er saa hundekoldt, saa jeg er glæd ved alt hvad
jeg har med mig af vintertøi, og solen har Net ikke
lyst at skinne ordentlig, eller kanske den ikke faar
lov for isbjergene i Atlanterhavet, det tror jeg
nærmeste, tilsløret er den ialfald bestandig.
Og hvordan er det hos eder? underlig ensomt
efter al selskabeligheden, eller fredeligt og godt?
Mon hjemkomstens og husvæsenets første besvær-
ligheder nu er overstaat, Niskeman? jeg haa-
ber det, saa du kan faa nogle rolige dager, før
I faar gjester. Mon det gaar glat med folket 
gid I ikke gaar paa maaler for dem for dem, 
for da blir ingen hygge. Hils dem venlig fra mig, 
ligesaa Marie, om I ser hende. Hils ogsaa Hanna
og Lisa, og hav det saa godt, I kjære to, som
det inderlig ønskes af eders altid hengivne
Betten.
Skammelig nok var det mørkt da jeg kl vel 9 om aftenen
kom til Helsingør, saa der blev intet af nogen her til Kronborg, 
jeg maatte bare ty ind i restauranten der de to timer. Nu faar jeg se til at 
en dag, eller ialfald til Hellebak og da steder deromkring.
Manden som kan si det rette
om Deres Dikte, jeg saa han skrev
noget nylig om nogen andre. -
Jeg læser og læser i Versene Deres
om Kveldene og takker Dem for 
de gode Stunder. Deres ærbødige
Knut Hamsun.
Grimstad 24/11. 24.
gjør dig Bryderi med det. Det haster forfærdelig, da boken alt er under trykning,
saa jeg skammer mig over det, men jeg vet ingen anden raad. For en sikkerhets skyld
har jeg jo forlaget ogsaa, om de skulde ha en svensk mand eller dame, de kunde
henvende sig til - men jeg vilde heller du skulde gjøre det. Vil du for gammelt
venskaps skyld?
Jeg er saa træt saa jeg orker ikke skrive stort idag, men naar boken
er utkommet, skal jeg sende dig den og skal skrive da. Jeg længes bare efter at bli
færdig og komme tilbake til mit hjem og mand og barn. Etpar gange i uken
reiser jeg ned til byen og ser til Lilleanders, spaserer i parken med ham etpar
timer - men det er saa vondt: Naar jeg kommer skriker han av glæde, og naar
jeg tar paa mig for at gaa, graate han gudsjammerlig og forlanger sin lille
kaape for at bli med mama. Du kan tro han er søt. Jeg sender et
billede som ble tat i vaares. Nu er han jo meget større, frisk og sund,
men temmelig mager - han er jo aldrig stille to minutter, uten naar han
sover.
Vil du i tilfælde sende mig manuskriptet tilbake
saa snart som paa nogen maate mulig?
Jeg haaber at du og dine lever bare bra. Faar jeg aldrig noget
fotografi av Elisabeth og lille Nils Gøsta?
Din hengivne
Sigrid.
Kjæreste Nina!
Nu tror jeg Saisonen er med at kulminere,
Huset er stadig propfuldt, men
imorgen reiser en Del af gjæstene,
og snart er vi kun Röntgens, (desværre
uden Lulla), Angul, Marie Neergaard
Rudolph og jeg. Rudolph kom igaar.
jeg er meget glad over at han er
her, Michaela og Børnene er
paa Soelinge Michaela venter
igjen en Lille, derfor vil hun
iaar ikke komme her, og betragtes
af alle de Mennesker.
Jahrtmann, og Marie Henniques
er her blandt andre, de er
Begge meget oplivende
Jahrtmann beder mig sende
Dig sin "ærbødige Hilsen", som
skriker han. Jeg vaagner præcis et kvarter over fem, og litt efter 
hører jeg han rører sig borte i kurven – saa smelder det smask, smask – 
han har faat haanden i munden, og naar jeg ser bort, ligger 
han med vidaapne øine og suger paa fingrene sine og tier stil. – 
Det skulde jo ikke tyde paa, han fik forlitet mat forresten 
at han ret som det er sover over maalene og aldrig graater efter 
mat – og naar han har pattet en halv time, er der altid 
melk igjen i brystet – men flink til at lægge paa sig er han 
altsaa ikke og fordøier daarlig. – Jeg er ikke mere saan akut 
fortvilet over ham eller gaar og tænker paa – om vi skulde reise herfra 
og lille pus ligger alene igjen ute paa camposanton – paa sæt og 
vis gjør gutten endda et kraftig og sundt indtryk, er rsød og hvit 
og blid og fornøiet, men jeg er urolig og uglad for dette, 
at han blir staaende i stampe og at fordøielsen hans 
blir ved at være i uorden. Saa jeg længes svært efter at det 
skal bli vaar hjemme og varme, saa jeg kan komme hjem 
med ham og faa ham til en flink norsk læge – disse hernede 
har liksom saa liten tid og interesse for gutten.
22/3. – Brevene mine blir liggende og blir krøllet paa 
bordet. Sol og sommer er der ute paa terrassen, gyldenlakken blomstrer 
og alle rosentrærne har store knopper. Gutten ligger i kurven sin 
derute fra klokken elleve til fem hver dag og blir solbrændt, men 
paa maven hjelper det altsaa ikke. Jeg pusler dagene bort med 
at stelle paa ham, vaske uldtøiet hans – jeg har kone til
Kjøbenhavn d 10/10 71.
Kjære Grieg!
Nylig sendte jeg under Deres Adresse til Warmuth
to Ruller indeholdende de forønskede Partiturer,
hvorfor jeg har debiteret Deres Konto med 6 Rdl.
Som jeg seer, have vore Breve krydset hinnanden,
og naar De faaer mit Brev, som var adresseret
til Landaas ved Bergen, vil De kunne see at jeg
har gjort hvad jeg kunde for at opfylde Deres
Ønsker saavel i den ene som i den anden Retning-
Idag sender jeg en Pakke til Warmuth. I den har
lagt nogle Nyheder, som jeg vil bede Dem modtage,
nemlig:Sange Sømanden af Jul. Bechgaard, Klaver-
stykker af J Malling og Lazarus af Gerloch. Jeg
haager, at De vil finde med mig at de ere
gode og smukke Arbeider. Gerloch beder Dem
ved Leilighed at tænke paa hans Lazarus og skal
det være som en Fornøielse, naar min Herre
skriver Noget egnet til Kirkeconcert, at opføre
det ved det kgl Chor aarlige Concert. - Vi Ungre
ere ifærd med at danne en Forening til Idgivelse
af dansk Musik af blivende Belysning. Jeg antager
at det vil interessere Dem at see vor Indbydelse
dertil og denser den vedlagt.
Kom snart med Deres Værker! De ville være
mig kjære og jeg længes efter at høre, hvad De
gar frembragt i den lange Tid, men ikke har
seet noget til Dem. En hjertelig Hilsen til Dem
og Deres Kone fra Deres hengivne
S A E Hagen
Kristiania, den 14. Oktober 1894.
Kære herr August Larsen!
Som i telegram bebudet af-
sendte jeg igår manuskriptet til
mit nye stykke, som jeg håber vil
komme frem i god behold.
Min søn besørger også denne
gang den tyske oversættelse, grev
Prozor, Petersborg, den franske og
sandsynligvis Mr. William Archer,
London, den engelske. Herom skal
jeg give nærmere besked når alt
er afgjort.
For den i brev af 3. dennes modtag-
ne veksel på 1000 kroner takkes for-
bindtligst.
Idag i hast kun disse få linjer
og en hjertelig hilsen fra
Deres hengivne
Henrik Ibsen.
Bergen den 29de Decbr 69.
Min kjære Edvard!
Igrunden er det Daarskab
nu at begynde et Brev til dig da
Klokken strax er 6, og jeg maa ud at
røre paa mig. Jeg har nemlig ikke
været ude om Døren idag og det er for
mig en stor Nødvendighed saafremt
jeg skal kunne gaae og aande. Jeg fryg-
ter ogsaa for at hvis jeg ei skriver
nogle Linier nu da bliver det neppe
i dette Aar, og jeg vilde dog gjerne
sige Dig Farvel inden Aaret er omme
og takke Dig for Din sønlige Kjær-
lighed i Sommer. Jeg har ogsaa at
takke Dig for Dit kjære Brev fra
Leipzig, og da Du deri anmoder om.
Renisjen i de første Dage af Januar
saa har jeg jo ikke megen Tid at
give bort. Imorgen skal vi til Bulls
til Middag - kun alle vi her hjemme
og Münsters - Fredag er det Nytaars-
aften, da er der meget at iagtage, og
saa kommer tvende Helligdage i hvil-
ke jeg aldrig kan komme mig til at
gaae i Contoiret. Egentlig burde jeg væ-
re her efter Maaltidet iaften, men det
er Tante Mones Dag, og da hun ei for-
lader os før omtr. Kl.10, saa synes
mig det er noget silde at gaae ned i
denne Tid paa Grund af at vi har me-
get koldt Veir og saaledes ei saa snart
kan faae det varmt og koseligt der, som
i vort sædvanlige Regnveir Igaar
igaar. Bor foreløbig i den gamle
Hytta paa Borgen (1 Stue med Kjøkken)
Deres eget Hus skal være færdigt til
Høsten.
Iaften holder Advokat Samuel
Johnsen Foredrag om "K. s. a. M." i
Bondeungdomslaget. Huf!
15.6.04
Den 11te om Kvælden var Advokat
Knut
Dybwad
og Frue, Bertram Dybwad og Frue og Wentzels
her til en improvisert Spekemadaften.
Løland og jeg overlod til Advokat Dybwad
at  undersøge, om vi kan faa
flyttet den Vei som gaar lige under
vore Vinduer og generer os umaadelig.
Nu faar vi se. Søndag var en Del Medlemmer
af Bondeungdomslaget inviteret herud af
Løland. Vi gik i Skogen, hvor jeg lærte
dem en svensk Leg (Fortrodeliga Band)
som jeg har oversat til Landsmaal, samt
en jeg har arangeret til den vorske Vise
om "Leidulv Skyttar."
Det var rigtig hyggeligt -
Vi greier nu Husebybakken –
München den 26de Januar 1876.
Kære ven!
Undskyld at jeg ligeover
for Dig har gjort mig skyldig i en stor
uefterrettelighed betræffende drikkehornet!
Sagen er at det på mig faldne beløb har
ligget parat hos min kommissioner,
boghandler Nils Lund, lige siden
December måned, men at jeg indtil
nu rent har glemt at underrette
Dig derom. Tilgiv dette og vær af
den godhed at lade beløbet hæve.-
Nu har I jo professor Maurer
oppe hos jer og jeg håber man gør sit
bedste for at hædre og fejre ham,
17. Jan 1920
ham skal ende.  Han ser ikke saa klok ut som Anders og han er ikke
saa regelmæssig pen som Mosse var; han har endda større næse end
de andre ungerne mine hadde og ligner i det hele Svarstad endda
mere end de to andre – men han har det mest engleblide smil og 
graater ikke engang naar han skal ha mat, ligger bare og suger paa fingeren
og smiler, naar jeg kommer for at ta ham.  Og endda er han min,
helt og holdent, har ikke faat en draape andet end hos mig og veier 
næsten 7 kilo nu.
Mosse har det godt forholdsvis og er ialfald selv et gla og
fornøiet lite væsen, hun lider ikke noget, nu hun har anfaldene
saa sjelden og hun leker med lekerne sine og jubler i vilden sky
naar hun skal ake og naar hun skal bade.  Av og til hyler hun
 hun en god del, naar jeg ikke vil gaa op og bade hende midt paa
formiddagen eller gaa ut og ake med hende akkurat ved sengetid.
Hun er pen, gudskelov, folk synes hun ser søt ut og spaar, hun
kommer sig nok, for barn som ikke kan faa menneskeforstand,
taper sig og blir stygge, sier de heroppe.
Og Anders er kjæk og vakker og klok – og forfærdelig gla i
mig. Naaar somhelst jeg er i byen, hos tandlægen eller gaar æriender, dukker
den lille sprætten op paa skierne sine etsteds «jeg er gaat nedover
for at møte dig og hjelpe dig at bære, mor.»  Han er svært gla
over billedet av Wergeland og saa fik han av Signe en utstoppet
dompap som staar paa en liten hylle ved siden av billedet – 
 saa læser jeg «røde og graa dompapper» og saa sier op Smaafuglene paa
 juleneket» og «Eet gammelnorsk Herresæte» for ham om kvelden.
Han er ubeskrivelig snodig. Forleden kom han og meddelte: «Du mor,
god og forsigtig Mand, saa Du maa troe,
at hans Ord staaer til Troende.
Klinicken her har mig Sprog ikke
Ord nok til at rose, - Doctorens
Elskværdighed, Sygepleierskenes
hed og Stedets deilige Beliggenhed ved
eller om Du hviler. Jeg gjør nu det sidste,
og jeg troer ikke, der kommer mere
fra mig. Jeg fører nu et vegeterende Liv,
med Sovemedicinen om Aftenen, o.s.v.
Paa Concerter kan jeg dog gaa; saaledes
1ste Concert
har jeg hørt Svendsens , hvor Din
amollconcert blev foredraget af Fridtjof
Bacher-Grøndahl, aldeles udmærket, og
den Dresdener sangerinde Erika Wedekind,
sang en stor Arie af Mozart og nogle Sange
af Schubert og Schuman og Richard Strauss,
ogsaa fortræffelig - og endelig gav Svend-
II. I Stormen.
Herligt paa Havets
Skummende Heste
Flyver med fagre
Kongedatter.
Storm staar i Seilet,
Tangene tude,
Kæmperne kalde
Høit til Kampen.
Klagende Kvinder
Kvalbundne ligge
Blege af Bæven
Paa vaade Planker.
En er kun opreist;
Se, høit i Stavnen
Skinnende staar laun,
Havkongen Hakons
Høie Datter.
Lit aander Læben
Foragt for Livet,
Stolt hæver Barmen
Sig mod det sprøitende
Salte Havskum.
senere blir det hver mandag, det
var meget hyggeligt.
Deres «Ja und Amen», betvivler jeg, kan
bemyndige mig til at faa fat i mine
studier, men det kan godt være, jeg er
kommet ind paa noget andet nu. Hvorle
des har de saaledes «verweichert» dem, at
de underskriver som dame «Ihre», jeg
haaber, den tydske luft atter vil staal
sætte dem og den norske omgang.
Fru Heller vilde partout, at jeg skulde skrive
nogle ord med. Velkommen tilbage.
Deres
Kitty Kielland.
Kjære Grieg
Trocenter har ingen
faat for musik til
et tale stykke. Trocenter
forudsætter at vi - kun
vi har ret til at
spille den musik.
Nu for tiden har
alle orkester koncerter
Sigurd Jorsalfar's
musik paa sit program
Elling fik i sin tid
400 fire hundrede -
13.
dette er f. Ex. Tilfælde med 3-18-15-1 § 3, "thi den bør ikke
at straffes som lider Uret, men den som gjør Uret",
3-18-9-6, "eftersom saadant ikke alene strider mod den
gemene Ærbarhed", o. s. v. 5-8-2 in f. 5-2-58 "thi hendes Hus-
bond hafde ei Lod" o. s. v. 2-4-11 og flere. Aarsagen her-
til er i Almindelighed den, at Budet Ord til andet er
optagen fra en ældre Forordning. For Fortolkeren er
sjelden disse Grunde af synderlig Vigtighed, uagtet dog
leilighedsviis ganske væsentlige Sætninger kunne være
udtalte deri, f. Ex. i 3-12-15, "thi den bør Skifte at nyde,
som Skifte begjærer", hvilket Udtryk indeholder et tem-
melig vægtigt Beviis for en enkelt Sameiers Ret til
at kunne faa Sameiet hævet. Lovbogens 1-14-5, "an-
seendis, at den, der Sag giver, bør det lovligen at bevise",
kan ogsaa mærkes som Exempel herpaa. -
Chr den 5tes Lovbog er, som før bemærket, fremdeles
Grundlaget for hele vor private Ret. Vel er meget
af den ophævet og forandret eller fuldstændiggjort ved den
senere Lovgivning, Reglerne for Næringsdriften, Straf-
fene for de egentlige Forbrydelser, Bestemmelserne
om den criminelle Proces og meget Andet findes i
nyere Lovbud, ligesom Politivæsenet efter Lovbogens
egen Anordning i det Hele taget laa udenfor dens
Omraade, men endnu maa man søge de vigtigste
berøver den enkelte Borger sit Gods, omendskjøndt det efter stræng
Ret er tilladt; maa søges deri, at man kan opnaae Fred uden at an-
vende slige Midler. Desuden vilde det gjøre Borgernes Tilstand saa
meget mere ulykkelig og opmuntre dem til en fortvivlet Modstand.
At man ikke handler saaledes med privat Mands Gods i Søekrigen
er derfor ikke inconseqvent. Man iagttager endog en ret god Conce-
qvence, naar man ikke tillader Krigeren at berøve Skibsfolkene
deres eget Gods; thi derved vilde deres Tilstand blive noksaa ulykke-
lig, som de enkelte Borgeres i en Landkrig, og paa disse lade og de
øvrige Grunde sig anvende, ligesom paa hiin. –
§ 306.
Kaperier ere grundede i den naturlige Folkeret, siden Individer-
ne føre Krig med hinanden, naar Staten fører Krig, omendskjøndt
det fra den moralske Synspunct ey er at bifalde, da det giver
Vindesyge Næring. –
§ 308.
Da Kaperier ikke er nogen definitiv Erhvervelsesmaade siden det
dog altid er uvist om de tagne Priser blive condemnerede, saa synes
jus postliminii ey at burde gjelde med Hensyn til denne, med mindre
Skibets Papirer ere af den Beskaffenhed at det nødvendigviis maatte
priisdømmes, og det 24 Timer har været i Fiendens Vold.–
Dersom man tilbagetager et i Relation til begge fiendtlige Mag-
ter neutralt Skib, saa kommer det an paa, om dette Skib er inge-
geret i nogen Handel, hvorved det kunde være bleven priisX
eller ikke, for at afgjøre om det skal ansees som god Priis eller
ikke. –
§ 309.
Ikke at dræbe Fyrsten, naar man i Slaget kan faae Leilighed, er
neppe vedtaget, Ligesaalidt som ikke at fange ham.–
25.11.28
Kjære Dea,
Tak for brevet dit. Jeg har faat en saan 
ustyrtelig masse korrespondance paa halsen, saa jeg har 
ikke tid til at svare dig ordentlig - jeg havde virkelig 
gaat ut fra, at jeg skulde faa møte dig igjen i Stockholm. 
Snille dig - du som er journalist, du har da slikt 
slag at gjøre, og ungerne dine store og ute av reden 
alle uten en - kan du ikke ta og "fara upp", 
saa skal vi se til at faa nogen timer hos min søster, 
eller hos fru Meurling, og snakke ordentlig sammen. 
Jeg var saa lei for jeg var langt borte i bergene de blaa, da
du var paa Lillehammer - men kan du ikke forsøke 
at komme op til Stockholm?
Mange hilsener til Elisabeth og tak hende 
for bokbindet, naar du skriver til hende!
Din hengivne
Sigrid.
Beaumont-du-Périgord
11 jan. 89Dordogne
Hr. Grieg
Jeg takker Dem hjerteligt
for Deres Brev og jeg beder
Dem indstændigt at
skrive nogle Ord til
Mr. de la Tombelle
skriv først paa Norsk
og saa oversæt det paa
fransk bagefter, og det
vil være udmærket.
De vil gjøre en saa stor
Glæde dermed og jeg tror
ikke De vil angre at
komme i Forbindelse
med ham. Han er meget
aandfuld, meget elsk
Fr. hald 26de marts. 79.
De har kaldt mig deres ven, deres søde, gode
ven og det har smeltet mit hjærte. Jeg har
ikke vært vant til megen glæde, ikke på
lang tid idetmindste, men dette var en sand,
dyb, stor glæde. Hjærtet blev met ét så
let, - det ligesom løste sig derved og gik op
over mig som en stjerne, for strakt igjen at
gå tilbage til sin vante plads, - men dog
så meget mere vel tilmode. - De er ikke
alene en sand, stor, imponerende mand, de
er også mild og elskelig som en kvinde, ja
som selve jomfru Maria. - Jeg finder
ingen ord for at takke dem for deres kjære,
elskede, lille brev, - jeg finder ingen ord
for alt det, der fylder hjærtet, - jeg må samle
det i en liden sum der siger det hele og
dog langtfra det hele: jeg tror på dem, -
så vist og fast! - - -
Nei, - kjære, - jeg er ikke Marie Andersen,
ikke heller søster af "Oscar" som de kalder
mit vedkommende været en aldeles græn-
seløs begeistring for Bethoven og da, den
muligt endnu mere for hans vidunder-
lige formsans end for hans ideer. Med
Wagner er det gåt mig omtrent modsat.
På samme tid som jeg næsten overalt
nære den høiest beundring for hans idé-
gjennem denne stadige høren
Mozart og Bethovens, hans formelle
mangler, ialfald i hans senere arbeider,
blevet mig påfaldende klare, og jeg
har et lidet horn i siden til vorher
re, fordi han kunde nævne at ud-
ruste manden med en sådan overvæl-
dende idekraft uden at give ham
et ligeså skarpt formelt blik. Havde
det været tilfældet kunde man tilnød
have forståt Liszts ytring at "W. rager op
over de andre som Montblanc over
sine rivaler". Nei, Beethoven, Beethoven!
13/2.
Forleden dag hørte jeg det bedste, jeg nogensin-
de har hørt af sang - Emil Götge. Han
har alt venligt, adel, varme, dyb
opfatning og en prægtig stemme.