MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
120.
En trilling ønskes kjøbt af en mor, der har
maattet afhænde sine tvillinger til to tanter. -
(Aschehougs)
- Et vindu er tilleie med lange udsigter
paa Falkenstensveien.-
- Skandalhistorier maa ikke betroes
vore hustruer i vort navn.
flere ægtemænd.
(Olafs forslag)
- Til at granske hjerter og nyrer anbe-
fales Røntkens briller. -
- Slemme børn ønskes til opdragelse
af en ældre dame med god øvelse. Billet
merket "tante" nedlægges i ekspeditionen. -
- Bænken paa Brownsjordet er bort-
aboneret paa ubestemt tid. -
- Kjøb Nansens energipastiller! hid-
til uovertruffen kvalitet. -
- Husk paa smaadyrene til
vinteren! Udmerket harsk flesk til rot-
tefælder faaes hele vinteren igjennem
i bagaren. -
Rom, den 20. november 1884.
Kære Jonas Lie!
Hjertelig tak for brevet, som
nu netop kom mig ihænde hersteds!
Din adresse i Paris kender jeg ik-
ke, og derfor sender jeg dig straks
disse linjer i det håb at de endnu
vil træffe dig i Berchtesgaden.
Du kan vel tænke dig hvor høj-
lig det måtte glæde mig her i en-
somheden at modtage et sådant
budskab fra dig og din hustru
i anledning af «Vildanden». Hvor-
ledes den vil blive set på og bedømt
hjemme, ved jeg endnu ikke.
Du kan tro vi ofte har tænkt på
eder og talt om eder i den senere tid.
Et rygte havde berettet at du endnu
havde en hel del af din nye fortæl-
ling tilbage, så det var tvilsomt om
den kunde udkomme i betids før
jul. Men nu er du jo færdig, og vi
Frøken redaktør!
da jeg hørte om Avisen, faldt det mig
ind, at her var i netop en paa jendr anendning til
at komme frem med ting, som man ellers har til-
mod for at tale om. da jeg formoder, at, trimen
hylder dem sammee herlige Jens Jefried som vort
lands øvrige blad, tar jeg ikke i betraktning at
komme frem med det, som ligger mig på hjerte,
i håb om, at den ærede redaktion velvilligst
gir plads. - I spørgsmålet er, hvad med Maasensnes
kan gjøre, for at vore foreningsmøder kan blive
endnu hyggeligere, end de allerede er. Ser de, jeg
er ligesom en smule forfengelig, når det gjelder
denne foreningen - jeg synes, at vore møder bør
være hyggeligere end alle andres; ingen må kjede sig,
ingen må mistrives, kort sagt vor forening bør
være en mønsterforening, men hvad skal vi så
gjøre for at nå did? Hør her et par ting, som jeg
tror vi bør tenke lidt på - Jeg tror vi alle er enige
i, at det alltid er hyggeligst på de møder, hvor der er
mange tilstede, men hvorad kommer så det, at
ikke alle møder op? Om vi skal være ærlige, så - 
ja her taler jeg af egen erfaring - tror jeg, at her slendsian
som oftest er heftekragen. Læg bare merke til, at
har man på lang tid ikke været på et sted, så
koster det ligesom på når man endelig må ta
sig sammen og gå did - er det derimot et et sted,
som man er kommen i vane med at gå til, så
savner man det snart, når man ikke kommer
did. Gud vide om dette ikke slår in overfor
ham. Saaledes har vi det
her. Vi er midt oppe i et
Eventyr, og vor Konge og
Dronning ser ud, som om
de vandrede i Drømme og
ventede hvert Øieblik at
vaagne. Det er slet ikke, for-
di han er Konge, at vi jub-
ler omkring ham, naar
vi kan faa gjort det; men
fordi Norge eier ham.
Norge er ikke hans; men
han er vor. Derfor er vi
egentlig saa lyksalige
herhjemme, og vi venter
bare paa Eder to, som
ogsaa skal komme hjem
snart. Og I skal være vel-
komne i Norge over alle
Grændser. For her er Eve
tyrlandet og fra dette Ev
tyrland er Jonas Lie
og Thomasine født Lie.
Ja lev vel da og Tak
for Bogen! Mange
har jeg faaet vide, at hendes ube-
stemthed kommer af, at hun nu
vænter et udenlandsk tilbud.
Gaar dette i orden, er det formodent-
lig hendes mening at give et
afslaaende svar; i modsat
tilfælde modtar hun altsaa
musikfestens tilbud.
Der har staaet lidet i aviserne
-( kun i Dagbladet)- om orkester-
vrøvlet i anledning musikfesten.
Hvad har staaet følger indlagt.
Hvad senere maatte komme
skal blive Dig sendt strax.
Jeg stiller mig paa dit
standpunkt; vil dog ikke
undlade si' Dig, at der vil
reise sig en storm, dersom
hollandske musikere indkaldes
15.XI.00
Kære Edvard Grieg!
Ske Din Vilje.
Forresten var det ikke
Meningen, at Digtene skulde
trykkes på samme side
som Noder ogf Tekst - men
det kan nu være det
samme. Jeg tror ved-
blivende, at mit var
det pæneste, men det er
jo ikke så vigtigt, og De
må ikke tro, at jeg ikke
påskønner både Deres
gode Hensigter og den Ære,
De har gjort mine
Vers.
Jeg glæder mig til den
Mr Rolf Thomessen
Whitehall 13.
Woburn place
Ruffel Square
London
hvad burde Være, thi hun vil være
den styrende Perosn, og det gaaer ei
an saalænge man er i Forældres Huus.
Børn bør stedse betænke hvad de skylde
Forældre, og om det ikke altid gaaer
efter deres Kogebog, maa og bør de
finde sig heri, thi Pligten ere ikke
alene paa Forældrenes Side, men
ere, og maa være, gjensidige. Det
er stor Skade, at Benedicte, der kan være
saa elskværdig ligeover for Fremmede,
ei kan tilegne sig et elskværdigere
Væsen i Hjemmet, og dette bliver
steds at dadle. Underlig nok at den
svære Prøvelse, hun har gjennemgaaet,
ei har kunnet rette herpaa, som jeg
frygter for at hun giver Moer meget
Skyld for K's Opførsel, og at meget
hid varer herfra. Ja, min kjære Gut!
dette var en af de alvorlige Betragt-
ninger, og at høre, ogsaa til, Du veed
at Livet er en Kamp. Gud styrke
Dig, min kjære velsignede Edvard!
til viseligen at bære hvad der maatte
blive Din Lod, og fremfor Alt til
ei ved egen Opførsel at forespilde
hvad der af det Goder skjænkes Dig!
Kjærligen Hilsener, saavel fra Landaas
som fra Slægt og Venner i Byen,
Gud være med Dig nu og altid!
Din hengivne Faer
Du maa hilse
Alexr. Grieg
Onkel Hermans Familie
fra os Alle.
til det pak og til de undermaalsmænd
som nu forsøger tilsmudse Dig. Nei aldrig skulde
Du det! Norges musikliv vilde om ganske
faa aar staa paa et nydeligt trin da.
Nu haaber vi, som har Dig kjær som menneske
ven og kunstner, at alt dette stygge som har
været skrevet ikke længere maa, endog for et øie
blik, formaa at gjøre Dig tung tilsinds. - Og
saa haaber jeg, at Du nu i fjeldet suger ind
sunhed i lange drag, baade Du og din kjære
Nina. - - - I October ser vel Antonie og
jeg Eder begge? Da skal I begge være friske.
Norge skal, alt ondt og stygt tiltrods, naar
I til høsten forlader det for vintermaanederne
sende Eder, sine bedste børn, friske og
fornøiede ud. - Ja, thi Du har grund til at
være fornøiet. - Musikfesten, istandbragt
ved Dig alene, blev en succes større end
vel nogen af os fra begyndelsen af havde
turdet tro, og derfor ærgrer de andre sig, og
derfor skal Du glæde Dig; thi Musikfestens
glans kan maales i de misundeliges ingen-
vei=kommen forbitrede raseri! 
Lev saa vel Grieg, Du og din kjære hustru!
Antonie og jeg længes og glæder os til at se
Eder friske og kjække hos os til høsten.
Din hengivne
Sigurd Hals.
Rom den 28de Januar 1865.-
Kjære Bjørnson!
Du kan tro jeg gaar i Uro og Bekym-
ring. I Midten af December Maaned f. A: tilskrev jeg
Dig og takkede for Modtagelsen af den i dit Brev af 4de Ok-
tober indlagte Vexel paa 100 Spd. Dit gode Tilbud i sidstnævnte
Brev om at lade Dig vide naar jeg tiltrængte flere Penge,
benyttede jeg mig ved samme Lejlighed af og underrette-
de Dig om, at jeg henimod Maanedens Slutning vilde
være pengelæns. Egentlig var mine Penge slupne op noget tid-
ligere; thi mit maanedlige Udgiftsbudget lyder paa 40 Scudi
og for at bestride mine Udgifter fra 1ste October indtil Remissen
ankom, den 16de October, havde jeg maattet laane.- Paa mit sidste
Brev har jeg intet Svar modtaget, og uagtet jeg nok kan tænke
mig mange forklarende Grunde hertil, saasom at Du har
været fraværende fra Byen eller at Pengene ikke har været saa
lette at faa inddrevne, foruden meget Andet, saa er jeg dog til-
bøjelig til at tro at mit Brev ikke er fremkommet. Trods al
den Spænding jeg har gaaet i, er det mig igrunden kjært at
saa er Tilfældet; thi jeg maa tilstaa Dig, (hvis Du forresten ikke
selv har seet det), at Brevet var skrevet i en ukjærlig, bitter og
maaske overdrevent haabløs Tone idet jeg omtalte vort Lands
Anliggender og Fremtidsudsigter. Jeg har angret at jeg satte mig
til at udøse al denne Bitterhed for Dig, istedetfor at give Dig
lyse Skildringer af al den Herlighed, som Du har sat mig
istand til at løftes og forædles ved hernede. Men de sørgelige
Tanker paa Forholdene hjemme kan jeg ikke løsrive mig
fra og har ikke kunnet det under hele min Rejse. Var jeg
bleven længere i Berlin, hvor jeg saa Indtoget i April og saa Pø-
belen brølende vælte sig mellem Trofæerne fra Dybbøl, saa dem
ride paa Lavetterne og spytte i Kanonerne- i de samme Ka-
længere fyldestgjøre. Hvad hans arbeider
angaar, vilde han ikke ud med nogen
ting, men bøiede tvært af og begyndte
paa noget andet, naar jeg bragte dem
paa bane. Han nævnte kun at han
nu var beskjæftiget hovedsagelig med Nor-
ges retshistorie og syntes særlig optaget
af saktallene, hvis indre teknik han
troede at have efter mange forsøg fundet
et slags rede i. Det er altsaa det emne,
vi hernæst nærmest kunne vente be-
handlet. Da man jo maa være forberedt
paa, at han naarsomhelst kan tabe
det liv, som han finder saa besværligt,
raadførte jeg mig med hans hjemme-
værende søn, Marcus, der er bleven en
særdeles grei og forhaabningsfuld, ung mand,
om det ikke skulde lade sig gjøre at faa
en authentisk oversigt over, hvad han
for et saa sørgeligt tilfælde vilde have
betragtet som færdigt til udgivelse med
eller uden reservation m. h. t. et sidste
gjennemsyn. Vi blev imidlertid enige
om, at det bedste var aldeles ikke at
bringe den ting paa bane. Vi frygtede
begge, at han i et anfald af mismod
manglen på evne til at
være et lykkeligt menneske.
Men hvor skal man hen?
Når nu alt sorgeligt gjør dette
stærke indtryk på en, når man
føler som man går med
alverdens smerte over sig
- - ånej, ånej - der er
ingen råd.
Idag har Elna Kurtén holdt
bryllup i London med en
italiensk prins og viden-
skabsmand, Messia de Prado.
Vi sendte hende et telegram.
Han har flere gange været i
vort hus å han er et yndigt
mørkhåret menneske. Men
han er et helt hode mindre
end hun, spinkel tynd men
med et dejligt barneblik. De
var her hos og forleden på rejsen
til London. Fru Kurtén også.
Hun er et mærkeligt menneske
Højtbegavet. Men hun har
aldrig lært at forstå at livets
alpha og omega er at være snil
taget det, hvilket jeg ogsaa haaber, jeg kan være,
endskjøndt jeg igaar bliv lidt tvirlsom med Hen-
syn til det Buds Paalidelighed, som besørgede
Pakken for mig. Jeg var nemlig dum nok til at lade
mig nøie uden Kvittering for den betalte Fragt,
hvilket jeg nær hører var rent galt, de Gutten jo
kan have stukket Frakten i sin egen lomme og
beholdt Pakkens Indhold; saadant falder mig aldri
ind, da jeg nok er min Fars Datter med Hensyn
til Godtroenhed, men da Bene mente, at saadant
let kunde gaa for sig, har jeg faaet lidt Skræk i
Blodet, og det var derfor snilt om enten Du eller
en af dem blaa Trappes Beboere snarest mulig vilde
lade mig vide, om den Pakke, som jeg mener at have
sendt herfra den 17de December med Dampskibet. Mo-
taler til Johns Adresse, er kommet vel frem. Jeg
ved nok, at jeg egentlig burde have henvendt mig
til John om dette, men da jeg ikke kommer at
skrive til Marie idag, tænkte jeg , det var bedst at
nævne det til Dig, forat jeg snart kunde faa Besked;
for turen, men jeg fik forresten
ikke snakket stort med ham - du vet
han er svært i vinden. Han kommer ogsa
til stevnet paa Vonheim, mener han.
Mange hilsener
din
Sigrid.
Den 1ste Januari 1826.
Martsvioler.
I Livets Morgen see vi Glæderne, fjernet fra
os, at skimte hid fra de kommende Aar; har
vi naaet disse, saa vende vi os paa det
skuffende Punct og seer Lykken bagved
os blomstrende i den haabende Ungdomr
og nyder nu istedet for Forhaabningen, For
-haabningens Erindringer.
Jeg hilser Dig min nye Bog, paa Aarets første
Dag, med et traurigt Hjerte, og kommer nu
i Aften for at gjøre min første bekjendtskab
med Dig. Dog maae Du altid blive vandt
til at modtage traurige Tanker, og vil jeg
i dette nye Aar, ønske mig Sundhed og et
roligt Sind, samt mine tvende Dyrebare
Veninder B. S. Venskab, saa vel som min
Families, og andre Medmeneskers Vel. –
Jeg var i Aften paa Verket hos min Sødster.
Godnat for denne Aften, meget kan vel
forandre sig inden jeg skriver den sidste
Aften her. Tungsindig er mit Sind. –
5te Mai 04 betalt Skolepenge for 3 Maan.
do do -
Kr. 1500 hos D. Hvalstad
betalt Melkeregning for April.
at være uhøflig ialfald til ut i næste uke. Men det
er altsaa en stor skam at jeg ikke har takket før.
Men jeg har arbeidet som rasende med boken, har
sydame i huset nu, arbeidsfolk paa tomten og dit og dat
og en hvirvelvind av selskabelighet -Rikard Berge og 
Johanna Bugge Berge var i byen og saa turet vi, en dag her
og en dag hos Lars Jordes; det var svære ting for mig
det. Jeg liker baade Berge og hans kone svært godt -og vi
har masser at snakke om -og jeg indrømmer at nogenting 
i mig selv koagler høilydt mot bonderomantik og nasjonale rørelser
Ett er alt som jeg har trøkt ned i mig
selv i alle de aarene jeg levet med en mand som jeg visste
vilde være spotsk og uforstaaende, hvis jeg viste alt det som
jeg egentlig vaer fødd op til at interessere mig mest for.
Et andet, mere qvindelig motiv er at Vaagaa-dragten min
klær mig ubetinget bedst av alt jeg noensinde har hat paa.
Jeg har faat tak i en «byggkornring» = Valderssølje
2/7 Hankøregatta med dårlig resultat
for Johans båter - for de norske båtene
i det heletatt. Johan kom hjem fra
fjellet mandag i forrige uke - og reiste
torsdag til Hankø for å seile med 
kronprinsen, som var dypt nedtrykt
over båten, som han ikke får til å gå!
På Hardangervidda hadde de fisket en
del i Langvannet og bikkere, men
selve "beitet" i elven var alt slutt.
Ligget i steinhus, Johan mest utenfor
bua i sola, der av ophente hus. Siden 
bodde han ridd 45 km. på barbakk
på mager gamp, til han tok ham
til Bergenshavn. Nokså maroder,
da han kom hjem, og han drog ikke glad 
til Hankø. Fant ut, at kjølen på 
kronprinses nye båt er for kort, derfor er 
den vanskelig å styre; dette trøstet
reisen, som lastet sig selv for det dårlige 
resultat. Johan spiste alle mål
hos kronprinsparet, hvor kongen også
koss ein blind kan nå so
langt i musikken. Han er liksom
berre musik –
Hvalstad 18.3.33
Kom hit att 16de um kvelden.
Diverre er det ingen framgong med
Aagot. Ho er enno på Godthaab,
og Tuften reiser like derut frå
biblioteket kvar dag. Det spörst
um tid og tolmod. Dei små er
friske og tumlar seg på ski.
For no endeleg er det sno nok.
Snart meir enn nok, som altid
i mars –
På Dombås var det sol som
ved Rivieran, og ein liver so
godt at det er reint ugudeleg.
Eg var Alfhilds gjest og etter
eg var ferdig med husmorlaget
gjorde eg ikkje anna enn drive
dank. Det kan gå i fire dagar, men
Af minoriteten har jeg indtryk
af at Konow og Hougen holdt
gode taler, men de andres var
altfor fulde af overdrivelser
og personligheder. - Arctanders
optræden skal have været mi-
noriteten en slem skuffelse; de
havde nok et lidet haab, om
at han og kanske et par til
skulde bryde ud af regjeringen
- Nu er vi naturligvis meget
spændt paa sagernes endelige
udvikling; Bernadotte-spørgsmaalet
er vel, efter hvad der stod fra
Sverige igaar, ude af sagaen.
Og vel er det; det vilde neppe
have gaaet bra nu længer.
Ved storthingets lukning
og ved dets aabning blev der
for første gang flaget paa slottet
Dresden den 16de December 1872.-
Kære Isachsen!
Af min stærkt optagne tid
må jeg iaften stjæle nogle øjeblikke for
at tilskrive Dig et par linjer angående
dette sty «Kærlighedens komedie», hvis op-
førelse vel snart står for tur. Jeg beder
Dig at tage dDig af dette stykke på bedste
måde, både med hensyn til arrangement
og til udstyr.- Men først og fremst beder
jeg Dig om med strenghed at våge over at
stykket fra samspillets side kommer frem
i en anstændig form.
Jeg beder Dig derhos om at meddele
de ærede rollehavende følgende:
Den modtagelse dette stykke, hvilket
jeg ansér for et af mine bedste, erholder
fra publikums side, afhænger helt og hol-
dent af måden, hvorpå det blir spillet.
Det er nødvendigt at man allerede på
første prøve kan sin rolle fuldstændigt.
Det er nødvendigt, at enhver af de spil-
lende kender hele stykket og ikke blot de
scener, hvori han selv optræder. Iagtta-
ges ikke dette, så lærer man heller ikke
at opfatte helheden af den karakter, man
Men han var da med i dagen,
Paul Gjerdahl nevnte ham også
i kåseriet i kringkastingen i
kveld. -
Johan reiste til Lausellex i
Søderhamn fredag, skal skyte 
rugder.
Jeg var på Eugenia-festen, som
blev svært vellykket. Agnes Hiorths
Else Kielland og Therese hadde
stelt det nydelig i ateleriet, vi 
spiste 30 stykker ved hestesko-
bordet. Talen min gikk bra -
Falkberget og Markussen og Egge 
talte på for Eugenia, og selv
svarte hun klart og beskjedent og 
nøkternt, og gav fortatterne all
æren for sin kritiske virksomhet.
Krokane sang folkeviser og 
Monrad Johansens kommenkiske
dem, Regine Normann satt
sølvgrå og blid og gav oss alle
sin velsignelse, det var virkelig
Kristiania d. 24 Decbr 1894.
Kjære Grieg
I anledning din skrivelse
af 21de d. m. angaaende det hefte
sange vi har kjøbt af Dig, til-
lade vi os at bringe i din erind
ring følgende:
I anledning af en forespørgsel
fora os om, hvad Du mente
med totaleiendomsret, svarede
Du os i brev af 5te October:
"Med totaleiendomsret
jeg eiendomsret for alle lande
Peters som fornylig har udgivet
en mængde sange af mig, har
hans Talent. Jeg er ganske enig med
Dem i, at det i den Henseende ikke
er nogen Feil, om En ikke forstaar at
henvende Opmerksomheden paa sig;
er nok af Dem, der pege sig frem
og gjøre Larm. Men jeg har troet
- maaskee bedraget af et Skin -, at T.
manglede noget Andet og Væsentligere,
nemlig Energie til at arbeide sig
fremad, og at han derfor neppe vilde
kunne komme udover en vis Dilet-
tantisme. Han var saaledes, medens han
Kjære Ven!
Det var da et Pokkers
udmærket Vidnesbyrd Du har
givet denne Hr. Thomsen
som søger Bragernæs Organist-
post. Vojel siger ikke nær
saa meget. Det forekommer
baade Autoriteterne her og mig
som en Besynderlighed at han
ikke har vikarieret ved
andet end Fredagsgudstjenester
naar Vojel har været borte.
Men efter hvad Du siger
maa han jo være en Pokkers
hold er rænker og intriger, som jeg venter
at opleve, at de desavouerer ham. Kunde vi
blive enige om at faa ham væk og faa en
anden kanske helst en ikke kunstner til
sekretær, saa kunde der ialfald blive ren
luft at kjæmpe i. Vor fremgangsmaade i
denne strid var ikke saa overlagt, som en
saadan skulde være, det har pint mig saa,
at jeg rent var syg af det, vi kunde faat
et møde og der fremlagt en ny liste. Dg
Dog naar vi nu er der, vi er, og jeg ser til-
bage, saa vilde vi intet opnaaet, og der er
dog slaaet et slag for, at middelmaadigheden
ikke skal regjere. Werenskiold har den hele
tid vært syg, han vilde ikke kunnet komme
i noget møde, Munthe og Sinding er aldeles
udygtige til at møde med klagestik, de farer
op og ved siden ikke, hvad de selv har sagt,
samt kan umulig lempe sig efter de
Fruen fra havet.
Skuespil i fem akter.
Personerne:
Doktor Wangel, distriktslæge.
Fru Ellida Wangel, hans anden hustru.
Bolette.
Hilde, halvvoksen. 
hans døttre af første ægte-
skab.
Overlærer Arnholm.
Lyngstrand.
Ballested.
En fremmed mand.
Unge folk fra byen.
Turister.
Sommergæster.
(Handlingen foregår ved sommertid i en
liden fjordby i det nordlige Norge.)
Høistærede Herr Professor!
I anledning af udgivelsen af
Aubert's arbeide over "Norges folkeretslige
stilling" har jeg gjennemseet mine sam-
linger af separataftryk, men kan deri
ikke finde noget exemplar af Deres ar-
tikler i "Aftenposten", hvori de udvikler
Deres anskuelse af Norges "latente"
statstilværelse under foreningen med
Danmark, og som jeg ønskede at henvise
til. Skulde De have et overflødigt exemplar,
vilde De gjøre mig en tjeneste ved at
forære eller i tilfælde laane mig det,
og gives der ingen separataftryk, har De
paa taget af et høit araberhus, og se ned paa en tætt
palmeskog, som bølger i vinden som et hav eller mere
ligt en byggaker i sommervinden, - det blanke grønne
brød i mange farver - regnbueagtigt og dog grønt, alt
eftersom de viftende lange blade skiftet stilling til solen.
Og saa skumringen, - naar mørket dalet ned mellem palmerne
saa man kun saavidt skimtet de hvide araberspøkelser,
som gled ud og ind i den sorte palmeskogen, hvor der var
lunt mellem stammerne i ly af aasens høie mure (oaserne
er omgivne af mure for ikke at begraves af flyvesanden) -
og i all denne milde duft og stille luft hørte man
en stadig "ridling" fra oasens kilde og sus, fra palmernes
kroner, som naaede, saa høit over murene, at vinden ruskede i
den. Vi var saa gode venner med araberne, som jeg kunde
tale lidt spansk
med
(der var ogsaa endel 1/2 og kvart spaniere),
saa at vi endog blev budne i et bryllup til en araber, som
tog sig en 6te kone til sine 5 andre, og det var meget eien-
dommelig at se der; - men det vilde blive for vidtløftidt
at fortælle om, - (jeg er ogsaa en daarlig fortæller). Jeg fik
i det hele taget seet meget der nede rundt om i oasen
og paa turer rundt om i ørkenen paa dromedarens ryg til ara-
biske helligdommer (Marabont), og jeg vilde havt meget
udbytte af at været der en tid, om vi havde havt raad
til det, - men jeg maate betale meget til min forresten præg-
tige araber chaufeur, som jeg ikke turde lade reise igjen til
Alger, da jeg ellers kunde resikere ikke at komme tilbage fra
oasen - mere. Det var forresten en spændende biltur over
Kjære Jappe –
Her ser Du tre indtullete Vinterfrakke 
og Pelse –
Her er koldt og hjemme går 
I og soler jegr – Er dette retfærdighet –
Jeg er naturligvis forkjølet og 
holder mig inde på mit hotel –
Jeg ved ikke om jeg 
nu 
reiser til 
Ems for 14 dage eller blir her 
til jeg reiser hjem – Jeg tror Du 
kan være fornøiet foreløbig ikke at 
reise ialfald – og jeg er blit mildere
Kjøbenhavn 12/5 88
Høistærede Hr. Grieg!
Tusind Tak for Meddelelsen,
som jeg strax gjorde Brug af.
At Resultatet af en Londoner
koncert maatte faa et glimrende
udfald for dem, var jeg saa
sikker paa, at jeg bad
Novelle som strax at telegrafere
os til, hvilket Ønske han
imidlertid ikke efterkom. Deres 
Kort blev derfor modtaget med 
saa meget større Glæde.
jeg haaber, De ogsaa sender
de en Landevei saa brillant mode-
leret. Jeg har været denne ene Gang
i Byen siden jeg kom herut, for jeg kan
jo ikke gaa frit omkring eller reise alene
med Jernbane eller Bil. Jeg fryder mig
ved at tænke paa Dine Billeder fra Sy-
den og vilde ønske, at jeg kunde gaa i Din
Utstilling mange mange Gange, studere
og nyde det altsammen tilgavns.
Nu vilde jeg bare at Du skulde vite om
min Begeistring, og saa kom Fridtjof her-
ut igaaraftes og noget af det første han
sagde var: Fik Du se Eilif Peterssens Ut-
stilling? Aa, den var deilig! Nu kom-
mer jeg vel snart til Byen, og gid jeg da
snart fik se Dig og Magda. Hils hen-
de Kjærligt fra
Eders gamle Harriet
Bergen den 31te Marts 1868.
Min kjære Edvard!
Allerede i Begyndelsen af
forrige Uge var jeg bestemt at sende
Dig et Brev i Løbet af Samme, og
da jeg saa i Fredags modtog Dit og
Ninas kjære Breve, besluttede jeg gan-
ske vist at det skulde skee Løverdag,
men som Du seer have vi nu Tirsdag,
og end er det usikkert om jeg fuldfører
idag. Jeg kan jo ikke give den samme
Undskyldning som Du, thi da vilde jeg
forebringe en stor Usandhed. Jeg har
saamen Tid nok, men kan dog ei faae
udrettet hvad jeg saa gjerne vilde og
burde. Tingen er den at man er gammel
og tung, og Helbredet ikke altid det
bedste, og saaledes mangler Kraften
til at fange an; thi jeg har ofte bragt
i Erfaring at vel begyndt er halvfuld-
ført, og følgelig veed jeg at det nok
gaaer, men desværre lader man sig
forhindre af Ubetydeligheder, der al-
drig burde faae Lov at udøve saa me-
gen Indflydelse over En, men det er
som sagt Alderdommen der gjør sig
gjeldende ogsaa i dette Kapitel. Du
Tror De ikke De paa Grund av
de 2 Datoer (Karoteket og Skjemaet)
kan gjøre Retten tvilsom?
at vi skal nok
faa Begeistringen
op 
Hils Deres Hustru
Det glæder os meget
at hun fremdeles
forfører Københavnerne
Deres hengivne
John Lund
Naar kan vi vente
Dem her?