MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Dresden den 22de Februar 1872.-
Kære svoger!
Endelig, efter mange opsættelser, skri-
der jeg idag til at besvare Deres venskabelige brev
af 3die f: m: der ankom samtidigt med postan-
visningerne for min gage i 4de kvartal forrige
år. Under de nuværende tyske pengeforholde
vil det fremdeles falde mig billigst at modtage
mine penge i nys nævnte form,- hvilket jeg i
anledning af det forestående kvartalskifte tillader
mig at bemærke.
Med Deres brev fulgte et detailleret
opgør af de pengebeløb, De for mig har havt un-
der forvaltning. Da jeg i forrige år bad Dem
opgive mig hvor stort beløb der for mig endnu
indestod i kreditkassen, lå det naturligvis
ikke i fjerneste måde i min tanke at
begære noget regnskab; et opgivende af sum-
men vilde have været mig fuldkommen
tilstrækkeligt. Jeg håber også at De heller ikke
har opfattet min anmodning anderledes. Regn-
skabet viser mig forøvrigt først ret slående, hvilket
arbejde og hvilken besvær, jeg i disse år har
voldt Dem; jeg takker Dem hjerteligst, og intet
skulde være mig kærere end om hvis omstæn-
dighederne vilde føje sig så at det kom
Hvalstad St. 7.11.99.
Kjære Edvard Grieg.
Det er altsaa i Stock-
holm, De for Tiden herje, De store
Viking. Gid dette naaede Dem der.
Det var forresten bare det,
at nu har jeg endelig, faaet høre
Haugtussa-sangene ordentlig, (paa
Eva Nansens Koncert), og jeg
er blit saa glad i dem, mer end
jeg kan sige. Det er netop dette Dybe,
bløde, Dæmpede, den underjordiske
Musik, som jeg paa min Vis søgte
at synge ind i Ord og Vers, men som
De har fanget. Og saa pludselig
igjen tindrende straalende Sol og
Sommerfryd, som i den velsignede
Killingdansen. Men noget af det
mest trolsk betagende er Bekken
München, den 31. Marts 1889.
Herr boghandler Lund!
Under 22de dennes har jeg til-
skrevet skuespildirektør Olaus Olsen
med opfordring til uopholdelig at
indbetale honoraret for «Fruen fra ha-
vet». Brevet adresserede jeg til Kristi-
ansand med påtegning om at det
skulde eftersendes ifald han var af-
rejst. Hvorvidt sådant kan påregnes
af norske postfunktionærer véd jeg
jo ikke. Noget svar fra bemeldte Ol-
sen har jeg i det mindste til dato ik-
ke modtaget. Jeg har grund til at
tro at han nu færdes i byerne om-
kring Kristianiafjorden og skul-
de De kunne erfare noget nærme-
re om hans opholdssted, vilde
jeg være Dem særdeles forbunden
om De sendte ham et brevkort med
Komiteen er ikke bunden til at
lægge noget af de premierede
Udkast til Grund for Udførelsen.
Hvis dette imidlertid sker kom
mer den udbetalte Præmie til
Afdrag i vedkommende Kunstner
Honorar. - Juryen afgiver
særskilt Indstilling hvorvidt
noget af de
udkast her lægges til Grund
for Udføreelsen, men Afgjørelsen
tilligger Komiteen.
Naar Juryen har afgivet
sin Kjændelse vil de ind-
komme Udkast blive ud-
stillede og Juryens motiværede
Kjændrelse samtidig publiceret.
Nærmere oplysninger med-
deles ved Komiteens Formand
medundertegnede John Lund
Bergen i Ole Bull Komiteen
Novbr 1895
hjemme! Men der vil vel gaa
lang Tid, før Saaret læges saa-
pas, at der kan voxe nye
Kræfter til Livet frem. Og-
saa herude er Sorg. Charlotte
Nissen, som for ca. 3 Maaneder
siden mistede sin Forlovede.
Hun gaar saa stille omkring,
og jeg har saa inderlig, inder-
lig ondt af hende i hendes
dybe Sorg. - Farvel da, kjære
Edvard, gid I maa have det
godt paa Troldhaugen, - jeg
skulde gjerne sende Eder lidt
af det overdaadige Solskin
her, der er vel Brug for
det derborte! Vær begge
hjertelig hilset fra Begge!
Frants.
Vi er paa Ljan sammen med Professor
Lochmann og Frue (Hollændre), som begge
skal herfra til Fuglesang til Neergaards,
elskværdige Mennesker.
Østre Sinsen 28.10.17.
Kjære Collet Vogt,
jeg vilde skrevet og takket Dem
for boken for længe siden, men jeg vilde
egentlig forsøkt at si Dem, hvor glad jeg
er blit i mange av de digtene, og saa vilde
jeg ventet, til jeg en dag ikke er træt.
Og det ser ikke ut til den dag skal
komme paa en god stund, saa nu vil jeg 
bare si Dem min hjertelige tak.
- Jeg sliter selv med en bok som
jeg ikke kan faa til slik jeg vilde. Og al
den tid som den levner – og en god del tid
røber saa nøie Kjenskab
til mine Tilbøieligheder, og
jeg vilde dog saa gjerne faa
Lov at takke derfor. Hvis du
ved det, vil du da være saa
snil at takke hjertelig fra mig,
sige at de blev modtagne med
stor Glæde, men jeg maa faa
min Nysgjerrighed om Giveren
stillet! --Hvad sige I
til Bettys Forlovelse med
Stiftskapellan Jens Tandberg?
De ere saa straalende i deres
Lykke, og jeg synes de maa
være som skabte for hinanden,
han ligesaa sjelden blandt
Mænd, som hun blandt Kvinder,
det er et deiligt Parti heltigjennom.
Tilsidst en venlig Hilsen
fra Olaus, og Ønske fra os og
Mange med os at I snart
kom nedover igjen. I savnes
mere end I kanske tror.
Et svensk Hefte Sange, netop
ankommen, medfølger til
venligst Gjennemsyn.
Eders hengivne
Agathe Grøndahl
Kjærlig hilsen til Magda, hvis hun atter er hjem-
me hos Dig.
Kristiania 25/2-1901
Kjære, søte Dea!
Nu er der igjen gaat en halv evighed, 
siden jeg fik dit brev, og jeg har opsat at svare 
fra dag til dag; men nu er jeg sandelig saa 
udelikat at benytte som undskyldning, at 
du mange gange har ladt mig vente baade 
to og tre maaneder. Ja, der har du det! 
Du skal nemlig slet ikke være saa sikker paa, 
at jeg ikke, naar der saadan gaar maaneder, 
uden at jeg hører fra dig, ikke tænker, at 
du er ærgerlig over et eller andet, jeg har 
skrevet. Sandt at sige, saa resikerer jeg 
nemlig saa ofte med mine meninger at 
støde 
ærgre folk, jeg er, hvad man paa norsk 
kalder "flaakjæftet", om jeg kanske oftest 
i breve bliver noksaa ubestemt i mine 
udtryk; men jeg ved, at jeg skriver daarlige breve, 
og, Gud hjælpe det, kjedelige er de vist mange
2.2.1926.
Kjære Frøken Solheim,
Deres brev av 11.ds. er blit liggende ubesvaret, fordi jeg
har været bortreist en tid.
Jeg skal gjerne laane Dem de 1200 kr., saa De kan
faa lære frisering; jeg tror ogsaa at det er forstandig at De forsøker 
paa noget, som De engang i fremtiden kan skape som en selvstændig 
stilling ved. Det bedste blir vel da, at jeg sender Dem pengene
i portioner, f.eks. 200 kr. maanedlig i 6 maaneder ind til Oslo? 
Her ligger en braate ubesvarede brever til mig nu,
saa det faar bli med dette i aften. Ellers har vi det bra her, 
men det begynder at bli kjedt med det at vi næsten ikke har 
set solen siden nytaar – det sner og det sner dag ut og dag ind,
saa der er ingen som begriper, hvordan al denne sneen skal komme
bort igjen.
Med bedste hilsen
Deres
Sigrid Undset.
4)
få udbetalt en Pengesum 
som jeg derefter lidt efter 
lidt kan betale tilbage –
– Munthe og Andre har 
jo ønsket at Galleriet
skal have med Tiden 
en af disse Billeder i Art 
med «Skrig» – Jeg skal gjerne 
bestemme mig til i Løbet 
af et År ikke at sælge 
hd «Skrig» eller det lignende 
«Angest» som har været 
i München og nu repræ-
senterer Norge i Wiener-
Sessesionen sammen med 
Werenskiold og Krohg –
Venligst Hilsen Deres Edv. Munch
Lillehammer 20 november 1935.
Kjære Else,
Nu har jeg da faatt brombærene, og tusen takk
skal du ha for dem; de er deilige. Og det var saa morro at 
smake brombær engang igjen.
Fra din mor hadde jeg netop brev og hørte altsaa 
at Clara desværre ikke er videre kjækk endda. Men det
værste er da overstaatt, og saa kommer vel kræfterne tilbake 
litt efter litt. Det var jo godt at det blev en liten pike, siden
hun sa hele tiden at det var det hun helst vilde ha.
Her har jeg det fælt stille, nu da begge guttene
er hjemmefra – Hans paa pensionatsskolen og Anders i Bir-
mingham. Men jeg er mere glad end jeg kan si for at Anders 
omsider er kommet sig ivei med noget, og brevene hans er 
svært fornøiet, han liker sig derborte og er optatt av sit arbeide.
I Oslo har jeg ikke været siden august, men jeg 
taler med Signe i telefonen hver søndag – min mor er det
tro selv, at livet skal vanskelig kunne
skuffe os, fordi vi er forberedt paa det
værste -. Og vi ikke forarges over dem,
som gir op at leve hele livet i sammenhæng, 
og nøier sig med at ta de smaa mætte 
stunder og se at faa saa mange af dem,
som de kan -
Ja nu faar De undskylde - jeg har 
skrevet dette til Dem; det er dels svar paa 
det, andre har sagt.
Tusen tak for Deres brev.
Deres ærbødige
Sigrid Undset
og bliver der inat, Tante Hanne, den
Stakkel! er klein igjen i nogen Tid.
Imorgen agter jeg at spise Mid-
dag hos Schediwys, jeg har ei seet
dem paa 4 Uger, jeg gaaer næsten
aldrig ud til Middag, som før, hos
Smits har jeg kun været en Gang
i dette Aar. Igaar vare vi Alle og
spiiste Oxesteg hos John, men gik
hjem Kl 5½, da skulde de i Fore-
læsninge; jeg er helst hjemme i Ro
om Aftenen, og mærker tydelig at
jeg er blevet meget gammel; det
vil Du nok ogsaa finde om Gud
skjænker mig den Glæde at se Dig
endnu engang. Det er sandt, min
kjære Edvard! Du maa forberede
Dig paa at døie mange Stikpiller
naar du kommer herop til Vaa-
ren, thi her skal være megen For-
undring over at Du ei benytter
de 300 Spdo, som Du fik, til øieblik-
kelig at drage til Udlandet, naar
Dine Engagements i Hovedstaden
ere forbi; Du begriber vel ogsaa at
her er megen Mesundelse fordi at Du
fik dem. - Jeg har intet Nyt egent-
lig at melde Dig. Det gaaer Fries
godt i America, han tjener gode
Penge, men der er meget dyrt at
leve, saa jeg frygter han ikke for-
staaer at lægge sig noget tilside. -
Henneberg skal finde sig meget
fornøiet her nu, og agter nok at
komme igjen til næste Vinter; han
skal have Concert paa Tirsdag
Frue Veda Aubert
f Moe.
Fagerhøi
Bestum
saa sterke smerter i brystet, at jeg 
næsten troede, jeg havde faaet lungebetæn-
delse - men jeg var ikke bange, det var
bare en underlig, trodsig fryd - ja, 
jeg kan forresten ikke forklare dig det 
egentlig, og det var synd mod mama, 
og saa er jeg forresten nu ikke saadan
mere. Uden nogen egentlig positiv grund, 
har jeg pludselig - eller ikke saa pludselig
endda - kommet til at holde af livet.
Jeg tror jeg engang vil komme til at forstaa
det helt - livet forstaar jeg, men ikke 
de enkelte mennesker, og jeg ved, at jeg
ogsaa vil komme til altid at forstaa
mere. Og jo mere jeg lærer at forstaa,
jo mere holder jeg af det, desto mindre 
harmes og forarges jeg - egentlig er det 
altsammen saare godt. Man skal vist 
bare ikke tænke for meget paa Gud og 
himmel - hellere mere paa menneskene og
nyt Lys paa den nordiske Gudelære.
Jeg ønsker Dig af mit fulde Hjerte til lykke med det
- som det lader til store Arbeide, Du har under Hænde 
og jeg er forud overbevist om, at det vil blive udmær-
ket. Kun troes jeg ikke at de nyere bjørnsonske
Digtninger egne sig rigtig til Musik - forstaae mig
det er min Mening i den dubeste Beskedenhed
eller snarere et Spørgsmaal til Dig. Troer Du ikke
nok, at den naive ikke altfor tanketunge Poesi
lettere glider afsted paa Musiken, og at denne sidste
saa har mere Leilighed til at komme til sin Ret.
I Sange maa jo Musiken være Nummer Et. Mon
ikke daarligere Digte ligesom give Tonerne friere
Hænder og Vinger, medens det Dybsindige sker
det Forvirrede (hvad der hyppigt er det samme)
lægger dem i Spændetrøie Her har Du nogle Spørgs-
maal at besvare mig. Jeg tænker Tidt med Beundring
paa hvad Du har faaet ud af en Sang som: Min
søde Brud, mit unge Liv o.s.v. der uden Dig er
det gyseligste Pjat, og som med Dig rummer - synes
jeg - al den forundelige "dulgte Jubelx", der er i
Brudeplagene, og som vi ville haabe kan være ved
længe - indtil vort Livs sidste salige Ende, som
Præsterne kalde den.
Det gjør mig Andet, at de norske unge Damer rød-
me over Soliman Hvis jeg turde troe, at det var
min Bedrift, vilde jeg være stolt deraf, men der er
Tyve tusinde Gange mere Lidenskab i Din Musik
end i mine Ord. Jeg maa med et Suk frakjende
mig den Ære. Jeg haaber imidlertid selv engang at
faae dette at see - hernede rødmede de sgu ikke -
thi der ikke Noget der behager mig mere end Kvin-
x see nedenfor
paa at "Olav Trygvason" burde op;
men paa din koncert. - Det lader sig
imidlertid vanskelig gjøre, da Ellen
Nordgren paa denne tid er gjæst ved
operaen i Kjøbenhavn; og nogen anden
ved jeg ikke. - Gina Oselio klarer
nok partiet, men hun har saadanne
store fordringer. Hun synger neppe
under 400 kroner. Hun kommer snart
til Bergen. Vilde Du tænke paa hende,
kunde Du jo spørge hende. Tivoli synes
ikke de har raad til at sætte op dette
værk. Lammers paatager sig med glæde
at indstudere Koret for Dig.
Af vedlagte koncertliste vil Du
se, at alle Lørdager er optagne.
Mit forslag er derfor, at Du holder
en populær koncert i Circus med
samme program som Tivoli koncerten
Ja jeg tror endog, at dette under
alle omstændigheder er mest lønende.
Havre /12 96
Kjære Ven
Jeg vilde bare ønske
Dere en glædeli jul
– osså må Du
endeli bringe Din
far min hjertelige
tak fordi han har
husket på mig
under min sygdom
– Generalkonsulen har
været mig til stor
nydte og hygge
Jeg har tat imod ja 'kaker
til herremiddag og svømmet
gjennem lersørpe og mild 
søndenvind til Lundestad.
16/12 Havde vi 35 herrer
til en nobel middag
kl 5. Don holdt to
taler - for selskabet og
for herrerne rektor Gledisch
og kapt. Harbitz - om den
sidste sa han meget
smukt, at Frhaldfolks
sympati fulgte ham i
hans arbeide ikke mindst
i disse dage (Kanonerne
kjøres bort fra Fredriksten).
Harbitz talte igjen for
Peter, ogsaa meget - .
sorenskriver J: H: Thoresen,
der hidtil har varetaget mine
interesser deroppe, forlader
nemlig byen i den første uge
af September, og jeg ønskede
derfor gerne fra den tid at
have en pålidelig og punkt-
lig forretningsmand at hen-
vende mig til.
Mine affærer deroppe er
ikke mange. Arbejdet vilde
væsentlig bestå i ved hvert
kvartals begyndelse at hæve
i Zahlkassen min statsga-
ge, købe i kreditkassen en
veksel for beløbet og sende
mig samme. Ligeså ved
theatret når jeg dersteds har
noget at fordre; endvidere
i sin tid ved sporvej-selska-
bet, hvori jeg har tegnet 10 ak-
tier og derpå til dato indbe-
unge officerer (+ unge
damer) - høiskole-
eksamens mænd, som
skal se befæstningerne.
Dans og glæde til 2 nat -
hurra, tale og sang for
Norge. Don kom kl.
10 - jeg jeg sa ham at
vi havde faat indkvar-
tering og én efter én 
kom de frem og bukked 
for ham.
7/6 Kom budet. At
Regjeringen har ned-
lagt sit mandat for
stortinget, som atter
har indsat dem som
provisorisk regjering - 
at kongen ansees
afsat og unionen
Kjøbenhan den 12te September
1870.
Kjære Klubien!
Forhast Dig ikke med
det bevidste anliggende; jeg vil
alligevel ikke kunne oppebie
resultatet; thi jeg må rejse om
nogle dage. Finder Du det
hensigtsmæssigt, så opsæt sagen
til Kongs-emnerne er bleven op-
ført.- En omstændighed glemte
jeg at omtale for Dig. Cancelli-
råd Hegel erholder om nogen tid
St: Olafs-Ordenen for sine fortjenester
af den norske literatur. Den Gylden-
dalske Boghandel har nemlig i år
bestået i et århundrede, og herpå
henledede jeg i foråret vedkommen-
des opmærksomhed gjennem Rektor
Vibe i Kristiania, hvis oversættelse
«Prometheus i Lænker» Hegel ud-
gav ved juletider. Så snart et i
anledning af jubilæet forfattet biblio-
grafisk skrift er udkommet, vil
udnævnelsen finde sted.- For øvrigt
på en Maleriudstilling –
– Jeg frygter for Anstrængelse 
ved Reisen – Men jeg 
haaber hvis jeg fandt et 
fredeli Sted – ved det aabne 
Hav – at jeg der kunde vinde 
Kræfter igjen –
Jeg har nu lidt lidt 
af dette hele mit Liv –
og Gigrunden har jeg blot 
holdt mig oppe ved 
Alkohol – heraf den 
tilsyneladende Kraft –
– Jeg glæder mig til
borte igen i et eller andet Tidsskrift med
det samme; Fan forstaar, hvor det blir
af); og jeg har ikke Tid til at sætte mig
ned og skrive noget netop nu, fordi jeg
arbejder med noget andet, som tager al min
stakkars Kraft.
Jasaa, det er ikke Dem, som
er Deres Søster. Jeg faar vel tro Dem paa
Deres Ord. Det er kanske ikke Dem, som
er Asiens Lys heller. Og ikke er De Brede.
Men det er det samme, Dere er lige gale alle
sammen, for Brede han kan 14 Sprog, og
De kan Russisk! Det var engang i Paris
at Brede skulde lære mig Fransk. Derpaa
- sagde han - er det ingen Sag at lære
Italiensk og Spansk. Jeg saa i Aanden, at
jeg kunde disse Sprog, og det faldt mig let
at være hvor jeg vilde i Verden. Med sin medfødte
Snedighed stilled Brede mig endog i Udsigt lidt
Holtegaden 10 III Christiania 14/3 1894.
Kjære onkel Edvard!
Det er aldrig
meget letvindt at skrive brev, men aller
mindst naar man er supplicant, og det
er som saadan, jeg idag henvender mig
til dig i haab om, at du muligvis kan
og vil hjælpe mig.
Sandsynligvis er det dig bekjendt, at jeg
første januar dette aar reiste hjemmefra
med det maal for øiet at gaa til scenen
herinde. At det ikke vilde gaa saa
svært ligetil, tænkte jeg jo nok, men
vankelighederne blev flere, end jeg havde
tænkt, og dersom ikke Hildur Andersen,
hendes bror Aksel Arstal, adjunkt Lassen
og gjennem dem - dr Ibsen havde taget
sig saa varmt af min sag, tror jeg
neppe, at jeg paa egen haand nogensinde
Sønderborg, 19. april 1923.
Kjære Mama,
før jeg om etpar timer reiser med dampbaaten 
indover Flensborg fjord til Kallund vil jeg se at faa sendt dig en 
hilsen herfra. I Kallund – like ved grænsen paa dansk side – skal 
jeg inat være gjest hos fru Marie Jessen, enken efter redaktør Jessen
i Flensborg Avis – "de danskes ukronede dronning i Sønderjylland" 
kaldes hun. Det er selvfølgelig fru Slott Møller som har introduceret
mig. Med fru Jessen reiser jeg saa imorgen til Flensborg. 
Igaar var altsaa Dybbøl-dagen. Den unge redaktør
av «Fædrelandet», Ole Krafft , kom og hentet mig kl. 10, og saa gik vi over 
pontonbroen ut til Dybbøl. Sønderborg by laa i et hav av morgensol og 
dannebrogsflag. Her i byen er jo et ganske sterkt tysk parti og mange huser 
stod med nakne flagstænger – til gjengjæld hadde de danske hjem 
ofte flag ute av hvert eneste vindu og de danske smaapiker vældige 
røde og hvite sløifer i haaret. Bare paa fastlandet er alle danske omtrent 
og alle gaarder hadde flag oppe. Soldater vrimlet det av overalt. Vi gik op 
til Møllen og flagstangspladsen litt længer fremme, en officer sa os 
hvor skanse ll hadde været og saa gik vi nedover en liten sti under 
levende hegn – "livlige hegn" som de sier paa Fyn over grønne enge og 
færdig stelt, graabrunt pløieland. Redaktør Krafft hadde heller 
aldrig været her før, han er kjøbenhavner og netop kommet hit. 
Av selve skansen er neppe et spor tilbake. I en skraa-
paa en stille mindedag!
Aa, kom til mig, saa jeg kjender
dine gode varme hænder -
Som da jeg den sidste gang
lagde hode i dit fang
Og du impulsivt dig bøied
ned og saa mig ind i øiet -
Kyssed mig paa panden sagte,
saa min sjæl af drøm du vakte.
Aldrig - aldrig - aldrig mer! -
Jeg i natten lys ei ser. - -
Hvor jeg længes - hvor jeg lider -
ser kun gravens mørke sider,
hvor de stille ned dig sænked
Næsset 30/9 Kl. 7.25 Morgen
Kjære Edvard!
Endelig! Du har vel allerede 
ofte tænkt: hvor blir der af Frants?
Men Du ved nok, at disse to Maaneder
Oktober, November, overgaar det hele Aar
i Travlhed og Arbeide med Ligningen
osv. Bare nogle Hastværksord har jeg heller
ikke havt Lyst at sende Dig. Og saa
vilde jeg gjerne i mit Brev kunne
melde Dig, at jeg var færdig med Af-
skrivningen af Folkeviserne. Og det
kan jeg idag. Igaaraftes lagde jeg sidste
Haand paa Værket. Det har været mig
en stor Glæde at skrive det af. Jeg
har skrevet lidt hver Aften fra
Kl. ½ 10 af, og derfor har det varet
saa længe, før Du fik det. Men
selv vilde jeg gjøre det, thi jeg hav-
de ikke Lyst til at overlade det i
andre Hænder. Gid Du maatte
være fornøiet med mig, jeg har
søgt at være saa omhyggelig som
muligt. Du ser saaledes, at Du
freiwachsenden Blumen.
Wie gern möchte ich Sie in win-
terlichen Umgebungen wiedersehen!
In meiner Fantasie bin ich
freilich dabei.
Ich sehe Sie auf der Ringstrasse,
leicht, eilig, dahinschwebend, in
Sammet und Pelzwerk grazieus
gehüllt.
In Soireen und Gesellschaften
sehe ich Sie auch,- und besonders im
Theater, zurückgelehnt, mit einem
etwas müden Ausdruck in den
räthselhaften Augen.
Zu Hause möchte ich Sie auch
so gern sehen. Das gelingt mir
aber nicht, weil mir die Anhalts-
pünkte fehlen. Sie haben mir
über Ihre Häuslichkeit- nein, nein,
über Ihr Heimathsleben sehr wenig
erzählt. Fast gar nichts greifba-
res.
Aufrichtig gesagt, liebe Prinzess-
in,- in vielen entscheidenden
Tirsdag var vi hos professor Morgenstierne, torsdag
hos prof. Poulssen, fredag holdt realistforeningen
en munter og vellykket fest, hvor jeg for min del
dansed til kl. 22, mens ungdommen fortsatte
til kl. 4, (den indlagte sang gir et billede av
studenterhvet for tiden; ) den er skrevet en Nordhagen)
og endelig igaar, lørdag, holdt jeg selv et lidet
middagsrelskap, Johannsen, Sæland, H.H. Gran og
Kathinka Molm var mine gjæster, - høres det ikke
hyggelig? Frk. Mohn, som jo for tiden er min assistent
i en "aandsværks"-undersøkelse, kjendte prof Johannes
fra før av ; og prof. Sæland er hendes pentionær,
- saa hun passed saa godt ind i forsamlingen.
Paa tirsdag skal vi saa holde en avskedsfere
for manden, 15 kr. pro person
Min aftensrestaurant er nu forhaabentlig kom-
met i saa god gjænge, at jeg nu saart kan la
den seile sin egen sjø ,- bare av og til inspi-
cere, og kontrollere drifts-ballancen. Jeg er speendk
paa om det vil lykkes at faa den til at bære sig.
min udmerkede Ninni har skaffet mig begge
sine søstre, den flinke Ingrid, som var hos mig da dere
kom isommer, og en yngre sørter, til fort arbeide
i restauranten,- og bedre folk kunde jeg ikke ønske
nu skylder du ni en masse brever-
 jeg tænker saa meget paa dere allesammen
og vil saa gjerne høre om alt mulig
Hils alle gufterne fra den
Kristine
Kjære Harriet Backer!
Naar jeg er død, faar du gjøre dig
til Herre over de Stakkels smaa Ting,
som jeg har faaet for mit Arbeide,
og som er min specielle Eiendom
om det var muligt, at I 4, som
har understøttet mig, kunde blive
holdt skadesløse.
Gud velsigne eder, mine kjære Søster-
døtre; om vi sees mere, tvivler jeg om,
tilgiv, at jeg intet har kunnet gjøre
for eder, og Tak, at I har opretholdt
mig! Gjem denne Lap.
eders hengivne Tante
Margrete Petersen
Grimstad 26de August 1904.
Berlin 18/3 1902
Kjære Andreas Aubert!
Da De er «indviklet» i Sagen 
må jeg be Dem om at telefonere 
til Brandt at «Skrig» overlades 
Aas’s Transportkompagni.
Liebermann har foreslået 
at udstille i Secessionen
foruden de 9 Billeder osså 
hele den så forsmædede 
Cyklys af Billeder der 
omhandler Kjærlighed og Død – 
Jeg Det er vel ikke sikkert 
det går igjennem men
sagaliteratur, diplomer og andre hjemlige hjælpekilder som
ogsaa til den voxende mængde af oplysninger, som andre
landes videnskabelige literatur i vore dage efterhaanden
fremlægger dels om de økonomiske forbindelser med Norden,
dels om de alment herskende økonomiske tilstande, fra
hvis indflydelse heller ikke de skandinaviske lande
kunde unddrage sig (de ædle metallers værdiforhold,
handelsveiene o. m. a.) En saadan understøttelse vilde
komme mig saameget mere tilpas, som der ogsaa
under selve glossariets endelige redaktion fremstiller
sig spørgsmaal af økonomisk-retslig natur, hvad be-
handling uvilkaarlig udvider sig til monografier, der
dog selvfølgelig ikke engang udtagvis kan faa plads
i registret. Saaledes forudsættes f.ex. ord som mørk,
eyrir, silfrinetinn, taldr o. lign. forklaringer, der støtte
sig til et ligesaa indgaaende som vanskeligt studium
af hine tiders penge- og kursforhold, og da de hidtil givne
fortolkninger ingenlunde altid kan ansees rigtige,
bliver jeg nødt til foreløbig at dokumentere rigtigheden
af min opfatning i en afhandling. Og der turde
frembyde sig emner for flere saadanne.
Dette var altsaa, Herr Professor, den studieplan,
jeg helst ønskede at befølge, og til hvis udførelse gangen
i mine hidtidige studier ogsaa nærmest synes at gjøre
mig skikket. Med henblik herpaa var det ligeledes, at
jeg i vaares paatog mig at levere bidrag til "Norges
land og folk", idet jeg herved mente i flere henseender
at forberede mig for tilsvarende oversigter fra fortiden.
Skulde imidlertid betragtninger af anden art stille
sig hindrende i veien for at tildele mig stipendiet
i ovenangivne øiemed, - hvad jeg dog, selv om Brandt