MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
dens detailler!
Naar W. vil søge at lægge politik
ogsaa ind i denne sag, saa beder jeg
erindret, at de politiske partiforhold
i Norge og Sverige langtfra saa
ligefrem lade sig parallelisere.
Leffler har aldrig blandet sig op
i politikken. Han er ganske vist paa
sit høiskole-felt lieret med Hedin,
men ligesaa meget med Themptan-
der, kongens specielle favorit blandt
de svenske politikere [hvem høist-
samme, mellem os sagt, netop i
afvigte maaned sammen med kron-
prindsen har gjort et kraftigt
forsøg paa at bringe til roret igjen
som statsminister, i den hensigt
at skabe en mindre norskfiendtlig
situation derinde, - en taktik, som
Kiosken min i Hamarøy
og levende Ønske om bare at sige det
som kan være virkelig Hjælp i, virkelig
trøste. Han gir hver Gang saa meget
af sin egen rige, ædle Personlighed; det
er aldrig Stene for Brød.
Siden spiste G. hos Dr. Nissens
som ogsaa var i Begravelsen. Dog var
Nissens
 var
jo ogsaa gode venner af Gundersens.
Jeg maatte tænke
på
den kjære, deilige
Larna Gundersen, som nu i mange
aar alt har ligget deroppe paa Kirkegaarden.
Det var ligesom saa godt og trygt at
tænke paa, at han som hun hele
sit Liv elsket over alt i verden nu
var kommet derop til hende. Aa,
hvor vemodigt det er at tænke paa
Kristiania Theater og alle de store derfra
som ligger paa vor Frelsers Kirkegaard.
Jeg tror at Klausen, Selmer og de faa andre
som nu er igjen har havt en ond Dag igaar.x
dodo, hvoraf der kun lever nogle
ganske få individer nede på en
afrikansk ø.
Jeg selv har i de sidste 7-8
år neppe skrevet et eneste vers, men
udelukkende dyrket den ulige
vanskeligere kunst at digte i
jævnt sandfærdigt virkeligheds-
sprog. Det er gennem dette sprog
at De er bleven den udmærkede
kunstnerinde, De nu er. Glat-
te vers har aldrig hjulpet Dem
til at bestikke nogens omdøm-
me.
Men hertil kommer, hvad der
synes mig at være hovedsagen.
I en prolog skal der siges publi-
kum allehånde behageligheder;
der skal takkes for overbærenhed og
for vejledende domme; kunstneren
skal gøre sig selv så bitte liden,
som det gennem de rimede krin-
kelkroge blot er muligt. Men er
der nu sandhed i sådant noget?
De ved selv, lige så godt som jeg,
at det ikke er sandhed. Forholdet
er netop det omvendte. Det er ikke
Dem, der står i gæld til publi-
kum; det er publikum, der skyl-
ham og Neupert hertil fra
Byerne paa Østkanten af
Fjorden - udsolgt overalt
og saa drager de til Vest-
siden Kragerø incf: - derpaa
har de tænkt at comcertere i
Trondhjem via Hamar som
ikke forsmaaes - Jeg anser det
næsten for sandsynligt
de ogsaa tager Chr=sund
Bergen med - det er Sørei
sen som afskrekker Popper.
Henriques gaar imidlertid
her og driver - han speculerer
paa at reise hjem igjen.
Fru Nissen som har været
klein i hele Vinter gav
Konsert stor saagodt som fuldt
Hus sidst Lørdag - Det er en
Fornøielse at høre hende
Rom, den 22. november 1884.
Kære herr Lindberg!
Som svar på Deres forespørg-
sel skynder jeg mig at meddele
at «Vildanden» ligesom alle mine
skuespil er arrangeret fra tilskuer-
pladsen og ikke fra scenen. Jeg ar-
rangerer alting således, som jeg ser
det for mig under nedskrivningen.
Når Hedvig har skudt sig, må
hun lægges således på sofaen at
fødderne er nærmest i forgrunden,
for at den højre hånd med pistolen
kan hænge ned. Når hun bæres ud
gennem køkkendøren har jeg tænkt
mig ogat Hjalmar holder hende un-
der armene og Gina ved fødderne.
Belysningen lægger jeg i dette styk-
ke megen vægt på. Jeg har villet at
den skulde svare til den grund-
stemning, som råder i hver af de
fem akter.
fonen hit er Vollen nr 1, over Asker.
Jeg vet, de har meget annet å
tenke på, men jeg vet også, at De
for Johans skyld vil gjøre det .
Med venlig hilsen
Nini Anker
sinkelsen. Jeg ber dig saa meget 
at sende mig brev snart, saa 
jeg faar høre, hvordan du har 
det. Jeg ved jo ikke engang din 
nuværende Addresse, og maa sende 
brevet til Malmø.
Med de kjærligste hilsener
Din hengivne
Sigrid
20
som var Present fra Ringen.
Paa den ene staar: Til Fru
Hulda Garborg! "Kom
Krusade Mynthe og Hjørtans
Frøyd"! (De sa det skulde
betyde at jeg skulde komme
igjen) Og paa den anden:
Från Folkvisedansarne paa
å Skansen  Mai 1904.
"Dansen glimmar i salen".
(Citat af "Ormen lange). De
har været saa storaktet
snille og hjertelige mod
mig.
Dr. H. fik idag Kort
fra Ellen Key med Anmodning
Kristiania theater: Disse to punker
vil theatrets kasserer med lethed kunne
skaffe oplysning om, og en sådan tillader
jeg mig derfor fremdeles at imødese.
Ligeledes skulde det ikke være uden interes-
se at få vide hvad Bjørnsons stykker og
hvad mine har indbragt theatret. Når jeg
har de fornødne materialier ihænde er det
nemlig min agt at fremsætte forslag om
et tidsmæssigt honoreringsregulativ; thi det
som nu snart befølges snart fraviges hjemme,
finder intet sidestykke ved noget vel bestyret
og ledet theater. Det er de dramatiske arbejder
selv, der bør betales, og ikke tillige en med dsis-
ses antagelse og hyppige opførelse mulig-
vis forbunden kortere eller længere våben-
stilstand fra vedkommende forfatters
side.
Hvad nu honoreringsmåden af «Peer Gynt»
angår, da savner jeg deri et væsentligt moment
uden hvilket jeg ikke kan finde den tilfreds-
stillende eller antagelig. Jeg mener nemlig
bestemmelsen om garanti for et visst mi-
nimumshonorar. Denne bestemmelse er
ufravigelig nødvendig når en forfatter
skal lønnes med indtægten af en enkelt
forestilling; i modsat fald vilde han være
fuldstændig given i tilfældets og vilkår-
lighedens vold. Slet vejr, slet valg af dagen,
München, den 14. April 1888.
Kære herr Bernt Grønvold!
Jeg kan ikke finde ord for at udtrykke hvor
takskyldig jeg føler mig for det prægtige billede,
som De i Deres altfor store godhed har glædet og
beriget mig med.
De ved ikke og kan ikke vide, hvilket værd dette
billede,- ganske bortsét fra det kunstneriske,- har for
mig netop nu, da jeg går og tumler i tankerne med et
nyt skuespil. I Deres friluftsbillede er der hav og
sollys og sommerstemning. At disse magter kom
Hr. Edv. Grieg.
Jeg er af Hirsch i Stock=
holm bleven anmodet om
at give et Udvalg af norske
Sange - "af de bedste, der
findes i min Sangbog for
Mandssangforeninger". Jeg
har lovet ham det, paa
den Betingelse at DHerrer
Komponister Intet derimod
har at indvende. Af
Dem ønskede jeg inderlig
gjerne 1. Bjørneskytten og
2 Serenaden til Welhaven,
om De tillader det.
Isaafald vil jeg vel bedes
om at give den sidste efter
Op. 18. Jeg har i mit eget
Eplr. optaget Forandringerne
i 8de Takt og 12te, 13de og 14de, men
skal jeg ogsaa forandre Slut
ningen? Den lyder efter
Forandringen saaledes:
Gotherrgade 12 G Kjøbenh
Hr. Edvard Grieg!
Havde jeg vist at Deres Afreise
herfra var så nær forhånden, vilde jeg na-
-turligvis ikke opfordret til noget besøg, end
sige turdet vente det. Det var blot et in-
=derligt Ønske om dog engang at få en
ordentlig Samtale med vor store Komponist
og hans fine "Fortolkerinde" - (jeg har engang i Chia
hørt Fru N. Grieg) - der svar mig til at udtale
det; i den Støve man lever i, må man gribe
sligt i Flugten.
Og De tar til Hardanger! Hvilken
2.III.26
Kjære Harriet Backer
Det første valg av Galleri-kunst-
nerne er overståt og blev en uventet
og stor seir for vor liste, den som De 
selv stemte på. - De ser av aviserne
hvem der blev valgt, men her er de
nærmere detaljer:
Henrik Sørensen blev valgt med stemmer 31
Hans Ødegaard
29
Dagfin Werenskiold
26
Varamænd blev:
Per Deberitz med stemmer
29
Alf Rolfsen -
28
Dyre Vaa
28.
Altså: Hele vor liste gik i gjennem
med overlegen majoritet, og det tiltrods.
for
faa tag i dem uden stort
bryderi, naar Du er i udlandet. 
Ja saa var det Brüsseler-
kvartetten det gjælder.
Som Du maaske ved, skal denne
give concerter i Bergen i de siste
dage af September. Da denne
kvartet er aldeles ukjendt i Norge
vil jeg bede Dig gjøre, hvad
Du kan, - og dette er meget -, for
den. Foruden hvad Du gjør for
den i Bergen, maa Du ogsaa ved
leilighed skrive et par ord til
redaktør Thommessen og anbefale
Brüsselerne til ham.
Har Du tænkt noget mere paa
at holde concert her til høsten?
Vi har det godt paa "Borgen
og travelt med examener. Karl
er oppe til middelskoleexamen
findes paa bibliotheket?
Deres ærbødigst forbundne
Ebbe Hertzberg.
Kritiania, Fossveien 7, d. 25de juni 1896.
vi talte da med Ligningsvæsenet
for Øie. Men skal det store
Sprang fra Vestland til Øst-
land gjøres, saa inkorpo-
rerer jeg det hele Vestland
i Dig, og saa har jeg det
jo med mig. Jeg har i de
sidste Morgener gaaet mig
en ensom Tur, saa høit jeg
har kunnet, nemlig paa Sct.
Hans Hougen, og det er un
derligt at tænke paa den
Gang, vi to for ca. 30 Aar
siden sad der med en Ap-
pelsin og en Lærke og nød
Naturens Fred i vore sam-
stemte Følelser. Herregud,
hvor meget Livet har bragt
hed
takker jeg atter og atter. -
Når de læser hvad jeg har skrevet om "Magnhild" vil
de se hvorledes jeg har opfattet Rønnaug, derfor
skriver jeg ikke om hende nu. Kun dette: jeg kan
ikke forstå, at en pige kan være forført, uden
at have taget den dybeste skade på sin sjæl.
De siger at det ikke behøver at have sat noget
væsentligt mærke i hendes karakter, - nu vel - 
men vel i hendes inderste, fineste sjælelige væsen.
Jeg ved at hun kan blive brav, pligtopfyldende,
hæderlig og arbeidsdygtig, men jeg troede aldrig
at hun kunde blive lykkelig eller ganske hel
mere. Jeg tænkte at hun blev som en vanfør, der
tiltrods for al mulig dygtighed og måske endog
skjønhed, dog slæber på en skavank. Mærket,
forstyrret, plettet, må hun dog være bleven.
Men så er der jo forskjel på at være bleven for-
ført og på at have givet sig hen i en sand kjærlig-
hed. Goethes "Gretchen" er ikke forført; hun er
falden som offer for sin store kjærlighed, og dog
lader digteren hende bøde med forbrydendøden. Det
Gossensass, Tyrol, 26. Septbr
1882.
Herr boghandler Lund!
Tillad mig herved at an-
mode Dem om, så snart ske kan,
at sende mig, hvad jeg har inde-
stående hos Dem, i veksel, helst
på Wien eller også på Berlin
eller Paris.
Vi befinder os her, 3300 fod
over havet, i en temmelig ube-
hagelig stilling, idet tilbagevejen
til Italien ved umådelige over-
svømmelser er os afskåret. Jern-
banen er for øjeblikket ubrugelig
i en strækning af 20-25 mil, og
ingen kan sige, hvad tid den i-
gen vil kunne komme i drift.
Vi må være fornøjet, hvis vi om
et par uger kan komme så langt
sydover som til Bozen, der lig-
Fr. hald 28de januar
1880
Kjære Bjørnson!
Jeg blev så opskræmt da jeg i dag læste deres
annonce i "Dagbladet". Siden de ikke sender
ét éneste ord til mig uagtet de har fået to
breve fra mig, så må jeg atter tage fat.
De skal sælge hus og gård og grund og altsam-
men nu ser jeg, altså flytte fra Aulestad og
Gausdal kan jeg tænke. De vil da vel aldrig i
verden forlade landet! Der gik et stik igjen-
nem mig da jeg læste denne forkyndelse, en
angst for at vi nu måske skal miste dem,
således at de vil opslå deres bolig i udlandet.
Det er ikke af nysgjærrighed at jeg spørger; det 
vil de også godt kunne forstå, det er bare af
skræk. Rundt om i hele landet vil man
sørge hvis de drager deres vei, gjør det, gjør
det ikke! Hvor fattig vi da vil blive i Norge!
Jeg kan ikke tænke det uden at føle smerte.
Herr Statsminister!
Aubert antydede for nogen
tid
siden
noget lignende af, hvad Deres Ex-
cellence nu nævner i Deres brev.
Uagtet jeg i grunden allerede har paa-
taget mig mere for de nærmeste
maaneder, end jeg med min stærkt
formindskede arbeidskraft maaske vil
se mig istand til at kunne præstere,
vilde jeg nødig afslaa en opfordring
fra Deres side, og jeg er derfor fuldt
Herr
Advokat C. H. Schweigaard
fhv. Statsminister, etc. etc. etc.
da Deres hustru har vist mig den store
elskværdighed endog at ville afskrive de chi-
nesiske, tror De så, hun vil have noget
imod, at der, om de engang bliver udgivne,
over dem kommer til at stå "til fru Nina
Grieg"? De må være så venlig at bede hende
fra mig om at modtage denne tilegnelse.
De kan tro, jeg skjændte på mig selv, da
jeg kom til at tænke på, at jeg netop
havde voldt Dem alt dette bryderi, da
De selv var beskjeftiget med vigtigere arbei-
der. De vil tro mig, når jeg siger, at jeg
først kom til at tænke på det, da mit
brev til Dem var sendt. Jeg havde visselig
ellers ventet.
Å hvor Deres så altfor venlige bemærkninger
om mine sange glædede mig, og måske endnu
mere, hvad De skrev om "Vikingblod". Med
Deres fine sands vil det første syn have
hendes sag; og det er derfor at jeg på
hendes vegne henvender mig til dig.
Jeg ved rigtignok ikke om Du har
nogen egentlig officiel befatning med
uddelingen af de nævnte stipendier;
men jeg tvivler ikke på at Du allige-
vel kunde virke for hende, dersom Du
måtte være villig dertil. Frøken
Smith har jo ikke noget stort men et
ret respektabelt talent, og ialfald et
ligeså betydeligt, som mange af dem,
der kommer i betragtning ved stipen-
dieuddelingerne. Hjemme har man
aldrig gjort noget for at støtte og opmun-
tre hende; Kristiania kunstforening
har, så vidt jeg ved, aldrig købt noget
billede af hende. Hvad hun lever af
er hovedsagelig salg af billeder i Tysk-
land; Münchens kunstforening køber
omtrent hvert år et billede af hende;
det samme er tilfældet med andre
tyske kunstforeninger, og den tyske
kritik bedømmer altid hendes arbejder
gunstigt. Men hvad hun nu væsentlig
tiltrænger for at bringe mere variation
ind i sine billeder, det er anledning
til at få gøre nye studier. Det er
2
gir det et saa venligt og
hjemligt Præg. Jeg mindes
Gjæsteværelser paa gamle
norske Bondegaarde.
Og jeg ser ud i "Berget" og
Parken, hvor Plænerne
er grønne og Træerne
knoppes. Her er mere
Vaarligt end hjemme,
hvor vi endnu havde Sne
hist og her.
Fru Holmgren talte om
Politiken. Hun tror Bjørnson
og de andre Samlingsmend
har gjort ubødelig Skade.
Det mærkes paa de svenske
Politikere. Blehr havde gjort, at
Chr'ania, Februar 5. 189
Kjære Grieg
Tak for dit brev. 
Fra hr. bogtrykker Grieg fik jeg
tirsdag aften telegram, og over-
rakte Ellen dette onsdag morgen,
da hun kom til byen. Hun
besvarer dette directe. - Du ved,
jeg kunde intet svar opnaa i
høst. Senere har jeg 2 gange
presset hende stærkt for et
svar, dog uden at opnaa et
afgjørende saadant. Jeg har gjort
alt mulig for at faa hende til at
acceptere tilbudet. - Underhaanden
som den største Deel af Folket bekjender sig til, saa maa
Regjeringen være berettiget til at sørge for, at den vedlige-
holdes, som et vigtigt Middel til Kultur og Sædelighed, frem-
for enhver anden Religion, hvis Bekiendere ere færre og
som derfor ikke er af saa stor Vigtighed for Staten. – 
§ 250.
Dersom Embedsmanden ulovligen vil paaføre Borgeren
et damnum reparabile er man ikke berettiget til at mod-
sætte sig, fordi en saadan Handling dog altid er farlig for
det Almindelige; men man er derimod berettiget til at
fordre Erstatning. Anderledes er det derimod, hvis det er
et damnum irreparabile, da man maa være berettiget
til Modstand, imod at man siden for Domstolen bevisliggjør
dens Lovlighed. Mod Regenten er man aldrig berettiget
til Modstand, fordi der ikke gives nogen Domstoel der er
over ham, og for hvilken man kunde bevise sin Modstands
Lovlighed. Vel kan man efter Samvittighedens Dom
være fuldkommen berettiget hertil; men det bliver altid
juridisk umuligt. Hvorledes Landslovene end ere, maa
Undersaatterne dog lyde dem, og Dommeren maa straffe
dens Overtræder, om han end iøvrigt har handlet nok saa
rigtigt. Ingen Censur bør tilbageholde Klager mod
Embedsmændene; thi Censuren har ey at undersøge om
Skyldningen er sand, men blot om der, under Forudsætning
af dens Sandhed, intet indeholdes i Klagen, som den burde
tilbageholde. Spørger man om Regenten vilkaarlig kan
3.
ro, som selv efterligneren kan opnå,
men den "levende ro", som aldrig op-
hører å arbeide på lærredet.
Det er ikke her på sin plass å gå nær-
mere ind på hendes 
Harriet
Backers
enkelte arbeider, 
som for en væsentlig del findes i N.G.
Nasjonalgalleriet
og i
Rasmus Meyers samling i Bergen. Jeg 
vil bare tillate mig å nævne en episode,
som tildrog sig få dage før hendes siste
sykeleie og død. Prins Eugen gik sam-
men med mig og et par kunstnere gjel
gjennem galleriet og han stanset foran 
noen av Harriet
Backers
billeder. Da så han bare
denne ene sætning: "Hun er vel den
største kvindelige maler som noensinde
har levet." Han mødte ingen motsigelse
fra os andre, for det var selve sandheten 
han uttalte. Der finnes ikke så mange
kvindelige malere som har satt
varig
spor efter
sig i kunsthistorien. Blandt disse er sikkert
359.
forhen gjaldt i Politiprocessen, samt at ligesaa vel Vidner
som Parter hermed maae lade sig nøie, er allerede an-
mærket i disse Forelæsningers § 62.
Naar det forresten siges, at Politiprocessen er sum-
marisk, saa ligger heri ikke nogen rigtig Modsætning
til den egentlige Criminalproces, da Frd. 3 Juni 1796 og nær-
ligen Cap IX saaledes har sammentrukket alle Terminer og
saaledes indskrænket alle Formaliteter, at næsten Intet uden
det absolut Fornødne bliver tilbage; men før denne For-
ordnings Imanation kan det ikke nægtes at der med Hen-
syn til Hurtigheden i Behandlingsmaaden var en saadan
Forskjel mellem Politi- og Delinqventprocessen, at
den første i Forhold til den sidste ganske betegnende kunde
kaldes summarisk. Imidlertid kan Fremgangsmaaden
i Politisager endnu siges at være mere summarisk, for-
saavidt som der ikke udfordres saa stor Omstændelighed og
Ængstelighed i Sagens Oplysning, som naar Vedkommende
tiltales justitialiter. Den Forskjel, som i denne Henseende
kan siges at finde Sted mellem den offentlige Politi- og
Criminalproces bestaaer i det Væsentlige deri.
a, at Undtagelsen om den Tiltaltes Personalia og vite ante
acta ordentligviis aldeles bortfalder. Lavalderen maa natur-
ligviis dog oplyses; imidlertid kan endog det Skjøn af Laugrettet
om Vedkommendes Alder, som omtales i Referentloven af
24 Juli 1827 § 8, her tilsidesættes. Hvis der kan være rime-
lig Formodning om, at vedkommende forhen er dømt
for samme Forseelse, og denne er af den Beskaffen-
hed, at Straffen i Gjentagelsestilfælde varer, saa kan
Undersøgelser af denne Grund blive fornødne.
6, at Vedkommendes egen Tilstaaelse i Regelen her er al-
deles afgjørende, uden at man for at prøve dens Sand-
hed, anfører at anstille nogetsomhelst Slags Efterforskning.
Dette flyder ikke alene af, at disse Overtrædelser kun be-
lægges med de ringere Straffe, men ogsaa af den Omstæn-
dighed, at der ikke beskikkes den Tiltalte noget Forsvar da Sa-
gen forfølges af en Actor og ikke af en Referent.
Af hvad der under disse litr. her er anført, indsees det,
at Forskrifterne i Frd. 21 Mai 1757, cfr. disse Forelæsningers
§ 152 for Størstedelen bortfalde i offentlige Politisager.
24.
Det blir vel en Raad,
Fru Stray finder kanske en
Utvei. Hun ymtet noget om
at faa betalt Verneskatten med
dette jeg hadde til Riksindskud, men
det er Klausul paa de Pengene, de
kan bare brukes til at betale Skat med.
Jaja, i Guds Navn!
- - -
Og kan jeg ta mig sammen til at skrive
et pent Brev til Anne Marie til Tak for
det storartet Brevet hun sendte mig.
Jeg blir saa omtumlet av Saken
Til
hs: højvelbårenhed
Hofmarskalken herr Erik af Edholm.
Stockholm.
din konsert, hvad han da ogsaa med
glæde vil gjøre, men hvordan han
eller jeg er i besiddelse af det omin
strumenterede partitur og stemmer.
Historien med denne min konsert er
temmelig vidløftig, men jeg vil dog her
ganske kortelig meddele den. Som du
kanske af avisene har seet, skulde
min symph. opføres i musikforenin-
gen i vinter og dagen var bestemt
til den 11te d.m. Svendsen havde
i den anledning allrede anmodet
mig om at holde mig færdig til prøver.
Saa erfarer en vakker dag ganske
tilfældig, at programmet pludse-
lig var bleven forandret, fordi kon-
gen vilde komme. Svendsen siger
intet herom til mig, og efter hvad
jeg senere erfor viste direktionen heller
intet herom, saa Svendsen handlede
fulstændig paa egen haand. Naar jeg
siger direktionen, saa skylder jeg at til-
føie, at direktionens formand Linde
skulde yderligere motivere den absolutte ruin, ogsaa hans adelsgods blir konfiskeret, og 
Kristin opgir frivllig sit morgengavegods for at dække over mandens mislige regnskaps-
førsel – iøvrig er han naturligvis ogsaa aldeles forgjældet. Jeg mener derved at motivere
ogsaa det endelige brudd mellem dem – lange og pinlige undersøkelser angaaende hans
og hendes formuesforhold ogsaa efter Erlend er sluppet paa frifot gjør dem begge
oprevne og overnervøse. – Men i dette tilfælde er vel hans nabo-sysselmand
og fehirden i Nidaros de nærmeste til at pågripe Erlend?
Gud hvor lei De nu maa være av disse mine imaginærde personer!
Jeg er selv ved at fortvile over alle de forvklinger de avstedkommer for sig selv og 
andre. Glad skal jeg være den dag jeg putter Kristin i likkisten ute i Reins-
klosteret og de synges sjælemessen over alle hendes vidtløftigheter!
Med hilsen og tak,
Deres hengivne
Sigrid Undset Svarstad.
38
overdrev iallfall. Opringning fra Krog.
kastingen om tillatelse til å lese et
par kapitler av den i radio imorgen -
hvorfor! Og han står bak det? Innstillet
på tvil og mistro venter forfatterne!
Agga er her - nedbrutt av all
elendigheten i hjemmet. Men godt å
få stelle litt for henne.
Idag:
30/10 På Svalbard-kontoret
hadde Johan og Sverdrups
igår gått igjennom
Selskapets stilling og utvikling 
og fremtidsmuligheter. Johan
og jeg snakket lenge om det 
imorges. Rart å tenke 
på, at da direktør Bay
døde og det skulde ansettes
NINI
ny leder, vilde de andre
ROLL
i styret at stillingen skulde 
avestees og så i dethele mørkt 
ANKER
på selskapets status - som
Elling Torsens
jo også var elendig. Johan
Hjem.
Jeg haaber, at alt var i
orden disse steder. 
Thor pakker lyren og bordet
og sender disse sager med
samme dampskib og under
samme adresse.
Kjære Grieg, tusinde tak
til Dig og din altid elsk-
værdige, kjære hustru for
de mange hyggelige timer vi
har havt sammen her.
Din hengivne
Sigurd Hals
heller ikke udvendig
noget egentlig fint Ind-
tryk. Men Søndag
Formiddag var
Skogen mellem Holmen-
og Voksenkollen, og
der var fint. Høie, ran-
ke Graner, kraftige og
mørke mod den blaa
Himmel, skinnende med
Sne i Februarlyset, -
saa skulde Norges
Mænd være i Norges Thing-
sal!
Nu Farvel! en vakker
Dag vandrer Du og Nina og
Marie og jeg mellem Gra-
nerne her! Det ske! Hip
hip Hurra! Kjærligst Hilsen
Begge, ogsaa fra Marie! Din Frants.
Skriv snart!
12.12.1927.
Kjære fru Backer,
tak for Deres brev forleden. Det skulde jeg jo
egentlig ha svart paa, men nu er der en slik uendelig masse
brever at skrive og andet at gjøre i anledning av julen, saa nu
faar jeg indskrænke mig til at ønske Dem og Deres mand en 
velsignet jul – og at det nye aar maa bringe en rik velsignelse
for Dem og Deres kjære, efter de tunge tider som har gaat
foran. Jeg vedlegger et fotografi av mig selv, da jeg vet at De
omfatter originalen med kjærlig deltagelse og ikke glemmer mig i
Deres bønner.
Vi har hat Pater Lutz paa besøk her en 10 dages
tid; hver morgen har han læst den hellige messe, som oftest med
Hans og mig som eneste menighet. Imorgen, tredje søndag i advent
kommer to halvvoksne børn - deres far er belgier, ikke praktiserende
katholik desværre, men han har dog latt børnene opdrage som katho-
liker; moren er norsk, ikke katholik. Det er vanskelig og sørgelig – det
er kjække, tiltalende børn - de er ogsaa noksaa ivrige og villige, naar
Galilæer», hvilken jeg i disse dage har
havt den fornøjelse at læse i «Morgen-
bladet». Dette er visselig ikke første gang
i de senere år at jeg har havt al op-
fordring til at sende Dem et takkens
ord; men når jeg hidtil har undladt
det, da er grunden den at jeg stadig
har håbet på, hvad nu til sommeren
vil ske, nemlig personlig at kunne få
takke Dem og da ved samme lejlighed
fornye et behageligt gammelt bekendtskab.
d. 24. 11. 73.-
Deres Henrik Ibsen.