MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
hvis de vilde, hvad de syntes om
Gundhild, jeg har intet hørt om hende
den hele aaret igjennem, skulde de
kanske ikke være aldeles competent dommer?
Jeg maatte desværre reise fra Stavanger 
før professor Maurer kom, vær saa snil
at sige fru Maurer, at det gjorde mig
meget ondt, men da jeg maa ind igjen
i juli kunde jeg umulig vente længer,
min fader vil svært gjerne være ham
til nytte om han kan og glæder sig
meget til at lære professoren at kjende;
kjære dem, glem ikke at sige det.
Nu lysner det allerede lidt til den
næste dag, jeg vilde se, om man kan
skrive hele natten, dette brev er et af
beviserne, klokken er 12, og det lysner
i øst. Lev vel, reis snart fra Mün-
chen, hvis de er der, og gid de maa 
faa en god sommer. Hils alle gode 
venner fra deres hengivne 
Kitty Kielland
Dette er isandhed et løierligt brev,
men ordsproget siger, at hver
fugl synger med sit næb, det er vel saa da, og de, som
kjender mig, bliver muligens ikke forbauset over det. jeg blev.
Vil de hilse Skredsvig særdeles venligt fra mig og sige at
Stavanger, men sende det, saa snart han kan, sig han
at jeg synes synd i ham, fordi han ikke er i Norge. Vil
Enkeltes eiendommelige Natur-
anlæg og Sjælsretning ere givne
Betingelser, der indvirke paa Vil-
lien og maa afpræge sig i Handlingen
Fr.hald 22/3/79
Gud signe dem for deres op-
træden i flagsagen! Gud signe
dem for deres værdighed hvormed
de svarer så megen lumpen ne-
derdrægtighed, for deres måde-
hold, deres tålmod, deres ro.
De er dermed løftet, langt, langt
over dem selv, deres smerte, deres
ærgrelse, deres harme. De står
som på en anden klode, og
giver deres svar ned derfra til
deres modstandere. Jeg tænker
ikke på "Morgenbladet" thi en
sådan personification af gemen-
hed og løgnagtighed bør ikke tæn-
kes på, end sige nævnes i
samme åndedræt som deres
navn og deres sag. Men "Morgen-
bladet" har i disse dage, kun
paa næste møde! Maatte
Gud bevare kjønnets svage 
hjerner!
Om aftenen var vi hos
Kr.s - trist at se Katti,
stille og uglad gaar hun
til sin tur til Stalien -
som til en tung pligt!
9/3 Var jeg om form nede 
hos sagfører Hall og talte 
for Tistedalen - han er
eneraadig executor testamenti 
over Marcus Nilsens efterladte
formue, hvoraf form. kr. 60,000
skal anvendes i veldædige
øiemed. Borgermester Hansen
gaar paa for at faa det hele
ind i "byens vel"s  kasse,
men jeg satte Hall op - 
det kan være morsomt at
glemte jeg visst at si først. Paa gjensyn du, og hilsen til Anker!
Her er slikt sommerveir – jeg vet ikke om det er for vi maatte
vente saa længe paa varmen, men jeg syns aldrig, den har smakt slik. Natur
ligvis er det alle ungerne ogsaa som flyter omkring overalt ute, skitne
brunstekte og barbente. Hans og Ulla ser ut i hodebunden som de var
garvet med olderbark, saa solstekte er de, og luggen hvitner og blekes
fra dag til dag. God sommer da du!
Din
Sigrid
25/2 189
Kjære Hr. Grieg!
I Svar paa Deres venlige
Brev af 19 ds skal jeg med Hensyn
til Udgivelsen af de 3 Hefter Sange
bemærke, at vi vel under almindelige
Forhold vilde ligesom Dr. Abraham
foretrække en Udgivelse med Mel-
lemrum, men at vi dog i nær-
værende Tilfælde ubetinget maa sam-
stemme med Dem i, at Udgivelsen af
alle 3 Hefter paa en gang vil i
enhver Henseende være det Heldigste.
Thi dels ere de 3 Hefter jo, som
De siger, blevne til i en og samme
Tid, og dels ere Sange af dem
alle blevne sungne ved Deres
det hjelper er en anden sak – jeg fik rent ut sagt nærmest indtryk av at 
myggen her betragter det som et delikat paalægg paa maten sin. Men
de er kanske overkultiverte. Eukalyptusolje fra apoteket sier de ogsaa er 
bra (Alle her drøfter midlerne mot myggen).
Ja saa maa De ha det saa bra da. Jeg længter nok efter at høre 
litt snart om hvordan det staar til hjemme – ogsaa med Neri, om han 
blir ved at komme sig.
Mange hilsener
Deres hengivne
Sigrid Undset.
jeg specielt anbefalet
Capitainen Hr: Falck
om at Tilsyn med.
Du bliver altsaa
i Bergen for det før-
ste, og jeg ønsker Dig
tillykke med Din
Beslutning, omend
skjøndt jeg heller hav
de haft Dig her, 
hvem skal nu spille
Din Konsert ved mit
Locales - Obnings fæst?
Jeg hved ikke hvordan
jeg skal stille mig med
den Ting - Huset koster
saa mange af den
prosaiske Ting Pænge
melfalden, saa let seier havde jeg ikke ventet. Endnu kan
han naturligvis lure mig i et og andet, men det skal han
faa lov til, jeg gjør ikke mere vrøvl.
Saa faar jeg da tilslut fortælle dig, at naar jeg har taget mig
sammen til noget saa erhøit som dette, saa er det fordi jeg
haabede paa en belønning, nemlig at du skulde komme
ned og besøge mig. Du maa se at faa det ordnet saa at
mor overtar ansvaret for Karl og Jak en maaneds tid,
ca 15 sept - 15 okt, saa kommer du ned hid følger mig til
München og turer der, og saa følges vi hjem hvis jeg er færdig
saa snart. Godt om du kunde faa Kathrine og saa la Hanna
faa reisepenger. Honoria Dahl faar komme til Stockholm
lidt senere eller til jul f.ex. Vi faar ikke glemme at en
anledning som denne ikke let kommer igjen, og vi har
begge to havt det saa vondt for denne bokens skyld saa jeg
synes vi kan trænge til en opkvikkelse selv om det er let-
sindigt af os.
NB i denne forbindelse. Blihe sagde mig at naar stor-
thinget bevilger til bøger pleier bevilgningen at beregnes
saa at lidt gaar til honorar til forf. ogsaa. Jeg haaber der-
for at honoraret ikke hindrer stortingsbevilgningen, som
i saa fald gaar til din afskrivning, til sprogforbedringer som
jeg overtar, og til min reise. Skriv ellers til din far om dette.
De 700 mark eller saa vil sikkert paa ham gjøre mere ind-
tryk end alle mine afhandlinger og bøger tilsammen.
Skulde Meiners honorar og stortingsbidraget ikke kunne
forenes saa foretrækker jeg det første da honoraret for begge
bind tilsammen i hvert fald blir ligesaa stort som
storthingsbidraget
Dette var altsaa slaget ved Leipzig. I fremtiden venter de
selvfølgelig ikke mere at høre fra sig; jeg gaar ud i morgen for
at finde værelse (brugbart for os begge i fremtiden) og derefter
begraver jeg mig i papirerne og lever i tanken paa dit besøg
Hils saa alle og bær dig fornuftig ad saa du ikke skuffer
mig denne gang
Din Vilhelm.
Norge omkring 1ste Septem-
ber.
Der er bleven saa tomt paa
Kongens Nytorv nu, synes
jeg, selv om jeg ikke altid
saa Dem, naar jeg var
der, saa jeg dog altid op
til Deres Vinduer.-
I Gaar havde Percy
denne omtalte Orkester-
prøve paa nogle af sine
Ting. Det er nu meget
spændende at faa høre
hvordan han selv har
syntes om det, det vil
han jo rimeligvis ogsaa
nok fortælle Dem noget
om.
Vi har et aldeles henrivende
Vejr, Skoven er allerede
sine fordringer til livet, sin mand og 
sig selv saa langt ned, at de neppe 
kan regnes for mennesker, eller de 
blir uforstaaende, ufine, raa eller 
ulykkelige. 
Ja, min kjære Dea, gid du nu 
maa finde rigtig megen glæde og 
trøst i denne opbyggelige epistel. 
En eneste trøst holder jeg til mit eget 
brug: Jeg vil!  
Jeg vil holde mig rank, jeg vil ikke 
dukke under.  
Jeg vil ikke begaa selvmord - ikke 
helder paa mine evner. Har jeg dem,
vil jeg ogsaa finde dem.
Jeg vil blive det, jeg kan blive.  
Kan jeg ikke blive det jeg vil, vil jeg 
blive det jeg kan. 
Og gaar det galt, er skylden 
og straffen min egen. Og ikke Vorherres,
jeg har sendt og faaet refuseret et indlæg undertegnet navnet C. Jensen her
fra Paris for flere aar siden, det blev mig tilbagesendt med Holsts paaskrift.
22.12.1929.
Kjære Gudrun,
tak for dit brev forleden. Ja nu er det straks
jul igjen – jeg synes ikke det er mange ukene siden jeg var indom
dig sisst. – Her er alt ved det gamle, jeg har netop hentet hjem 
Hans, som er henrykt for at være paa Bjerkebæk igjen en stund. 
Jeg hadde saa smaatt haabet paa at denne
affæren med Msgr. Smith og frk. R. skulde ha faat Mathea
til at vende tilbake og gjøre sit skriftemaal, for hun var 
mindst like forbitret over avisernes opførsel hun som vi andre,
men nei –. Uf, jeg er fortvilet over hende, og saa er hun saa rasende
dygtig, og næsten altid snil nu, svært snil mot Mosse – saa det
er noksåa vanskelig –.
Ja det var en fæl tid, mens alt det der stod 
paa. Og ikke et ord fra aviserne bakefter som var likt til undskyld-
ning fordi de uten et øiebliks blunken gik ut fra han var skyldig
– fordi han var katholsk prest! Hadde det hændt f eks. en
læge – som det gjør hver dag – gaar man ut fra at kvinden er
hysterisk, saalænge ikke andet er bevist. Men – i Oslo ialfald
har affæren sveiset sammen katholikerne, og der har meldt sig
etpar konveriter netop paa grund av saken. Kunde det nu 
ogsaa føre til at en hel del av de mere og mindre forskruede
damerne som render hos presterne støtt og stadig for at faa "trøst"
og gjør sit bedste for at kompromittere dem, tok skræk og
Influenza har jeg for-
modentlig havt i al
Fart. Thorsdag Eftermiddag
fik jeg Hovedpine og Feber
og Ildebefinde over-
hovedet. Men jeg var ikke
sen med at følge dit Raad,
gik med èn Gang tilkøis,
drak 2 Kopper Hyldethe,
sov med Molto-Allegro-
Aandedræt og Svedning ud-
over Natten, følte mig
allerede om Morgenen meget
bedre, blev dog liggende
hele den Dag, sov godt
om Natten, og var Dagen
derpaa aldeles frisk, gik
om Aftenen efter Konferance
med Doktoren paa Karne
val; hvad siger du om
den Sygehistorie? Var
11. 3.04 Labråten
Sol! G. var hos Seippels til middag
igaar. Helga fri . Tuft og jeg alene. Løland
til middag; men han arbeider, saa
han gik tidlig.  "norsk Barneblad"
skaffer ham meget By og arbeide, og
saa skriver han ogsaa paa en Fortælling.
x Stille Arbeidsdag. Brev fra Hortens Diskussions-
forening om at holde Foredrag der.
Men jeg vil ikke mere holde Foredrag
Jeg kan det ikkes og liker det ikke. Desuden
rækker ikke Tiden til alt. Jeg har saa
mange Slags arbeide og saa mange
Kommisioner af forskjellig Art.
Dragter skal besørges, unge Piger skaffes
Plads, Snedkere  ha Raad, i Anledning
norske møbler., ,
og m. a. Ogsaa skal jeg være etslags
midler mellem Garborg og Verden.
De, som ikke 
våger
sig paa ham
direkte, bruger mig. o. s. v. 
Resultatet
er
en endeløs Korrespandense - 
. x
hålla af Johann Halvorsen
i Christiania, han känner
mig godt.
Jag vore tacksam om Ni
så snart som bara möjligt
att ville lemna mig edert
svar.
I hopp om att ej hafva
tagit Eder tid för mycket
i anspråk tecknar
Med utmärkt högaktning
Edvard Fazer
Adr. Helsingfors, Glogatan 6.
Hollændernes større Dygtighed,
hvorimod Komiteen - og deriblandt
jeg - har følt os forpligtet
til at respektere de gjennem
Holter med Kristiania Orkester
indledede Underhandlinger.
En Yttring af Holter er me-
get betegnende. Han siger i
et Telegram til Joachim Grieg:
Aftalen var, at Kristiania
Orkester skulde benyttes, hvis
der ikke reistes spesielle Van-
skeligheder.
Saadanne Vanskeligheder rei-
stes ikke, altsaa maatte
Aftalen staa ved Magt. Er
ikke dette Logik?
Trods dette forsøgte Ko-
28. juli. 1935.
Kjære Else,
Ja nu vil jeg endda engang faa takke dig for de 
hyggelige dager praa Rødkilde. Jeg er saa glad for at jeg kom mig 
avsted til Fyn denne gangen, fik se dit hjem og træffe din mand, og 
især se igjen dig – det er løierlig, jeg hadde slet ikke nogen for-
nemmelse av at det virkelig var ti aar siden vi saas sisst, og saa 
meget som likevel er hændt i disse aarene!
Turen til Kallundborg var en glædelig overraskelse.
Agnes hadde ikke ventet mig den dagen; hun stod og strøk sine 
gardiner som hun netop hadde vasket. Det saa ut som hun 
hadde tørket støv – over hele huset, saa godt hun formaadde med 
sine svake øine – der var bare halvten saa meget kingelvev mellem 
møblerne som sisst; ellers saa saa der ut litt a la Jerusalems for-
styrrelse, for hun hadde holdt paa at rydde i flere dager nu, sa hun.
Jeg forsikrer dig, at om en utenforstaaende hadde hørt os, mens vi
sat og talte sammen hadde han ikke kunnet ane, det var en 
sindssyk – han vilde bare ha tænkt, den gamle dame var sykelig 
mistroisk og rædd for tyver, men ellers merkelig livlig, interessert for 
alt som foregaar i verden nu, og utrustet med en fabelagtig hukom-
melse for navner og data. Hun spurte naturligvis efter dig og dine, 
efter Clous og Volle, Clara og hendes, efter mine søstrer og alle de unge
var imødekommende. Han følte sig vistnok
ikke i øieblikket særlig oplagt og havde desu-
den andre ting, som skulde gjøres færdige;
men kunde vi vente til september, skulde han
paatage sig arbeidet; han udkastede
bet straks nogle tanker om, hvorledes han
vilde tage det. Skjønt vi oprindellig tænkte
os muligheden af at kantaten kunde være
bleven færdig allerede til høsten, tog vi dog
selvfølgelig mod hans tilbud, hvad vi har
tilkjendegivet ham, og vi har ogsaa faaet
hans udtrykkelige tilslutning tilslutning
til den tanke at bede Dem om at skrive
musiken samt hans sin tid at samvirket
med Dem, paa den maade som her for-
modentlig vilde være nødvendigt
"Den gamle byen" fullsette trass
i utryggt vær. Men i dansehallen
(Gymnastiksalen) og til konsertane
er det mindre folk. Det heile er
vet noko for breidt tilskipa. Det
er ikkje årstid for so mykje
innadørsmoro.
Men friluftsteater er nett
det Oslo treng. Diverre er veret
idag reint vonlaust, med
siregn. Held det fram slik
vort det veldige ökonomiske
tap T.d. for restaurantörane.
Eg var igår for andre gongen
i teatre og for fyrste på Cabareten,
som dei no standhaftig segjer.
Kvifor ikkje halde uppe tradisjonen
frå den store målmarknaden
i 1898 og kalla det Huskestova?
Det var  stor siger med den
i 98, då Jens Wang var direktör, og
"er trykt". Vil De konferere
disse med den gamle Korrektur
og love os vide sen De
finder Feilene for grove til af
kunne passere eller om vi
skal kassere det allerede
trykte.
Mange Hilsener fr.
Deres hengivne
Wilhelm Hansen
er jeg jo ikke og kan altså for så vidt
intet bidrag yde til sagens heldigste
løsning. Skulde De imidlertid allige-
vel ønske det, skal jeg  
med for-
nøjelse sende Dhrr. Hegels og W. Hansens
skrivelse til kirkedepartet ledsaget
af en indtrængende anbefaling.
Med de hjerteligste hilsener til Dem
og fru Grieg tegner mig
Deres hengivne
Henrik Ibsen.
lad heller ikke nogen anden gaa ind paa
attelieret under mit fravær - - jeg lagde nemlig
noget lærred paa bordet og det maa ikke røres.
Jeg kom nu til at tænke paa : at kanske den
omtalte plate kan være stjaalet af nogen som har
havt interesse af at ødelægge den for at trykkene
skal komme i meget heveere værde herefter. Ja
hvem veed - det maatte da være en som alt
har et eller kanske flere tryk paa forhaand af
denne plate (eller
disse
plater - den var nemlig skaaret
paa bægge sider).
Ja hidtil var jeg kommen i mit brev - og har
nu siden været oppe et par dage og har havt det
travelt med at se over mine elevers arbeider og tage
igjen det forsømte. Jeg er meget bedre nu - og idag
forslog Bydal at jeg skulde tage en tur med ham
ud til Naustdal - da han troede jeg vilde have
godt af det. Det var en deilig tur og tilbakeveien
kjørte Bydal saa langsomt som muligt for at
jeg skulde faa se alt nøie - det var varmt som en
sommerdag og Bydal og jeg tok os en tur op i bakkerne
for at se paa motiver - medens bilen stod igjen paa veien.
Lillehammer 10. januar 1937.
Kjære Tore Ørjasæter,
Det har lidd utpaa nyaaret, men det er ikke for sent
vet jeg at ønske Åslaug og dig godt nyttaar. Og takk for det gamle.
– Jeg kom mig ikke til at skrive, blandt annet fordi jeg vilde ha 
læst boken din først, og saa kom jeg mig ikke til det; jeg har vært 
noksaa trætt og ugiddelig denne julen. Det var første aaret og at jeg 
ikke hadde huset fuldt av julegjester; jeg orket ikke det heller –
jeg har mest sittet alene og læst detektivromaner! men enten er detek-
tivromanerne ikke saa godt spunnet ihop som de var i min ungdom, 
da de var den visse rekreation, eller saa greier jeg ikke mere at 
rekreere mig saa lettvint – ialfald, nu har jeg da tatt paa og læser
ordentlige bøker igjen. Saa igaarkveld læste jeg Jonsokbrevene dine og 
likte dem svært godt; de er akkurat passe kronglete og fulde av 
sving og forborgne smil til at kalle sig Jonsokbrever – naar en selv
er kommet forbi Jonsok i sit liv og nærmere er i haabalsvaka – .
Jo, jeg har hat det stilt altsaa, men en kveld 
hadde jeg da noen faa fremmede, saa jeg kan hilse dere fra Holbøs.
De tar til at dra paa aarene de og, han især, men hun blir ved
at være like vakker og staselig endda hun er helt hvithaaret, og 
forkjølet og litt tufs var hun ogsaa den kvelden. Halvdan Holbø
har forlovet sig med en ung pike her fra byen; han er vist
forresten snart tredve aar nu.
Rønnaug faar du være saa snil at hilse særskilt og
for
et godt Sørenske
Veeie
Sand, Raastad St.
6te Juli 1902.
Kjære Edvard Grieg.
De maa tilgive, at
jeg atter vover at komme med
en Bøn til Dem. - Af nogle
formaaende Venner i America
vil jeg faa spille med de største
Orchestre derover, og senere vil
skaffe mig en ærlig Impressario
for de mindre Byer. - Vil De atter
vise mig den store ælskværdighed
at give mig en Attest der vil
være mig af uvurderlig Nytte og
Hjælp - jeg har mange Gange
været budt Engagementer og
Programstillingen - nu sidst af
Hr. Randall, men jeg er paa det bestem-
ste fraraadet at gaa med paa det.
Du har derved givet mig en
Fjeldtur i Sommer alligevel.
Skinegsprologen glæder jeg mig
saa til at høre! Der har
Du likt Dig, tænker jeg mig.
Ragna har mangengang sun-
get for mig hernede! Lev
saa vel, - "vi sees jo snart"!
og vel mødt!
Din
Frants.
de tre arbeider, om du kan skaffe 
mig det. D.v.s. de to av dem. 
Broncegruppens datering har jeg.
Håber, at jeg ikke volder dig for 
meget bryderi ved dette.
Din venn
Jens
sendte ham i Vaar engang som Prøve paa
mit lille, ham tilbudte Arbeide 3 a 4 Stykker. Paa
dette modtog jeg et særdeles høfligt og artigt – Afslag
hvortil han angav en praktisk Grund – for sent, for
tidlig? at vove noget – Voveligt: i det Hele fik jeg
Indtrykket af det var Hr Hegels æsthetiske Formening
at det jeg bød ham, var noget Jux, som sandsynligt
blot vilde volde ham Tab hvis han indlod sig dermed.
Hvorvidt det nu kan fordrages med den Smule
Forfatterstolthet – der endnu kan være levnet En –
at forfølge Sagen videre, om her kan være Mis¬
forstaaelser at løse, om man overhovedet har
med
skal bringe nogen Stolthed og ikke lade den være
ganske hjemme ved saadanne Tilfælder, det overlader
jeg til Dem at afgjøre, som jeg i det Hele
tror at De vil raade mig det Bedste.
person dernede. Du har vel grunde, hvis du ikke vil, men
alle vore stemmer forpligter dig meget, naar du selv har skrevet, a
at du vilde modtage valg, du passer til at være vor montør, du er
sikker og klar.
Jeg lever helt ensom nu, veiret er en kamp fra vuggen og til graven
her mer end noget sted paa jorden. Jeg har to billeder at kjæmpe for
eller med, motiverne er morsomme, jeg har tre, men det tredie blir
til næste aar, jeg maler, naar jeg kan derpaa, men det blir ikke 
færdigt. Mens Hallings er her, lever jeg herligt, der er velvære i deres
væsen, de udfylder hverandre, jeg ved ikke, hvem der er mest at holde
af af dem, de letter for mig alle vanskeligheder, jeg spiser der middag, 
hviler aftenen ved peisen. Nu er her øde, her sner undertiden, er hunde-
koldt, men jeg vil holde ud i længste laget. Nu slaar de alle marker,
her er masse mennesker udover landskabet, ellers er her ensomhed, til
gjederne kommer i masser, det er morsomt, der blir liv om aftenerne.
Harriet hviler paa mig, hun faar bare sit ene billede færdigt, hun maa atter
helt derop til næste aar, hun har nu ikke mer penger, naar hun kommer
hjem, dette maa være aldeles hemmelighed mellem os. Hun har en bonkbog 
bankbog af mig, saa hun har for øieblikket, hvori 100 kroner, men du kan
vide, hvor lidet morsomt det er for hende, hvor utryg fremtiden er for 
hende. Aars, Gunvald, har bestilt en skitse til 100, den maler hun
deroppe, maatte hun faa den færdig, det vilde hjælpe for øieblikket.
Saa har jeg Baby stakkel, Bodde har vel mistet sin stilling i den
fallite bank, kanske sparepænge med, han vilde nu leie leilighed
til dem, hun skulde har reist 7de sept, men skibet var fuldt, hun
ket over Endeligheden og er fra
Evighed af. Ved at betragte den
her angivne Dobbeltvirken i
342.
måtte efter fru Nissen o. fleres f.x. Grøndahls
mening være en broder af Selmer, en tulling.
Og slige usle mennesker skal man kanske
leve imellem hele sit liv! Hyggelige udsigter!
At det ikke er J. Haarklou, der har skrevet
til Dem er jeg også ganske sikker på. Haarklou
er vidstnok ikke noget særdeles glad i mig.
Han har nemlig engang set sig nødt til
at skrive mig et så ydmygt brev til, at
jeg ikke kan vente, han skal have så sær-
deles meget tilovers for mig. Men han
er, såvidt jeg ved, et bravt, ærligt
menneske, der ikke vil kunne be-
gå en nedrighed. Jeg kjender ham forresten
personlig ikke.
Det besynderlige er, at Winter-Hjelm også
har modtaget en lignende skrivelse som jeg
med samme håndskrift - bare 10 gange gro-
vere efter fru Nissens udsagn. Der stod blandt
andet "at han koketterede med sin fattigdom".
Skandinaver vare rasende; en dansk Student
Wagner, som jeg maatte tale med en halv Times
Tid, var rasende og skjændte frygtelig; jeg
havde den største Lyst at være grov mod ham,
men beherskede mig; han vilde, der skulde
tales om Kanoner og Krig; thi det var netop
detdet galdt.
Igaar var jeg paa Winter Hjelms 2den Abonnements
koncert i Logens store Sal; den var flau; han
havde intet Orchester (det falt ham maaske
dyrt sidst) og Programmet bestod foruden af
to Pianosoloer, som udførtes af en Frk. Foss
uden Talent og uden gribende Virkning, udelukkende
af Sang: "1. Bøn af Moses. Rossini (Chor)
2. Rigoletto, Fantasie Liszt. 3. Ave Maria (Soli med
Chor) Florinos. (Frknerne Gullowsen, med hvem
jeg undertiden er sammen, og som gjør mærke-
lige Fremskridt i Sang og Holmsen sang sine
Solopartier særdeles godt). 4
5. Polonaise Es moll) Chopin. 6 a Le vollan Gounod.
b Sjung! sjung! H. Berens. (Frøken Moe, der
ikke længere er ved Theatret; gjorde stormende Lyk-
ke og blev fremkaldt). 7. Drømmarne. Lindblad.
Det sidste Nummer gik ikke med det rette Liv.
Salen var omtrent fuld, saa han maa have tjent
godt. Her er ikke noget Musikliv i
som jeg ogsaa kjendes S.
som Specialist i den
Slags Sager. Hav da hjerte-
lig Tak for begge Disse
Breve, og Du kjender nok
Din gamle Ven saa godt,
at Du ved, at alt hvad
der kommer fra Dig baade
med Hensyn til Raad og
andet saa falder det i en
god jordbund. Jeg har nu
modtaget Komiteens Ind-
bydelse og sendt mit Svar
at jeg kommer, og det kan
Du skjønne jeg gjør med
blot tar ind de slette 
noticer om min udstilling 
– Jeg er forresten meget 
fornøiet med sagen 
og er allerede af den
bekjente kunsthandler 
Schulte opfordret til 
at udstille i Düsseldorf
og Köln – Billederne sendes 
afgår did imorgen
Hjertelig hilsen til 
dem og deres frue
Deres E Munch
Da jeg har så liden tid 
må jeg be Dem se 
gjennem min opsats – 
hvis det er daarligt skrevet
Mandag.
Kjære Tore!
Hjemme igjen.
Du skulde nok ha sat mig ind i Toget
og git mig en Smok i Truten og bedt Konduktøren
ta sig av mig - for jeg kjørte jo til - Heggedal!
Jeg vakte stor Opsikt paa Stasjonen som den Mand
som hadde kjørt vild. - Jeg har aldrig hat Retningsans,
jeg skulde engang fra Ville d'Avrey til Paris og kjørte
til - Versailles.
- - -
Haaper du tilslut fandt Mogens. Det var
meget viktig. Jeg telegraferte hjem til ham ogsaa.
Papa
(Atter hjemme i) Grimstad, 28/4. 29.
Hr. Bergendahl,
De stræver og sliter og slaver, men
oplever bare Skuffelser. Tror De ikke at De
heller maa stanse en Stund med det Arbeidet
for mine Saker til det har "sat" sig litt
Spørsmaalet med Talefilmen? Jeg synes det
er forgalt at De skal ofre Tid og Slit som De
gjør. De er jo Skribent (jeg har visst ikke takket
Dem for Alaskaboken som var præktig og som
jeg efter Læsning fra Perm til Perm sendte min
17 aarige Søn Tore som skriver i Henrykkelse
om Boken - og vil til Alaska til Sommeren!),
De maatte heller foreløpig være i en Avis til
videre og heller ta fat med mine Saker
senere. De kan gladelig ogsaa disponere