MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
16-3-1923 
letvindt er han unegtelig med sin selvstændighet. Forleden fik han fjerde 
præmie i skoleskirend – bedst likte jeg at han selv indrømmet, hans præ
station var i og for sig ingen præmie værd, men føret var daarlig og der var
i det hele bare fire gutter som stod to ganger. Han hadde ventet at
 faa fjerde præmie og hele klassen hadde ventet det av ham - men han
 hadde nok tænkt at ta den med mere bravour. Det lille sinte 
ulykkelige ansigtet hans da han kom sigende utpaa hoppet med næsten 
ingen fart – og da han kom luntende opover forbi mig og jeg sa «jaja, du stod 
da» -« uf mor, ikke snak til mig - « , han var saa søt, kan du tro.
- Uf, nu bæljer grammofonen! Jeg kjøpte den en dag da 
jeg ikke visste min arme raad med Mosse som bare laa og suttret av 
utilpashet og misfornøielse – og nu gaar barna iseng under fuld musik
 hver kveld, og Magne og Clara og Arne og Torben og hvad hele skokken heter 
stiller her om eftermiddagene. Men Mosse blev aldeles blek av bevægelse, 
første gang hun hørte den og Hans vil ha alle trækspil-platerne,
 til mit hode holder paa at gaa istykker -
Jeg skal op og klæ mig om - skal læse op paa speider-
gutbasaren ikveld - eventyr. Saa nu maa jeg slutte. Men tenk 
paa Kjøbenhavn da du.  Ellers saa ser jeg dig vel kanske paa 
nedturen eller opturen. Dette er visst næsten ulæselig skrevet. Jeg
længter efter at høre litt om hvordan du har det, du og dine.
Gud vet om kjærminderne kommer til vaaren - her har været for litet 
sne –. Men roserne i vinduskarmen tegner saa overdaadig, at jeg
kvier mig ved at reise for deres skyld!
Hilsen til Johan og dig selv.
din Sigrid.
173
til inntekt for et pensjonsfond for gamle
forfattere. Og den 14de  mars skal
jeg lese op sammesteds - jeg velger fortel-
lingen om Karsten Anker i lekestuen på 
Eidsvoll.
Så har Ingeborg Refling Hagen vært
herute en formiddag, proppet med 
stoff for et ekstraodinært forfattermøte, 
ti forfattere har bedt om å få i mars.
Det gjelder mange viktige saker: oversettel-
sene av barnelitteratur, som strømmer fra 
Gyldendal, tvilsomme av innhold og dårlig
omsatt til norsk. Bibliotekets innkjøp
av bøker - i Deichmanns innkjøps komi- 
te sitter en dame, Rikka Deinboll,
som selv oversetter barnebøker og garan-
terer forlaget innkjøp av dem. 
Forfatternes økonomiske kår skal også be-
handles, så det blir nok bølger og Sigrid, 
formann kommer ut i storm!
omstændighed nu længer i Dresden, medmindre
priserne siden min afrejse skulde være gået
ned igen. Jeg har imidlertid ikke hørt tale
om at så skal være tilfældet. Derimod er
klimatet om vinteren i Dresden i regelen
meget mildt og behageligt og om sommeren
er der rigelig anledning til i en af de mange
nærliggende småbyer og landsbyer langs
Elben at finde et både billigt og let tilgænge-
ligt logis i den herligste natur og i en frisk og
styrkende luft. Navnlig henleder jeg din opmærk-
somhed på Pillnitz, en times dampskibsfart
fra Dresden. De indfødte Dresdenere om-
gåes ikke synderlig med fremmede, og disse
sidste indbyrdes heller ikke meget, ialfald kun
nationsvis; men om vinteren lever der jo i rege-
len en hel del norske der.
At tage sommerophold i Salzburg vil
jeg bestemt fraråde Dig. Byen ligger således,
at der enten er trykkende hedt eller også me-
gen og særdeles langvarig regn. Da vilde det
være meget hensigtsmæssigere at vælge et af
nabostederne, enten Reichenhall eller det
billigere og landligere Berchtesgaden. Begge
steds findes mineralbade, og Du vilde antage-
lig kunne undgå at rejse til Gastein. Skulde
Du bestemme Dig for Berchtesgaden, så vil
jeg anbefale Dig at forhøre Dig om logis hos
utaalelige.
Dersom De eller deres kone ville
opgive mig Frk. Thora Hansens
Adresse ville jeg være dem forbun-
den eller maaskee tale de med
denne Dame, da lad hende i et
Brev fortalde mig hvor hendes
Adresse er, jeg skal da besvare
dette.-
I mit Album er der Plads til
Venners Portraitter, de ser jeg
dem en , til gjengjeld.-
I fald de naa Danmark til Som-
mer haaber jeg vi sees, vi kunne
næsten samlede besøge de danske
Bøgeskone og fornye gamle Erindrin-
ger.- Vil de kjære Fru Grieg venlig
hilse Deres For'ldre og Søstre fra
mig og med det oprigtide Ønske
at mine Linier maa træffe dem
begge raske forbliver jeg som altid
deres venskabelige
Ven.
Ad: J Hellesen.
Gathersgade 37-. 3de Sal
er den rette. Ved paany at tage det for
mig, faldt det mig med engang ind,
at der jo var en klasse underholdsbe-
rettigede, som var trællefødt paa faderens
side, og hvorpaa følgelig ordet Þéborinn
som af Dem forklaret umiddelbart
passede, nemlig de frigivne trælle, der
ikke formaaede at underholde sig selv. Disse
faldt ifølge loven tilbage paa sin tidligere
eier og dennes arvinger og maatte altsaa
i tilfælde "skiftes" ligesom andre úmágar.
At G. 115 netop sigter til dem, er saameget
sandsynligere, som  félaus børn af
en
fri
fader - hvorunder ogsaa hans Þýborin
børn; thi om disse gjaldt i denne henseende
intet særeget - særskilt omhandles i
kap. 117.
Deres ærbødige
Ebbe Hertzberg.
D. 8de aug. 1894.
undertegned af alle, der vare ansatte ved den,
og desuden af Menighedsraadet, samt af 6
(alle) tidligere ansatte Præster. Endvidere
fra en eller nogle Tilhørere ved Orgelforedrager
en stor Krands af Laurbær. Ikke at for-
den. Naturligvis gjendrev jeg det hele som noget vrøvl, men
- blev alligevel ikke saa overrasket, da hun tilslut fortalte
mig, at det var hendes hensigt at reise over til Amerika til
en barndomsbekjendt. Det lykkedes mig ikke at faa hele
grunden at vide; men der laa tydelig en forelskelseshistorie
under, - hun gik med et fotografi paa sig og havde aaben-
bart den største lyst til at vise mig det helt, men gjorde det
dog ikke. - Saa kom hun da ned til Horten igjen for at være
der de sidste dage før afreisen og var da mest oppe hos os.
Der var kommet noget saa uroligt og forceret over hende,
og vi fandt hende høist besynderlig. Endelig den sidste
aften brast det for hende et øieblik, da vi var alene. Hun
kastede sig ned paa gulvet foran mig og hulkede lidenska-
belig, idet hun gang efter gang jamrede: "Gud give, jeg
kunde fortælle dig det altsammen; - men jeg tør ikke!"
Jeg trøstede hende saa godt, jeg formaaede, og sagde at hun 
kunde betro sig til os, og at alle bare vilde nære den store
deltagelse for hende, hvad der saa kunde være iveien - -
men hun hulkede og græd som et lidet barn og nævnte no-
get om et givet løfte. Udover aftenen var hun fuldsten-
dig som ellers igjen om end meget bedrøvet og vemodig;
og det gjorde os alle meget ondt at skilles fra vor kjære eie-
54
Anm til § 1.
Plato inddelte Philosophien i Logik,
Physik og Ethik, Aristoteles i
theoretisk Philosophie eller Logik,
Physik og Mathematik og praktisk
Philosophie el. Ethik, Politik og
51
Hennes store angst for mennesker ovenf
reb uventet. Og hennes evne til å tie og
fortie; i mange år gjemte hun og viste
andre frem et kratt av sten, hun hadde
tatt med sig fra Dankiskers. (Sammenlign
andre hans uimotståelige lyst til å 
meddele sig og gjøre andre delaktig i sine
merkelige fund). Bøker, pikeværelser,
gårdsrum, trappeopganger - bygårder.
Hvor få og lykkelige vi var på Molde!
8/2 Er fremdeles sjuk og har lange 
netter.
Johan var forleden dag inne hos
Mowinckel, og talte om Eriks chanser som
norsk konsul i Bergset. De er gode.
Mowinckel har feget av barner mot bonde-
partiet og Hundseid - "de er ikke engang
gute Leste, bare schlidste Musikanten"
sa han. 
Vor elskede Maia er blitt kjørt 
til Lovisenberg efter en voldsom blod-
brekkning - mavesår. Bedre nå.
Stazione zoologica, Napoli
28-3-01
Kjære Honoria!
Du har jo vistnok ikke
skrevet noget brev til mig siden
sidst; men det er jeg saa vant
til,- og her er saa deiligt
og saa meget nyt og rart, saa
jeg kan ikke lade være at
fortælle det til alle verdens-
hjørner. Ja, synes du ikke
det maa være storartet at
reise slig? Og det er i virke-
ligheden endnu meget bedre
end man tænker sig det. Har
er saa overdaadig vakkert, - og
saa mægtigt og saa rigt at det
til at savne Landet fygtelig den
første Tid. Om Natten staar jeg
op og slaar Vinduerne op lang
Tid, for at faa sove, her er jo
ikke Pusterum. I kan ikke
tænke Eder hvor deiligt der var
i Lille-Elvedaten, da jeg kom der
om Aftenen. Trondfjeld var af
Kobber, og jeg synes aldrig jeg har
det saadan Luft med Grønt
og Svovlgult og Rødt. Jeg mødte
E Ivar og hans Mor i to Karioler
i Halv mørket. Saa fik jeg sagt
ordentlig Farvel til ham. Dette
er mine Oplevelser og Følelser
indtil denne Stund. Mer har
jeg ikke oplevet. Gid I snart
vilde skrive, baade lade mig høre
meget om Eder og om jeg har
tabt meget ved at reise bort,
Nu vilde jeg ønske I maatte
ind til le'ancerne, at vi
kunde gjøre Lie-Festen sammen
og holde Atelierkalaser baade
Chr. d. 16/12 85.
Kjære Hr Grieg!
Jeg lovede Dem nogle Linier, naar
jeg sendte Stemenerne til Bergliot, og det
var ogsaa bledet gjort, hvis ikke Elling
havde vist mig et Copi af Brev til
Dem angaaende Udførelsen af Bergliot,
som var meget smigrende for mig, og
som sagde Dem, at vi Alle havde gjort
vort Bedste for at Udførelsen af
deres herlige Composition kunde blive
saa vellykket som muligt.-
Da De alligevel ønsker at høre nærme-
re herom, vil jeg sige Dem, at det intet
let Arbeide var for mig, da Fru Gundersen
var og altid vil vedblive at være febrilsk i
dette Nummer fordi hun ikke er musikalsk.
- Den første Gang gik det godt, 2den gang
mindre godt, 3d gang udmærket.
Og nu må jeg atter takke Dem
for det intresse De havde for
min kunst - det är, som om
jeg står fastere infor mig selv
siden De har fått øinene mine
op for så meget, jeg for ikke
màrkede; og det er ikke bare
likeoverfor Deres kompositioner
dette gjälder, det er i musik
ellers også; jeg er så inderlig
taknemlig for, hvad jeg af Dem
har lärt. Ja, dette skulle natur-
ligvis siges meget penere og
bedre end jeg gjør, men De
tager nok mod det alikevel?
Min man ber mig hilse
Dem umådeligt, og iligemåde
gjør Deres taknemlige -
Dagmar Møller.
Ski 3/2 1916.
Fru Katti Anker Møller
Chr.a.
Jeg har takkende mottat Deres ærede av 1.ds. - Jeg er ræd
mine ideer om "barnebibliotek" ikke falder i traad med folks flest.
Saa litet som mine ideer om det ideelle børneværelse gjør det - jeg synes 
det bør fra forældrenes haand kun forsynes med det nødvendigste – og
lad saa ungerne der i fred faa samle sammen alle de rare – og fæle –
nips og vrakgods, hyssing og filler og kulørte blader av julehefter og gamle kniver 
og produkter av tysk industri, som barn elsker og vi voksne finder gyselige.
Det er jo saa, at naturlige og ufordærvede unger liker ikke kunst 
mere end de liker kaviar eller oliven. De liker søtsuppe, kjøtkaker og 
grynlapper, hvis man vil la dem faa lov til at være ærlige og oprigtige 
Og de liker Allers familiejournal og engelske magazines. Og man bør i 
noget mon la dem faa lov til at tilfredsstille sin smak, idet man
bruker sin egen fornuft – ikke paatvinge dem hverken kaviar eller 
artistiske raderinger, ei heller lar dem faa mere end en forsvindende brøkdel 
av den søtsuppe og de slikkerier en frisk og robust menneskeunge 
drømmer om findes i slaraffenland. Likesaa med den litteratur
barn helst vil læse.
Saa er der jo endel føde, aandelig og legemlig, som baade 
voksne og barn liker – og trænger. Saa at si oksesteken til søndags for 
krop og sjæl. Jeg mener at barnebiblioteket bør bestaa utelukkende 
av dette – god, uraffineret og nærende kunst, ikke spesielt beregnet
og så forskjellige andre i mindre 
Portioner – Som til Stang o.s.v 
– Nu det er gaaet bedre
end ventet –
Ikke tror jeg forresten at
jeg kan påregne noen bestemt
Afsetning – Det var vistnok
Omstændighedernes Medfør som
ifjor d gjorde Salget
– Stakkels Hans Jæger – 
Jeg haDet var en af de få jeg
gjerne havde seet igjen – 
Det var en af de mest 
sympatiske af Bohemer–
og den bedste Kristiania-
bli en nett brosjyre. De to flinkeste 
rormennene i seilerflåten, begge strie 
og Magnus dertel halvgælen.
Bygmester Bjerknes, en av de 
faste figurene på Karl Johan og Alfred 
Larsens gjest både ombord og i land
er "savnet fra sitt hjem." Mye snakk 
om det - mannen nervøs i anl. et
bygg, han ikke får finansiert. Når
ikke menneskene av en rummlig
tid vil holde op å undre sig over, at
en og annen og kanhende mange lar
være å dø en naturlig død." Det
burde bli like naturlig at folk
går ut av livet, når det passer 
dem og er heldigst for avgjørelsen.
Seyer er forpliktet til å leve lenger 
enn en selv har lyst.
Og no hev ovanpå alle gamle
parti ogso fengje vår Hitler.
Erik Lie, Kathrine og Jonas var
her ein kveld saman med Bull
og Valstad; dei er alle tri heilt
Hitlergalne. Jonas held foredrag
no um Tyskland under den
store diktatoren – lukkelege
folk som kan tru.
Eg hev meld Stefan Zweig i
"Den 17de mai". Arbeidet for det
nye norske Vikebladet er i
full gang. Atter far eg segje:
den  som kunde tru!
"Den 17de mai" som med
slit og offer snart hev nådd
sine 60 år er enno eit lite
fatigt blad som aldri veit um
det liver neste halvåret.
Elendige greier.
Det er ei fæl tid – berre
sport og underslag, hemming og brót
Bergen den 8de April 1868.
Onsdag Aften Kl. 10.
Min kjære Nina!
Egentlig havde jeg ikke
tænkt at tilskrive Dig inden jeg
hørte at Alt var vel overstaaet,
men jeg synes det varer mig saa
længe nu, at jeg begynder at troe
der maa være en Misregning med
i Spillet, og derfor seer Du mig nu
ifærd med en Begyndelse til et
Brev, i Haab om at det muelig kun-
de endnu naae Dig inden Du lægger
Dig nedfor. Først vil jeg da takke
Dig ret inderlig for Dit sidste
kjære Brev, hvilket glædede mig og
os alle meget, om det end indeholdt
endeel mørke Tanker. Jeg tænker
slet ikke paa ei at faae høre oftere
fra Dig, min lille Pus! tvertimod
glæder jeg mig til endnu i endeel
Aar at samtale ofte med Dig i det
mindste paa Papiret. Det er jo
ganske rimeligt at Du, som alle
unge Koner, er en Smule ængstelig
den første Gang Du skal begive Dig
ud paa den farlige Reise, men
med Guds naadige Bistand kommer
Arbeiderbl. G. P. Åsen
Den store barnedåpen.
Da biskop Lunde igår formiddag
holdt en tale, blev han gang på
gang avbrutt av en ung mann
ved navn Harald. Politiet blev
dog ikke tilkalt!
Min "folk'mottager» holdt jeg âpen,
jeg satt så ensom — og var trist til sinns.
Da kom den store barnedåpen
- jeg hørte skrikene fra Harald prins!
Jeg hørte talen av hr. Lunde,
han snakket både lenge, godt og vel -
Så prinsen hadde gode grunde
til nu og da å gripe ordet selv.
Hvad prinsen sa var vondt å fatte,
men alle skjønte da at han var sint!
Hr. Lundes ord var mere glatte
- ja, han var hveten uten spor av klint.
Hvad Lunde sa, vil alle glemme.
Han talte slik at ingen sjel blev støtt.
Men prinsen skrek med tordenstemme:
«Bœ, bœ, min herre. Blir De aldri trøtt?»
hang til mørkerædhed.
Mange børn har en skræk for at se billeder af
lidt grufuld beskaffenhed, f. eks. krig, mord, brand,
et oprørt hav eller mørke skyer; det er rimeligvis
deres naturlige sans siger dem, at dette henfører
til begivenheder, der ikke er for det gode eller pene.
Tydelig kan jeg huske, hvor det da gjorde godt naar
den der viste mig saadanne billeder samtidig
kunde paapege en fugl, en blomst, en mand eller
hvadsomhelst, der havde noget tiltrekkende ved
sig, - og endnu den dag idag er jeg glad og teknem-
lig for saadan lærdom!
maa jeg tage et andet lidet eksempel:
Næsten alle børn er glad i at klippe papir.
De vidunderligste sager frembringer de i sine
fantasier.
Hvis nu f. eks. den lille kommer og viser frem
sit ubestemmelig formede stykke papir og siger:
"Se, mama - det er en stjerne; er ikke den 
saa har vel de færreste hjerte til at svare: "fy da!
den er styg." Nei, man feier det snar bort
indrømmelsen: "
Lørdag 14de
Kjære Vensa, er glad i dig og
vil bare si Goddag og ikke mere.
Kom ikke Brev fra dig de to sidste
Gangerne, saa staar vel ingenting
paa da. Harald er vel ikke kommet
siden han ikke har telegraferet.
Aaja kommer nok. - Sender idag
Mesteparten av Boka til Swanstrøm.
Den blir ikke stor iaar, men jeg
kan jo skrive endel nu mens den
trykkes ogsaa. Skulde saa inderlig
gjærne villet være hos dig nu og faat
dig og faat kysse dig, Marie. Du
er saa flink og snil nu, jeg elsker
dig, min Elskede. Hurra saa flink du
er med de Mændene. Vær ikke fortvilet
fordi det er saa meget at staa i nu, det
er en Overgang. - Gud velsigne dig!
Jo du skal faa Tocque (er det saa?)
din
Knut
19/3.
Kjære Tore,
Ellinor skriver 12/3 - altsaa
for 7 Dager siden: "din Pakke
er ikke kommet. Den maa
reklameres."
Nu haaper jeg du straks
griper ind. Det er Spot og Skam,
men Pakken er enten stjaalet
i Stortinget eller den ligger der
endda.
Du har vært for valen da
du overlot Pakken i usikre
Hænder.
Stakkars Ellinor, hun trængte
de Saapestykkerne!
Papa
21
neskelige almeengyldige indre Be-
kjendelse af det Pligtmæssiges ube-
tingede Værdi over ethvert andet
München, den 15. April 1887.
Kære herr Bjørnson,
Deres brev modtog jeg i dette
øjeblik, og da De ønsker svar straks,
sender jeg Dem disse linjer.
Spil De altså «Genganegere» på
Deres benefice med den af Dem fo-
reslåede rollebesætning. Og gid så
Deres valg må bringe et for Dem i en-
hver henseende tilfredsstillende re-
Hr. Billedhugger Vigeland
Sorgenfribakken
ved Trefoldighedskirken
Kristiania
raske Beslutning er det umulig at
vide hvordan det var gaat de arme
Aalesundænsere.
 Søndag. 14.2.04
Var paa Kunstnermarkedet igaar.
Morsomt og sindssvagt. De var slemme
mod Bjørnson og Dr. Hjalmar Christensen,
ellers noksaa uskyldigt. x Mødtes om
Eftm - med Dr. Hagelius. Det er
nu omtrent afgjort, at jeg skal prøve
at komme til Skansen midt i Mai;
mens Garborg er paa  sin aarlige
Vaarreise til Jæderen. Tuften kommer
vist til at være hos Kohts saalænge,
jeg vil og kan ikke lade ham være
alene herude med Pigen. Hun faar
fri og reiser til sit Hjem i Østerdalen.
x
 Tirsdag. 14.2.04
Svar fra Bjørnson. Theatret kjender
ikke til løbende Mulkter og det maa
da bli med Forskuddet og Vona.
"Me fær naa sjaa da"! Jeg tror
hvis De ikke skulde like den,
saa har den dog den fordel for
Dem, at De senere vil kunne
faa den ombyttet med et andet
af mine billeder, - som De maatte
like bedre; thi - da jeg sætter pris
paa samme vaarstemning, - fordi den
er en af mine første arbeider,
der er udført med intensitet om den
end, (hvad jeg ikke regner for mangel) er
gjort med megen naivitet - derfor alt-
saa vil jeg være villig til naarsomhelst
at bytte den med et andet billed,
som De maatte like bedre paa en ud-
stilling af mig. - Jeg udstiller sikkert
til høsten 09.
Nu lader jeg Aas sende Dem midlerti-
dig et billede, som har været udstillet
under tittelen "sidst sommernat - før
slaatten begynder". De vil kanske
Lillehammer 17. jan. 20.
Kjære Nini
Nu er det lidd langt ut i nyaaret allerede; jeg
skulde skrevet til dig for længe siden, men jeg har saan merkelig
ubehagelig følelse av lavvand og sand i hodet.  Jeg har lyst til at 
skrive, jeg har lyst til at læse noe ordentlig, jeg har lyst til at 
arbeide, men jeg har mere lyst til at skulke anstrengelsen med
at begynde, sætte mig med et haandarbeide eller ligge og læse
 magaziner og skidt –.  Her er saant lite hus og saa lydt og en evig
pusling og smaauro av ungerne og de unge piker (som er 
flinke og villige, men ikke kan saa svært meget, uten naar jeg er med dem.)
Jeg har det hyggelig og fredelig, men atmosfæren er ikke egentlig 
inciterende til at bestille noget for alvor!
Kjære dig, det var bare synd at sende slik en
deilig kjole til mig! Den var aldeles vidunderlig og naar jeg skal si 
som sandt er, saa var jeg svært pen i den, da jeg prøvet den – 
men gud vet naar jeg skal bruke den – passer den midt paa
en blank sommersøndag eftermiddag?  Si mig det du som vet slikt
for jeg har jo ingen experience i slikt, men gaar det an, saa skal
jeg ta den paa, naaar jeg holder talen paa St. Olavsdagen til
sommeren – utenfor Garmokirken.  Jeg har lovet at gjøre det – men
 jeg vet jo ikke om jeg kommer til det – nu har jeg rasende lyst.
være ufarlig, naar man har saar; - det grodde jo sent
men ellers har jeg ikke mærket nogen fare. Det
"sting" jeg har i venstre lunge er meget værre. -
Saa kom vi da til Palermo, som De ifjor
nævnte for mig i et brev, som et ideelt sted
"hvor der aldrig var vinter". - Jo der fik
vi vinter rigtig tilgavns, - ren nordisk vinter
med sne i fieldene - eller aaserne omkring
byen; - hagl og "sneslaps" i gaterne, og en raa
luft, - jeg maatte tilsengs igjen af bronkitten
(og min fætter, som ikke har særlig gode lunger blev
sterkt forkjølet der); - (han og hans frue er for-
resten værre angreben af malariaen, end jeg
og "Madonna"; - de trodde ikke paa vor italien-
ske apothekers paastand, om at vi hadde "malaria"
og brukte derfor ikke medicinerne, som han gav
os (fruen har det nu "staaet om livet med" af feber).
Madonna og jeg har nok kjendt feberens brænding
mangen dag; - men vi har dog "gudskelov"
hidtil beholdt vor forstand, og det har ikke
Kristiania 4. september 08
Kjære Dea!
Tak for dit brev — jeg fik det sendt 
efter mig op paa Høvringen. — Nei du, 
jeg kommer nok ikke til at reise syd-
over iaar. Jeg var saa træt og nervøs, at 
jeg syntes ikke, jeg passet til at reise 
paa besøg. Saa har jeg ligget oppe paa 
en sæter i Gudbrandsdalen, alene det 
meste af tiden med sæterjenterne, som 
lærte mig at melke kuene og kjerne 
smør —, og saa drev jeg alene omkring i 
vidden i timevis, spillet kort om
No 24
"Trist graaveirsdag"
("Bleikvollehaugen")
Eier: ukjendt desværre, men kunde
kanske opspores gjennen bøkerne i
"Bergens kunstforening, - da det blev ud-
loddet der i 1908 eller 1909.
No 25.
"Høstkveld skumring" - Eier: Jacob Høst (svoger af fru Høst)
Oslo
No 26
"Vaarstemming ved Jølstervandet".
"Vaar og oldertrær ved Jølstervandet")
Eier: Skibsreder Thorvald
Halvorsen - Bergen
Denne mand, som kanske er
Norges største skibreder, og som har
givet 100 000 kr. til Norges krigsflaate
og tusender til andre ting, og hvis store
paladser i og udenfor Bergen er "prop-
fulde af kunst, (næsten bare svenske
kjæmpelærreder-Liljefors bl.a), - denne
mand nægter en fattig kunstner, som
mig, at laane et billede til en utstil-
ling. Han eier billedet: "Kvennagongs-
vatten" (se No 83) og flere af mig.
No 27
"Vinternat paa fjeldstøilen" Eier: Professor Schetelig
Bergen
Under bøgen i Dalen 15de juni 1881.
Kjære venner patienter!
Solen skinner deiligt og varmt, fuglene syn-
ger i stort kor og bøgen drysser sine blomster nedover
papiret; det er festdag idag, din fødselsdag, kjære
ven, just nu drønede nogle skud borte i udmarken;
de anede vist, at jeg skrev om en festdag og vilde
salutere til ære for dig. Jeg tænker i to tømmer
et glas vin med hindanden, og var jeg med vilde jeg
af hjertet drukket med paa et godt aar for dig.
Men det var jo dumt af mig, at jeg ikke skrev
saa betids, at du kunde faaetlæse disse linjer paa
selve dagen; ja jeg havde ikke tankerne med mig;
de var paa videvanke, hvor?, ved jeg ikke, rimelig-
vis i det baagede ubestemte, som saa ofte i denne
tid. - Tak for eder breve, som kom iforgaars.
Det var svært morsomt at faa den, og faa vide
lidt om eders leben und treiben. Deiligt, at du
Hans finder dig saa vel, - og du Edv. - ja du
lader ikke til at må fuldt saa vel; men det
kommer vel etterpaa. Ta, Hans for underret-
ningen om elektrisermaskinen; jeg har alt faaet
elementerne i hus og skal snart tage dem i brug. -
Eders breve traf mig forøvrig ikke i en saa
blomstrende forfatning, som i troede jeg var i