MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
München, den 29. December 1890.
Kære dr: Elias,
Som svar på Deres, dr: Brahms
og dr: Schlenthers venlige telegram
sender jeg Dem idag et par ord, der
vil forklare, hvorledes det gik til
at det blev Lessingtheater, som fik op-
førelsesretten til «Hedda Gabler» i
Berlin.
For nogen tid siden henvendte
såvel direktør Anno som dr: Blu-
mentahal sig skriftligt til mig med
anmodning om at ville indsende
mit nye skuespil til deres teater.
I et brev til herr Anno svarede jeg
at jeg havde overdraget stykket til
Felix Blochs agentur og at man
således måtte henvende sig til
denne. Jeg tilføjede at hvis herr
Anno, efter at have læst bogen,
Tilslutt rettet ordføreren en hjerte-
lig takk til den avgående formann, in-
geniør Johan Anker, for hans iher-
dige og dyktige arbeide for forbundet
gjennem mange àr, og under den ef-
terfølgende middag tolket overingeniør
Jens Poulsson i en velformet og hjer-
tevarm tale sine egne og forsamlingens
følelser overfor Johan Anker.
Nørholm, 11/2. 44.
Hr. Torheim,
Jeg skrev disse Linjer for længe siden,
d.v.s. straks jeg fik Deres,
men
jeg hadde ingen til at skrive dem
av
for mig, tilslut
maatte jeg til det selv. Jeg har saa ondt for at
skrive, maa bruke begge Hænder.
Min Ortografi er forældet nu, De maa bare
bruke Deres egen, hvis De trykker mit Brev.
Deres ærbødige
Knut Hamsun.
209.
sin kant! men - livsroman har han som enhver
anden - - giftede sig pludselig paa sin gamle
alder med en
ung
ældre pige, der havde cigarforretning.
Parret var meget lykkeligt en kort tid og fik en
liden pige; hun døde straks, - moderen samtidig
efter at være bleven sindssvag. - Det var sik-
kert hr. Meyers store lykke, at han ikke tabte tro-
en paa sig selv, men kunde trøste sig i kunsten.
Og den, der troede paa ham som paa en Rafael,
det var vennen - bundtmageren!
Hvordan det nu var eller ikke, saa blev
Pettersen og jeg meget intime venner i butik-
ken; men en vakker dag mente han, at - "Jagu
ka De nu ligesaa godt gaa ind i stua og snakke
end sidde her utaføre disken! det ser saa frem-
men ud, det." Og jeg gik ind tiltrods for madamens
sure miner. Hun likte mig slet ikke først; var
vist ræd for, at jeg skulde "lure dem ud," som
hun beskyldte saa mange andre for. Iallefald
protesterede hun da ivrig mod indbydelsen til
at gaa "ind i stua" - "hu er 'a for fin til
det, kan du skjønne! Jøssenam, Pettersen da!"
Søndag 13 august 1899
Kjære Honoria!
Jeg befinder mig idag paa landet,
uagtet jeg egentlig slet ikke har tid til
saadant. Jeg har netop spist middag
i Gasthof "Drei Linden" i Liebertwolk-
witz, nu en fredelig landsby, men
hvor de gik og vadde i tarmer og
blod til knæs i 1813.
Fra Svante har jeg endnu intet
hørt, saa han forbereder sig nok grun-
dig paa sit svar. Imidlertid fortsætter
jeg mit arbeide og træffer mine disposi-
tioner i fuld tillid til at det skal
gaa godt med det ogsaa. Til at besøge
Munchen kan jeg naturligvis faa permission
ikke. Det er fristende; jeg har gjort endel
udkast og forsøk, og planen er godt
og fast sammentømret, handlingen enkel
og sandsynlig. Det er det, der gjør, at
jeg ikke kan faa fred. Og personerne
har jeg drømt om saa længe, og arbeidet
med dem, til de er spillevende i min
hjerne med kjød og blod - alligevel! 
Og vi Men saa er jeg dog alligevel
tit ved at opgive det hele. Jeg synes,
jeg er ikke viss paa, at være tilstrækkelig
fortrolig med det fjortende aarhundrede,
til at vove mig ud paa en intim
skildring af dagligliv paa en jydsk
herregaard - er heller ikke istand
til at faa sproget i min magt. Jeg
kan jo ikke engang tænke paa, at lade
folk tale tidens dagligtale, men paa
den anden side maa der saa over hele
bogen være en forældet tone, saaledes
Den 25te Junii Christianssund.
Kirke-Gaard er her ikke paa Stedet, Klippegrunden
hvorpaa Kirken staaer forhindrer det; men de
Døde maae alle transporteres en Fierding
Miil til Søes over til Brensnæs Kirkegaard
Lillehammer 7. november 1935.
Kjære Nini,
Tak for brevet dit idag.
Og tak for boken din. Jeg læste den igaar – jeg laa til sengs, 
mest for at hvile efter Hans og Charlottes besøk. Nu ønsker jeg forresten 
jeg hadde læst den før du var reist; jeg synes den er svært god. Fast og 
samlet, ingen bimotiver som spriker for langt ut fra det som er stammen
i historien, og «temperaturen» er den samme sunde og gode livsvarmen 
helt igjennem og alle menneskene hører ihop og lever et samliv. Vakker 
er den ogsaa – avsittet om Karnas reise til øya helt henrivende. 
Denne boken kan du trygt være glad du har skrevet – hvor meget eller 
hvor litet som de enkelte anmelderne kommer til at skjønne av den. 
Det skulde nu forreste være rart om ikke de fleste skjønte den da. 
Barbra har vel nok ogsaa ment at være ondskapsfuld – men ellers er 
hendes anmeldelser iaar ikke heldige i det hele; bl.a. anmelder hun jo 
altfor mange bøker hvert eneste aar saa hun kan umulig faa tid til at 
opfatte andet end overflaten av noget. 
Hadde brev fra Anders idag fra Birmingham. De er 20 000 mand 
i alt hos Austins, saa det er vel litt overvældende efter Lillehammer og Jørstad- 
moen. Men han er glad og jeg er glad.
Ellers saa er her hemsk stille nu – og ute drypper det og taaken
Rørvig ved Nykøbing
paa Sjælland
9 Juni 86.
Kære Venner.
Ja hvordan begynde og hvordan ende.
Jeg hentede tilbage fra Posthuset det Brev,
som jeg i Telegrammet havde betegnet undervejs.
Det var altfor meget paavirket af det Anfald
af min gamle Danske Spleen, hvoraf jeg jævnlig
lider. Siden den Tid har jeg skrevet et nyt, som
atter blev kasseret, og jeg har tænkt paa et halvt
hundred. I et af disse skulde der have staaet, hvad
jeg nu gentager: at I er to fortræffelige Menne-
sker, og at Omgangen med Jer i denne Vinter
meget bidrog til at gøre mig Sæsonen mulig.
Jeg længes efter at fortsætte - nemlig med Jer.
Men jeg er trist over Forholdene herhjemme (og
maaske over hele Verden) og jeg har en Følelse
af, at jeg til næste Foraar atter bryder op og tager
Bo i Udlandet. Der vil da rimeligvis gaa rum
Tid inden jeg igen vender Næsen hjemad, og jeg har
valgt Juni Maaned til ligesom at tage
den smukkligte Tid i Danmark, mod-
Merkur 18 oktober 1899
Kjære Honoria!
Jeg har intet imod at bo paa
Stabæk i vinter, hvis det kan balancere øko-
nomisk, og hvis det vilde være en væ-
sentlig fordel for Karl. Men jeg maatte
isaafald lægge min hjemvei om Stock-
holm, og bli der en længre tid, kanske
tre uger eller noget saadant - umuligt
at opgive sikkert paa forhaand. For det
ene fordi jeg ikke kan
(s: vil)
forsømme mine
elever, og for det andet for at væretes
mine interesser med det nye vænler
paa Høgskolan. Jeg kan vel ikke lade det
4.10.1926.
Kjære Tore Ørjasæter,
tak for brevet dit.
Ja nu har jeg sendt ms. til Norli i lørdags, med de 
rettelser du hadde bedt mig gjøre, og vedlagt sender jeg dig altsaa det 
digtet som du bad mig ta ut. En ting vil jeg foreslaa dig: stryk ikke
digtet "Gunnar skyner honom ikkje". En anden ting, dighet "Byn"
side 129 – stryk andet vers (jeg har dradd en blyantsstrek igjennem det, 
men er du ikke enig, saa faar du gi Norli kontraordne): man kan ikke
kjøre bil med en haand og holde borti en jente med den andre, og gjør en
slikt i bygaten, kommer politi. Paa landeveien greier stabbestenen snart selv 
at protestere mot slik uvettighet.
Og saa vil jeg ønske dig lykke til med Gudbrand Langleite 
og med at du har faat ham fra nakken din. Den skjenk-romanen du
skriver om skulde jeg ønske du gjorde alvor av at ta fat paa snart 
og det med fuld fart, baade for din egen skyld og for vores andres alles 
skyld. Det skulde være gjildt om vi kunde faa en roman fra bygdom, 
gjort av en digter som skrev om det han hadde levet og følt og set – og ikke 
for at faa frem den facit, som skulde svindles ut efter forutfattet
beslut.
Da jeg var nede paa stationen idag for at ta imot en
gjest – en ven av min far – som skal være her en tid, traf jeg Rasmus 
Stauri. Han saa saa ful og gla og bli ut, saa jeg blev i godt humør bare 
av at la mig tilsmile av hans skulmeistarsmil. Men. Var jeg nu en
Efter sliberiingeniørens
sigende.
At last. -
Kai og Gunhild her
om aftenen. -
16/9 Søndag med harejagt
for Don om mrg. paa
Bratøen - Assen Berg og
Seip. Til middag 17 men-
nesker. - Borghild er
bleg og trist - skal opereres
paa fredag.
17/9 Gigt, salicyl, kamin.
Peter reiste om mrg.
til Ørnlund, skjød inden 
kveld en stor elgokse.
Kristian Kasas gut har
i fuldskab dræbt en anden
gut. -
garantere at for E.X.l
en 20 Billeder har
Værdi af 1200 Kr –
eller et mindre Antal
Billeder har Værdi
af 700 Kr – (altså efter
hvad De synes De kan 
garantere) Jeg har 
solgt til Galleriet
for 1200 Kr men 
hvis jeg udbetaler noget
af disse Penger kan
jeg ikke få gjort
hvad jeg er min akt
at reise til Berlin –
ordne der en Udstilling
76
ved skrivebordet og i haven, og vært temmelig
skjør - derfor gleder jeg mig til å reise til 
Holmgild med Johan idag og bli der til
15de september. J. skal se efter trærne
sine og siden drive litt fuglejakt - det
er slutt med rypejakten på fjellet nå,
det er ikke i pungen. Sammen ikke er 
stor og J.s bekymringer ditto. Men vi
lever til vi dør - jeg vil ikke bli søvnløs av 
pengesorger. -
Jeg har besluttet å gi ut "Vi henger 
i en tråd" i høst - enda jeg pokker så 
gjerne vilde hatt et år til på den. Men
Fonteid skal frem på handelsskolen i
Rouen. Og mitt ry og mitt talent blir
så aldrig toppvære likevel.
Igår fikk jeg tilbud om å bli
teateranmelder i "Vrd" efter Aksel
Otto Normann, som er blitt national-
teatrets sjef. Jeg sa nei - kan ikke være
borte fra J. såmange kvelder og till 
denslags arbeid inniemellom mitt egentlige.
Jeg foreslo Stein Bugge, som har nytt tegn
pa teaterting. Hans opførelse av
Brødrene Hals Kristiania den 6 Oct 1880
Pianofabrik.
Kjære Grieg!
Jeg har modtaget Din
sidste Skrivelse og ordnet
Sagen med Brandforsik-
ringsselskabet ved en
Paategning bagpaa din
sidste Kvittering - og som
vedlagt følger. Du
ser heraf at den (Forsik-
ringen) er udløbet 2de No-
vember for hvilken Tid
Du da bør fortsætte Asu-
ransen i Bergen hvor Du
sandsynligvis kan faa
det billigere end her, - 
hvor man er reent uri 
melige i sine Fordringer.
saa temmelig til Ro heroppe og blot
været nede i Byen et Par Gange. Det
er ganske besynderligt, hvad dette
sidste Aar eller meget mere Alt, hvad
det indeslutter i sit Skjød, har be-
virket for en Forandring i min Stilling
til Tingene og Forholdene herhjemme;
jeg kjender mig neppe selv igjen; Alt
er blevet lyst og godt og venligt og
pynter ud med glade Haab, med Mod
og Freidighed, hvorhen jeg vender Blik-
ket; ja, den Pige fortjener nok, at
jeg holder af hende, thi sandelig,
hun er blevet mit Livs Skytsengel.
Og Du kan nok ogsaa prise Din
gode Stjerne, der kan være noget
sandt i, hvad Du engang skrev, at
vi Begge trængte til at forlove os
for at blive Mennesker; og Nina
elsker Dig med al sit Hjertes Fylde,
med hele sin rige, varme Sjæl, saa
meget har jeg seet; se nu Du blot
til, at Du røgter godt om hende:
et elskende Kvindehjerte er saa uendelig
fin en Plante, og allerførst, naar det
elsker tilbunds. - Se saa til, at
Du faar sendt et Exemplar af Hu-
moreskerne herop, saasnart de udkommer.
Og Sonaten maa Du forlægge i Leipzig,
hører Du? Den sidste er stor i Tanke
og Anlæg og klar og populær i Udfø-
relsen som ingen af Dine tidligere
Compositioner. - Har Du seet noget
Gossensass, Tyrol, 20. oktober 1884.
Til
Chefen
for Kristiania teater.
Herved tillader jeg mig at ind-
levere mit nye skuespil «Vildanden»
med forespørgsel om, hvorvidt man
måtte ønske at bringe samme til
opførelse.
Mine honorarbetingelser er: 2,500
kroner, der indbetales til boghandler
Nils Lund ,så snart første forestilling
har fundet sted, og for øvrigt som
forhen stipuleret.
Min postadresse er: Consolato
di Svezia & Norvegia, Rom.
Ærbødigst
Henrik Ibsen.
videre adresse komme mig
sikkert ihænde her. Fra
1ste Oktober bor jeg igen i
München, Schönfeld-
strasse, N. 17, hvor det
ligeledes til enhver tid
vil være mig kært at hø-
re fra Dem.
Med de bedste hilsener
tegner jeg mig
Deres venskabeligst forbundne
Henrik Ibsen.
billedet
fra Enger? Docent Aas altsaa.
Med bedste hilsen,
faa laget lidt "kvanne drik"
paa forhaand, saa den blev
lidt "lagret"; - et par dage vil
gjøre ikke saa lidet paa smaken.
Jeg faar tage mig "gud til
hjælp" og være afholdmand
disse dagene, indtil dere
kommer og "Jølstrabrænvinet"
blir lagret, - det er jo lidt
vanskeligt, naar man - som jeg
for tiden - stadig er "laak for bringa".
Saa maa jeg ogsaa være saa frækk
at bede dig besørge mig det, du
tror tiltrænges af Wisky, - men
paa min regning, (ikke som hin
gang for 2 aar siden, da du paa
Men han kan saamen være meget
"jordisk". x 
7. 12.03
Graaveir med jevnt Snefald.
Skal lave Pølser og Sylte idag. Schjøtt
ventes i Efter.
9. 12.03
Igaar i Byen. Traf Billedhugger
Vigeland hos Nissens. Vi,
d.e V. og jeg
gik paa
Bodega og saa
derfra
op paa hans Atelier.
Hans Kollosale "Abel" virked overvæl-
dende. Det var som om han
i næste Øieblik vilde løfte Taget
af den elendige Fjælebad
høiere - høiere. V. fortalte, at
han først havde prøvet at lave en
Abel efter Programmet - med
Klær paa altsaa. Men han "kunde
ikke faa Abel ind
i
det Hylster.
Denne concert skulde jeg ha'
den største lyst til at over-
være. Naar er det den
afholdes? Hvilke er dine
vinterplaner forresten, om
jeg tør spørge
Vil Du give en egen concert
her i byen til høsten?
Naar Du er slig i udlandet,
er Du vel optaget bestandig,
saa det er vel ikke
tale om, at jeg der
kunde have den glæde
at være noget sammen
18-6-1903
Kjære Honoria.
Jeg skriver dette, for at du straks
skal faa besked om at lille Richter nu er
død; for en halv times tid siden,
(kl 6)
mens
jeg sad der oppe. Han døde saa stille og
rolig; og skjønt det jo er underligt, at han
virkelig ikke hører til flokken længer - saa
kan vi ikke andet end være glade over det.
Han har jo været saa længe og saa haardt
syg, at det vilde været rent utroligt, om han
skulde blevet frisk igjen. I de sidste dage havde
han ingen smerter, og var i det hele roligere
end før. Bevidst var han ikke siden imorges.
Du faar vel snart besked fra dem selv. Mange hilsener
din Kristine.
Mr Christensen, Direktør
for det derværende Musik
conservatorium giver paa
Lørdag den 5te Mai.
Jeg vender tilbage Mandag
den 7de, og haaber da, at
De vil finde Tid inden
Deres Afreise fra London,
at afsee nogle Minutter
til mig.
Tør jeg bede Dem - tro
mig Deres Høiagtelsesfulde
og forbundne
Otta Brönnum
Å, der er så meget, jeg endnu kunde have lyst til
at skrive til Dem om, men jeg får vente til en anden
gang - De bliver ikke bange?
endelig ikke tænke på en vis mand - det er
netop blivet bebreidet mig som en feil, at jeg
holdt mig altfor lidet frem - det var derfor,
jeg vilde bede Dem om, at De, når De engang
fik tid, lyst og anledning, vilde skrive et
par ord om mine kompositioner. Jeg rødmer
over at bede Dem om dette - De må jo tro, at
jeg er en meget påtrængende persom. der, efterat
der er vist ham såmegen venlighed, endnu beder
om mere. Nei, De må ikke, kjære hr. Grieg, De
må ikke! Det smerter mig at tænke på, at De
måske vil fatte dårlige tanker om mig.
Men skal jeg kunne udrette noget ligeoverfor
disse rotter, så kan jeg ikke gjøre det med
det navn, jeg nu har. Jeg vil slutte dette brev
som det forige med bøn om, at De, hvorledes
dette nu end falder ud, ikke vil vredes på mig.
Og så min varmeste, inderligste tak til Dem og
Deres hustru for den kjærlighed, I har vist mig.
Deres
ærbødigst hengivne
Catharinus Elling
men, som det lod, vilde de nok
gjort sit bedste her ogsaa.
Jeg skulde skrevet før,
men jeg blev syg; jeg skal
nu være frisk igjen, siger Lægen,
men det varer lidt, før jeg kom-
mer til Kræfter, skjønner jeg, i
denne seige Vaar. Antagelig
er I nu i London. Maatte
I saa i nogle Aar Se hid!
Hjemmefra ved jeg ikke
andet end, at de alle klager
forurettede - og har negtet mig personlig adgang
til Musikforeningens prøver. Kan De tænke
Dem noget så latterlig barnsligt. Og det skal
være en dannet mand - en gentleman! Da han
fornærmede mig var han rigtignok temmelig
fuld og desuden irriteret ved en anden strid
(jeg var fuldstændig ædru) - men når man ikke
er herre over sig selv i sådanne tilfælde, ser
jeg virkelig ikke anden udvei end at man
får lade være at drikke. Nu, det synes nok ikke
Selmer! Men rimer nu ikke alt dette
godt sammen! Frk Blichs frykt for, at hendes
kjære Johan skal få konkurrenter - hvad jeg vis-
selig ikke har tænkt på at blive, kan det vel
neppe engang - vort uvenskab og alt
dette, som jeg ovenfor har nævnt og som
jeg giver Dem mit æresord på er
den nøgne sandhed - jeg synes
det rimer udmærket godt sammen. For-
fatteren d.v.s. den der har skrevet det
- Hver Velsignelse gjør godt paa en
saadan Dag, - fra hvem den endog-
saa kommer! - -
- Hils Dine Forældre og Sødsken-
de fra mig; - men, - hvis Du for
en ringe Deel besvarer min cou-
sinelige Hengivenhed, da bevis
det ved ikke at fremvise mit
Brev. - Det er skrevet til og for Dig
alene! - - Din Broder Frederik
maa Du især hilse. - Jeg tænker
at han, ligesom jeg, idag tænker
paa vor Comfirmationsdag, - da
vi stod ligeoverfor hinanden paa
Kirkegulvet, og hørte paa vor
kjære, gamle Wexels. - Gid ingen
af os nogensinde maae glemme
Comfirmationsdagen med dens
hellige Eed! - - - Farvel, - jeg
er vis paa, at Du idag har faaet
en Mængde Breve, og for længe
siden maae være kjed af at læse
gode Ønsker og Gratulationer; -
derfor vil jeg fritage Dig for mine. -
- - Kun havde jeg nær glemt at
gratulere Dig, - og det, vilde saa
ganske have lignet
Din
hengivne Cousine
Harriet
PS. Jeg skal hilse og gratulere Dig saa
venligt fra Papa, Mama og Sødskende. -
Chr'ania, 26 Aug. 1898.
Kjære Grieg
Endnu et avisopsæt, i form
af et Bergensbrev til Dagbladet,
sender jeg Dig iaften.
Kjære Grieg! Jeg lider under
at maatte sende Dig alt dette
gemene svineri. Dig, der igjen-
nem aarækker, gjennem dit
geni ved din store arbeidskraft
og glødende kjærlighed til Norge
som ingen anden musiker
har gjort vort fædrelands
navn kjendt og respekteret!
Jeg havde haabet, at det nu
havde været slut med disse
skriverier, men det ser ikke
Forfatteren Jappe Nielsen
Adr. Maleren Thorolf Holmboe
Kristiania
Desværre maa jeg imidlertid samtidig
give Dig en Underhaandsmeddelelse
om, at Bogen bliver adskillig større end
jeg i sin Tid for Advokat Platou opgav.
Mit Skjøn kunde den gang blot løselig rette
sig efter mit gjentagne Gange over- og om-
arbeidede Koncept, og det viser sig nu, at
jeg burde have sagt mindst 12 Ark iste-
detfor 6-8. Jeg nævner dette, forat Du, om
derved fra Din Side er noget at bemærke
eller foretage, itide kan være forbededt
herpaa. Men for Sagens Skyld har jeg
ikke godt kunnet paalægge min Frem-
stilling synderlig indskrænkende Baand,
idet det maatte ansees høist ønskeligt
en Gang for alle at faa Hovedsynspunkterne
i Emnets Historie ned igjennem Ti-
derne fastslaaede. "Oplysningsvæsenets
Fond" er vel desuden rigt nok til ikke
for børnene, men jeg tror ikke, hun bør være
deres tjenerinde, jeg tror, hun bør kreve og opret-
holde fuld ret for sin egen menneskelighed, og egent-
lig faar hun bare da et indhold, som hun igjen 
kan meddele dem af. Dette er ingen tale til
Dig det er egne betragtninger, fordi jeg synes,
at mødre saa ofte stanser sin egen udvikling
derved, at de til alle tider skal være tilsvars
for børnene, som da faa lov at forstyrre moders
hjerne ved uafladelige afbrydelser. Jeg tror nu,
at det er meget bedre for børnene, at de henvises
til at gaa med sine egne tanker og funderinger,
det maatte vi i vor barndom meget ofte gjøre,
nu skal alle børn svares øieblikkelig paa alt.
Du har det deiligt, at Du kan gaa deroppe
i den frie natur og finde ensomme steder
at gjemme Dig af paa, gid Du vilde tage
Dig mange saadaane friture ikke bare for at
hvile i sorgen, men ogsaa for at føle, at der
er meget rigdom igjen paa jorden baade den
som er, og den som Du ikke har tabt. Du har
jo med og i Skavlan havt saa meget baade
af den indre rigdom og af det, som udover
findes i hele udviklinger i verden. Fordi Du
havde meget, maa Du ogsaa savne meget. – 
Jeg er ikke videre, jeg slider mig gjennem
lidt arbeide dagligt, men det er uden al
nydelse, for det er bare med halv kraft,
Kristiania, den 10. August 1895.
Herr teaterdirektør
Olaus Olsen.
Som svar på Deres brev skal jeg op-
lyse at kKristiania-skuespillerne ikke har
anholdt om min tilladelse til at opføre
«Lille Eyolf» under en ny tourné og at
en sådan tilladelse heller ikke vil blive
givet.
De må gerne spille «Hærmændene» på
de af Dem nævnte betingelser.
Deres meget forbundne
Henrik Ibsen.
I som're to jeg havde min skat,
og ingen da stjal den af fængsel.
Og aldrig dens fløiten var svag eller mat,
som tæredes fuglen af længsel.
Ei blev den vel bange,
når så mange gange
jeg sang eller kaldte, -
dens navne udtalte
og greb efter den!
Men så kom - som altid - den bitre stund,
jeg måtte min fugl lade flyve!
Ei mere mit øie og hånd eller mund
kunde kjæle min skat, - sang ei nyde.
Med gråd i min stemme -
om aldrig at glemme -
jeg fuglen lod blive.
Ei kunde jeg rive
fra hjemstavn den væk!
måtte jeg drage til koldere
fremmed
strand -
med snebræ og tinde
- 4 -
gjør Dexteriteten Afbræk, altid tillige svækker
Tiltroen til Vidnets moralske Styrke eller Sinceri-
tet.
Grunden, der betager Vidnet sin Troværdighed, kan for-
resten enten være almindelig, hentet fra inhærente Egen-
skaber hos Personen, som Slethed i Charakteren, aaben-
baret ved Forbrydelser /: 1-13-20 :/, eller særegen for vis-
se Forholde, som f. Ex. Slægtskab /: 1-13-17 :/. Denne Di-
stinction forstaaes af sig selv. Hvad der derimod i
Lovgivningen ikke klart er udtalt, er, om der med
Hensyn til Vidners Troværdighed eller Ugyldighed kan
gives 2de Alternativer, enten fuldkommen Habilitet
eller total Forkastelighed, eller om ogsaa Mellemgrada-
tioner kunne antages, saa at visse Personers Vidnes-
byrd tillægges nogen, skjønt ikke fuld Vægt. Dette Spørgs-
maal udgjør i Grunden en Deel af det mere almindelige
Spørgsmaal, om man ikke kan antage Beviismidler,
hvis Beviiskraft Lovgivningen ikke udtrykkelig har
udmaalt. Seer man nemlig hen til Sagens Natur,
saa er det klart, at de Omstændigheder, som nedsætte Vid-
nets Troværdighed, ei ere af den Beskaffenhed, at Grænd-
sen mellem den fulde Integritet og det fuldkomne Upaa-
lidelighed er given med nogen objectiv Bestemthed.
Den Immoralitet, der, bragt til en vis Høide,
betager Vidnet al Troværdighed, maa dog, naar den
er tilstede i en ringere Grad, svække tiltroen paa
dets Udsagn. De Grunde, der gjøre en aabenbar A-
vindsmand inhabil efter 1-13-16, kunne ikke sæt-
tes ud af Betragtning, hvor Fiendskabet vel ei har
naaet sin høieste Spidse, men dog er vitterligt nok.
Thj. 7/8 1905.
Kjære Gustav!
Vil du være så snil at se igjen-
nem dette - og hurtigst muligt, da
det skal i trykken.
Først og fremst må jeg ha din til-
ladelse og dit bifald til de illustra-
tioner jeg har valgt. Dernæst ber
jeg dig se efter om der skulde være
indløbet nogen feil i texten eller
i billedernes underskrifter, dateringer
etc.
Endelig har jeg en stor ting at be
dig om.
Som du vil se trænges på 
næstsidste 
side
(pag. 66) en illustration. Som du 
ligeledes ser, handler de efterfølgende
Har du set Kirkedept.'s beslutn. om domkirken.
I den tilsynskomite kan du være vis på at Christie ikke
vil ha mig
med, end-
skjønt 
det jo ikke
skulde væ-
re så uri-
meligt, om
en mand
fra T.hjem
blev med.