MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
havde med (af egne Ting) har Breitkopf og Härtel
jo trykt i det paaløbne Aar; dengang havde
jeg en Sonate for Claver og Violin med, som
de ogsaa trykker; endvidere har jeg faat 2
større Orgelfantasier afsat til Schubert i
Leipzig, hvilket var mig en spesiel Glæde;
det er meget vanskeligt at faa Orgelsager
frem. Midt i April kom vi tilbage (den
21de) og nu troede jeg jo det skulde have
en Ende med det Landløberi, men nu
kommer det Morsomste; et Par Dage efter at
jeg var kommen vel hjem, faar jeg en Op-
ofte, - og da var det jo umuligt for mig at sige
"Nei", (som jeg burde gjort)!
Men nu har vi begge - baade hun og jeg -
mange gange ønsket, - at hun ikke havde
været med "iaar"! - Nu vil hun,
at jeg skal skrive til Dem og bede Dem
om at laane os flere penge, - og jeg
nægter og siger : "Skriv selv!" Jeg siger:
til hende: Hr. Mohr har jo givet os saa
meget, - og været saa venlig mod os,
at jeg synes ikke, jeg kan faa det til at bede ham
om flere penge nu ; - hun har atter sat sig til at
skrive, - De faar undskylde, hvad hun skriver, -
hun er ogsaa bleven lidt nervøs, og saa gaar
hun jo paa "sidste dagene", - som man siger i
Jølster; - hendes brev er ikke efter min vilje !
Hun paastaar, at De opmuntrede hende til at
blive med paa touren, - og da hun
sagde, at "det blir for dyrt" i denne van-
skelige tid"! - "stipendiet strækker ikke til".
Da sagde De : at hun skulde bare blive med.
Lillehammer 14. okt. 1936.
Kjære Ingeborg
Det er en skam at jeg ikke har skrevet og takket 
dig for boken din endda, og ikke svart paa brevet dit heller, men 
sandt at si, jeg har ikke faatt læst den ordentlig endda. Saa meget 
har jeg sett, saa jeg tror jeg kunde skrive noe om den, men nu kan 
jeg ikke; jeg sliter saa for at bli færdig med min egen bok, blir det 
vist ikke før sisst i maaneden, og er temmelig utslitt. 
Kan du ikke faa det ordnet slik at Elster skriver i Aftenp?
Jeg er enig i at F.H. er fæl – skyter op med aldrig sviktende begeistring
det halvgode og uægte og vigter sig overfor alt som der virkelig er noe av 
betydning i. Men jeg har saa skrækkelig liten lyst til at ha noe med
Aftenposten (og Morgenbl.) at gjøre – jeg har ikke skrevet en linje der 
siden Frøisland døde og kjenner ikke en kjeft som er der, uten Elster, 
og hans stilling der er vist noksaa vanskelig. Naar jeg skriver om
bøker pleier det være i T.T., men det blir altsaa en stund til jeg kan.
Ellers er ikke noe at fortælle herfra. Jeg er trist – det som
sker i Europa har vel europeerne fortjent, men likevel hænger ens hjerte 
ved somt i ens gamle verden, og det er synd paa menneskene, hvad 
de saa selv har vært ute om! Frisk er jeg ikke heller, men det er
nu mest trætthet!
Lev saa vel da du og mange hilsener
Din
Sigrid.
18/12-10
Aalhus - Jølster. Søndfjord
Kjære Hr. Aslaksen!
Det er længe nu siden sidst, vi
koresponderede - jeg lovede Dem vist-
nok dengang en liden skisse atpaa
handelen - da jeg siden skulde se
paa skissen, syntes jeg, den ikke var
saameget værd, at jeg vilde sende
Dem den - De sagde jo desuden i
Deres brev sidst, at De var vel fornøiet
med det, De havde faaet - og da vilde jeg
ikke prakke paa Dem en værdiløs
skisse. - Imidlertid er et løfte - et løfte
og da jeg endnu ikke har faaet anled-
ning at male en ny skisse af det
motiv, som jeg navngav for Dem, saa
faar jeg sende Dem den gamle skisse
(som jeg kaldte "rød sommernat" eller
noget lignende - da jeg udstillede i Bergen).
saueflokkene.
Å nej, den minoritet i vort
folk, som sidder inde med de po-
litiske, kommunale og sociale
privilegier, slipper dem nok ik-
ke godvilligt ud af hænderne eller
deler dem med den uprivilege-
rede majoritet. Derfor forud-
ser jeg også så godt, hvad der
kommer ud af stemmeretsfor-
slagene. Ingen af dem vil samle
de fornødne stemmer om sig.
Sligt noget gives ikke til skænk af
indehaverne; det må erobres.
Og aller helst hos os, hvor afgø-
relsen er i hænderne på en del
af landalmuen. Jeg har i man-
ge lande lært bønderne at kende;
men intet steds har jeg fundet
dem frisindede, offervillige eller
uegennyttige; tvert imod, jeg har
overalt fundet dem til det yder-
ste holdende på sine rettigheder
og på sin egen fordel. Skulde det
være anderledes hos os? Jeg synes
ikke jeg kan tro det. Jeg begriber
30.3.95.
Kære dr. Elias!
Det var mig en overordentlig stor glæde
endelig en gang at kunne gøre Dem en li-
den tjeneste. Hjertelig tak for alt, hvad De
har gjort for mig! Behagelig rejse!
Med hjertelige hilsener til Deres ærede
frue og til Dem selv tegner jeg mig
Deres hengivne og forbundne
Henrik Ibsen
19.1.1926.
Herrer H. Aschehoug & Co.
Oslo.
Herved tillater jeg mig at anmode Dem om
en utskrift av min konto pr. 31/12 i henhold til samtale med 
herr Møller — til bruk ved utarbeidelsen av min selvangivelse.
Ærbødigst
Sigrid Undset.
vil ikke knytte forholdet igjen,
før han kan gjøre hende til sin hustru
– skjærme hende trygt og godt. Hun 
sidder tilbage, bitter og krænket over
at han ikke tog, hvad hun bød.
Og der kommer en ung mand – yngre
end Alhed - og hun begynder en 
leg, der blir farlig for hende. 
Saa kommer Aage for at hente
en brud hjem, og hun kan ikke 
følge ham, som hun nu forsent
ved, er den eneste hun elsker. Men
hun bærer en anden mands barn.
Aage vil ægte hende alligevel,
han tror paa hende endnu, men
hun vil ikke – beder om frist 
ialfald. Og da barnet er født, gaar 
hun ned til søen en morgen. Hun
nu ialfald indbilder
os, skal være Forbedrin-
ger. Og vi faar haabe,
vi ikke har taget Feil.
Til Sommeren løber
Flyglet paa Vandet,
Og naar Du saa kom-
mer igjen til Høsten,
saa faar Du sætte
Maschinen igang, saa
tænker jeg nok, at Flyg-
let, under en saadan
Admirals Hænder, som
Dine, vil vide at gjøre
sin Pligt.
Med en venlig Hilsen til
Dig og Din Hustru, fra
Fanny og mig, forbliver jeg
Din heng. Ven Thor Hals
me honorar er ethvert tysk theater, der an-
tager et helaftenstykke, forpligtet til at be-
tale, og det ikke blot for forfatterens men
også for hans arvingers levetid. Bjørnson
tager altså ganske betydelige summer ind
for «En fallit», og Paul Lindau tjente f; ex:
på «Ein Erfolg» blot i det første år 15,000 Thaler.
- Direktionens nægtelse af forskudsvis at ud-
betale mig en del af honoraret kan jeg ikke
anse for andet end sædvanlig norsk sagfører-
mæssig tværhed, der stikker skarpt af mod
den velvillighed, forekommenhed og tjenst-
færdighed, hvormed jeg mødes overalt uden-
for hjemmet.
Jeg kunde have endnu en hel del at
tilføje, men vil dog idag indskrænke mig
til det ovenfor anførte, og i håb om at direk-
tionen og jeg slutteligen også dennegang kom-
mer til enighed tegner jeg mig
Din venskabeligst forbundne
Henrik Ibsen.
forødet, og om de en gang Ved saa ond oeconomie skul-
de feyle, vil Landet ikke mere Være at beboe.
Det som kand anføris at ruinere Skovene, som er uden
ald tilsiun, er.
1. At der ikke nok Sauger er i Landet hvorved
mand kunde faae de nødvændige Bord, men af
det største Træ huggis allene 2 Bord, og resten
blir til ingen nytte. Dog er der Sauger i Helgelands
Fogderie, hvoraf udbringis, maa skee
af Landet
Vel
alt for
meget.
2. At der byggis alt for mange store Iegter, som sæl-
gis ud af Landet.
3. At Lapper, end og de, som kommer ned af Sver-
rig i stor mængde, ved det at de Vinter og Som-
mer idelig nat og dag brænder i deris Hytter, for-
øder Skovene hvor de sig opholder, og tit sætter
Ild paa Skovene, og for at faae en Skaal eller
Trug hugger et stort Træ af og lader det ligge.
Af disse Lapper bringis Vel neppe noget ind-
beregnet til Deris Kongl Mayts Cassa, men
det er Vist at de ere høyst skadelige for Landet,
og det var at ønske, at da de Ved dend omkostning
og fliid, som er anvendt Ved Missionen, ere
saa vel opliuste i deris Christendom, og snart
langt bedre end de andre Landets Indbyggere,
de da maatte sættes til at oprydde pladser, som
den kand anvisis til at beboe, og altsaa blive
bedre kiendt af deris Præster og Lærere, og de som
Ja Den Kjøbenhavn er en solle 
by – så meget skravl – Det var
noget tøv med transportom- 
kostninger og lignende –
Det var jo osså fattige kunstnere
som inviterte mig – så jeg gjorde 
omkostningerne små –
– Det var jo osså disses skyld 
at jeg endeli lod mig interviewe –
– som sagt forat si danskerne at 
vi h fik flere dekorative store
bestillinger – Jeg våndet mig 
stygt og sa: jeg kommer jo bare
til at tænke på ikke at si no tøv – 
– forat ikke noget kan laves
sammen
Gjør hvad Du syns er passende 
– og skriv til poste restante Paris
hvor jeg nu går –
Ja jeg har havt mange oplevelser
Fru Honoria Bjerknes
Grønne Gade 6
Kristiania (Norwegen)
Herr Redaktør!
Den mig oversendte
artikkel af statsraad Wærn maa
jeg faa lov til at beholde i nogle
faa dage, da dens besvarelse kræver
indhentelse af nogle faktiske oplys-
ninger.
Efterat jeg tidligere i høst har
faaet skriftlige og mundtlige henven-
delser fra Hjula væveris hovedagent
i Sverige og paa fastlandet, overraskedes
jeg igaar af et besøg
af
Wøien spinderis
eier, Knud Graab, der ønskede en
konferentse om sin bedrift. Jeg
De kan tro jeg har en yndig
liden datter! Hende vil de sikkert
blive indtaget i, - og nu savner
jeg hende tungt, men faar holde
ud, da jeg i mit stille sind har
bandet paa ikke at ville til
Norge denne sommer, - jeg har
faaet saa inderlig nok af disse
lediggang, og dovenskabsmaaneder, og skal
man da indhente det forsømte
naar høsten kommer, - jo da
overarbeider jeg mig, - knæk, og
færdig! - Havde jeg hustru og barn
her hos mig, da vilde jeg have det
efter ønsket nu, jeg liker ikke
at undvære dem hele 3 maaneder kanske
mer, - paa den anden side derimod
vilde det være egoistisk om jeg
tid som nu forestår.
Om 14 dage har vi
jo vårmåneden.
Jeg traf idag Maleren
Stenersen og husket
pludselig på det deilige
vinterbillede som Du
var så begeistret for
og som Du gjærne vilde
eie. Jeg omtalte billedet
og spurgte om prisen.
Han vilde male
et som var endnu finere,
- samme - motiv, for
Kr. 300. Hvis Du be-
stemte Dig for dette,
vilde Du få et herligt
Maade kan sin Oprindelse indenfor
den Ring kan faa dybere Betydning
for
ham
. Jaderen og hans Barndom og første
Ungdom der, det er hans Liv, der og
intet andet Sted har han havt et Hjem;
alt senere er en Flakken om i
Ørken og Landflygtighed, hvor han
det Høieste har havt en kort Hvile
paa en
liden
grøn Flok,
der
han kunde
sidde i forholdsvis Ro og mindes
Jerusalem og længte efter alt det
"bortkomne."
Ak ja - hele hans store
Arbeide i disse Aar røper det jo
 at han er en hjemløs og hvileløs,
træt og syg Sjæl, som intet Forhold
kan komme i til Menneskene,
og hvis Forhold til Gud er en stadig
Kamp -
- Igaar var Fru Dal her. Hun er i
Gutten min alt kan og er glad
i meget af den. Man skal jo
ha den Nydelse i Ungdommen.
Men endnu blir det nok
en Tid før S. kan gi sig ifærd
med Homer. x En slig Ordbok
er et fælt arbeide. En Mand
behøved, dersom han arbeidet
8 - 9 Timer om Dagen et Aar

bare
for at renskrive den.
Men Folk, som ikke aner hvad
det er for et Kjæmpearbeide
indbilder sig, at det Hele kunne
gjøres paa et Aar. Frydefuldt er
det at høre, hvor rigt og frisk det
norske Sprog lever i Landet. Vi har
Ord
og udtryk
for alt - og ofte saa meget
enklere og kortere og mere træffende
end Dansken.
Omtrent 1600 Spalter blir Ordboka
sikstykke, som ganske fängslede min sjæl og inden
fru Grieg endnu havd udtalt sit: Dette er min
broders Edvard Grieg musik, var det mig som om
hendes spil og musikstykket røbede slægtskabet
gjennem tonerne.
En lykke for vor tid, at den er ogsa musik}
kens tidsalder, således at musikken fra
historiens forskjelligste perioder nu bliver
opfattet, forstået og gjengivet således, at den
bärer sjæl mod sjæl på toners vinge.
Jeg tänkte just, før jeg så conserten anonceret:
Mon, om ei hr Grieg også iår vil gläde
dit bergenske musikyndende publicum
med en consert? - ja jeg tänkte endog så småt
ved en liden billet at spurgt derom og se -
før min tanke var udtale - så jeg den op-
fyldt.
Måske hører det bergenske publicum
endnu engang kunstneren, før träkfugl
skaren atter gjæster vort land for nyde
Nordens sommer? -
Min tak også for de to deilige violoncelstykker
Modtag min hilsen og et hjerteligt: Lev 
Ærbødig
at er født
paa Hedemarken og opvokset der
til mit 11te Aar
, og
siden i ti Aar havde  havt mit
Hjem i Østerdalen, det hjalp ikke
Spor. Jeg havde jo vitterlig ogsaa
været ti Aar i Kristiania og vovet
endda at skrive Landsmaal
Uforskammet!
31.1.05
Premieren paa "Fossegrimen" blev
en hel Succes. Fuldt Hus og stor Jubel.
Kapelmester Halvorsens Musik, Jens Wange
Dekorationer, den udmærkede Opsætning,
alt gjorde sit til et festligt Hele.
Fest for Eldegard efterpaa i Kaffistova,
men vi maatte med Nattoget og kunde
ikke deltage. Garborg ser Stykket om
igjen imorgen og vil saa efter Opfordring
skrive om det paa Landsmaal i Morgenbladet.
Schjøtt igaar. Idag læst sidste
Korrektur paa sidste Ark af "April" (Vaar)
8/8 Onkel Peter til middag,
unge Schultz er til tennis
og aftens. Jeg hos Kr. som
atter er lidt bedre. Men
for en jammer at se og høre
ham alligevel - kanhænde
er lidelsen større for os 
om ham end for ham
selv. - Don var ude og
saa paa brandtomten i
den store Sorgenfrikollen -
der har brændt 50 maal
for 14 dage siden, og endnu
gaar der vagt. - 
9/8 Jeg om form. hos
Kristian, som er lidt
bedre fra time til time.
Tommevis nedover, tomme-
vis opover. - Don var
Kristiania, den 14. December 1892.
Herr teaterchef Schrøder!
Som svar på Deres venlige hen-
vendelse bemærkes herved foreløbig
at jeg ikke tviler på at vi jo nok kom-
mer til enighed. Men jeg vilde dog
helst forhandle mundtlig med Dem
om sagen for at få forskellige en-
keltheder bragt på det rene, hvilke
for mig er af vægt. Hvad tid kan
jeg opsøge Dem? Eller skulde De
foretrække at komme til mig? Jeg
er hver dag hjemme mellem kl.
11 og 12.
Deres ærbødigst forbundne
Henrik Ibsen.
Chr. d. 27 Aug. 1871.
Hr. E. Grieg!
Til Deres Ærede af 19 d. M. Kan
jeg foreløbig ikke svare Andet, end
at jeg, som bestandigt, interesse-
Bergensgade, Mandag aften
Kjære Grieg
Det var
trist - men "Sygdom er
hver Mands Herre".
Jeg sad netop med
velpræpareret Lærred og
spændte Nerver - fuld
Belysning - da Brevet kom.
Naa - saa vender jeg atter
tilbage til min Radérplade
og venter stille paa at
Tingene maa bedre sig.
Venligst Hilsen - god
Bedring derhjemme
Din
P. S. Krøyer
og be
host
dette
i Huset
til 70
af Bo
er
kan ik
vel u
Byen
men de
og maa f
nu bor
Nei, hvor jeg glæder mig ved
at læse dem!
Søndag fik jeg ikke skrive til
dig, da "de ottehændige" begyndte
allerede Kl 10 ½ Formiddag. Først
havde vi os et Glas "dry"
med Cigarer og (for Kvendi)
Cigaretter og en Chokolade-
slabberas -. Og saa Sol
ind alle Vinduerne i Stuen
og Kabinettet - du kan tro,
jeg blev ordentlig varm, -
ikke bare i Skindet. Og
saa bar det løs med Schu-
manns B-dur og saa
Musik næsten hele Dagen.
Om Eftermiddagen havde
hele Kalaset en Tur til
Hopsnæsset i den deiligste
Solnedgang. Solen vinder
om Dagen - men det er dog
fremdeles fuld Vinter
Gut. Adieu min Robert
skriv mig snart et langt Brev
til. Jeg skrev for længere Tid siden
2 Breve et til Onkel Johan og
et til Onkel Carl, spørg om de
have faaet dem rigtig
Hils Alle Tante Hanne og
Tante Sophie allerførst.
Din Moder
Til Robert Collett.
Adskillige norske er allerede
ankommet hid og flere ventes.
Sommeren er her endnu ikke
ganske forbi; vi sidder for åb-
ne vinduer og går om dagen ud
uden overtøj.
I det jeg benytter anledningen
til at takke for den i Gossensass
modtagne veksel tegner jeg mig
venskabeligst
Deres særdeles forbundne
Henrik Ibsen.
lefvande intresse för den sköna dikten och
dess författare, en önskan att jag måtte
lära förstå den riktigt, ej blott till hälf-
ten, samt - som sagdt - tron på Eder hög-
sinthet jämte vördnaden för Eder själf!
Eder tillgifne
Tore Dahlström
Adress: Nybrogatan 21.
Stockholm.
15.1.1926.
Kjære Ingeborg,
det har virkelig faldt i min lodd ogsaa engang
at maatte gaa til sengs en ukes tid – det er grunden til at jeg endda
ikke har faat returnert indlagte "i undertegnet stand" som det heter. 
Vondt i halsen hadde jeg alt da jeg reiste til Hamar 2. nytaarsdag – og
stakkars lille Hans laa alt og maatte bli hjemme baade fra Søstrenes 
juletræfest og Kirkesøndagen efterpaa som var planlagt litt som pilegrims-
gudstjeneste, med "utliggerne" fra hele dalen og Østerdalen samlet. De par dagene 
jeg blev i Hamar skrev jeg paa artikelen til Høiærværdigheten fra efter morgen-
messe til sengetid, spiste aspirin og gurglet med kolivand, og fjerde 
dagen da jeg kom hjem hadde jeg feber og var hent hoven helt bak i nakken.
Og det er først idag jeg er oppe igjen, og nu ser du altsaa at jeg husker  
- men jeg tilstaar at jeg hadde kanske ikke husket, hvis jeg ikke 
hadde faat dit brev idag, som jeg altsaa med det samme takker 
for.
Og tak for det tilsendte foredrag – jeg kunde naturligvis 
hat en hel del at indvende mot det, men nu faar det være til 
vi møtes igjen. Jeg har halvhundrede ubesvarte brever liggende nemlig 
og skal desuten skrive til alle hagebruks - og smaabruksskoler paa
Oplandene efter prospekter – for en stedsøn, som jeg har paatat mig 
at forsøke og faa sat paa vandet. Da han ikke er helt normal 
saa er det ikke saa let. Men der blir vel en raad. Og roser skal
München, den 28. December 1888.
Kære Jonas Lie!
Jeg beder dig herved modtage og bringe
medunderskriverne vor hjerteligste tak for
telegrammet julaften. Jeg vilde naturligvis
straks have svaret ad samme vej; men uhel-
digvis havde jeg forlagt din adresse og kun-
de ikke med bestemthed erindre den. Først i-
gåraftes fandt jeg den da endlelig. Dette må
tjene til min undskyldning.- Ligeledes
takker jeg dig for dine to venlige breve, som
odtage siden vi
kan bruges?
Hefte 2-3 af Billedh. og særtrykket
om dig er har jeg endnu ikke fåt. Den
mand, som skulde trykke det, blev mobi-
liseret. Men nu venter jeg det hver dag.
Noget omslag fra dig får jeg altså 
opgi håbet om?
Har du været syg, siden jeg ikke
har fåt svar fra dig? Heiberg trodde
også, at du det havde været.
Kunde ikke den gruppe fra fon-
tainen med mand og kvinde som står
går fra hinanden, gjøres anvendelig
til et omslag?
Din ven
Jens T
Kjære Herr Professor!
For ikke at lade Dem
være i uvished længere end
fornødent, maa jeg nu efter
at have sovet paa den om-
talte sag i to nætter desværre
faa lov til at afgive det ende-
lige svar, at det er mig ganske
umuligt at paatage mig noget
kursus, kortere eller udførligere,
indeværende aars sommer. De
forarbeider, et saadant paa det
forudsatte omraade vilde kræve,
Dresden, 15de Juni 1869.-
Højstærede Herr Siebold!
Deres venlige Skrivelse saavel-
som Manuscriptet har jeg havt den For-
nøjelse at modtage. Gjennemlæsningen
skal jeg tillendebringe saa hurtigt som
muligt. Deres Haandskrift falder mig
noget vanskelig; men jeg haaber at det
nok vil gaa. Et Expl: af Originalen
har jeg. Hvis Professor Dietrichson
ikke allerede har sendt Dem det om-
skrevne biografiske Udkast, saa vil
De rimeligvis om kort Tid erholde
det; han har tillskrevet mig at han
netopp samtidigt er bleven anmodet
om at levere min Biografi i den
svenske «Ny illustr: Tidning», og at
han skal gjøre sit bedste.
I næste Uge skal jeg tillade mig ud-
førligere at tillskrive
Dem.
Mange Steder i Deres
Oversættelse forekommer mig forbausende
heldigt gjengivne; et Par Repliker, som jeg ved
Gjennembladningen har bemærket, tror jeg
muligens kunde vinde ved at koncentreres;
24.6.04
Jeg
er nu begyndt
at læse hendes (Ann Marg
Holmg
to Bøger "Fru Stråhle" og "När Ridder
Ulf suckar". Den første udkom i 1894
paa Bonniers Forlag. Begge er skrevet
under Navnet Märta Bolle. De ser ud
til at være fine og rene som
hun
selv.
I næste Uge begyner Tuftens
Exmen. 2 Artiumsfag og alm. Skoleexamen.
Han var lykkelig  Mandags ved i Forgaar
at faa et nyt tidsmæssigt latisk
Lexikon. Han er saa taknemmelig
for en ny Skolebog, som for den
største Present.
Mine snille Dansere i Stockholm
sender mig Hilsener og kort med Underskrift
af alle og følgende Text:  "Blott Døden,
blott Døden kan lossa desse Band, Band, Band."
(Omkvædet til en Ringleg vi dansed) Skansens
Vaarfest fik deiligt Veir tilsidst. Idag har" Broderfolkernes
Vel" Fest der, og i den Anledning har Prof. L.
Dietrickson skrevet en høistemt Sang om
"Nordens Lund og Lier" som atter "løves". Den
staar i Aftenposten for idag
Hr. billedhugger Gustav Vigeland
Sorgenfribakken
Kristiania.
Zool. inst., 12-1-1904
Kjære Honoria!
Tak for sidst! Jeg tænker saa
meget paa eder alle, og synes, det
er saa underligt, at jeg ikke kan
gaa ind i barneværelset af og til
og se paa de smaa morsomme
krabater derinde. Ja, du faar hilse
alle saa meget, - baade de store
gutter og de smaa, og pigerne
med.
Først og fremst maa jeg da
fortælle dig at du og Jak er velkommen
hos os, naar han slipper ud; og
det maa da glæde dig at høre, at
ingen stemme hæved sig mod
det, skjønt sagen med engang
blev fremlagt i sammensat stats-
8/11 07. T.hjem.
Kjære Gustav
Jeg er lykkelig! - Tak!
Når jeg ikke svarte med det sam-
me var det, fordi jeg stod i under-
handlinger med Gyldendal om 
forlag. Bojesen vilde ta bogen
med tilskud. Netop i dette
øieblik fik jeg telegram.
Han har jo endnu intet manu-
skript set, men så der kan jo
komme knude på tråden, men 
jeg har nu virkelig tro på, at 
det går.
Kjbhvn. Ø Klasensgade 11.
21/2/96.
Kjære, kjære Bjørnson! Jeg skam-
mer mig næsten ved at ha lov til
at sige Du til Dig, efter at ha læst
atter og atter din sidste bog. Du er
i sandhed af det stof, hvoraf men-
neskene laved og laver sine guder.
Dejlige, ophøjede menneske - jeg
lægger alting ned for dine fødder,
og hvis det ikke lød så vulgært,
vilde jeg sige at jeg tilbeder Dig.
Hvad er og betyr alt det, vi andre
baler med i sammenligning
med din guddommelig stærke,
og guddommelig forstående, og
kjærlige digtning! Kjærlighed er
lovens fylde, og Du har kjærlig-
hed sammen med alle dine øvrige
store egenskaber, og sammen med
at Du er geniet!
Din digtning flytter menneskers
mig til at faa Dig hjem. Er
det saa nær, at jeg kan sige
velkommen, velkommen hjem
beggeto?! Farvel, kjærligste
Hilsener til Begge fra Begge!
Din
Frants.
her i sommer. Gjennem alle år (også i de
år jeg, gikk under stor forakt i norsk diktning)
Egentlig tænkte jeg bare å takke Dig og legkønske -
skal jeg nok aldrig glemme.
Vi har ef lønlig højs om i få dere
var du en god og trofast Kamerat, det
det om mig selv er bare noe Løv.
Hils Johan S.I
Broderligt
Johan
Lillehammer 23. mai 1946.
Kjære Solveig,
Det er jo ikke noe en kan si til dem som
blir ramt av en slik ulykke. Om en vet aldrig så 
visst at han som ble kallt bort, er gått inn til 
et rike hvis herlighet og salighet vi har hørt om av Ham
som er sannheten og livet selv - ingen av os kan jo fore-
stille os hvad det er, mere enn fisken i vannet kan fore-
stille sig hvad det er å være fugl under himmelen. Og
det såre savnet og sorgen og lengselen efter dem som er 
borte er likefullt vår lodd.
Jeg vilde bare senne dig og døttrene dine en 
hilsen idag. Vi sørger vel over Ronald, alle som kjennte
ham, vi vet det blir et savn efter ham her i landet – 
men så går mine tanker til dig –. Selv savner jeg jo 
hver dag mine døde, endda jeg vet at de levde ikke forgjeves 
og dødde ikke forgjeves, og derfor så kan jeg bare be, 
Gud hjelpe dig og styrke dig gjennem disse grusomme 
dagene og altid efter og, når det kjennes som lengselen efter 
de døde blir ulidelig.
Din hengivne
Sigrid.
24.2.1928.
Kjære Herr Møller,
vil De være saa snil at la sende
til en herr Magne Sørflaten, Leira Station,
Kristin Lavransdatter I/III, Olav Audunssøn og Olav Anduns-
søn og hans børn. Manden har bedt om at faa dem
idet han opgir at være en "ungdommens veileder" – det
vil vistnok si at han skriver i diverse ungdomsblad –.
Saa faar han jo faa bøkerne da!
Med bedste hilsen
Deres
Sigrid Undset.
246.