MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
jeg kom ikke paa nogen af dem,
da der ikke gik Aftentog, og jeg
ikke vilde risikere Kjøringen hjem
om Natten. Derimod var forrige
Søndag Kamilla Wiese og Elisa
Bucher oppe hos os sammen
med Per Winge, Tonny og Johns, -
og da klemte vi paa med
Eroica m.m.m. til gjensidig
Frydelse. Kamilla Wiese sang
ogsaa en hel Del, meget vak-
kert, men naar jeg hører de Sange,
som Nina har sunget, saa er det
dog som et næsten fremmed Sprog
naar de kommer fra Andre end hende.
Nu skal du dog ikke tro, at det
har været Svir hele Ugen! Aa
nei - med disse tre Undtagelser
har det været stille høstligt
Liv paa Næsset, men - saa usi-
geligt vakkert. Dog er nu ogsaa
dette Stadium formodentlig passeret,
thi vi har allerede faaet et Streif
af Vinter, Sne øverst i Fjeldene,
Baronesse Else Schaffalitzky de Muckadell
Rødkilde,
Ulbølle.
Fyn.
da dirigerede et Udvalg af vore øvrige Komponisters Ar-
bejder.
Før Koret organiseres vilde jeg gjerne ha Svar fra Dig
og Svendsen, og da jeg af Erfaring ved , at Svendsen ikke
Svarer paa Breve, vilde jeg være Dig særdeles taknem-
melig, om Du vilde conferere med ham og for vide
hans Beslutning. Reisen vilde komme til at finde
Sted omkring Midten af Juli, Korsangernes antal vil-
de blive ca 100 mand, udvalgte blandt Arbejdernes,
Haandverkernes, Handelsstandens og Studenternes
Sangforeninger, vi har Haab om at samele saa mange
Sange, at Honoraret vil blive anstændigt, og vi vilde
anse det som en stor Ære, om Du vilde bestemme Dig
til at være med. Rejser Du, blir Svendsen ogsaa med.
Tror jeg.
Saa vilde jeg gjerne vide, om Du har bestemt Tiden
for Konserten for nordraak monumentet. Jeg begynder
nu med mine Sangforeninger paa "Der ligger et land
mod den evige Sne", "Olaf Trygvarson" og "Kaares Sang"
Til Slutning ber jeg Dig overveje Pariserturen sam-
men med Svendsen og saa komme med indvilgende
Svar! Vi skal lære for paa Hænderne og gjøre vort
for, at Turen kan bli hyggelig.
Med de bedste Hilsener til Dig og Fruen
Din hengivne
O.A.Grøndahl
ramme bronceret istedetfor for-
gyldt, det ligte jeg meget godt.
Enten vilde jeg i deres sted sætte
en sort ramme med lidt guld paa
eller, jeg vilde finde mig en profil
af lister, før de ere forgyldte,
man faar dem altid hvide hjem,
lade den indgnide med asfalt og
derpaa broncere. Hos Blomquist
var der nogle
rammelister
som ikke vare saa
gale, men de vare efter mine begre-
ber meget dyre og farven paa
guldet var saa styg. Hos Cam-
mermeyer hænger et billede af
Holther, en mand med en kaffema-
chine, det har en ramme som
er efter min smag, om de kun-
ondt i Halsen, der tiltog i den Grad
efter Middag, at jeg gik op til
Dr Lehmann. Han vilde jeg skulde
gaae hjem og lægge mig, men da Moer
Bene og jeg havde lovet at spise
Østers hos Maren Ellerhusen den Aften,
saa fik jeg dog Tilladelse at gaae
derind, men med det Tilsagn at jeg
maatte belave mig paa at holde Sengen
næste Dag. Som sagt saa skede, og
jeg der blev jeg til den 18de, da fik
jeg Lov at ko`me ind paa Bogsalen
paa Grund af Benes Fødselsdag,
men maatte holde Sengen senere,
og var igaar lidt ude for første
Gang at gaae, thi jeg regnes ikke
at jeg første Juledag paa egen Haand
gik saalangt som til Toldbosalmen-
dingen til John, hvor vi Alle samt
Tante Mone, tilbragte Aftenen. Jeg er
blevet saa tynd som en Sild, og er
saa mat at jeg slæber Fødderne ef-
ter mig. Halsen vil heller ikke blive
god for Alvor, men Byld, som Læ-
gerne troede, blev det dog ikke. Jeg
troed at jeg havde faaet galloppe-
rende Tæring, saaledes spyttede jeg
men Heiberg lo blot hertil. Jeg har
æret lidt ud nu i Skumringen, og
vd haabet at faae dette afsted i aften,
det bliver nok ikke saa, da jeg
har saa ondt i mit høire Øie
ei tør anstrænge det for meget.
eie en udødelig Sjæl, de mange
Sjælens Egenskaber "Talenterne",
hvorfor der skal aflægges Regn-
skab. Mandag.
Nu maa Brevet sluttes, der
er Visdom nok deri for denne
gang. Jeg er netop hjemkommen 
fra Slottet, hvor jeg har fundet et
udmærket Intérieur. Astri be-
gynder straks. Hun havde en Hil-
sen til mig fra Schirmer, som vil-
de komme op til mig og snakke
med mig om nærmere Kirker.
Da jeg jo desværre maa være oeko-
nomisk og desuden ved, at jeg nu
vælger Studieplads for mindst
3 Aar, saa maa jeg faa udsnak-
ket med Schirmer om disse nær-
mere Kirker, før jeg tager min
Beslutning. Men min Hu
staar til, Urnæs. Kitty er skræk-
kelig bedrøvet, synes jeg, skjøndt hun
jo om dagen har store Glæder
med sin Udstilling. Hils Din
Mor mange Gange, sig, at jeg tæn-
ker svært paa hende. Gid jeg
kom til Bergen og fik se Eder!
Overvæld Jens Arkilekt Kiel-
Bergen den 1ste August
1865
Min kjære Edvard!
Da John idag tilskriver
Dig saa kan jeg ikke nægte mig den
Glæde at lade nogle Linier fra mig
følge med, da jeg veed Du gjærne mod-
tager dem om de just ikke altid ere
hvad de burde være. Jeg har vel neppe
takket Dig for Dit sidste kjære Brev,
i hvilket Du udtaler Din Tilfredshed
ved Tanken om at see mig paa Rongsted!
Ja, det skulde rigtignok have været en
Fryd at gjæste Dig der, men Vorherre
vilde det nu ikke saa, og dermed er da
den Sag tilende. Det var mig naturlig
en stor Glæde at faae John hjem igjen,
og det til for stedse, men ikke destomin-
dre skulde denne Glæde ikke være ublan-
det, thi samme Dag der bragte ham, lod
mig ogsaa modtage meget nedslaaende
Efterretninger fra England om mine
røde Venner, som Du kalder dem. Fire
Ladninger vare andkommen med stort Tab
af døde; een bragte 800 af ligesaa man-
ge Tusinde, og de 30.000 der vare af-
skibede i Samtlige fire Smakker, bragtes
kun vel 12.000 levende til Grimsby.
See min Ven! dette var nu et meget
stort Nederlag og gjør at mine For-
retninger iaar faae et ganske andet
Udfald end jeg havde haabet de skulle
faae. Senere er det ogsaa gaaet temmelig
imod her i Landet, saa jeg er ret glad
det nu er forbi da det synes som om det
skal vedblive at gaae galt til Enden.
Noget egentlig Tab venter jeg mig
just ikke, men det er Fortjenesten man
et vist overmaal af moderens kvindelige fø-
lelsessymptomer under begunstigende koncep-
tionsomstændigheder kan overføres paa sønnerne
ligesom faderens omvendt paa døttrene. Tværti-
mod synes der, saavidt jeg har kunnet se, i de
nyeste opfatninger af konceptionens fysiologi
at være enkelte holdepunkter for en saadan
betragtning. Paa den anden side maa det
erkjendes, at «en hel støbning» frembringer en
saadan konception ikke. Er faderen istand
til at øve en saa stærk indflydelse paa barnet,
at dette faar hans anatomiske kjøn, burde
han ogsaa have kunnet overføre sit sexuelle
følelsesliv paa det samme. Naar han det
ikke har formaaet, er det enten et tegn paa
en
anormal
svaghed hos ham eller paa en anormal
styrke hos moderen, i begge tilfælde er
støbningen i en vis grad forfeilet og
altsaa degenerativ. Men en sygdom, en
nervesvækkelse, er homosexualiteten i
mine øine i og for sig ikke, selv ikke da,
naar den ledsages af andre anormaliteter,
fantastiske tilbøieligheder o. desl. Sygdommen,
ganske sikkert at Du vilde tjene sto-
re Penge derved. Han vilde sørge
for at Dine Compositioner blive
godt udførte, og følte sig overbevist
om at de vilde gjøre mangen Lykke.
America var just Stedet meente han
og naar man paatog sig noget for en
Anden gjorde man sig som oftest
mere Umage end ved noget der an-
gik En selv. Disse vare hans Ord,
og jeg kan jo ikke nægte at jeg
findes hans Tilbud meget venligt
og smigrende. Mor og jeg ere saaledes
begge af den Mening at Du burde
besørge et Exemplar af begge Dele
herop snarest mulig, for at han
kunde tage disse med sig naar han
nu reiser igjen. Det maatte natur-
ligviis ske snart, thi det varer vel
ikke længe inden han drager afsted
igjen. - Mor og Dine Søstre ere
inviterede ud til ham paa Søndag,
og bliver Veiret godt tro jeg de tage
imod Indbydelsen. Fries, Kohman
og John vare ligeledes inviterede, men
dersom vore Damer reise, maa na-
turligviis K. holde sig hjemme; der-
om vil jo John underrette ham.
Tænk at det har regnet den ganske
Dag som om Himlens Sluser vare
alle aabnede, og det har ikke været,
muelig at komme et Skridt i Ha-
ven. Jeg vilde nylig gaa i Kjelderne
for at æfterses min store Viinbehold-
ning, men kunde ei komme der for
medelst Vand. Ja jeg maa bekjende
at iaar er Bergen sig lig, men det
er længe siden vi har havt slig Sommer.
28/10. 34.
Kjære Tore,
Jeg har skrevet til Langen om Mk. 50. -
ekstra til SS Vinterfrak - forresten hadde du
Vinterfrak før, saa det var ikke nødvendig at
bli forkjølet av Mangel paa Frak.
Du skrev i et foregaaende Brev at det skulde
ikke bli mere herefter end Mk. 250. - Jeg la paa
Mk. 50. - til, saa det skulde bli Mk. 300. - pr. Maaned,
allikevel skal du nu ha ekstra til SS Frak!
Tænk nu litt paa at du er i et pengelæns
Land og at det ikke kommer an paa dit Utstyr.
Jeg vilde i dit Sted optræde saa beskedent som
bare mulig og heller krype sammen og skjule at
du heter Hamsun end at bli favoriseret paa
Grund av Navnet. Tænk paa det, Tore!
Du har ikke svaret et Ord paa mine Betæn-
keligheter ved at du blev SS. Hvad vil ske naar du
kommer til Frankrike? Og hvad skal du med hele
den SS Utrustning naar du om nogen Maaneder
forlater Tyskland? Det hele er bare et kostbart Utstyr.
Papa
18. december 1938.
Kjære Fredrik,
Jeg hadde håbet å få treffe dig heroppe på den plan-
lagte foredragskvelden, men den er altså blitt utsatt på ubestemt tid.
Blandt annet skulde jeg jo ha takket dig for boken din – jeg er 
glad for å ha fått den fra dig. Og det gleder mig å se at Aschehoug
averterer 10 000 (det er et pent stykke paa vei mot Sigrid Boe) – for det 
må jo bety at den kommer utover i folket og blir lest. Men julebok
er den da ikke – ikke en sån som man leser mens den er fersk, 
og så setter man den bort for godt. Det er et verk som man blir ved 
og kommer tilbake til – det vil jeg også gjøre.
Og så skulde jeg ønske Stina og dig og barna gledelig jul.
Det virker nesten formastelig å tale om juleglede – for vi ialfald som har 
vokst op i forrige århundrede kan ikke helt skille glosen juleglede,
om vi aldrig så meget forsøker det, fra følelsen av fred, "den fred som
verden gir" når venner og slektninger er samlet om et godt bord i varme 
stuer, og snille gamle folk og søte lystige unger gir sit besyv med i laget 
og skaper julestemning. Jeg vet ikke om det var noe direkte galt i 
al den dyrkelsen av "julestemningen". Men nu vet vi ialfald at den 
er forsvunmet fra den største delen av verden og at vi ma lære å 
skille gudsfreden fra den fred som familiehygge og god fordøielse gir.
(Men det har naturligvis ikke hindret mig fra å lage sylte og 
medistermat og bake kaker.
Ja lev så vel da, du og Stina, og gid dere og barna må
Bergen den 28de Decbr. 1867.
Min kjære Edvard!
Det blev da ikke saa
ret snart at jeg kom igjen. Jeg
modtog Dit sidste Brev - for hvil
ket Du modtage herved min hjerte-
ligste Tak - Søndagen den 8d Decbr,
og jeg bestemte mig strax til at
skrive samme Uge, men Du kjender
nok det gamle Ordsprog der siger
vi spaaer og Gud raader! og saale-
des gik det da ogsaa her. Jeg for-
kjølede mig rimeligvis Tirsdag af-
ten ved, i en Storm af Nordenvind,
at gaae og vente paa Fruen fra Vah
len, som skulde komme med Vørin-
gen. Alle de Andre vare gaaet i Har-
monien, hvor der gaves en extra Soi-
ree for Kammermusik, og jeg var
da ogsaa pyntet for at tage derhen,
men vilde først ud paa Skolten for
at erfare om Dampen var i Sigte og gan-
ske rigtig kommer den netop, om
Nordnæs, men inden Knud fik
en practiseret op i Prahlegaard
hengik der en heel Time, og
stod jeg en lang Stund og
paa Gaden. Onsdag Morgen
Midt i al den utak De faar
har jeg faaet lyst til at sende
Dem en tak for Deres modige
bog. Den var meget drøi at læse
det var dens intense kraft og ærlighed
som gjorde, at jeg kom igjennem den.
Da den var
Kjære Grieg!
Forhåbentlig kan
medsendte bidrag til
Prof. Röntgens Album bruges.
Jeg synes næsten Du viste
mig for stor en ære ved
at anmode mig om dette,
men det blir Din sag.
Jeg glæder mig til at
se Eder igjen. Igår
gik Fossegrimen for
23 gang - næsten udsolgt. 
Jeg kan ikke nægte for 
at også de politiske be- 
givenheder har gjort stærkt
Mening om en eller anden hidtil uafgjort Rets-
qvæstion, eller skulde forberede en
Omgestalt-
ning af en vigtig Retsinstitution, saa maatte de
jo, hvis Naturretten havde kunnet holde, hvad den
lovede,
finde den allerbedste Veiledning
der, ja de
skulde
jo egentlig ikke behøve Andet end
at slaa efter i det Naturretssystem, der til enhver
Tid var det almindelig antagne, og der faa afgjø-
rende Vished. Men
der viste Naturrettens
Fattigdom sig
allerklarest. Ofte fandt de
ikke engang sit Spørgsmaal behandlet, og fandt
de det end, saa stod der Intet, som i nogen Maade
kunde tilfredstille en Mand, der
kom med
de Fordringer, som
et practisk Liv i
Forbindelse med
en af den europæiske
Videnskabelighet befrugtet Aand uafviselig
medfører. Vi havde saaledes Spørgsmaalet fore om
Retfærdigheden af en progressiv Formuesskat - det
vil sige - et Spørgsmaal af den umaadeligste
Vigtighed,
og et Spm.
som
naar man ikke vil støtte sig
alene paa det subjective Indtryk, Foranstaltningen
vekker, eller paa statsøkonomiske Betragtninger,
- altsaa om det virker nyttigt eller skadeligt netop maatte tilhøre la haute jurisprudence,
netop maatte løses
ved en
Deduction af
de øverste Retsbegreber; det føler Enhver, at det her
fremfor Alt spørges om den er retfærdig eller ikke.
Stod det Noget om dette Spørgsmaal i de ældre Natur-
retter? Lebigtsen. Vi have i mange Aar havt Spørgs-
maalet om Hævd paa usynbare Servituter uafgjort
hos os? Den positive Lovgivning var tvivlsom.
Gives der nu
ved Siden heraf en naturlig Ret
enten som principal eller subsidiair, saa maatte
det netop være et Tilfælde, hvor man med Nytte
skulle consultere de. Men af Naturretslærerne
sagde nogle jo og andre nei uden en Begrundelse
som gjorde den, der fik Spørgsmaalet til practisk
Afgjørelse et eneste Gran mere sikker i sin Sag.
Saaledes gik det med Spørgsmaalene om condictio
indebiti, om Adgangen til at stille sig i personligt
Afhængighedsforhold til Andre paa ubeftemt Tid,
kort sagt med alle virkelig practiske Spørgsmaale,
og det var derfor intet Under at de ældre Naturrets-
systemer hos hos bleve lagte paa Hylden som litteraire
Antiqviteter.
sublimeres, som Chemikerne sige
- og krystallisere sig i hjem-
lige Tanker og Toner med Min-
der fra Barneaarene - osv
osv. "Hvor saare lidet skal
der til for lykkelig at være!"
Ja, hvor saare lidet skal
der til af det, som er i Slægt
med Ordet "hjemme", for
den som sidder i fremmed
Land, - før man ved at luk-
ke Øinene igjen smager og
lugter sig hensat paa de
kjendte kjære Tomter. Send
saa nogle Tanker ogsaa
til "dem entfernten Freunde",
som sidder her og længes!
Jeg er nu færdig med
1ste Bind af Schumanns Brie-
fe, og har nu ogsaa faaet
laane det andet hos Per Winge.
og forsaavidt bør jo en Avis, som vil følge med
Tiden, ikke være taus om noget, som foregaar,
men er det noget godt? er det ikke snarere en
Uskik, som har sneget sig ind, at saa og saa man-
ge Dagblade skal male op Spalter fulde om Ting,
som de ikke forstaar at bedømme? Det er vel sag-
tens dumt at spørge saa, men det gaar saa langt
over min Forstand, at disse meningsløse Kritikker,
som man læser over mange Ting, kan være noget ønsk-
værdigt, at jeg ikke begriber, at Du eller nogen anden
vil spendere et Bogstav paa at blive Gjenstand der-
for; men jeg er ingen Avisven idethele; mange af
vore saakaldte opdragende Blade, tror jeg har en
meget nedbrydende Magt. Jeg morede mig forresten
kosteligt over Din Opsats, den var saa lig sin Ophavs-
mand at Navnet under næsten var overflødigt.-
Fra Bene kan jeg hilse. vi sees ofte nu vi er saa nære
Naboer, og slaar stadig Følge sammen paa Konserter;
igaaraftes var vi sammen paa Tio-Soiré og morede
os begge udmærket over en Tio af Mendelsohn og en
Kvartet af Beethowen, hvori jeg tror, jeg har hørt Mor
spille Pianostemmen i meget gamle Dage; ialfald
kjendte jeg den ud og ind og nød den derfo dob-
belt; jeg ligner Far i det Stykke.
Lev godt, kjære Vardo, vær paa det kjærligste hilset
fra Din hengivne
Betten.
Hvis Deres Brevkort var ment
som en Trudsel da kom De jo til
den rette.
måneds tid. Rekonvaliscensen bliver
vist nokså langvarig; han reiste for
en 8 dagers tid siden til Teplitz,
forberedt på at blive der en 1½
måneds tid, hvorfra han så tager
til Berchtregaden. I parenthes sagt
har jo dette også været nokså slemt
for mig; jeg var kommen i god
gang og havde, hvis alt var gåt
efter ønske eller bare regelmæssig,
ret færdig i slutten. af juli. Det
kan der jo nu ikke være tale
om, men med sædvanlig elsk-
værdighed har Herzogenberg foreslåt
mig at komme ned til Berch-
tasgaden, så kunde vi der del-
vis indhente det forsømte.
Konserterne har holdt på - svært
længe. Der blev først stands i beg.
af juni (opera'n derimod holder
på, ligeledes er der opera'n i Krolls
eteblissement og ganske god). Af
høieste intresse var det at høre
Joachim i Beethovens komsert
(han spilte desuden ved sam-
Det vilde være for himmel-
skrigende taabelig og
kriminelt. Foruden
at det i Sverige, hvor 
kongehus og regjering,
der der dog endnu sidder,
er enige om fredelig politik,
vilde et overfald uden
krigserklæring være
ensbetydende med
revolution og statskup.
27/6 Kl. 6 imorges
kom Johan og vækked
mig - han havde
postert sine vagter inderst
i Idefjorden, hvor intet
var at mærke. Oppe paa 
Fredriksten har der i
hele nat været traffik
mødte mama, papa,
Sigrid og Astrid paa
stationen. De fulgte
Kate til Fridheim og
jeg gik efter ved 
baaren - blandt dem
som bar Kristian hjem
var Bødtker.
1, 2, 3, 4, 5, 6, 7,
8, 9 Mai var jeg enten 
efterm. eller form.
paa Fridheim. Kristian
lider led i de dage
usigelig, men var 
klar, sagde mange 
gode, kjærlige ord til
alle, saa slægt og
venner. 5te reiste
mama og papa.
og beklagende miner virker godt paa Allik, nei
han tror paa den, der viser ham tillid. Jeg synes
saa synd i Jane, hun vil uafladelig se sort paa
hvidt ans ens sødskendekjærlighed, og naar der gaaer
14 dage, uden at hun ser det, saa tror hun, den er
uddød, og hun sidder ensom igjen med følelsene.
Jeg vilde saa gjerne havt Allik ind til jubilæ-
umsfesten for 25 aarige studenter, havde tilbudt han
reisepenge og at bo og faa frokost i mit logi,
(han gjør det ikke), det forstod jeg, at Jane syntes
var den rene letsindighet af mig. Da jeg forklarede hen-
de, at jeg troede, Allik led under at være blevet
borgermester istedetfor digter, saa skjønte hun
ikke, hvad jeg mente, og at jeg troede, Allik vilde
for alltid havt godt af engang til at føle sig
som den berømte mand, der var en ære for
sit kuld af studenter, saa vidste hun ikke,
hvad jeg mente. Jeg har aldrig talt med Allik
om det, at han er borgermester, men i et brev
herved, hvor han omtaler noget svært taabeligt,
Magda havde sagt til ham om det, og som
ærgrede ham saa fra en som var gift med en
siger han:
kunstner og lever omgit af kunst; «om hun
digter var
kom hen til en, der fra dalet til Borgermester,
fra Luftens frie Fugl til en Gaardshane, om
hun kom til mig og sagde, jeg Stakkels Ven, jeg
forstaar Dig, jeg synes, Du bærer det godt – ved
Du, hvad hun sagde om det, at jeg var blivet
Borgermester; hun sagde indtrængende og med
Visdom, Ja ved Du, jeg synes ikke det er
nogen særdeles stor Forfremmelse! for dig.»
det avgjørende øieblik ber til gud og skyter med revolver. Og publikum
paa galleriet røker tobak – det gjør de forresten over hele salonen 
dog ikke the ladies – men galleripublikum – alle arbeidergutterne 
nede fra fabrikkerne – sitter og damper i et kjør, med bena oppe 
paa rækverket og jenta si i armen, og de piper ut skurken 
og roper advarsler til heltinden og klapper voldsomt til alle 
smukke og gudfrygtige uttalelser. Av ordentlig teater har vi bare 
set Shaw paa Kingsway Theater – det var forfærdelig morsomt – og 
jeg glæder mig til at se Winters Tale med Lilla Mc. Carthy 
en aften.
Hittil har vi forresten ikke hat tid engang til større 
av denslags. Nu har jeg da avsendt manuskriptet mit – gud give 
det er vellykket. Svarstad er ikke fornøiet med Sædelighetsballet, 
men synes de andre noveller er gode. Det var mig en skuiffelse 
at du ikke skal ut med noget iaar. Jeg hadde glædet mig 
til din bok. Jeg aner ikke, om der er noget andet ivente iaar 
som skal bli av interesse. Vet du om noget –? 
Det var vel svært bra tænker jeg at du hadde moralsk
mot til at si Anna Hang din mening. Jeg vet ikke – kanske 
jeg hadde hat det nu – efter at jeg to somre itræk har været 
ploget med korrespondance i anl. Marna Birch-Reichewald Aars, 
f. Aaal og nu gift Barri celli mesterværk, som jeg i et 
uforsigtig øieblik i Rom engang roste. Iaar mødte hun op 
med ønsket om en «erklæring» – som jeg avfattet i saavidt pene 
uttryk som jeg kunde forsvore. Da den ikke har n	yttet, optraadte
Berehtesgaden in Bay-
ern d. 5 Septbr. 1892.
Kjære Edvard Grieg,
Det var engang en
Mand i Mose,- og den Mand
er jeg. For jeg lod mig narre
herom Dagen af, at et Fjeldvand
spillede saa mageløst klart i
Solen. Og have
til at
jumpe ind i og svømme. Men
saa var det høstkaldt efter Nat-
ten og Fornøielsen fik jeg betale
Det er svært hvor konserten
spildes! Bare i denne uge 2 gange
her i Berlin! Alice Ripper spiller
den nu Mandag under Nikisch.
Flere gange ihøist er den allerede
opført her, og "um es noch besser
zu machen", da faar man tage
sig sammen! - Jeg aner at det
neppe blir noget for mig, men
i hvert tilfælde tak
for tilbudet, som hvis det blir
til virkelighed vilde gavne
mig overmaade. - Herr Liebling
betalte Dem nok gjerne for at
faa lov til at spille! - Jeg havde
lyst til at give ham en dælj:
fortefortissimo afff. i næsebrusken!
De hjerteligste hilsener fra
min hustru og mig til Dem og
Fru Grieg! Deres ærbødig hengivne
Halfdan Cleve.
Aabenraa 31. 18/1 06.
at kunne faa Anledning til
at være med i at bringe dem
frem for Publikum. - Her
har været en bevæget tid i det
Sidste, Festligheder og Concerter!
Og Forventninger om de Kongeliges
Nærværelse har fyldt Huset
ved de fleste Leiligheder.
I Lørdags i Musikforeningen,
hvor Kongen var tilstede, sang
Hr Lammers tre af Deres
Melodier, der slog udmærket
an, han sang dem ogsaa
saa smukt og gjennem følt,
at de kom riktig til sin
Ret, og jeg var saa stolt
af at de var tilegnede mig!
- Kjære Fru Grieg, Du skulde
vel ikke vide, hvem der har
været saa sød at sende mig
en Sæk Nødder fra Bergen
kort før Jul? Jeg har ikke
fjerneste Ide om hvem der
kunde ville gjøre mig denne
hyggelige Overraskelse, der
Hænder end, at taarnet falder, -
glider ogsaa grundmur bort,
saa - naar Heindalshornet gjalder
næste dag, ei kom tilkort
den, der arkitekt vil være.
Han er lykkelig som faa;
thi af hundreder ei flere
end en enkelt kan ham naa!
Stedse - selv bag lukked' døre
fantasien stenges ei; -
den maa kunstnersjælen føre
over modgangs haarde vei.
Se og føl - grib ønskeringen, -
lad din fantasi faa magt!
løft for kunsten sjælevingen, -
vi vil give vingen pragt. -