MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Disse Linier kun for at lade Dig vide, at
der i disse Dage paagaar langt fremskred-
ne Underhandlinger mellem "Harmoniens" Di-
rektion og Musikforeningens Ditto i Retning
af, at Musikselskabet "Harmonien" og Musik-
foreningen skal slutte sig sammen til Dan-
nelsen af et nyt Selskab, hvis Bestyrelse
skal bestaa af to af Musikforeningen no-
minerede Medlemmer, to af Harmonien nomi-
nerede ditto og et af Orkesterforeningen
valgt, af de to andre accepteret Medlem.
Derefter opløses "Harmonien", Musikforenin-
gen og Orkesterforeningen.
Jeg har staaet fuldstændig udenfor disse
Forhandlinger, men har i mine Samtaler
med Børre og Kielland desangaaende strengt
holdt paa og kjæmpet for, at Musikselska-
bet "Harmonien" skulde opretholdes og at der
ikke skulde ske nogen Sammenslutning
mellem "Harmonien" og Musikforeningen til
et nyt Selskab, men deimod fastholdt at
der med Opretholdelse af "Harmonien" maat-
te findes en Form for Samarbeide mel- 
lem denne og Musikforeningen med Hensyn 
til Orkester, men med særskilt Dirigent.
25/11 oprandt med taage
og silregn. Don tlf.
om mrg, at taagen
var tæt ogsaa i Kria.
Hos ham i Grand hotels
vindu var Agga, Sigrid og
Astrid, for uden Thrine
med mand og børn.
Johan spiste middag
her. Det er deiligt at
se ham saa glad som
han er over sine baade
og alt det arbeide, de
skaffer ham. Hans
kompaniskab med Jensen
var et heldigt træk.
Om aftenen holdt jeg
foredrag i Tistedalen til
ikke saa meget for sagens
skyld, - (hvem f..... bryr
sig nu - til - dags om sag
men for at komme Dig til-
livs. Du har i Dagbladet
en mand, der i aarrækker
har længtet efter en leilighed
til at kaste sig over Dig. Du
kan være overbevist om, han
lader ikke denne leilighed
gaa ubenyttet hen.
Saa stiller spørgsmaalet sig for
mig slig: Er den hele musik-
fest saa meget værd, at Du
for den bør udsætte Dig
for alt det svineri og smuds
og beskyldninger for unational
opfatning som vil kastes
ud over Dig? - For Dig er det
anonymerne vil kaste sig
Lillehammer 22. november 1924.
Kjære Tore Ørjasæter.
Tak for brevet dit, og for boken. Den kom ind av døren
nu med middagsposten, mens jeg sat og drak kaffe, saa jeg har bare saavidt 
faat tittet i den, men jeg synes den virker svært bra, efter det første 
indtryk. Det var digtene fra Brumillom jeg fik læst op igjen, og de 
kommer ialfald til sin ret nu som aldrig før – vokalmusiken i "Kvar 
vår er eit sår" t.d. I Brumillom var en læser vel for mæt av vers, 
før en naar dit, til helt at bytte ut den dype tonen. Og Lauskaren 
f.eks. virker meget sterkere, nu da det er fridd for alle variationerne over 
samme thema, som det oprindelig var overspundet med. Det er harmelig at 
Norli skal være saa forstemmende at ha forretninger med – i og for sig 
tror jeg forresten de andre forlæggerne er ikke bedre av naturen, men de har 
jo alslags «forlagsartikler» som gaar, saa de kan sagtens late mere 
glae for at handle med kunst og. For Norli stakkar gjælder det 
vel at rent papir, ubrukte penneskjær og blæk paa forseglede flasker 
er trass i alt hans besste solgsvare. – Imidlertid, lykke til med boken!
Gid den maa bli en stor seir for dig – og en opmuntring for Olav Norlis 
svake og frygtsomme sjæl. – Det er trist at ikke du fik den nye
digtsamlingen færdig – men slik er det gaat de fleste av os iaar: enten er vi 
ikke blit færdige. Og de som har maattet bli færdige burde visst bare 
ønske at de hadde git sig bedre tid – det som jeg hittil har læst av 
de nye bøkerne virker underlig slapt og kraftløst, jasket og ufærdig 
– Undres paa om det er "tiden" som gaar os paa nerverne? Alle venter
examen; og vi var enige om at fortsat bestemt
diciplin var nødvendig for Ingo fremover, ind-
til han har lært at kontrollere sig selv; for han
er ubeskrivelig let paavirkelig i mindre gode retnin-
ger; men rektoren havde stor sympati for ham og
tror paa de gode egenskabers vekst og udvikling hos
ham. Desto sørgeligre kom derfor til slutning den
oplysning, at de ikke vil kunne beholde Ingo hos
sig længere end til sommerferien, da rektoren ser
sig nødsaget til at søge sin afsked og saa fra
høsten vil bosætte sig i Xania. Der er vi altsaa
lige nær som ifjor, og jammen synes jeg, det er
vanskeligt at vide, hvad der er rettest nu: Har
Rektoren ret i, at studering ikke ligger for Ingo,
skal han dertil sidde igjen og samtidig skifte
opholdssted (om end kanske ikke skole), saa synes
jeg, det hele bliver langt og dyrt lærred at blege.
Jeg synes, Ingo nu med sine 18 1/2 aar engang
maa føle og vide, hvad han selv vil i verden
og lægge sin maalestok derefter. Rektoren mente,
at hans musik var gaaet tilbage dette aar, at han
paa dem. Først mine to medslaver 
paa kontoret. Den ene er et pragt-
exemplar af et "naturbarn", en species, 
der til en viss grad er populær her 
tillands. Hun har lært at spise med 
kniv og gaffel, eier visitkort og er svært 
interesseret i klæder — altsaa en ægte 
ætling af Caliban — aldeles uciviliseret 
indeni og udenpaa. Mig irriterer hun 
til stadighed ved sin kvabsede hæslighed 
og desuden tusen gange om dagen ved 
sin naive, selvtilfredse uopdragenhed. Og 
saa gir hun mig — og alle andre — gode 
raad ganske uopfordret: hvad man skal 
gjøre, og sige, og hvordan man skal klæde 
sig, eller interpellerer: at man liker saadan 
ost paa smørrebrødet, og hvorfor man kjøber 
saa daarligt tøi, og hvorfor man ikke 
bruger saanne strømpebaand som hun 
m.m.m. Blir hun sagt imod, udslynger 
hun et saftigt: Sludder!
Det er jo voldsomt Held jeg i dette
År harhavt – det har naturligvis 
støttet mig overordentlig – Hvordan var 
det gået ellers? – Alligevel i min Forfatning
har jeg en Følelse af når vanddråber
skvætter på en rødhedet Ovn – Men det er
naturligvis blot en Fornemmelse
– Apropos – Melancholi bør udstilles det
er for ligeledes Dødskamp –
Mange hjertelig Hilsener til Dig Holmboe
Dinog Frue –
PS Jeg synes jeg må ta en Bestemmelse snart
D Doctoren mener jeg burde til Norge – Heller det end
uendeli her
faa vare med i Legen. Thi selv
om en Sejlade er aldrig saa meget
imod og vanskelig, saa har en dog
Glæden af at faa vare med, og saa
faar en da Lejleghed til at lære
og klare sig frem; men dette ganske
at være udenfor Legen og ganske
at maatte ligge i Dødvandet, det
er uudholdelig. Med hjærteleg hilsen
til Dem og Deres Hustru
Deres
G Washington Magnus
adr. Haakonsvik
pr. Stavanger
Kristiania, den 14. November 1893.
Herr stiftamtmand M. Rye,
Skatmester ved St. Olafs orden.
Idet jeg herved forbindtligst
takker for tilsendelsen af diplomet
for Storkors af St. Olafs orden beder
jeg godhedsfuldt undskylde at jeg på
grund af fraværelse ikke egenhændig
kunde kvittere for modtagelsen af
samme.
Med udmærket højagtelse har jeg
den ære at tegne mig
ærbødigst og forbindtligst
Henrik Ibsen.
øvrigt er Forholdet godt. -
Jamen fik du en Pileudgydel-
se alligevel, - jeg troede, at jeg
skulde forskaanet dig for den,
men se, om den ikke slap ud!
- Er det ikke deiligt, at vide
at Solen snart begynder at gaa
opover. Vi er jo nu paa den
Mørkeste og tristeste Tid af hele
Aaret, og det er da ikke saa rart,
at Sindet faar sin Del af den
Stemning, som tyngder hele Na-
turen. Men naar vi nu faar
Sne - Julesne - saa mildnes det,
og saa lysner det! Kjære Edvard,
jeg kommer at tænke paa det
vakkre Digt, som jeg fik læse paa
Hybelen Din den Dag, du reiste!
Det skulde være deiligt at have
i disse Dage. Hvis du en Dag
har rigtig god Tid og vil gjøre
mig en rigtig stor Glæde, saa
send mig Sangen, jeg fik jo ikke
høre den, før du drog, men
Jeg tænker mig, at den stærke betoning af
1ste stavelse Rog- har ladet a'et forsvinde
i daglig tale, og dernæst, at R'et under
indflydelse af det følgende l
i irsk
er blevet
til l: "Logland". Hvorvidt overgangen
g > ch behøver nærmere at motiveres,
eller endog stiller uovervindelige hindringer
mod antagelsen af min gjætning, kan jeg,
som ukyndig i irsk, ikke have nogen me-
ning om. I ethvert fald lod det sig vel
tænke, at et navns overgang i et andet fjernt-
liggende sprog, kunde foranledige noksaa
voldsomme ændringer i dets udtale og ud-
seende. Og etsteds maa jo navnet Loch-
lann være hentet fra.
Deres meget ærbødige
Ebbe Hertzberg.
Adr.: Munkedamsveien 44 B.
det sted. Er dette ikke tilfældet, kan sagen
godt henstå indil jeg får nærmere oversigt
over min status hos herr Hegel.
Og så var det herr Abraham.s. Under
sit ophold hersteds i foråret talte han så
tilforladeligt om sin hensigt at lade opfø-
re «Kærlighedens komedie» allersenest i
Oktober. Men af bladene kan jeg ikke sé at
Folketeatret træffer forberedelser i så hen-
seende. Jeg vil dog håbe at han ikke har op-
givet sin plan at spille stykket?-
Jeg forudsætter som givet at De har til-
bragt en behagelig ferietid i sommer. Jeg
derimod har slet ingen ferie havt i år. Hver
eneste dag har jeg siddet ved mit skrive-
benbord- og befundet mig udmærket vel.
Hjertelige hilsener! Deres hengivne
Henrik Ibsen.
hyggeligt, gid det kunde ske engang, før vi reiser.
Tør jeg altsaa skrive saa uvørrent lige ud,
som dette er, og De vil alligevel ikke misfor-
staa mig, saa at De ærgrer Dem over mig,
jeg haaber det. Med varm og hjertelig tak for
Deres hjertelighed mod, kjære fru Ullman, jeg
er mer end rørt derover, nemlig grundrørt i hjertet.
Deres hjertelig hengivne
Kitty.
Er det den protektionist paa Lille-
hammer, der engang i vaares skrev
noget om mellemrigsloven og frem-
kaldte et svar fra min haand?
Det forekommer mig dog, at den
mand hed Thorstein Lunde, - eller
tager jeg feil? Herom tør jeg bede
om en liden besked, saasnart budet
kan faa tid til at løbe herop igjen,
idet jeg jo bør vide, hvilken specialbran-
che nævnte komitémedlem repræsen-
terer.
Deres ærbødigste
Ebbe Hertzberg
11. 10. 95.
203.
røde huse, skorstenspiber og masser af skibsmaster ne-
de i havnen - alt saa klart, saa klart gjengivet; -
og nordover skoven og de uregelmæssige klitter. Hele
stranden var livlig befolket af masser af badende
baade børn og vaksne; men det gjorde ingen fortred
eller forstyrrede naturens store, mægtige stilhed;
selv de store flokker af maager, terner, der søvnige
og nydende tilværelsen strakte sine vinger og smaa-
pludrede, medens de stod paa et ben der lige i
strandkanten paa stenene ikke langt fra os. -
Varme eller svalende luftstrømninger aandede som
kjærtegn henover vandfladen og fyldte os begge med
ten salig, bereisende glæde; det var, som vingeslag
af engle om vore hoveder - - jeg saa paa Ellen;
hun havde taarer i øinene; - hvor vi var lyk-
kelige! der behøvedes ingen spørgsmaal, intet
svar; vi gled sammen i nuet - var en! Vore
sjæle fløi haand i haand op mod Vorherre. -
Og mange saadanne aftener havde vi, rige
paa vekslende stemninger baade i naturen og i
os selv og mange deilige tankeudvekslinger, rige
paa stof og farver - gjenskin fra havet! dette hav,
den.
Endnu engang maa jeg bede Hrr Grieg mange
gange om Undskyldning for hvad jeg har været saa
fri og skrevet og bedet om. En behagelig Sommer
ønskes Dem og Frue.
venligst hilset fra
Enken efter Capelmester Hennum
pigerne og spør mig om dit og
dat og så skal jeg i kjøkkenet og sma-
ge på maden og meget andet. Og
så kommer småen farende ret
som det er - hun kan selv lukke
op alle dørene nu - og hun er altid
så fortrollende dejlig, at jeg
straks
gir skrive-
riet en god dag. Ikke at tale om
selskaber og theatervæsen og megen
anden vederstyggelighed. Nej, her er
storartet! Ikke en kat som ser eller
spør til mig, undtagen hvergang en
sød og smilende liden stuepige bringer
mig min dejlige mad, som jeg
altid blir glad ved bare at kjende
lugten af. Når jeg så er kommet
godt ind i begyndelsen og har
fåt overblik på hvad jeg skal
ha med, kan jeg til nød hjemme.
Forresten har jeg tænkt på at leje
Grefsen gard, som sume år hev
gjeve 50,000 kr.  brutto. Det er
ikkje verst. Men det er so
dyrt eit bruk, at fru Fanny
slit med stort hönseri, veving og
anna handarbeid for å skaffe
kontantar. Den eldste dotteri, 22 år,
sit på kontor, men vil no ta til
med kjolesaum.
Igår såg eg alle sylvpremiane
Ola hev fengji for skjoting.
Det var velduge greier. M.a.
Kongepokalen, som var tung,
stor og vakker. Men större var
ein bolle til 2000 kr. som
Kungen hadde sett upp i
Stockholm ein gang. Og endå
större ein med hög ein med lok som
hadde kosta 3000. Kvar han fekk
den minnest eg ikkje. Men det
aller finaste var ein cigarett-bikar
av tjukt gull med raud emaljelok
Jeg tror næsten, man kan sige at
Man ser intensere. Ikke saa,
at man bare ser Hjemmets Smaalig-
heder og Feil - den Evne er meget
fremme hos Ibsen - men alt det
Gode og Vakkre, det ser man ogsaa
tydeligere. Man ser større paa Tin-
gen, - det er Sagen. Og saa blir man
ikke saaledes opspist af mange
Smaating, som blander sig ind, naar
man er hjemme. Opgaven blir alt-
saa at tage det større Syn med
hjem, og ogsaa der se stort og
vakkert paa Livet. Men der er en
Ting til, som spiller med. Og det er
den besynderlige Egenskab hos Men-
nesket, at der vel neppe er en Ting i
Livet, godt eller ondt, som vi ikke i Læng-
den bliver ligesom mindre følsom for.
Selv den fyrigste Elsker klarer ikke
et evigt Favntag, og selv den iv-
rigste Fjeldvandrer liker at kom-
me til Bygden igjen. Ja tænk,
at jeg, som iaar troede at have
faaet Mætten af Fjeldene ved
de sidste sure Marscher allerede
begynder paa en frisk igjen med
Bergen 20/1 92.
Kjære Edvard Grieg.
Indlagte Program er skrevet paa
bømisk og indeholder - foruden Programmet -
bl. a. Meddelelse om, at Filharmoniske Sel-
skab i Pilsen giver Søndag den 20de Dec.
1891
Linje sandsynligvis Lokalets Navn)
- en Grieg - Aften - Koncert. - Veier betyr
Aften
sandsynligvis Koncert eller
noget lignende. Programmet er let
forstaaeligt, da Op. & No er tilføjet. Faar
De senere nogen Avis med Anmeldelse derfra,
skulde det være morsomt at se den.
Deres hengivne
Olav Lofthus.
sende hende hjem. Saa har
jeg den Fornøielse at faa et
nyt Menneske i Huset. Det er
som at gjennemgaa en sygdom.
Helga har været i tre og havde
fæstet sig for det fjerde år -
28 .6.04
Frundeles surt. Var i Byen igaar.
Saa om Kvælden de svenske Dansere
paa Folkemuseet. Der var neppe 100
Mennesker ; Veiret var jo daarligt, og
de to Bankfallitter har dæmpet Lyst
og Evnen til Fornøielser hos Folk. Konservator
Aal var mismodig og det er saavidt
Baaden bærer. Efter Dansen var en
liden festlig Tilstelning i den herlige,
usædvanlig store  Numedals
Røykstove. Alle de national-
Jeg blive her endun 14 Dage,
min Leilighed skal gjøres istand,
og mine piger er endun i Nysted
og har faaet Dem at blive der
til 9de September. Carl Nielsen
har været her i 2 Dage han
var uhyre elskværdig, Röntgen var
henrykt over at have ham at
tale med om Musik.
Irmelin tog han med herover, og
han er her endun, So`s kom
ikke med, hun skøtter vist ikke
om at være sammen med Engelhart
det er mulig forbi mellom de To.
Signe Tegen skriver, at hun snart
sender Silke Prøver, naar de
kommer skal jeg sende dem
til Dig Hun har det godt,
finder Japan høist interesant, men
Leipzig 9 august 1899
Kjære Honoria!
Tak for dine to breve som kom sam-
tidig i dag. Det var godt at det gik saa godt
med Karl, og det var godt at jeg fik dine
breve nu, fordi jeg havde brug for at faa
tankerne paa lidt andre veie end de
har været i de sidste tre-fire dage. Jeg ser
nemlig af brev fra Svante at der kanske
kan bli vrøvl med min permission.
Principet i Stockholm, hvortil S. selv synes
at slutte sig, er nok det at hvis det gjelder
rundreiser for at spise videnskabelige fest-
middage saa er intet i veien, men for
videnskabeligt arbeide kan intet gjøres. Jeg
blev saa irriteret som jeg sjelden har været.
traadte i min tjeneste - og det er
da 
indlysende
, at det - efter saa lang
tids forløb - er umuligt for mig
at huske alle detailler, især da
jeg imellemtiden har været meget
syk og mange gange har været
"fuldstændig ind i døden", og naar jeg
har været lidt bedre, har det været
et "jag" for at skaffe til hus og
familie det, som sygdom og arbeids-
udygtighed og dyrtid har taget
fra mig. Min tid har ogsaa været
sterkt optaget med kunstneriske
studier, - jeg betragter mig nemlig
aldrig som "utlært", (som "folk
flest gjerne taler om), - jeg vil heller
aldrig blive det; - (disse kunst-
neriske studier burde forresten helst
all min tid ofres til) - (jeg har ikke lang
tid at leve). - - Saa faar jeg
stadige spørgsmaal at besvare: -
av eigi avling, skinke og spekepölser
likeso. Ein gamal herleg syrinhekk
stod i full blöming og kranso
inn huset mot sjöen og eit
vedunders  soleglad
yvi viki, der makrelfiskarane
låg i båtane sine og vakta
på fisken. Fred og ro –
Me  tala tilsist litt
um Nansen og mintes eit ord
han sa: Det vanskelige
gjör en fort; det umulige tar tid –
Flott –
Med Aagot er det likeeins. Det
vil nok diverre ta tid fyrr me fær
henne heimatt –
Hv. 15.6.33
Eit lite skrift av Idar Handagard
etter danske kjeldor syner koss
danskestyre på Grönland öyder eskimo-
den unge maleren Tjøttø. - Da begyndte jeg
at ahne lidt af sammen hængen, - jeg hav-
de da just faaet et "nyss" derom gjennem
Wigdehl. - Siden traf jeg Werenskiold
igjen, og i det han hilste sa han: "godag
Tjøttø!" og da jeg protesterede, sa han -
"ja men hvem er Astrup, og hvem er Tjøttø".
Jeg forklarede ham da, det lille jeg vidste
om sammenhængen, - men det saa ud til at
han ikke forstod det. Tjøttø havde et ansigt som "glemtes"
Saa traf jeg Werenskiold paa min udstilling
1911 og hilste paa ham og atter var det:
"Goddag Tjøttø!" -"Nei De forvexler nok stadig
Tjøttø og Astrup, sa jeg, - "der findes jo ingen-
som helst likhed mellem Tjøttø og mig, saa jeg
kan ikke forstaa, at en forvexling kan være
mulig". Tjøttø var nemlig  tynd og
smalskuldret med et lidet rundt "pigehode"
eller rettere - et ganske vakkert, rundt "dukke-
hode, - medens jeg var bredskuldret og nær-
mest havde et magert "faunefjæs" og et af-
langt hode. "Jeg forstaar ikke dette - sa Weren-
skiold. "Jo, sa jeg, "det er lett sak, - det er jeg
som heter Astrup,- der er ingen anden Astrup
som maler, - og det er jeg, som udstiller her
Hr. Dr. Edward Grieg!
For Burcauets Skyld
bør maaske oplyses, at
en Liste med Ærestilhø-
rene blev mig forelagt
før min Koncert i Ber-
gen, men at jeg denne
gang lod sende Billet-
ter kun til dem, som
mig bekjendt, ikke
vilde mig andet.
Jeg har bragt i
Erfaring følgende:
I et stort Selskab hos
Sørensen i Sandvigen
Vaaren 1891 skal Hr.
Grieg have Udtalt sig
derhen, at mit Dagen
iforveien i Sagen med
Rom, den 13. November 1883.
Herr boghandler Lund!
For 14 dage siden vendte
vi tilbage til Rom og jeg til-
lader mig herved at anmode
Dem om, under min vanlige
adresse, Consolato di Svezia &
Norvegia, godhedsfuldt at vil-
le sende mig en veksel for min
gage for 3. kvartal samt for de
af herrerne Lindberg og Olaus
Olsen indbetalte honorarer såvel
som for hvad der muligens
måtte være indkommet fra
Bergens teater.
Af bladenes beretninger ser jeg
at der hersker adskillig uro også
i teaterverdenen hjemme. Om
demonstrationerne vil føre til
det tilsigtede resultak, kommer
vel snart til at vise sig.
Kjære Grieg!
Naar jeg sætter mig til at
skrive til Dig, saa burde jeg have
bedre Tid, mere Ro og fremfor alt
være i perle Humør men det er jeg
aldrig naar jeg har rigtig meget at tænke
paa, naar Alt daar rundt for mig
som det i disse Dage gjør. Dit kjære
Brev som jeg modtog iforgaars har
imidlertid bragt mine Tanker i en
anden Retning, ud af Forretnings-
væsenet om jeg saa maa sige for jeg har
i denne Høst faktisk været Forretnings-
mand i en vis Forstand; men
misforstaa mig ikke, jeg har igrunden
taget mig Vand over Hovedet. Tænk
Dig 4 Kirkekoncerter siden Ferierne. 
Drøbak, Fredrikstad, Drammen, Moss
skriftlig fra rette Vedkommende, saa
der ikke bliver nogen "Slinger i Valsen!"
Se nu har jeg udøst mig over hvad
jeg havde at sige, og maa nu slutte i
al Hast for at række Posten! -
Med hjertelig Hilsen til Dem og
Deres Frue fra mig og min Hustru
Deres hengivne
H.L. Brækstad
München, den 13. April 1888.
Herr Kr: Winterhjelm!
Jeg har ikke det mindste imod
at det betræffende sted i mit brev på en
under Henry VIII, som tog det fra ham og selv
byggede videre paa det. Senere har Queen Elisabeth,
Tudorerne og Hanover-kongerne levet der. Men
nu bor aldrig Royalties der længere, - det er blit
til Musæum. Der er ca. 1000 Malerier, gamle
Mestere: Rembrandt, Rubens, Mantegna, forgivne,
Titian, Tintoretto, Veronese, gamle hollandske
mestere, - og saa de herligste gamle gobeliner!
Deilig var det at gaa der. Og saa Parkanlægget
og de masser av Blomster i de forskjellige
Haver i  Renaissance-stil. Parken
gaar helt ned til Thames, og der paa Elven laa
hvitmalte elegante Husbaater langs Bredden,
hvor Folk bor om Sommeren; de var dekoreret
med Blomster, og saa høist indbydende ut.
Lolla var søt som altid. Ja, Du aner ikke
hvor makeløs hun er, og hvor hun altid tænker
paa og finder ut, hvordan hun skal kunne
hjælpe og glæde andre! Og saa er hun saa
snodig og rar, og saa komplet forskjellig fra
alle andre. Jeg ved ikke hvad vi skulde gjøre
uten hende i nærheden av os. - Nu netop
ringte hun op og inviterte os alle over til The
i Eftermiddag sammen med Margit Grøn og
hendes Mand Mr. Major, som kommer.
Har Du hørt om dengang Margit Grøn kom og
besøkte hende og skulde ligge over om Natten, da
de skulde sammen i en Middag? Lolla hentede
hende, og kunde ikke skjønne, at Margit ikke
havde nogen Bagage med sig, for hun skulde jo
Berlin S.W. Dessaner Str. 10
6/11 1905.
Herr Dr. Edv. Grieg!
Optaget som jeg med alt, hvad der
staar i forbindelse med dannelsen af den
norske menighed her og med andre
gjøremaal af almindelig interesse
for den herværende norske koloni
og ret som det er herunder afbrudt
af en reise til Hamburg, er jeg be-
klageligvis ikke saa snar til at kom-
me med mine tak for Deres sidste
brev, som jeg skulde. Men min tak-
nemmelighed mod Dem er konstant.
Og selv regner jeg det som en lykkelig
oplevelse at være kommen i personlig
4)
og tvinger os til at gå
på Stationen med 
alle mine Malersager 
og nægtes Vogn –
Dagen efter overfaldes 
jeg i Inteligentssedleren med en
sjofel artikkel – at nu 
var Munch atter ude – 
Af de Sludsker der forulæmpet 
os var en ikke tidligere 
straffet –
Samme Høst Overfald i 
Aviserne med min nye 
Udstilling –
1904	Høst reiser jeg til 
Tydskland en kort Tur forat
hente mine Billeder forat 
udstille i Kjøbenhavn –
Samme Aften jeg kommer
af mig ønsker han specielt
noget om Færøerne og Sangdanser.
17. 12.03
Bagte Bakkels i Form. Reiste
til Byen med to; men blev øde-
lagt af Træthed og fik lidet udrettet.
Traf Fru 
Sofie Werenskjold
. W. er paa
Lillehammer for at hvile ud; hun
reiser op et Par Dage til ham.
18. 12.03
Skuredag.
19de
(Ligesaa.)
20de Søndag 
Havt Rektor Horst og Frue
Løland
, Fru Edvard
Brandes og Fru Nissen til Middag.
Muntert og hyggeligt, tiltrods for at
Lampeglasser sprang med det samme
Leipzig 31 august 1899
Kjære Honoria!
Det var godt endelig igjen at faa et or-
dentligt brev fra dig, og svaret paa mit
sørgelige brev som jeg har ventet saa paa. Det
var uheldigt at netop dette brev skulde gi sig
ud paa langreise. Og tak skal du ha for
svaret ogsaa, jeg var jo ikke det mindste i
tvivl om hvordan det skulde lyde, men det
var saa godt at faa det alligevel.
Hvordan det gaar i Stockholm faar jeg vel
ikke vide før i næste uge tidligst. Jeg skrev til
Herslow og til A. at jeg simpelt hen anser det for
mig selv personlig farligt om jeg blev afbrudt
nu, og jeg skrev det under indtrykket af en længre
række vaagne nætter, som var resultatet af
Arrhenius's brev, og jeg sagde at jeg opfattede situ-
ationen for mig saa at jeg ikke kunde kjøbe
permissionen for dyrt. Hvordan nu dette end
virker eller ikke virker i Stockholm, saa har
det i hvert fald havt en udmerket virkning
paa mig, nemlig at jeg utrolig fort fik min
10.5.1926.
Kjære Frøken Solheim,
jeg hadde alt sendt pengene, 
da jeg fik Deres sisste brev, men her
følger altsaa resten, kr 100.00. Saa vil
jeg haabe at De maa faa en god
sommer i Fredriksvern. Kanske De
ser nedom basaren i Bristol 19-21 ds.,
saa vi ses der? Jeg har rasende travlt
og er svært spændt – basardame har
jeg da ikke forsøkt mig paa at være endda.
Bedste hilsen
Deres
Sigrid Undset.
Register for bog. no. 1.