MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
et bedre Instrument, end i
Christiania vil jeg bede Dem gjøre
mig den Tjeneste at vælge et
for mig. Den eneste Betingelse
jeg har at gjøre er at Prisen i
Kjøbenhavn ikke maa overstige
250 Spd. Norsk. Hvad Formen
angaar, saa er der Plads i det
Locale hvor Instrumentet skal
staa til et Flugel, om De skulde
vælge et saadant, men dette
faarelsom Alt hvad der angaar
Udstyr o.s.v. overlade til Deres
Smag, og hvis De vil paatage
Dem denne Commission, bedes
De at vælge det Instrument som
efter Deres Skjøn synes det Bedste
til den anførte Priis, og saasnart
jeg faar denne opgivet, skal
jeg sende Den Pengene ned herfra
føres af store Kor, er den sidste.
Hvor ønskede jeg ikke, at der havde
været nogle for Solo-Tenor, da
jeg blandt "Johaniterne" har et
Par Tenorer, som er udmær-
ket flinke Dilettanter og for
hvem jeg gjerne vilde have
nogle Numere for Solo med
vanskelig at finde blandt
- 1000'r af Mandssangnumere.
For Bariton gives mange saa
ledes har De ogsaa favoriseret
denne Stemme. Sandt er det
bedste; men nu træffer det
sig saa forbistet, at blandt
"Johaniterne" har jeg ingen
rigtig smuk eller fremtredende.
Den eneste er Meinertz, men
hverken Karakteren af hans
Stemme eller Maneren i
18/5.29.
Hr. Bergendahl,
Det var svært til Kontrakt!
Faar De den klaret saa er det den
bedste jeg har oplevet av den Sort,
naturligvis, det høieste jeg har faat
før er visst 7000 engang. Nu
faar vi se hvad Kohner formaar.
Lykke til!
Deres ærbødige
Knut Hamsun.
mig høist kjærkommen. Jeg ved
ingen, jeg heller vil have i
min Nærhed, Du vilde være
mig en stor Opmuntring, og
jeg vilde støtte Dig med hvad
jeg kan og lade Dig være i Fred
saameget Du vilde. Der blir
forfærdelig ensomt, saa Du
holdt det vel neppe ud.
Schirmer har leiet for mig
2 Værelser i et lidet Hus
paa Mellem-Husebø Tun
lige ved Kirken. Du kunde
altsaa faa det lille Værelse.
Jeg har Adgang til Kjøkken
i Hovedbygningen; men
maa selv lave min M
Altsaa blir der ussel H
metik og Knorrs Supper.
Eg og Smør kan vi faa
paa Gaarden; men ikke
stort Melk, og jeg er bange
det er Gjedemelk, som jeg
vænner! Vinteren overgår alt her
oppe. Bare den visste å ta slut!
Vi var inne til Bergliots
koncert. Ja, det var ænnu dejligere
æn i Rom. Meget mere røst, me-
get lettere for de høje toner. Uten
den aller-allerringeste anstrængelse.
Alt fuglelæt, skjønt, fortryllende.
Kunstfolk især sa de aller stærke-
ste ord. Således Agathe Backer,
som ellers ikke siger meget. Og
Eva Nansen, som bad Fischer
bære frem, at hun står så højt
(hun strakte armen ut) over os
allesammen.
Og så Bjørn i "Geografi og
Kjærlighed"! Moden, rolig kunst;
varm, godslig og lyrisk. Gud, som
publikum i den leg ælsker ham!
Og så vi Ejnars og Elsbettes gut.
Og her har vi jubel med Dagny's to.
Ja, vi er lykkelige, Karoline og jeg.
Og som sådanne hilser vi Dere!
Din B. B.
skyttergrav.  Jeg har aldrig før anet at stedaorna mine i den grad 
stoler paa mig – og Ebba stakkar er gla i mig og var aabenbart ræd
for at jeg ikke skulde komme igjen; Trond oppførte sig som julenummeret 
av børneblodet Magne som de faar i søndagsskolen og smilte med sit 
lille stygge fjæs ustanselig og saa paa mig som en hundehvalp efter hver 
av sine dydspræstationer. Gunhild har skriftlig lovet bod og bedring 
med en ortografi som jeg ikke hadde trodd en femtenåring istand 
til at præstere. Men Ebba er snil og flink og har staat i mine 
sko derute paa Kampen paa en maate som det er synd en syttenåring 
ha maattet det.
Ellers saa er jeg fortvilet for boken min – jeg er skrækkelig ræd 
for den. Cora mia, det er bare første del som skal komme iaar 
og som truer med at vokse mig over hodet aldeles. Og denne boken 
vilde jeg hat bedst! Men jeg er træt – det glinser/glimrer og gløder og render
stilt og pent, naar jeg sitter og strikker og tænker paa den og naar jeg ligger
om natten og tænker – men naar jeg satter mig og tager penden i haand!
O for litt av Barbras og Regines myrsnipe fryd over deres eget smukke 
avkom skulde det gjøre godt at ha. Og litt av deres tillid til 
vores kritiker og koryfæer – saa en kunde bry sig om deres forskrifter, 
glæde sig over deres ros og bry sig om deres dadel; jeg synes ikke der er 
en eneste som kan lære mig noe og jeg vet at jeg trænger til at lære 
– forfærdelig meget. Det er forresten ikke bare med mit arbeide – det er 
med alt, synes jeg – jeg har er følelse av at jeg sætter sjøbein ganske 
alene i en verden av «strømninger» og leter vildt efter et holdepunkt
sam ikke gir sig til at aalebugte og utvikle sig - jeg længter efter 
den gamle kirke paa klippen som aldrig har sagt at en ting var god fordi
det Kl. 5; men maatte gjemmme
Halvparten til idag. Det er svært.
Hæftigt i alle Maader. Har læst fra
1/2 9 - 11 idag og Kl. 12 reiste G.
til Byen med
det
. Han var glad paa
en Maade,  men "egentlig slet
ikke færdig". Jeg indbiller mig at
den Bog skal gjøre hver sund og
brav Nordmand til Maalmand
a. Og hver ufordærnet Bondegut,
som læser den vil sikkert tænke
klarere over sit Liv og sokne dybere
i sig selv og Livet før han kaster
Heimen fra sig. Det er en Lettelse
i alle Maader, at denne vanskelige
Bok er vel og vakkert færdig og -
ude af Huset. G. har i disse 4 Aar
siden sidste Bog været syg og tvilende
i alt. Han trodde ikke at han
mere skulde skrive en læselig Bog.
Men mon ikke denne er
Bergen 7 Febr 1896.
Kjære Grieg!
Jeg sender Dig hermed regn-
skab for 1895, hvoraf Du
forhaabentlig faar rede paa
Din pekuniære Stilling her.
Af Dine verdipapirer er
Pantobligationen hos Nilsen
reduceret med de to afdrag
af kr 250.- = kr 500.-, saa deres
restbeløb nu udgjør Kr 1500.
Af bankbogen er udtaget
de kr 900. til de miserable
Forende Søassurence-actier og
de kr 1000.- til Dig selv.
Beholdningen den 31 Decem-
ber udgjorde kr 1242.28, hvor
Hr. Billedhugger Vigeland
Pilestrædet
Kristiania
Kjære Gustav -
Vil du spise middag sam-
men med Dedekam og mig 
hos Ingebret idag 3 ¼ 
Jeg må nu gå til min gam-
le bedstefars begravelse og 
får ikke tid at gå op om dig
før middag.
Din ven
Jens
Dresden den 27de Maj 1873.-
Kære ven!
Atter igen henvender jeg mig til Dig
for at anholde om din gode bistand i råd og dåd.
Da Du efter mit sidste brev ikke lod høre fra Dig,
begyndte jeg halvvejs at frygte for at din filologiske
gejst oprørte sig imod at skulle række hånden til
et sprogligt kætteri, som kunde synes jer klassikere
at bringe hele den lærde literære republik i fare.
Gennem Hegel er jeg imidlertid i så henseende
bleven beroliget, idet han har meddelt mig at
Du velvilligen har tilbudt Dig, i samråd med
Løkke, at gennemse korrekturarkene,- et tilbud,
som jeg naturligvis med den største tak og glæde
modtager. Mine principer for skrivemåden af
de græske navne kender Du. Hovedsagen er for
mig at undgå de græske tvelyde, såvidt gørligt.
Ganske har jeg ikke kunnet undgå dem; jeg
skriver således templets navn: Serapeion. At
jeg ved at skandinavisere de græske navne langt
fra ikke er gåt så radikalt tilværks som f: ex:
Italienerne med at italienisere dem, vil du
indrømme; og at jeg ikke har kunnet være
ganske konsekvent, hidrører fra de mange-
artede hensyn, jeg har havt at tage.- Gid
nu blot ikke beskæftigelsen med korrekturlæsningen
Bjerkebæk pr. Lillehammer,
24/9- 1924.
Kjære Fru Backer.
bare et par ord i anledning Pastor 
Kjelstrups forestaaende reise. Som De vel nok
har faat vite er det jo nu avgjort at han 
skal være i Rom i vinter. De maa være saa snil 
endelig at sørge for at jeg faar anledning til at
være med, hvis det er slik som De talte om isommer,
at der blir foretat en indsamlig til ham inden
hans menighet. Jeg haaber – og er næsten viss paa, –
at jeg skal faa ordnet mine forhold slik at jeg
kan bli optat i Kirken før han reiser; idet 
Svarstad har lovet nu at komme hitop og avtale
Kjøbenhavn K.d. 6/8 1894
Kjære Hr. Grieg!
En ny Korrektur paa
Sangene op. 58.59. 60 følger i Særskill
korsbaand.
Da vi modtog Deres Brev
med nogle Nye Rettelser og da De
ønskede nogle Exemplarer snarest
lod vi Trykningen strax paabe
gynde. Imidlertid kom et nyt
Brev hvori forlangtes en ny
Korrektur af det Hele, men
dengang var allerede nogle Lider
trykte, og det er de Pagina
som De nu finder mærket
stadig er til Disposition
kan faa en Trup som viser
sig udviklingsdygtig, saa er
Det kun strax at sætte
ivei med en Elevskole. Nu
ser det altsaa ikke rart
ud..
Nu faar vi da gjøre dette
Forsøg.
Vil De nu prøve at
faa Læseprøver paa "Hug-
vendingi", og saa se at faa
Frøken Brun med, saa vi
Søndag endelig kan faa en
Prøve paa det.
Fru W. er svært van-
skelig, men helt umulig er
hun vel ikke. Ialfald skal
jeg denne Uge igjen arbeide
med hende hjemme saa
De kunde tale med ham? 
da vilde Sagen være afgjort 
med engang. Det er jo 
muligt at Fyhn vil 
studse når han ser Billedet – 
Som sagt hvis De vilde 
påtage Dem at tale med 
ham personligt vilde alt
være afgjort med engang 
– istedetfor muligvisens mange 
Skriverier. –
De skjønner at Sagens 
snarlige Afgjørelse er påtrængende 
nødvændig – da jeg først om 
l ½ Måned har når jeg 
holder Udstilling har en 
Chance for Salg – Hvis Ødelæggelse
mangel af disse Genrer noget
Instrumentalt f.Ex. Violin og Ofte,
eller med andre Ord blot ikke
noget Melodrama
Jeg undlader ikke at tilføie,
at det vilde være os kjærest om
De imødekom nu her gjør.. Forslag
og forbliver med Tak for Brevet
og gode Ønsker og med venligste
Hilsener fra os Alle til Dem
og ærede Frue.
Deres altid Hengivne
Wilhelm Hansen
De fremmede Oversættelser følger ud
med Manuskriptet?
os. Du erindrer nok, at vi talte
om Muligheden af at flytte ind til
Kristiania. For Marie antager jeg, at
dette utvivlsomt vilde være det bedste.
Der er jo saameget og saamange hun
holder af. Og for mig personlig vil-
de det vist i flere Henseender væ-
re sundt. Men Gud ved, om jeg
ikke der vilde være ensommere end
nogensteds. Vestlænding er jeg og Vest-
lænding blir jeg, og jeg kommer aldrig
klar af mit inderlige Forhold til
Vestlandsnaturen og alt, hvad der-
med følger. Saa vil Du kanske sige,
at i Kristiania vil jeg have Kunsten
og de større Forhold. Men vil jeg
ikke ogsaa faa Følelsen af Rod-
løshed? Saa kommer det økono-
miske Spørgsmaal. Der er al Sand-
synlighed for, at jeg kunne kla-
re det pekuniært, men heller ikke
mere, og det er alt uvisse Ind-
skal blive morsomt at
see det, og hvilken
Virkning det gjør paa
De forskjellige Partier
Forresten sender Publicun
her paa Tivoli i Møllergaden
og til Briderne hvor
der giver Halsbrækkende
og Radbrækkende Forestillin-
ger af alle Slags.
For Tiden har jeg trabelt
med Udstillingen som
skal være her til Som-
merem og hvortil den
gjøres store Forbindelser
Vi - Bedstemama, Mama Maja
Onklener Thor, Olav og Sigurd
Barnebarnet Thora, hendes
Fàr Ole Olsen og hendes
Bestepapa beder hilse
paa det venligste.
Karl Hals
mildest talt ugramatikalsk facon
du parler - Gud bevares for hendes
omgang med præpositioner og pronomener 
"Vil De skrive til di (arbeiderne) og 
spør, aassen dem har det med pengerne-"
Foresten er hun ganske elskværdig,
ialfald saalænge man ikke beder hende
uleilige sig med at hjelpe en med noget -
og min kollega, den lille nordlandsfrøken,
der tillader ingeniørerne at tage sig om
livet under hyl og skrig og protester, 
er fraseet denne skavank, baade snil og
fornuftig. Noget hjem har hun ikke, maa
bo i et billigt pensionat, hvor tonen -
ja hun klager selv, men kan ikke forandre
sig. - Herregud, hvad skal man sige - jeg
kan da ikke formane pigebarnet, og snil 
er hun, jeg liker hende egentlig.
Igrunden, unge kontordamer har det 
skrækkeligt, du. Har man hjem, gaar det
kom med det, Nu slipper
Du imidlertid ikke mere.
Og Du kan tro, jeg skal
huske Dig
Det er såre beklageligt,
at Du ikke kan tåle
at se Mennesker - både
for Dig selv og for de
Mennesker, Du ellers vil-
de se. Jeg sidder f. Eks.
her med en stolt og
pinlig Følelse af at være
Dus med en udmærket
Mand, der ikke kan tåle
at se mig. Derfor skriver
5.
vittlighetsfulde undervisning. De unge var 
kanske ikke altid istand til a forstå hen-
des høie maleriske principer, sikkert de
stengeste, men i en anden forstand de mil-
deste, de mest menneskelige som er blit 
docert i dette land. Men hvad de ialfald
forstod, var hendes høie edle forbillede, og
hvad de lærte å elske var hendes varme 
sympatirike personlighet. I og utenfor
skolen har
Harriet
Backer
øvet en uforlignelig
kunstnerisk lærergjerning i vort land.
Endnu en stor indsats i vort kunstliv
har
Harriet
Backer
øvet som mangeårig medlem
av N.G.'s
Nasjonalgalleriets
indkjøpskomité og råd. Og
h på dette område er det mig en dyp
trang å uttale min ubegrænsede følelse
av taknemmelighet og beundring. Hendes
varme følelser
våkne sans
for andres kunst, hendes
hjertelag og kunstneriske kultur, dens
hendes
store fordomsfrihet og beundringsværdige
mot - alt kom galleriet til gode i den
den sidste var den lykkeligste, og den, hvis Exempel man
maatte følge. Saaledes stiller Plato
Spørgsmaa-
let for sig, og saaledes besvarer han det. Han gaaer
søger ikke at gaa tilbage til noget
Princip for al Erkjendelse, men
støtter sig
uden
videre paa sin Tids almindelige Opfatning, og spørger
om ikke der ikke ogsaa er Retfærdighed saavel i Staten, som
i det enkelte Menneske, og om det ikke, da Staten er
skreve, : et rigere Afpræg af Obejctiviteten skulde
være lettere at kjende den erkjende Retfærdigheden
i den. Og fra dette Udgangspunkt begynder han da
at undersøge Statens
Oprindelse og Formaal.
Han
siger da, at Staten opstaaer
fordi Enhver ikke er sig selv nok, men trænger til
mange Ting. Naar vi saaledes, siger han, kalde
hinanden til Hjælp og den ene for at tilfredsstille
denne og en anden hiin Fornødenhed, forsamle
vi, fordi vi behøve meget, mange Deeltagere
og Medhjælpere paa eet Sted og dette Selskab
kalde vi en Stat. Men i denne har hver sin Gjer-
ning, fordi Enhver har sine naturlige Anlæg. De
Sage og Stærke forsvare Staten, d Massen
vendrer og beklæder den, og den Vise styrer den.
– Arbeidsdelingens Princip, som siden Adam Smith
optog og udviklede med en saa stor Frugtbarhed i anden
Retning. Der maa altsaa gives forskjellige Stænder,
og Statens Velvære beroer da paa
at Enhver
rygter sin Dont, og ikke griber ind i Andres, thi
ellers bliver hvad der skal udføres, slet gjort,
og den
Ligevægt og Harmoni, som herved opstaaer
er Retfærdigheden i Staten. Saaledes forholder det
sig ogsaa med Retfærdigheden hos det enkelte Men-
neske.
Her det bestaaer Retfær-
digheden i
Harmonien mellem
de sandselige
Begjærligheder, Gemyttet og Forstanden., og Efter
denne Udvikling gaaer Platon over til at vise, at
Retfærdighedens
Herredømme alene kan
gjøre ethvert enkelt Individ som
enhver
Stat lykkelig, fordi den indre Disharmoni er
og maa være den største Ulykke.
Herimod
har altsaa Plato altsaa udkalt sin Henndansku-
else, og den har han ikke vundet gjennem en
logisk Deduction, men
Retfærdighedens Idee
har aabenbaret sig for ham paa samme Maade som hos hans Folk.
men i en annen Skikkelse, og i Kraft af denne
umiddelbare Anskuelse, udvikler han med næsten digterisk Frihed
Onsdag Aften Kl 9½
Du seer at det er aldeles nød-
vendig jeg ikke opgiver min Natmands-
bestilling saafremt jeg ikke til sa`me
Tid vil opgive min private Correspon-
dence, og jeg smigrer mig med at
Det er Tantemonedag idag, men hun
udeblev paa Grund af mindre god Hel-
bred; saaledes er jeg kommet noget tid-
ligere i Stolen end jeg ellers vilde have
været, da jeg altid har mig et Slag
Piqnet med hende. Vi her i Hjemmet
er temmelig forkjølet alle Mand, og
Bene holder saa smaat paa at faae den
gamle Blegsot, hvilket langtfra er beha-
geligt at tænke sig. Jeg vil dog endnu
haabe at det gaaer over uden at ud-
arte som tidligere. Maren den stakkels
var meget klein medens hun var her
hjemme, saa hun fik ikke rigtig nyde
sine Ferier. Vi havde Brev fra hende
for et Par Dage siden, og det glædet
mig at høre at hun dog havde været
bedre den første Uge efter at være
kommet tilbage til Haugesund. John
har været forkjølet i hele Vinter, saa
at Bettebarnet for Nærværende er
den bedste. Jeg haaber at naar Efter-
retninger indløbe fra Dig, disse da ville
meddele os at Du er den stærkeste af
alle Sødskende. Alle Tanterne ere me-
get skrøbelig, dog var Tante Hanne
ret kjæk igaar. Tante Riis har
det meget travelt for Øieblikket, thi
de légation honoraire", Belgien en
"secrétaire honoraire", Portugal
en "conseiller honoraire". Og om
man ikke vilde give en statens
stipendiat en saadan titel, saa har
man den udvei at ansætte attachéer
af første og anden klasse. Brasilien
holder her foruden minister og sekretær,
4 attachéer af 1ste og 3 af 2den klasse.
England, der kun har militære "atta-
chéer", deler sine herværende
"sekretærer" i 3 klasser og lig-
nende klassifikationer finder man
i de fleste repræsentationer
hersteds. Man kunde jo kalde
de stipendierede attachéer, der
var sendt ud med specielle
opgaver og med den hensigt, at
Der skal nemlig være en 
formående 
privatmand som in-
teresserer sig for at få det arbeidet erhvervet for
Bergen, og og Bøgh ønsker vil vist gjerne arbeide 
for planens gjennemførelse, ifald forhandlingerne
med Abelkomiteen skulde strande. Selvfølgelig 
måtte man da først og fremst få det arbeidet ud-
stillet der og på den måde oparbeide en opinion 
for anskaffelsen. 
Jeg håber, at hele planen blir overflødig, og at 
ikke Abelkomiteen steller sig slig at der for alvor 
kan bli tale om at reise monumentet noget andet
sted. Men jeg tænkte det kunde være dig en trøst,
at man i så fald ikke er lige tåbelige og ødsle 
med overfor den bedste kunst overalt.
I ethvert fald ber jeg dig så snart som 
muligt at gi mig en besked om sagen, så
skal jeg bringe den videre. 
Men jeg er pålagt
Du faar dette en Dag forsent fordi
Eideruta har indstillet nogen Dager i Uken.
det dog rimneligre at Bønder
snakker Landsmaal end Rixmaal".
Man tror ikke sine egne Øine.
Den simple Ting har
jo
Maalmændene  forsøgt at  si
; men
sommeli
blir det Jordskjælv.
Da mine
stakkars Landsmaalstykker i sin
skulde op var der saaneen ikke
en Sjæl som reklamerte; tvertimod,
alle gren. Selv Maalfolket vred
paa sig og kritiseste saa smaaligt
som bare muligt. F. Ex. "V. V" i
"V. G". Tiderne forandrer sig gudskelov.
Vel er mine Smaastykker ingen Mesterværker,
men det er da ikke "Fossegrimen" heller,
saa det kan ikke ha gjort Udslaget.
Men det var vel ikke mindst
det, at jeg "bare var et Kvindfolk"
+ Vetle Vislie
Gaarspladsen, Haveporten op og
kommer styrtende mot mig i
de mest spændende Øieblikke.
Men netop saaledes skal det for
sig gaa, naar et Billede skal slut-
tes. Jeg kan ikke si jeg tror Grisen er
sindt heller. Faren er bare for Bil-
ledet. Ak ja, jeg maatte tømme mig
ut til Dig for at trøste mig lidt,
skjønner Du. Den søte Frk Jensen
reiste i dag Kl: 12 og bad at hilse Dig
saa hjerteligt. Jeg kan ikke skrive
Kitzbüchel in Tyrol,
den 16de August 1875.
Kære Lassen!
Først igår aftes modtog
jeg her, højt oppe mellem fjel-
dene, hvor jeg tilbringer som-
meren, dit venskabelige brev,
hvilket jeg herved skynder
mig at besvare.
At «Peer Gynt» kun i forkortet
skikkelse kan bringes på scenen,
er en selvfølge. Da jeg første
gang tilskrev Grieg angående
musiken, udviklede jeg for ham
hvorledes jeg havde tænkt mig
at fjerde akt burde erstattes ved
et tonemaleri, der antydede ind-
holdet og som ledsagedes af et
par levende billeder eller tableaux
23/9 Johan og jeg har vært en uke 
pa Holmgild og Lund - i det
herligste varme vær - J. satte sig 
naken både hist og her i skogen.
Lite frugt, men hare. Lopper i sengene 
og møkk overalt, men vi hadde
det deilig.
Kom hjem til sorgen - verftes
skjebne, skogens skjebne - det ser dårlig
ut for begge deler. -
Igår gikk det store
møte i forfatterforeningen for sig - 
Sandemoses eksklusjon. Resultatet
blev, at Sandemose blir stående, som
medlem av foreningen; og at styret 
fikk et knapt tillidsvotum, nemlig
med sine egne 5 stemmer 3
stemmers overvekt! Det kan en 
kalle parlamentarisk fremgangsmåte.
Jeg spiste med Sigrid Undset
ved 4 tiden, hun er blitt veldig svær, 
men virket frisk og fornøyd. Så hennes
Kristiania 28/10 - 03
Kæreste Dea!
Jeg gidder ikke begynde 
med nogen fraser om, at dit brev lod 
vente forlænge paa sig; at det var længe 
ved du saa godt som jeg, men jeg var 
forfærdelig glad, at det kom tilsidst. 
Jeg haaber, du skriver snart igen og be-
merker derfor, at min adresse nu er 
Eilert Sundts gade 52, eller A. E. G., 
Tordenskiolds Gade 1!
Det nye kontoret er bra. 
Det er der, jeg sidder og skriver til dig. 
Klokken er 1/2 6. Værelset vender til gaden 
og det er stort og næsten hyggelig. Nu er 
himlen ganske mørkt violblaa og paa 
den anden side af en liden park ligger 
Carl Johan med mange blanke lysperler. 
De elektriske buelamper er lillafarvede og hvide, 
og i butikkernes ruder lyser det rødgult, men
17
27.5.04

x Vaarfesten aabnedes 4
med Kanonsalut fra
Skansens Batterier
4 1/4 kom Kronprinsen.
Jon Dale dansede et Par
Danse for ham. Vi fore-
stilledes. Iderst elskværdig.
Lovede at komme en
Aften. og se paa Folkevise-
dansen
28de
God Stemning igaaraftes.
Dansen gik over Forventning.
Siden var vi sammen hele
Flokken og deltog i Folkelivet.
De norske Sangere optraadte
nu vilde vi naturlige Mennesker
og sende Dem vor hjertelige Tak,
sende Dem og Fru Grieg vor
bedste Hilsen og sige at nu
længes vi rigtig saa efter Eder
- og mange, mange med os.
Ja gid den Tid kunde
komme at De ogsaa kunde
finde paa at længes efter
Christiania, men det er vel
mere at ønske end at haabe
Deres Søster Benedich saa
jeg paa Concerten og kan
Jeg lovede min veninde at komme herop til en ordentlig
passiar, og det har jeg holdt."
Hun sidder bøiet mod ilden, med et vender hun hovedet
om, men blir ganske forvirret over at finde hans øine saa
sørgmodig heftet paa sig. Hun kjender deres farlige
magt for sig, farlige fordi de kanske kunde kuldkaste
alt dette, som hun ved. Men det maa nu ikke blive.
"Frøknen er altsaa vis paa aldrig at ville gifte
sig."
"Ja."
Atter kom der en pause.
"Var deres kone en klog dame, præsten Knop."
"Nei, frøken, hun var kvindelig."
"Saa var de altsaa meget lykkelig."
Ja det var jeg for den korte tid, vi vare gifte. Men
da vi nu ere i det fortrolige hjørne, at vi taler ud
af vort hjerte, saa maa jeg erkjende, at jeg begynd-
te at tænke, at paa denne maade kan det vel ikke
vare et helt liv. Min kone var en af disse glade
yndige væsner, ret som man fremmaner sig dem i
ynglingealderens romantiske drømme. Der synger fra
morgen til aften, altid møder en med sit kjærlige
smil og klynger sig til en med barnlig tillid. Man nævner
jo ikke at aabenbare for dem al verdens mørke sorg
Fra alle musikmennesker har
jeg fået de varmeste lovord.
Gamle B.B. sagde til mig
at det var selve Europa.
Winter-Hjelm gør mig ikke
den ære at nævne mit navn
i forbindelse med operan. For
mig var det en begivenhed
af rang idet jeg en god portion
mere tro på mig selv. -
Tak for den vakre sang om
Frantz. Du er jo den rene
maaltrost. Ja den som
nu kunde være vestenfor og
feste lidt med Eder! Du
må nu ikke glemme at
Christiania d. 22 Marts 1877.
Kjære Grieg!
Til Tak for sidste Lørdags Nydelse.
Har jeg nu faaet den Indskydelse
at sende Dem min fattige Indbydelse
Samt denne smukke lyriske Udgydelse.
Hvis ogsaa Deres Huss Prydelse
- Jeg mener efter Orders Lydelse -
Hvis Deres Frue vil, ved Ydelse
Af den end yderligere Beærelse,
Der har i hendes venlige Nærværelse,
Bidrage til mit Publikums Forflerelse,
Mens jeg bidrager mit til dets Belærelse,
Specielt til Hjemmets Skjønhedsstands Formerelse,
Samt alt det Uskjønnes Fortærelse,
Saa glæder De og hun - som ofte før -
En gammel Ven, der lever og der dør,
Som Deres hengivne 
L. Dietrichson
Helsingfors d. 7 Maj
H. Herr Edvard Grieg
Då jag hört af min svåger
Willy Burmester att Ni ej vore
obenägen att komma till Pe-
tersburg och Finland, tager
jag mig härmed friheten
meddela Eder att en stor och
bekant Musik-firma i Peters-
burg erbjuder Eder att nästa
vinter gifva 2 Konserter
Därtades. Tiden vore Nov. 24 -
Dec. 14 de. Första Konserten
blir med orkester (60 man)
och gifves i Adelsklubbens
stora sal, den andra i Kredit-
salen (Kammarmusik) under
medvärkan af Professor Leopold
Auer. Äfven anhålles att