MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
verkets endelige istandbringære.
Efter dette staar nu altsaa kun til-
bage at bede Dem skrive musiken til den
kantate, som Bjørnson - antagelig i
september - vil have færdig. Jeg haaber De
vil gjøre os den glæde og bidrage til i-
standbringelsen af det verk, som vi knytter
saa store forhaabninger til.
Efterat den oprindelig satte termin
har maattet opgives, er der nu (i tanken)
sat en ny termin, som gjør det ønskeligt,
at musiken (ialtfald korene) kunde være
færdig til begyndelsen af næste aar - om
muligt.
15
tumler omkring som smaa
Silkenøster i vild Leg.
Ogsaa alle disse rare
Vadefugler i deligate Farver
og latterlige, fantastiske
Former, alenlange Neb,
Poser og Pukler og Stilkeben,
som de altid bruger enkeltvis
paa Landjorden. Den som
kunde begribe hvad Fornøielse
det var i at staa paa et -
Ben i Timevis, og endog
sove i saa ubekvem en
Stilling. Men endnu
har jeg ikke rukket at
hilse paa mine
specielle
venner
fra ifjor - Aberne. Det
vi mødes, jeg har et bestemt Haab
om baade Musikfesten i Kjøben-
havn og Bayreuth. I den senere
Tid har Forretningerne gaaet bedre,
saa jeg har faaet nyt Mod. Og naar
nu Mor og Dagmar kommer at bo
hos os indtil Vaaren, saa vil dette
ogsaa i økonomisk Henseende blive
en Lettelse. Og saa skal der nok
blive en Raad! Vi skal leve saa
stille og forsigtigt, og saa - tænk
lette paa Vingerne til Vaaren til
Musikfesten! Friskt Mod!
Tak for Dit Brev igaar, vi faar
haabe, at Mavekatarrhen kun var
akut, - en Renselse - saa at Ma-
ven vil tage destobedre imod
Karlsbadervandets Velsignelser -
det er underligt at tænke mig Eder
dernede nu, - der er vel stille.
Ja, naar jeg tænker paa ifjor -
saa forstaar jeg godt, hvor nedfor
Du maa føle dig, især i aar da
I er to Patienter. Men husk
paa, at det er Medicin, som maa
tages, saa bliver det bedre bagefter.
12.12.1927.
Kjære Tore Ørjasæter.
tak for brevet dit og for bøkerne. Jeg begyndte
at læse Gudbrand paa hotellet om kvelderne; jeg var kanske særlig godt 
oplagt (for det var de eneste fredelige stunderne jeg hadde i Oslo; hele dagen 
for jeg og fløi som et pisket skind, d.v.s. naar jeg kom fra kirken, for det 
er jo noe for sig selv, men det er jo om hverdagene kl. 8, saa fra 9 av var 
jeg paa farten for at bli færdig fortest mulig med byturen: Oslo er 
ikke indbydende sisst i november) Naa det var en lang parentes.
Men altsaa – jeg var kanske særlig oplagt efter en slik dag – jeg syntes 
aldrig jeg fuldt ut hadde set den rike og mangfoldige ynde,
smilet og alvoren, lyset og luften over disse barndomsdigtene. Jeg har da 
læst dem saa ofte saa jeg skulde kjende dem nu, jeg har altid været 
gla i dem – men nu saa jeg, der var endda meget mere i dem end jeg 
før hadde opdaget. Og jeg takker dig inderlig for boken og ønsker dig
glæde av den – og tillykke med friheten, nu da du endelig har tat
avsked med Gudbrand.
Saa kom jeg altsaa hjem – og dermed blev det slut
med læsningen. Nu ligger de paa natbordet mit, men fortiden har 
vi besøk av en av dominikanerpatrene fra Oslo, og saa læser han messen 
hver morgen kl. ½ 9, saa jeg maa være oppe kl. 7, og da blir det 
ikke noen læsning paa sengen – og dagen hører julestria til. Jeg skal
ha det akkurat som vanlig – min mor, Sigge Thomas og min søster
Arvid Bjørn
(Til Birger August Bjørn)
fra Knut Hamsun.
Marts 92
Presten
fort ind i Oljehyr, han haster
Ja nu reiser jeg.
Fruen
Naar du endelig vil, saa.
Presten
Jeg maa. Adjø da, min Ven! kysser hende.
Fruen
Du husker ikke paa ham som skal komme.
Presten
Jovisst. Men ta du imot ham saalænge.
Jeg kommer jo igjen i Nat.
Fruen
Det blir Mørke og Storm, du maa kanske
ligge over derute paa Øen.
Presten
Neida, det gaar nok, skal du se. Jeg
reiser i min Herres Tjeneste. Saa - nu
maa ikke en Døende vente længer. Adjø
da, x x
Fruen
Lykkelig Reise!
Presten
Tak, Tak! ut
Kaltern bei Bozen, Tyrol,
den 21. September 1876.
Kære svoger!
Under vor omflaken
i Tyrol havde jeg iforgårs
den glæde hersteds at kom-
me i besiddelse af din sid-
ste venlige skrivelse, der var
mig dobbelt kærkommen og uven-
tet, da jeg jo i så lang tid ikke
har ladet høre fra mig. Til
min undskyldning herfor kan
jeg kun anføre at jeg i det sid-
ste halvår har været i høj
grad optagen af mine tyske
literære anliggender. At jeg
i begyndelsen af Juni var i Ber-
lin, ved Du. Dersteds modtog
jeg fra hertugen af Meiningen
en indbydelse til at besøge ham
Haakonsvik den 30t Januar 95
Kjære Hr. Edw. Grieg
Naar jeg omsider bryder over tvert og
giver mig til at skrive til Dem, er Grunden
udelukkende den, at jeg ikke sér anden
Udvej. At jeg kommer til at plage Dem,
er vel Desværre altfor rimelig, men jeg
haaber dog at det maa blive saa lidt
som mulig, i hvert Fald kan jeg
sandfærdig udtale, at jeg virkelig af
lutter Hensynsfuldhed har opsat det like
Sagsanlæg – Det er disse 
gløgge Mennesker der har 
læst Jus og derfor kan 
tillade sig alt fordi Dde ved 
at undgå Loven – Han vilde 
altså true mig med Loven 
fordi jeg på Brevkort fortalte 
ham da hva han ha med 
åpne ord den Slyngelstreg 
– som er bevislig som 
kostet mig en Hånd og en 
Hjernerystelse og gav ham
og hans Kone en Pariserreise
Din E M
Men jeg blev fortumlet af 
Overfald og har blottet mig – Disse 
sidder med Jus i Hånd og tillader sig 
alt –
I Grækenlands Retstilstand saa vi ogsaa
for første Gang
alle de store Typer
for
det civiliserede Livs
Retsforfat-
ning udpræge sig. Andre Folkeslag havde levet under
Despotiet, under
Patriarchiet eller
under Theocratiet, repræsenteret gjemmen en Præstecaste.
Men hos Grækerne hindre det legitime Kongedømme
Aristokratiet,
med dets Vrængebillede Oligarchiet,
Demokratiet,
Pøbelregimentet og atter
det militaire
Despoti udvikle sig af hverandre i en rhytmisk
Bevægelse af fuldkommen Conseqventse,
med saamegen Lighed: Hoved-
trækkene for de forskjellige Stammers Vedkom-
mende, at man ikke kunde være blind for
at det
var et fælles Princip, som dannede Motivet
i Bevægelsen,
og dog
med en
Forskjel i Enkelt-
hederne,
som
forlenede den hele Udvikling
paa
hver enkelt
Scene med
Dramaets Interesse.
Vi antræffe hos dem
saaledes
først Bevægelsen, samt ligeledes de første For-
søg paa at udfinde Bevægelsens Love.
Saaledes som den græske Historie læres i vore
Skoler,
føres man
Eens
først ind i den paa
den Tid,
Nationen kom
i Collision med Perserne.
Det er fordi
de Mænd
som hidtil have skrevet de historiske Skolebøger have
opholdt sig meest ved alle saa Begivenheder, der paa
Grund af deres Maalestok eller deres ydre Følger
mest tiltale Phantasien, medens de
i forbau-
sende Grad have været blinde for 
mange
Be-
givenheder,
hvori
den menneskelige Aand har afpræget
sine Udviklingsmomenter med størst Skarphed, men
som
kun
afgive Stof for Reflectionen ikke for Indbildnings-
kraften. Saaledes er det gaaet i Grækenlands Historie.
Vi lære der at kjende Folket i det Øieblik, det i hele
sin Udviklings Fylde med størst Kraft kan mod-
sætte sig
en ydre Fiende, og hvorledes siden
den
tiltrækkende og stærke Folkeindustria-
litet forfaldt, men ikke hvorledes den dannedes
og hvori den søgte sin Styrke,
vi lære
at kjende den
omtrent fra den Tid dens
Culturer
først modnedes i
de ypperste Kunstvær-
ker,
de mest ophøiede Philosopherne, men
vi faa ikke vide, hvorledes
Væxten
skjød i Veiret og blomstrede.
Om at supplere
denne de historiske Compendiers Mangler kan ikke her
være Tale. Jeg kan kun i Korthed gjøre Dem opmærksom-
me paa Hovedtrækkene i den ældre græske Historie, for-
saavidt de behøves for vor Betragtning.
Kjære Tore,
Arild fik Knapper til
Kr. 32. - og dig fandt
jeg ingen Verdens Ting til,
derfor faar du Skillingerne
og kan kjøpe dig noget
selv.
Papa.
Julekveld 1931.
64
Jarlsbergs og fruens spørsmål. "Hvordan
greier De diplomatene da?" "Jeg 
snakker norsk." - Jeg satt lenge og 
snakket med de to damene i et
av sideværelsene - de var så rolige 
begge to og snakket meget åpent om
alle ting tilslutt. Ja, for dem er 
det sgu en omveltning og en stolt arv.
Jeg besøkte Peter en halvtimes
tid igår - han er lagt inn på
Røde Kors for sukkersyke. Nå er
han som en maskine, som er gått 
istå - stempler og slår litt uten å
flytte på noget -. Han holdt mig 
trofast i hånden det meste av 
tiden, mens han berettet om sine
ting - drit og hester og Sorgenfri.
Tiden er en forunderlig ting - jeg satt
og hørte og så ham og kjente det, som
måtte det ha vært i annet liv, vi
to hørte sammen. Men han sa det, 
jeg gjerne vilde ha med mig: "Når
en av oss nå forlater denne jora,
20/1 Tøveir og søndenstorm
med slette udsigter for
en kanefart, som 30 glade
par arrangerer fredag. Jeg var 
i Tistedalen om aftenen -
Thrine og Hulda hos Don.
Brev fra onkel Haaken Mathiesen,
at han ikke vil komme til 
Rød, da han ikke vil besøge
onkel Christian. -
21/1. Havde Don konstante
latteranfald i anl.
kongens gave (han er 75
aar idag) til det norske 
folk: Ordenen den norske
løve. Han var i konge-
middag paa klubben, hvor
Nils Stang havde holdt
en rørende tale (i anl.
sin optagelse som æresmedlem)
Allum all ulikskap ein likskap so stor
at for framande ta seg ut som noko heilt
og samla.
Alltid kjent som velkomne tilskot hjaa
dei andre norderlanda.
Maken til norderlendi, teke upp i seg det dei
andre skapt av godt. Til virke nogaval nyskaping
Ein grunnlov i nordboers liv
Dette samarbeid.
for De takkes på det varmeste, rå-
der mig til at sende, nemlig et
hefte Heine - Med "Mir träumte", "Im wunder-
schönen" osv. Og som jeg har tilladt
mig at tilegne Dem - ikke sandt?
De tager nok imod det? - og det hef-
te danske sange. Jeg var dristig
nok til at forlange lidt for mit
arbeide - der var jo telegraferet - men
lad ham selv bestemme hvormeget.
Øieblikkelig fik jeg svar om, at
de strax var sendte til nodestik-
keren. Han lod mig selv opgive
honorarbetingelserne "da han nødigt
vilde fremkomme med et bud, der
måtte forekomme mig for lavt".
Om han vidste, med hvilken
"fellah, hvilken sulten bes" han
har at gjøre! Desuden lod han
mig strax sende mere "jeg vilde
barn tildøde. Og da hun vender sig til de gamle bønderne som har kjendt 
hende fra hun var liten faar hun høre, at en slik datter som hun har
været mot sin far og mor kan en tro til hvadsomhelst. Da Erlend omsider
indfinder sig – hentet av ett av børnene – for at verge sin hustru, blir han 
dræpt i det opløp som opstaar. Og Kristin skjønner at de voksne og halv-
voksne sønnerne ganske vist ikke tror hun er skyldig i det hun er anklaget 
for, men at hun dog er hovedaarsaken til farens drap.
Ja, dette blir et gruelig langt brev at bry Dem med. Men det
er altsaa angaaende følgende punkter jeg vilde spørre Dem tilraads om, 
hvor jeg skal finde kilderne.
1) Angaaende krigen med Rusland i 1320-erne og forholdene 
nordpaa nærmest efter.
2) Riksmøtet i Oslo 1337.  Jeg vet der er en del brever fra og til 
bispen i Bergen, er disse trykt, tror De.
3) Angaaende Erlends retslige stilling. Ridder er han altsaa ikke, og vel 
hellerikke egentlig at regne for kongens hirdmand, siden kong 
Haakon i sin tid har jaget ham bort. Imidlertid maa han 
vel allikevel være kong Magnus' haandgangne mand siden
han har deltat i hyldningen paa Haugating og hat ett eller 
andet offentlig hverv nordpaa senere. Saa hans sak maa vel 
nærmest dømmes efter hirdskraaen? Hvor skal jeg finde hvilken 
embedsmand det paaligger at fengsle ham og hvor skal jeg faa 
fat i en fortegnelse over rigsraadet i 1337.
4) Saken mot Kristin sorterer vel under bispens + sysselmandens
jurisdiktion. Den blir rigtignok ikke fremmet – men den skulde
vel i tilfælde været fore ved fylkestinget og fylkeskirken – altsaa
Du vel omtalt det. Ja nu Farvel for
i dag, men jeg slutter ei for Morgendagen
Fredag Efterm:
Idag har vi atter Om-
slag i Veiret, og nu begynder det at
regne. Underlig nok at det skal være
os mest tjenlig, men det paastaaes jo
af alle Lægene her. Megen Sygdom
har hersket i den kolde Tid, og det
er altid Tilfældet under lignende Om-
stændigheder. Jeg seer af Bergensposten
idag at min gamle Læge, Dr. Wisbech
er død i Hovedstaden, forresten veed jeg
intet at melde der kan interessere Dig.
Det maatte da være at Ibsens nye Styk-
ke: "de Unges Forbund", gives iaften i
Theatret for fente Gang, dog uden at
nogen af vor Familie har seet det.
Jeg har ikke Sat min Fod i Theatret
til denne Tid, og kommer der vel neppe
heller, hvis ikke det er Sandhed hvad
overnævnte Avis berætter idag: nemlig
at vi om et Par Maaneder skal faae
Ballet hertil fra Berlin? hvilken
skal give nogle Gjæsteroller.
Jeg vil nu skrive nogle Ord til Onekel
Herman, og anmoder ham da om den
Avis som Du omtaler, da vi Alle gjerne
vil see og læse alt hvad der angaar
Dig, min kjære Edvardman.
Og derpaa Levvel! Jeg faaer vel
vide hvor jeg skal skrive til næste
Gang Kjærlige Hilsener fra Moer,
Sødskende, Slægt og Venner, og ikke
mindst om end sidste fra
Glædelig JuulDin hengivne
ønskes Jer Begge fra Paddy.
os Alle. I hører vel neppe mere
før den er overstaaet.
Kristiania, den 13. Marts 1892.
Herr Eric Zachrison,
Stockholm.
Som svar på Deres ærede forespørg-
sel må jeg herved meddele at jeg ikke
på forhånd agter at indgå på nogen
bindende forpligtelse med hensyn til det
nye skuespil, som jeg håber at kunne fuld-
føre i løbet af den kommende sommer.
Forbindtligst
Henrik Ibsen.
München, den 18. Juni 1889.
Herr J. B. Halvorsen,
Kristiania.
Når jeg ikke hidtil har
besvaret Deres venlige brev af
30. Maj så er grunden den at de
punkter, De i brevet begærer op-
lysning om, i det væsentlige har
fundet besvarelse gennem mine
bemærkninger på korrekturar-
kene, hvilke jeg hurtigst muligt
sendte Dem tilbage.
For ordens skyld vil jeg dog
her tilføje nogle udfyldende ord.
Altså:
1.) Jeg besøgte som gut i et
års tid tegneskolen i Skien og lær-
Det eneste levende paa Gaarden
er Passop
Lølands hund
og jeg. Og mye Leven
er det ikke med nogen af os
heller. P. ligger feit og doven og
strækker sig i Ovnskroken, og
jeg - ja jeg synger heller ikke
jubelhymner
sanger
. Men Kaffekjedlen
holder jeg varm udover Form. og
Stua mi er hyggelig!
Mange mennesker har husket
os med Kort til jul. Fnu Horst
skriver at hun synes jeg er saa rig.
Ja, jeg ved
ialfall
ikke nogen jeg vil bytte
med ialfald. Jeg liker at stelle med
mit eget arbeide og mine egne Tanker.
Jeg har fuldt op bestandig. Og jeg har
et rigtig kossligt og "tækkeligt" Hjem og jeg
har en Søn! Mein Liebchen o.s.v.
Fru Horst føler det  trist at skulle
nordpaa igjen, skjønt hun nok er
Søndag 24/11. 40.
Kjære Tore,
Du maa paa det alvorligste vise
ifra dig slike Henvendelser til dig om at
sende mig Folk paa Halsen. Jeg er i mit
82ende Aar og vil bli spart.
Det jeg har skrevet her faar altsaa
Fyren selv faa oversat. Gud vet hvordan
det blir.
Mama er oppe litt idag. Og rændte
naturligvis straks ned til Radio for at høre
Meldingen fra London. Hun kan ikke leve
uten at leske sig med denne Sensasjon.
Med Cecilia er det altsaa galt igjen.
Herre Gud for dere Børn allesammen!
Papa
himmelsk Hvile det må blive når man har
levet-jublet-frådset således i sin
som De. Jeg kunde nu ikke søge en sådan
idyllisk Ensomhed fordi jeg ikke lærer i min
Kunst, men føler hvorledes den fortærer
sig selv i Ensomheden.
Hardanger! Det deilige Hardanger, Henriks
Hardanger! Tænk lidt på ham når De nu
sidder roligt deroppe. Kjerulf, Welhavens Komponist
har såvidt jeg ved, kun sat Musik til et eneste
Digt af Henrik, og det var længe efter hans
Død. Skulde der ikke ligge noget dybere end
blot den da forskunde Parti fanatisme til Grund
for denne Partiskhed? Jeg tror Grieg passer bedre
siger om et saadant Arbeide, at det er
vakkert, originalt har meget smukke Melo-
dier og god Harmonisering, saa bliver det
for samme i og for sig af underordnet
Betydning, enten den, der har komponeret
samme, af et Selskab med Harmoniens
Sammensætning er bleven anerkjendt
eller ikke.
i de sidste Dage har hun ikke alene
havt Lulla at være hos, men har og-
saa maattet være hos Dr Heyerdahl,
der har været syg en fjorten Dags Tid
af Brystbetændelse, og nu kjæmper
med Døden, saafremt han ikke allerede
er vandret herfra. Man troede han maatte
dø i Løbet af Dagen, til Middag levede
han endnu, senere har jeg ikke hørt;
jeg saae der var mørkt hos Riises i-
aften da jeg spadserede. Stakkels Kone,
hun er høilig at beklage. Hun sidder
tilbage, fremmed her, med sime 3 Børn,
og venter et fjerde i Marts Maaned
og dertil saa forfærdelig døv. Men
tænk Dig hvilket Held dog for hende
i denne store Sorg at han for kun 4
Uger siden har forsikret sit Liv for
3000 Spdr. - Det maa man dog sige var
en mærkelig Indskydelse han fik;
formodentlig har han vel selv troet
at han ei skulde leve længe. Han
har havt sine Sandsers Brug ligetil
det Sidste, og synes tilfreds med at
dø, erklærende at han døer med Troen
paa Gud og Frelseren. Dette Sidste
har glædet os at høre, da vi troede
han var en af dem, der ei vil vide
af nogen Frelser. Dette var nu en
sørgelig Meddelse, thi hans Død
er et virkeligt Tab i flere Hende-
ender. Jeg faaer derfor søge at kom-
me med en glædelig ovenpaa, i det
Haab at den mueligens maatte in-
teressere Dig, da Du kjende begge Par-
ter. Da Talen er om tvende Parter,
oplagt til den reisen om jeg blir nødt til
at afbryde mit arbeide her.
Jeg sender ingen besked til Andersson om
pengene før jeg september før jeg faar rede paa
styrelsens beslutning, det kan jo hænde at vi
ikke faar dem. Selv har jeg 150 mark, og klarer
mig dermed en maaned i tilfald og stille liv
i Leipzig. Honoraret faar jeg først naar bogen
udkommer i boghandelen. Skulde alt gaa godt
saa kan vi forhaabentlig ordne os saa at du faar
pengene fra Andersson i Kristiania før du reiser,
eller saa at du faar penger af en kapitalist der
mod at vedkommende faar fuldmagt til at mod-
tage pengebrevet. Ja, det er altsammen "hvis".
Da efterretninger i det sidste brev lød paa
at dere kanske reiser ind den 31, saa sender jeg
vel dette brev bedst til Kristiania - omveien
om Kristiania blir vel i hvert fald mindre
end omveien om Evju.
Farvel da og vær sikker paa at jeg skal tænke
paa dig og at det skal hjælpe mig til at klare
mig gjennem vanskelighederne hvor slemt det
end kan kjendes med det samme det kommer
Din Vilhelm.
Som du kanske husker, var ikke
afhandlingen - eller bogen - helt 
færdig, da jeg måtte reise til Kr.
ania til komitémødet. Men den
var dog så vidt kommet, at jeg 
kunde beregne dens størrelse og 
forelægge det færdige for forlægger.
Nygaards svar blev, som du
kanske vet - nei.
Oprigtig talt var det for mig en
stor skuffelse.
Jeg trodde i mit stille sind
ikke, - jeg vilde ikke tro, at
han nu for 4de gang vilde af-
vise mig, når jeg kom med et
manuskript. Og et manuskript
Nizza 26/1 91
Kjære Edvard
Enda det er så længe siden får jeg 
takke for alt strævet med maleriet samt og 
 med pengene, som Det har været mig 
til megen nytte – jeg brugte dem til 
reisen hidned – Her først har jeg fået
bugt med gigten – jeg tænker at male 
ude ved leilighed – Her er umådelig maleriskt 
– Solen skinner hver dag – hver dag 
samme stemning –
Din Edvard Munch
Drøbak, Mandag
Kære Vigeland,
jeg skulde været inde Lørdag
og jeg skulde været inde idag, men
blir stadig forhindret. Jeg bygger mig
Hus her i Drøbak, og mine Arbej-
dere dræber mig aldeles; for Øje-
blikket venter jeg paa en Trappe fra
Kristiania, og jeg maa være tilstede
naar den kommer. Alt Arbejde staar
nu i Stampe paa Grund af den Satans
Trappe. - Jeg kommer med det aller-
allerførste og glæder mig paa Forhaand
til alt!
Din
Knut Hamsun.
4/ og opereres, en meget stor
Underlivsoperation, saa
det blir der heller ikke
noget af
Søde lille Fru Grieg De maa
virkelig undskylde mig
saadane et Brev jeg her har
siddet og skrevet til Dem
men De har jo saa ofte
med saa stor Godhed, hørt
paa mig mundtligt, saa
De vil vist ogsaa nok
bære over med mig denne
Gang skriftligt.
Hvis De skulde vilde være
saa sød at sende mig et
lille Ord engang til Svinkløv
hvor jeg er fra 27 til sidst
i August, saa er min Adresse
K.H. Svinkløv Plantørbolig.
Svinkløv pr. Fjerritslev.
Jeg haaber De har det rigtig
godt og nyder det dejlige Sommer-
vejr, for der er da vel ogsaa godt
Men ret har de dog måske. Jeg fik et underligt,
tomt indtryk da jeg læste den første gang, hvad
jeg dog ikke på nogen måde vilde vedgå for mig
selv. Men så læste jeg den engang til, og da
fandt jeg noget i indhold, lagt i tynde lag under.
Den er nu så forgnistrende vittig, men den er
gutagtig nonchalant! det er ikke på den måde
man får tag i sindene og udretter noget, det er
vistnok så. Men han har en egen, tiltalende, for-
nøielig form, som man må være indtaget i. Jeg er
virkelig lei fordi de ikke kan skrive til ham. Tænk
hvor han går og venter! Er de nu så aldeles sikker
på at de ikke kan skrive?! Det vil være et slag for
ham som han aldrig forvinder, og som kan hae' u-
beregnelige følger; thi han forstår jo hvad deres
taushed vil sige. Ånei men skriv lidt til ham
dog; gjør det endelig! lad det hae en spørgende
form f.e.x., der er jo dog altid en hel del godt, de kan
sige, og det gjelder at anvende det, der er. Forresten
kan det nok være at han er sluppen for let til
magten. Der er så liden arbødighed for sin
hans
egen
opgave, en lidt umoden overlegenhed, der måske
for en del hidrører
der-
fra, at han vandt sine første laurbær
så let. Nu tænker jeg de blir kjed af alle mine breve. Jeg
blir ikke spor af fornærmet om de ikke svare for jeg
kan tænke mig til at de har andet at bestille. Deres A. M.