MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
genberg - Det skal være
meget dygtige Kræfter han
har faaet med sig, hvilket
ogsaa skal blive til Gavn for
Musikforeningen. -
Johanne Ryttersager giver
Lørdag Konsert her og spil-
ler paa et nyt Konsertfly-
gel af Brdr Hals, som
skal være det bedste man
endnu har hørt af det
Firma. Hun spiller ud-
mærket, og jeg glæder mig
meget til at høre hende.
Fra vor Ven Hechman skal
jeg hilse Dig - han var
nogle Gange hos mig, og
jeg havde ham, med 2.
Gange i Kunstner foreningen
hvor han medvirkede ved
Udførelsen af Svendsen Kvin
Udmærket
tet og Din Kvartet - Kunstner.
179
Saugbusksforms merker.
La mig huske stunden på bommer 
velten ved Svankjernet, siste
dagen på Holmgild. Johan og
jeg satt der og så ut over sjøen og 
mot de små husene på andre
siden - porsen stod gyllen på
myra, bjerken akkurat i sprettet.
Johan i den gamle brune hatten
med en røiefjær i bandet - grønn-
brun i klærne, ett med masken.
 Solbrent i fjæset og så blå 
og glad i øinene. Og den gode
lukten av nyfelt tømmer.
Alle de lykkestunder, vi 
har hatt i den skogen!
Kærlighed maa bli svalere; for Kærlighed og Skin-
syge følges ad hos mig. (Gad vide om det ikke
er ligedan hos dig? Men det var før du var
skinsyg altsaa, saa nu har du bare en Erindring.
Aajo du blaffer nok op nu ogsaa, men.)
Men tænk, jeg tror jeg blir bedre for-
resten. Jeg skrev det vist engang før ogsaa. Jeg
tror absolut min Skinsyge blir rimeligere. Aa
hvor glad jeg skulde være! Og du gode Gud, hvor
det er forfærdelig ondt naar Kærligheden regerer
en for stærkt, jeg har været blind og døv og
idiotisk og tyrannisk mod dig. Jeg tror det
skal bli bedre at ha med mig at gøre. Har
du saa Taalmodighed med mig til du faar se?
Marie, min Elskede, jeg ser dig nu og ser dit
stumme Ansigt og dit hjælpeløse fl Smil, og
jeg kunde hulke af Anger over at jeg har været
slig altfor hidsig og stærk. -
Nu telefonerte Arnesen om sit
og Thomsens Besøg. Det kan ta Tid med din
Nyresygdom altsaa, Livmorsygdom eller hvad
det nu blir. Og saa har du atter talt
p.t Grand Torsdag
Kl. 6.
Kære Vigeland,
har søgt dig i Ate-
lieret og paa Ingebret,
- aa ja det faar ikke hjelpe,
jeg skal komme igen. Kom
du indad Døren nu, skulde vi
faat os et Glas Bæger. Men
det kan ske næste Gang. Skulde
haft Fan saa Lyst til at se
Fontænen. Ja og saa med-
føre hjem i Triumf Busten.
Hilsen Hamsun
der har en sofa at 
byde mig inat. Jeg 
har ikke svaret før da 
jeg har håbet på en 
udvei. – Jeg sidder nu 
på Grand sammen med 
Hans Jæger der skal 
puttes i hullet i morgen.
Din Edvard Munch
Direktør Holmboe og Tindemann fra
monopolet. Her blir snakket meget
politikk, med hegelse som leder 
og eftersom arbeiderpartifolkene måtte
reise hjem taltes det mer åpent.
Mitt hovedinntrykk: noget
så lite tilletsvækkende som det 
stortinget! Små folks små intriger -
en underlig halv brukers interesse for
hvilkensomshelst sak. Alle avgjørelser
efter småkneseger, partipolitiske eller
personlige. Ikke rart at det meste
går på skakke i landet. -
17/4 Iforgårs talte Johan Falkberget,
Tore Ørjasæter og Kent og jeg i radio om
Anders Kraprig - min førstegang i den
innretningen. Det gikk bra, og vi var
efterpå sammen hos Kent, Elsters
var der også. Vi møtes så sjelden - 
for sjelden - vi forfattere på den 
måten. Ørjasæter er en merkelig
fyr - et spill av besk ironi og en
13/3. 41.
Hr. Advokat Smedal,
Det tør jeg ikke. Vi er ikke Perlevenner,
jeg er skubbet ut.
Det er næsten en liten Historie. Jeg
var jo invitert til at være med ham i hans
Fly, men da jeg hørte fra Berlin at jeg skulde
være stor Mand og føres omkring og fremvises
saa var jeg formeget Olding og formeget "døvstum"
til slikt. Jeg har vel ertet ham litt ogsaa. Og
Goebbels fik ikke Bruk for mig, gudskelov.
Saa jeg er ikke til nogen Hjelp. -
Jeg sender Dem et Hefte, om De ikke
skulde ha set det.
Deres ærbødige
Knut Hamsun.
synes meget for langt, hvis
sagen, det forsvarer, er god.
15/6 Groveir med lunken
skylregn og koghed
sal afvekslende. Don
kom om aftenen - havde
skadeskudt en lom i
Laagekjern. - Alle
folkene i skogen krigs-
besatte - delte i to, svenske 
og norske.
16/6 Sommer! Ikke til
at være inde - linnea
i skogen og præstekraver
paa engene. Sørensen
her til middag, Riecks
til aftens.
Høitlæsning af aviser
- krig, ikke krig?
jeg saa gjerne vilde. Brevet sendte
jeg til Aulestad, hvor han nu
skal bo.
Siden jeg sidst skrev til dig,
har Sommeropholdet paa Næsset
iaar staaet i nogen Fare.
Blytt holdt nemlig paa at kjøbe
Hus (Møllers paa Kaien) og saa
foreslog han, at jeg skulde tage
Familiebekvemmelighed og Kontor i
første Etage, saa tog han sin
Bekvem og sit Kontor i anden
Etage. Dette vilde jo være den
eneste Maade, hvorpaa jeg vilde
kunne opnaa det store Gode at
have Kontor i Hjemmet, men
da jeg ikke kunde have Familie-
bolig baade i Byen og paa Lan-
det (Svigerfar flytter fra os,
som du ved), saa havde det
vel medført, at jeg for 1 eller 2
Aars Tid havde maatte renon-
cere paa Næsset, som imid-
lertid nu staar for mig mere
lokkende end nogensinde, naar
jeg tænker paa tidlig Vaar med
Mme Gudrun Anker
Søndre Holme
Lillehammer
Norvège
endnu holde Hvile efter min strenge
Carlsbaderkur.
Deres ærbødige
A. Munch.
Ja, her bor jeg for tiden paa
en fjeldgaard, som heder "Drivet"
(egentlig "Drevet" - fordi her er en
foss lige ved, - den ryker saa "drivet"
eller "drevet" staar over gaarden).
Her er trist, kalt og efter mit sind.
Det sner langt ned gjennem fjeldene
hver nat - og naar det letter op
lyser maanen spøkelsesagtigt
mellem de høie fieldene.
Noget saa gustent hvidt som
maanelyset paa bræen og nysne-
en kan ikke tænkes, - det er vel
modsætningen mod de svarte
slag
skygger, som fjeldene kaster paa
hinanden. Længere oppe i fjeldet
ligger en sæter
(Haugesæter)
, som begraves af
sneskred hver vinter - lige ved
den gaar en grøn hvid bræ-elv,
18 Novb. 05.
Kjære Grieg,
Du maa ikke tro
jeg vil misbruge Din
Taalmodighed, naar jeg
igjen bryr Dig med disse
Linier, men Dit Brev
igaar gjorde mig saa godt,
jeg var lidt bange for
ikke at have udtrykt mig
rigtig i mit Eget og at
det kunde opfattes i en
anden Aand. At Du ogsaa
angaaende Concerten er
enig glæder mig inderlig
og det Moment hos Fridtjof
som visselig endnu mangler
vil vist Livet bringe.
det. Og intet er rimeligere end det. Du
er jo en kjær gjæst i Norges første hjem
Her lever vi alle godt. Har havt en
hyggelig jul sammen med Antonies
to gamle & vor gamle doktor. (Keyser
Barna kjører med hund og hest og
gaar paa skøiter og ager, saa tiden gaar
hurtig.
Tak for det gamle aar. Jeg
var jo en skarv, som ikke kom
til Troldhaugen i sommer. Men Du
med det hjemme og andetsteds.
Nu vil jeg håbe at det må gå
godt med «Peer Gynt»; befindes noget
parti eller det hele for langt, så
stryg, stryg!
Med en ærbødigst kompliment
til direktionen og en venlig hilsen
til Josephson tegner jeg mig
Din venskabeligst forbundne
Henrik Ibsen.
NB. Min herværende adresse er:
Schönfeld-Strasse, No 17.
P. s. Just som jeg skal afsende dette brev, ser jeg
af norske aviser at Bjørnson skal have
indtægten af 20de forestilling af «En fallit.»
Hvorledes er dette at forstå? Honoreres B:
på favorablere vilkår end jeg? Forholder det
sig så, da må jeg gøre fordring på at der
bringes overensstemmelse heri. I modsat
fald indleverer jeg aldrig mere noget nyt
skuespil til Kristiania theater. Jeg vilde
med Christian
fra Kristiania
som
hun hos dr. Winge har
konulert om Christians
ængstligt tiltagende nervøsitet. 
Hanna og jeg var om
aftenen paa Fridheim.
5/VII Kjørte H. og jeg til
Sund. Vi blev deroppe
sammen med Don og Riecks
til 11/7. Kathrine med
børn f var hos os et par 
dage. - Forøvrigt red
Don paa landeveien ind
mod Sveriges grændse
hver form. En dag kom
oberstlnt. Wettre og Ritmester
Rye ridende til Sund -
de laa med 14 andre officerer
paa gaarden Krosby i 
Aremark og "løste opgaver".
München, den 27. Juni 1891.
Kære herr Lund,
Vær af den godhed ikke dennegang
at sende mig nogen kvartalsremis-
se. Jeg kommer sandsynligvis snart
selv opover.
Deres hengivne og forbundne
Henrik Ibsen.
da det ingen fornøielse er at høre folk sige hveran-
dre grovheder paa en grov maade. Sverdrup bad
for nylig Jebsen fra Bergen at reise hjem til Holsten igjen,
hvis han fandt forholdene her for trange; det var netop
en af de faa gange, jeg var deroppe. Det vakte almin-
delig forargelse - mærkværdigt nok; thi at dømme efter
referaterne, synes jeg man maatte være vant med sligt.
Iøvrigt er verden spikende gal og Bismarck værst af
alle; han har sat et perpetuum mobile igang
mellem Tyskland og Frankrig, der i virkeligheden
er rædselsfuldt. Verden har atter to puniske krige
i vente; det var kun den første, der endte med,
at Karthagenienserne maatte rømme Sicilien.
Mange hilsener til Maurers, von Amira og Ross.
Tak den sidste for hans brev.
Din hengivne
Ebbe Hertzberg.
Kristiania d. 14de mai 1874.
De innbydes til å delta i en serie lukkede Oxford
møter som skal holdes i Holmen og Landøens Vel
torsdag 28. til og med søndag 31. oktober.
Torsdag og fredag begynner møtene kl. 7, lørdag
kl. 6. Søndag 31. kl. 11. holdes en bibeltime.
Kl. 6. (18) er der gudstjeneste med altergang 1
Asker kirke.
Til bestridelse av utgifter ved møtene erlegges i alt
kr. 2,00 pr. deltager.
Verdens Trangsyn er altid Feilen.
Det evner aldrig at häve Skatten
Det lytter aldrig til Aandens Beilen
Og mägter ikke at tyde Sproget i Tankenatten.
Kun Aand mod Aand
Kjender Guddomsgnisten,
Løser Ild og Stene,
Puster Liv i døde,
Om den staar alene
Länge leve Edvard Grieg for den norske Tonekunst!
Anna N. E. Giertsen
Kristiania 12te Juni 1885
ganske de samme grunner jeg selv
opga arbeidet, - og resonnementet gjel-
ler vel ennu mer for literaturko-
miteen!
Jeg tror imidlertid sik
kert, - som De jo også selv sier,- at De
vil ha oplevet mer enn nok av inter-
esse til ikke å angre på disse års
deltagelse. Selv syns jeg det er så
morsomt både å ha fått personlig
kjenskap dit de ledende personer, og
å få et litet innblikk i de hjul som
er med å dreje verdensmekanismen. Des-
verre virker det hele sterkt desillesjone-
rende. Med ønsket om en god sommer
Deres Kristine Bonnevie
sagt Dem; at jeg, såvel hvad form som instru-
mentation angår, er ren autodidakt. De
kan tro, jeg selv føler det uheldige og ulyk-
kelige i dette, og her er jo desværre så liden
anledning til at bøde på disse mangler.
Jeg har jo forsøgt at skaffe mig lidt mere ind-
sigt i begge dele, og som et lidet bevis på,
med hvilken overvældende velvilje sådanne
bestræbelser mødes, vil jeg fortælle Dem, at
jeg for et års siden tilskrev "musikforenin-
gens" bestyrelse og bad om at få låne parti-
turer til videre uddannelser - jeg venter
endnu på svar.
Jeg tænkte efter afgjørelsen et øieblik på at
opgive musiken, skjønt jeg jo vidste, det
var muligt; men fru? Musica synes ikke
at ville give slip på mig - jeg begyndte at
komponere som en rasende.
Ven af E.G. skal du ikke fornægte. Det
skal nok gå! 
Jeg er ikke i slet Homør. slet ikke! -
en Mand der tjener To Kr pr. Time må jo være
en stor Mand og er jeg (F. gale mig ikke denne
største D - den mindste ikke.
Du står Dig til Bergen, ak ja, jeg
har også Klokkekjerligheden; men nu må Du
snart ud fra de syvn Fjelde!
Jeg tænker endnu på det vidunderlig
korte Møde på Jernbanen; nu er Du vel
frisk og kjæk?
Nu komer snart Våren. Jeg elsker Våren
(mer end BB; April) - og i Bergen er
den så tidlig, aa hvor Stemninger
jeg har derfra, ganske for mig selv, Solopgange -
Nedgange - Aften stemninger e tc
ude og inde i Ens eget Sind. Ak at disse
ikke skal være digtet som dine. Du er dog en
anden Kar. Du lader det ikke bare
male og male i Dig selv, Dig sender
Hansteens gade 2 IV
1/7 1908
Kjæreste Kris.
Jeg maa si, Du har en
deilig "Skat" og tusind Tak-
for Fotografiet. Det var
min Tanke at gjøre Dig en
Visit mens Oluf var bort-
reist og faa se det deilige
Barn og faa tale lidt
med Dig; men jeg har ikke
haft Tid, og jeg faar det nok
neppe. Nu haaber jeg at
komme afstede til Op-
dal Lørdag. Der vokser
saameget op omkring
maa bilve lykkelig og god for dig! Din
hengivne
Harriet Backer
7. februar 1931
Kjære Nini
Tak for brevet dit for en tid siden. Jeg hadde
haabet at faa se dig engang i dagene omkring Forfatterforeningens
møte sisst, men saa kunde jeg ikke reise ind fordi jeg gaar
med resterne av en influensa som jeg ikke kan bli kvit og
og alverdens andre menneskers ulykkelige affærer som paa en eller
anden maate altid ender med at komme over mit hode.
Nu maa jeg altsaa ind til Oslo, enten jeg er frisk eller ikke -
naturligvis i en aldeles motbydelig anledning og samtidig har
jeg etpar andre smaatterier at se efter som ikke er saa morsomme
heller.Hvis du hadde anledning til at komme ind engang
i dagene fra fredag 13de, lørdagen eller søndagen - men mandag
maa jeg være her igjen! Saa skriver jeg ialfald ikke mere
nu, før jeg vet om jeg kanske faar snakke med dig, det
vil jeg heller -.
Mange hilsener
din
Sigrid
Mademoiselle Janna Holm.
107 Avenue de Maine 7
Paris.
ud med "Boka".
Igaar fik jeg Honoraret for
"Fra Kolbotnen o.s.v" Kr. 472, 50.
En deilig Sum at faa nu før jul.
Desværre skylder jeg bort mange af
dem. Gid ingen vilde gi mig Kredit.
Gabriel Scott og Karen Grude Koht har
anmeldt Boka mi pent. Men det
Hele er jo en Bagatel, som kun
har en Smule interesse fordi meget
af
det
er Ramme om G.
Læser Hans Aanruds "Sidsel
Sidsærk". Aa. er troværdig og sikker
Skildrer af hverdagslig jevne Ting og har
et vist indtagende stilfærdigt Humor.
Men jeg synes han er saa blottet for
Fantasi. Og saa er det for umuligt
naar disse ellers prægtigt tegnede
Gjætergutter og Gjenter
Jeg stirred på det gamle Smykke,
Med hine mange Slyngninger og Snirkler,
Der sært Facetterne, de kantede omzirkler,
Og tænkte: tør til Sagnet ret vi fæste Lid,
Så skriver dette underlige Stykke
Sig helt jo fra Fru Ingers Tid!
Og derfor skal det også gå i Arv,
Til den af hendes Slægt, høitideligen kåret,
Der sindrigt snildt som hun, dog mildere i Hu!
Og vi som hun omspændt af vilde Tiders Gru,
Har lyttet ret til Tidens dulgte Tarv,
Og sin Skjærv ærligt til dens Bygværk båret,
Og det har Du Susanna, det har Du!
jeg paa consert og hørte kammermusik den ene
aften, (storartet udførelse!) og en pianistinde den
anden aften, som blandt andre ting ogsaa spillede
"Norwegischer Bautzug?" af en vis svensk eller norsk
componist Grieg. Begyndelsen og slutningen
spillede hun godt, men midten mindre bra.
Forøvrig var det deilig at høre sligt spil. -
Ellers var jeg om aftenerne i ro. - Jeg næsten
flygtede fra Dresden, da jeg var paa vei at blive
overanstrengt; - den nest sidste dag var bestemt
til et fjerde besøg i galleriet,- men mit hoved
sagde: nei, værs'go lad det være,- og jeg gik bare
og drev den dag, - i snedrev; - ja saa men kom
vinteren allerede paa mig med snedrev. Og i snedrev
drog jeg videre fra Dresden til Prag, - fik dog se
lidt, og ikke saa ret lidet, af den vakre Elbdal.
I Prag var jeg i 2 dage, - begge dage sneslud.
Jeg traskede dog tappert afsted og besaa gader og
broer og kirker og udsigter og slotte, - og var dyg-
tig træt begge aftener, naar jeg kom hjem. Prag
er nu meget interessant by, synes jeg, og maa være
smuk i godt sommerveir. I en hensende har
det været godt, at jeg var alene paa reisen, jeg har
næmlig derved faaet mere øvelse i at tale tysk,
jeg havde jo ingen god ven at krybe bagom, som
før, maatte selv gjøre og sige alt, - og saa fik jeg
jo lidt mere færdighed, - saa pas, at da jeg reiste
fra Prag og kom i Passiar med en Ungar, der
var bosat i Prag og naturligvis godt kunde tale
tysk, blev jeg af ham antaget for en nord-Tysker,
- som jeg og blev i Venedig. - Fra Prag til Wien
i Snedrev, og temmelig koldt. I Wien Snedrev.
Der var jeg bare en dag, - besaa Stefunsdomen og
citerer baron Louis de Geer's ord til mig, - "anser
man det i Sverge utvivlsomt, at de norske statsraader
med sin udmærkede karakter, sin sagkundskab og
arbeidsevne gjennem at deltage i storthingets forhandlin-
ger vilde have kunnet tiltvinge sig en større indflydelse
og en sikrere stilling, end de nu ulykkeligvis ere i besid-
delse af."
Hvad særskilt de garanterende betingelser
angaar, som vare opstillede i den forrige norske regje-
rings modforslag, saa havde de i Sverge fremkaldt
et meget blandet indtryk. Delvis fandt man dem
vistnok i sig selv ganske berettigede - navnlig var
dette tilfældet med forslaget om diæternes begrændsning - ;
men ikke desto mindre vilde man ikke gjerne ind-
rømme rigtigheden af, at regjeringen havde fast-
holdt dem som conditiones, sine quibus non. Delvis
ansaa man dem dog ogsaa for ligefrem ukloge. Især
gjaldt dette forslaget om statsraadernes grundlovbestemte
pensionering, hvilket af den svenske almenhed bedømtes
skarpere, end et mere fortroligt kjendskab til vore
sociale forhold vilde have tilladt. I det hele taget var
man nærmest tilbøielig til at sammenfatte sin betragt-
ning i den erklæring, at en regjering, der gjorde sin
tilslutning til en stor konstitutionel reform afhængig
af sammenligningsvis saa lidet vægtige indrømmel-
ser, selv havde indtaget et alt andet end klart stand-
punkt. Den eneste, der for mig udtalte sig med virkelig
jeg har nogle. Det er sandt, at jeg
har indført David to Gange, en i
naturlig størrelse til Bodsihls
i London, og en i 2/3 størrelse til
Rønneberg i Aalesund, men det
tør jeg vel sige, at du af medføl-
gende Phoie kun faar et svagt
Begreb. Ifior modelerede jeg
Hyrdebruden Sulamit efter
Salomons Høisang, som blev
bestilt to Gange udført i Marmor
en til Puggaard i Kjøbn og en
til Doctor Thaulow eier af
Madie Bad, og begge nærmer sig
stærkt sin fuldendelse, og de skal
afindes inden vi selv tager norsine
jeg fandt hendes Hoved og sen-
der det, Figuren er helt nøgen, i
Begreb med at smykke sig for at
modtag Brudgommen. Fore Jul
blev jeg færdig med Jeftas Datter,
som bestiger Baalet som har vun
I Anledning dette v. a. kom W. til det
Resultat, at al vor usikkerhed og
Stilløshed kom af, at vi ikke havde
havt en eneste Filosof her i Landet.
Monrad levede forfærdelig længe og
ødela al  selvstændig Tænkning
og nu dingler vi hid og did og hermer
snart efter et snart efter et andet
fremmedt. Det høres 
morsomt
ud.  Det
er ikke
rimeligt 
at et Land, der
som
i saa mange
hundrede aar har været under
alslags ikk fremmed, ikke bare
Indflydelse, men Magt, og hvis
orginale Kultur og Resser af gammelt
Aandsliv har været trængt tilbage til
enkelte afstængte Kroge af Landet,
skulde bli anderledes?

 Vistnok har vi nu i
snart Hundrede 
aar
ligesom skulde
være "vors sjøl" igjen; men alle ved
Helligt - har aldrig, aldrig
noget været ham!
Renslig - hellerikke!
Jens
Christiania 26/6-96.
Hrr
Komponist E. Grieg.
Først maa jeg bede Hrr. Grieg, om ikke at blive
vred paa mig, forat jeg er saa fri og skriver Dem til
det er vel ikke rigtig af mig, men nøden tvinger
mig til at henvende mig til min Mands Bekjændte
om lit hjælp, da jeg er saa fattig og ingen hjælp eller
støtte har fra Thearet, hvor min Mand virked i
saa mange Aar, min bøn er, Hrr Grieg, om et lidet
Laan, om nok saa lidet, saa er jeg meget taknemlig
jeg tænker paa at bede nogle af min Mands venner
at faa i stand en Concert for mig til høsten, og da
ville jeg betale Hrr Grieg igjæn, eller naar jeg faar solgt,
min Cello, (min eneste Rigdom) det er den Cello min
II
Det er jo frygtelig mange Penge, men
billigere slipper jeg ikke. Hvad som
didindtil har dannet Modvægt, er
den billige Skat paa Næsset, der er:
de billige personlige Skatter (ikke Eien-
domsskatten), - Du husker nok vor Under-
søgelsexpedition til Nesthun i
den Anledning. Men nu maa jeg
under enhver Omstændighed skatte
til Byen. Jeg vil da, ialtfald
indtil videre slaa mig til Ro
med det Haab, at jeg vil kunne
føre et Pensionsliv i Bergen,
hvad jo dog ikke er hyggeligt, om
Vinteren, og saa haabe, at vi frem-
deles kan bo sammen om Somme-
ren. At den Ene af os skulde
flytte fra den Anden, hvad en-
ten det nu var Næsset eller
Troldhaugen, vilde jo være lige
saart for os begge, men paa
den anden Side kan man ikke
vente, at Livet altid skal stille
sig for En akkurat som man
ønsker, og en af de første Betin-
gelser for et glad Sind og
for "et glad Djur" bliver dog
at man ikke er trykket
12
forpligtet til
at stille som medlem av det tyske folkeforbund, men 
ikke hadde, rasket
rasket han
som en anden Potemkin rasket
sammen alslags folk og iførte dem en mundering, enten 
de så var uttjente gamle eller endnu ikke værnepligtige 
og våbenføre. Hovedsaken var at fylde rækkerne.
På veien til Paris stanser han i Strassburg for at be- 
se den mærkværdige Strassburger-Münster. Da han dreier
om et hjørne i nærheten av dømen, møter han en bluse-
klædt mand med rød kalot på hodet og tøfler på benene,
som med høirøstede udbrud av venskab og glæde styrtede
med åbne arme lige ind mod mig og trykkede min hånd
i en yderst eksalteret stemning. Denne efter fransk
mønster klædte mand var ingen anden end min gamle 
Bekjendt, Student, senere Professor Welhaven, der var på 
reisen hjem fra Paris.
Så bærer det videre i diligense med 6 eller indtil 10
hester på kampestensbelagte veier mot Paris. "An- 
kommet til en Eng Egn der kaldes Champagne" drikker
han sin første bekjendtskab med landets vin, "som jeg 
må tilståe var fortræffelig"
I Paris får d
han
logi i Rivoli-gaden og iler til den norsk- 
svenske minister Ecelencen Løwenhielm for at gjøre ham 
sin opvartning. Her En ung yngre mand som var h
Min kjære ven!
Da vi sidst skiltes, var jo afta-
len, at jeg skulde skrive til Dig, naar jeg
havde noget paa hjerte. Dette er nu tilfældet,
og jeg henvender mig i den anledning
saa meget trøstigere til Din mellemkomst,
som Du i vinter selv tilbød Dig til tjeneste
i samme retning. Sagen er nemlig, at
jeg i fredags holdt et foredrag i Kristiania
videnskabsselskab om et temmeligt vanskeligt,
fællesnordisk, retshistorisk spørgsmaal (ved-
kommende den ældste ægteskabsret), hvilket,
efter hvad man fra flere hold sagde mig,
blev meget vel modtaget. Dette foredrag kan
jeg vistnok faa trykt i selskabets skrifter,
men først langt ud i næste aar, da dets
bevilgede midler ere opbrugte lige til budget-
aarets ende d. e. 1ste juli 89. Da jeg saare
Hr. Cand. Aslaksen
Jeg sender Dem idag to billeder:
St.Hans nat studien og vaarstemningen.
Et lidet billede, som jeg kalder "rød
Sommernat", har jeg ikke paaspændt paa
ramme; men jeg skal faa fat i et
stykke pap at spile det ud paa, og saa
skal det blive sendt en af de første
dage i posten. Jeg er lei over, at jeg ikke
har nogen bedre ting at byde Dem for
øieblikket - men jeg skal, om De ønsker
det senere bytte disse ting med billeder,
som De maate like bedre paa en af
mine udstillinger.
Deres hengivne
Nikolai Astrup
Teologi som vore Prælater, Bisper 
Præster. Hele Hans Teologi kan rummes
i Fadevor og Lignelserne om den hjemvendt
Søn og den barmhjærtige Samaritan. Det er
klart nok, forøvrigt, at den nye, første Ånd
- som slet ikke er andet end Fadervors og Lignelsernes
Ånd - begynder at tø Isen rundt om i dej-
ligt Sang og Sange, ligesom også i Kæmper
gribelig Kødets Opstandelse er nu som Skauer,
der mer og mer rømmes. Det glæder jeg mig
over, ikke fordi jeg vil tage nogens Troforestillinger
fra ham, men fordi Troen - Tro på en Fader, som
er i Himlene, og på det evige Liv med det glade
Møde, - så får herredømmet og denne halvt
barnagtige, halvt barbariske og helt ukristelige
og ugudelige Putten ned i Helvede, som den gangs
Kirketros Tilhenger to Årtusinder har havt så
travel med, bliver husvild og erkendt som det, dere
er- Herskesyge og Selvgodhed og Bogstavtrældom