MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
München, den 15. December 1886.
Kære herr Lindberg!
Jeg takker Dem hjerteligst
for Deres venskabelige brev af
26. f. md., hvilket en mængde
uopsættelige forretninger hid-
til har forhindret mig fra at
besvare.
Det skulde være mig over-
ordentlig kært om det kunde
lykkes Dem at realisere den
plan, De i Deres brev omtaler.
Både fremstillingen af Johan-
nes Rosmer og indstuderin-
gen og iscenesættelsen af «Ros-
mersholm» overhovedet kan
jeg ikke tænke eller ønske
mig i bedre hænder end Deres.
Honorarbetingelserne vil
vi visselig senere kunne blive
Kjære Aanrud
Firfeier indlot jeg
mig ikke paa at la trykke -
jeg var visst litt klokere
dengangen -
Kanske kan det intressere
dig at se et par svenske anmeldelser
av Komedien? Du kan sende
dine tilbake ved leilighet.
Tak og ære for at du
vil ha mig i bokhyllen din.
Hilsen!
Din N. R. A.
arbeide, jeg sitter dyvaat av Kold-
sved hele Dagen i en Stol og er
saa mat at jeg dupper flere
Ganger om Dagen i den Stol.
Nu sender jeg to Ord til
Grieg og vedlægger Deres Brever
saa ikke ogsaa han gaar til
Froelich.
Gud hvor det maa være
forfærdelig for Dem at sitte og
lage det Uttog av mine Bøker!
Sæt at De faar Avslag paa alt
og har slitt forgjæves.
Jeg orker ikke mere!
Deres ærbødige
Knut Hamsun.
Personer indtil vi komme til Nord-
Bakken /: som Bønderne kalde det :/ jeg gik i
forveyen for at komme frem paa Midten
af dette himmelhøye Field giennem en Vey
der seer ud som en Stie og som intet uden
et tyndt Hist og her  afbrudt
beskyttende for den skrækkeligste præcipoor
hvor den skummende store Elv truede at
begrave alt hvad der gled ud fra
Veyen - for vore brave Folk forekom
intet umueligt - med et Taug om Fodringen
gik de langs det bratte Field paa den
eene Side og holdt den med den eene Side
over Afgrunden stundom svævende Vogn
i sin Ligevægt, men det andet Sidehiul blev af
Hester
som kuede sig saa tæt sammen som de Norske
Heste saa vel forstaaer; saaledes gik det
et Stykke, men endelig snublede den eene
Hest paa et Sted som ikke var bredere end
at begge Hestene netop kunde staae sammen,
Riisjordet brast og Vognen hængte over
Afgrunden, hvorledes faae Hesten op, uden
at han skulde giøre et Stød tilbage, og eet
Stød saa lidet det end var, saa syntes alting
at ligge i Afgrunden. - Jægeren holdt
Berlin 11/11 92
Tillad mig hr. redaktør
at vise Dem et nobelt træk 
hos Aftenposten
Aftenposten indtog for nogle 
dage siden et uddrag af
en kritik over min
kritik
over mine
bilder hos en kritik som 
har ståt i National Zeitung
for 6 dennes
Denne artikkel meget 
rosende artikkel passer 
Aftenposten sig vel for at 
optage i sin helhed – 
allt hvad der siges
af godt om mine billeder 
udelades ganske –
Ligesom der holdes 
i dybeste hemmelighed at 
artikkelen gjælder mig
3.
(Variant til 2.)
Han higed på sin stille livsens=gang
kun did, hvor findt hans evne kunde gjælde,
men i hans enkle kvad lå hjerteklang
fra Norges Skov og dal og fjord og fjelde.
Nr 1 er nogle en smule tillempede strofer af
Munchs Digt over Kjerulf til Deres mindefest.
Et passende motto har forøvrigt ikke været
at finde i noget af de over ham skrevne dig-
te. Over 4 linier må det ikke være, og det
er også betænkeligt i dette tilfælde ved hen-
vendelse til nogen af digterne at give sig
ham i voer, da indholdet uimodsigetig
bør svare omtrent til alternativerne
2 og 3: i korthed give en træffende karak-
teristik både af Kjerulfs tonedigtning
og af hans personlighed. Vær så snil
at meddele, hvilket alternativ De stem-
mer for, - enten i nogle linier til mig
eller til Hals.
Deres
Alfred Larsen
Venligst hilsen til Deres frue !
opbyggelig for en forlægger paa mange maater!
Min bok er kommet nu – jeg er nervøs for den. Jeg har 
tilegnet den til min ægteherre – bare av den grund burde den 
jo ikke være min daarligste. Den blir vel opfattet som 
stilfærdig og uskyldig – skjønt jo efter min mening frk Smith-
Tellefsen er det brutaleste jeg nogengang har skrevet. Men 
en masse bra folk vil vel læse f.eks. side 205 uten at 
skjønne, at det er særlig raat eller gement, som sies der. 
Anders maler paa et stort billede fra Themsen med 
fabrikker og prammer og røk og damp – men jeg har vist fortalt 
dig om det før, siden har været brændpunkt for vore 
interesser i mere end to maaneder. Jeg tror det er svært godt – 
er gla i det. Anders {sic} mening varierer fra dag til dag – men han 
er jo aldrig fornøiet med sit arbeide, mens han holder paa 
med det. Portrætet av mig i sort silke er foreløpig utsat 
paa ubestemt tid av forskjellige grunde.
Mange hilsener,
din hengivne
Sigrid Undset
Med hilsen til ing. Anker. Jeg kan formodentlig <risikere> 
at sende hilsen til dere begge fra Svarstad, men ellers saa 
er han nu reist til byen til farvehandleren. Og farvehandleren 
er en særdeles fornøielig og snaksom fyr, saa det blir altid en ekspedi-
tsion paa nogen timer –.
Hr. Professor Koht
Møtet i Komiteen for intellek-
tuelt samarbeide er fastsat
til et tidligere tidspunkt end jeg
ventet, nemlig fra 30te nov og utover
de følgende dage.
Det vil på denne måte ikke 
komme til å opstykke min feriear-
beidstid, som jeg først var ræd for,
jeg er vel hjemme igjen i god tid før
midten av desember. Under disse om-
stændigheter vil jeg ikke fastholde
min anmodning til Dem om å reise
i mit sted, - må bare herved få
takke fordi De ikke helt avviste
tanken.
Med hilsen
forbindtligst
Kristine Bonnevie
1. oktober, Gud naade os, det er det!)
Kjære Nini,
Jeg kan likegjerne opgi at tænke paa den 
dag, da jeg faar sat punktum for sagaerne – skjønner ikke 
hvordan det skal ske, eller naar – og takker dig for brevet 
dit med det samme.
Jeg var i byen samme dagen som du holdt dame-ballet – 
kom ind til Riksmaalsvernets møte,  eftersom bl.a. aarets sagaover-
sættelser staar paa programmet og det er jo min begravelse iaar.
-Saa langt kom jeg iformiddags og saa kom der 
besøk. Jeg holder paa at segne hver eneste formiddag – nogen 
kommer der altid. I bedste fald, om jeg blir kvit dem, i rimelig tid, 
saa <hefter> de bort hele tiden og tar av mig humøret. I det hele, 
det er ikke det at arbeide, som sliter paa mig, men at bli avbrutt 
ett i alt og skulle sætte apparatet igang igjen –. Jeg begynder at 
kjende mig slitt. Men du kan bande paa at naar jeg er færdig 
med sagaerne, kan jeg sikkert ikke dy mig, men kaster mig over 
den nye romanen. Jeg har lissom ikke tænkt saa meget paa det 
hittil, at jeg skriver jou igrunden svært godt – men nu synes jeg 
jamen jeg gjør det – d.v.s. det er urimelig at maale ordentlig arbeide 
med slikt, men jeg er begyndt paa Gyldendals præmiekonkurrance-
produkter. Gud fri og bevare os! De vises Sten væltet jeg forresten 
over paa Ragnhild, da jeg hadde læst det halve og littil efter de
for hvem en Krones udgift er mere
end 1000 for Kai Møller til Thorsø.
Mange af dem har kanske ikke nære
at leve
av
om maaneden end Fru K. A. 
M. bruger til Foer i sine Kjoler.
Og Dansen koster dem altid noget.
Slid af Klær o. s. v, foruden Tid
og Kræfter. Og der er saa meget og
saa mange at hjælpe som ikke
har nogen rige at støtte sig til.
Og alligevel skulde jeg gjerne ville
gjøre noget fordi jeg synes at "Hvide-
baandshjemmet" er det vi trænger
mest af alle Hjem. For hjemløsere
i enhver Forstand end disse arme
ugifte mødre er ingen i verden. Der vil
aldrig bli et eneste Barnemord mindre
i verden fordi  man straffer de
unormale, elendige væsener, som i
sin legemlige og aandelige Forpinthed
Hansteens g. 2 IV
14/3 1910
Kjære Aubert
Du ved vist fra Véda,
at jeg vilde sende Dig
en Afskrift af mit Brev
til Eilif, for at Du
skulde vide, hvor Du
har mig.
Afskrift.
"Uden at være i fuld
Tilslutning til Auberts
Plan vilde jeg gjerne vi-
de, om Du ikke ogsaa
synes, at der fremkom-
mer Ting i hans Forslag,
som ialfald skulde al-
vorligt diskuteres, før
Kallundborg 8.9.09.
Kjære herr Collett Vogt!
Jeg har alt engang skrevet til Dem, men 
gudskelov brændte jeg det brev – jeg er formodentlig
et reflekteret menneske og tænker som oftest, 
før jeg handler - naar jeg ikke gjør det, kommer
jeg til at angre bagefter som oftest, og intet 
i verden synes jeg er mere plagsomt end at 
angre. Det var altsaa Deres spørgsmaal, om
jeg ikke vaagnet med et lidet lykkeligt skrig 
– paa et tidspunkt, da jeg vaagnet med 
anger over det, som var hændt dagen før og med 
den faste beslutning at fremture i min 
daarskab – trods anger før og efter.
Ja det var skade, De ikke kom til 
Samsø. Men da jeg fik Deres første brev -,
var jeg inderlig misfornøiet med hele stellet.
Hvorfor jeg altsaa ikke opmuntret Dem
Det er jeg forresten altid paa et nyt sted -  
saa forelsker jeg mig i det slig at jeg altid
stel o.s.v. - Knæet bedres Stadig. Dog har hun idag
lidt ondt i Halsen; jeg haaber det ikke er Forløber
for en Forkjølelse. - Lørdag var vi oppe hos Marie
John, hvor vi traf Mimi og Just Bing. Alt vel.
Igaar var Marie oppe hos Fru Hagerup, hvor og-
saa alt stod vel til. - Idag er det mildere, og Isen
paa Nordaasvandet holder paa at gaa sin Vei.
Stæren fløitede endnu imorges, men nu bærer det
vel sydover! - Farvel da, kjære Edvard, Tak
for Alt! Kjærligste Hilsener til Eder begge fra
Marie og fra Eders
Frants.
2 gik de - kl. 5
kom jeg i seng efter 
et par timer i himme-
rig i sommerlys nat.
Hanna Ræstad kom
(fra Tromsø direkte)
om aftenen.
30/6 Reiste jeg om efterm.
til Kristiania -
sammen med gamle fru
Berle og sorenskriver Bre-
dal, min Sandefjordsven,
som trods sine 78 aar 
var tændt i flamme
over 7de juni beslutningen.
Han fortalte:
Da kronprindsen
før sanktionsnegtelsen
i en ivrig diskussion
til statsminster
hjemme en julaften; og Terese og
Sofie var meget triste i gaar, da
jeg var dernede. Alle deres smaa
beskedne planer for at gjøre det
lidt festligt, strander paa modstand
fra tante M., som vistnok af
princip er uvillig mod nye for-
slag. - Naar de bare, gjennem de
sørgelige erfaringer nu, kunde komme
sig til at bo i pensionat istedenfor
at holde hus, saa var det da godt
for noget, - eller om tante M. og
Hono kunde slaa sig sammen
og holde hus mellem alle de store
gamle møbler, - saa kunde da ialfald
døtrene faa lov at blive voksne
engang. - - Ja, stakkars folk, de har
det mere ondt, end de fleste andre!
Anna Munch har i sin
sidste bog "Glæde" givet en natur-
Bergen, 15/12 04
Mandag Morgen.
Kjære Edvard! Godmorgen! Det
smager godt at faa begynde Ugen paa
Kontoret med en Passiar med Dig. I-
gaar var jeg optaget med Dispachearbei-
de om Formiddagen og paa Posthuset
om Eftermiddagen, saa der blev
ikke Ro til Brev. Inderlig Tak
for Dit sidste! Ja det skal blive
interæssant at faa tage fat
paa Ibsens Breve, det blir jo en
hel Oplevelse! Om vi havde kun-
net læse dem samtidigt og saa ha-
ve dem for os paa vore stille Tu-
re i Skov eller Fjeld, det var no-
get! Af Ninas Brev til Marie
ser jeg, at I tænker paa at kjøbe
Hus derinde, - hvad Marie og jeg selv-
følgelig har beholdt i dybeste Taushed
for os selv. Jeg kan nok tænke 
mig, at Du i den Anledning "gaar i tusind
Kjære Ven.
Det forekomer mig som det Brev fordrer
et Tilsvar straks også af andre Grunde synes jeg
dette er bedst. Jeg har altså glemt at sige hvad jeg tænkte
dengang, ikke for at gå på! heller ikke for at vinde
en 17de Maj Beruselse, men fordi jeg fra Gut af
næsten - har formelig elskede Vergeland og fordi jeg på denne
Dag så gjerne ønsket at gjøre, hvad jeg kunde, forat
også andre kunde se ham få stor og betydnings
fuld som her står for mig. Dette troede jeg for-
øvrigt at du fuldt må vide, at det er så-
ledes og ikke af denne slags uøgte sopuloritits-
sagen eller hvad det skal kaldes. Imidlertid
gives Tider hvor i en sløv Hob - Publicum -
er vågen - mon det ikke var en 17de Maj - Ja vi
elsker dette Landet ond og Vej?
og ligesom
det ved så mangen Lejligheder fodres at benytte
bestemte Øieblik, så tror jeg nok dette kunde
nyttes uden at kome ind under den af Dig nevnte
Kategori - jeg har og vil sikkert kome, hvorledes
Onsdag den 15de
Det er mig ikke muelig at
faae skrive nogle Linier idag, da jeg
er alene paa Contoiret. Naturligviis
vinder jeg ikke mere end at raabe
"kom ind" just af den Grund.
Jeg vil derfor kun gjæntage mine
bedste Ønsker for Dig, min kjære
Edvard! og sende Dig og Nina vore
kjæligste Hilsner. Vi skal drikke
Din Skaal iaften; jeg har lovet at
spandere Kager paa dem paa Landaas,
man var taabelig nok at svare nei
til Mors Bud om at sende Gig til Fløen,
saa jeg er bange de ei faae tilstrækkeligt da
jeg maa bære det selv.
Hils Hagerups fra os rimeligviis hø-
rer Du ikke mere fra mig, derfor vel-
kommen til Din Paddy.
de ansatte Nordmænds paavisning af, at saadant
ikke er et "uderigsk" anliggende - at udarbeide
officielle memoranda paa basis af samtaler,
han under kongens ophold i Kristiania
i høst
havde
med Joh. Sverdrup om vilkaarene for unionens
fortsatte bestaaen, og i den svenske generalstab
udarbeidede man sidste vinter, i form af "øvelser",
en fuldstændig angrebsplan mod Throndhjems
stift. Det sidste træk, som jeg har fra meget
paalideligt hold, er dog et stivt stykke, og hvorledes
vor "fælles krigsherre" vilde optage det, om den norske
genaralstab til gjengjæld fik istand en angrebsplan
mod Bohuslän, eller endog blot en forsvarsplan
mod et svensk angreb paa Throndhjem, turde
vel ingen tvivl være underkastet. Det kongelige
besøg i Throndhjem sidste sommer erholder gjennem
en saadan forkundskab et ganske eiendommeligt
relief. Mærkeligt nok, antydede en anden af mine
svenske venner nylig for mig - og han staar udenfor
ethvert officielt eller officiøst forhold - men er en skarp
intelligents - at det er ved en erobring eller i det
mindste okkupation af dette samme Throndhjems
Hjertelig Tak
Edvard Munch
Han har det ikke godt alene derborte.
Kommer altid snart hjem igjen.
"Det er ikke mit Jæderen længer",
siger han. "Alt er forandret og
fremmet."
Altsaa: que faire!
Jeg er endt med at tro, at
han vilde ha det samme tunge
Sind og den samme hjemløse Følelse,
hvor han saa kom til at bo. Han
er Digter! Et saart og pinefuldt modta-
geligt Sind, som skal lide for de mange,
og da blir verden vanskelig.
Men hvorfor Gutten og jeg ikke
da blir med ham til Jæderen? Han
har aldrig foreslaat det, og skjønt han
selvfølgelig aldrig vil sige det, tror jeg,
at vi to, som er af "en anden Nation",
som han siger, vilde forstyrre den
Stemning han søger at sætte sig
hvor der vokste svære birke og olderbusker i sprækkerne; 
raadhuset er muret op paa buer over elven, - og paa 
den anden side er saa den rigtige gamleby - gater, som
løber op ad bakke og paa kryds og tvers, mellem gamle 
graa huse, endda gamlere kirker - et utal af dem,
haver og havemure, sommetider blir gaten en trappe; 
ved enden af en fæl, skidden smøge et deiligt 
gammelt rokokopalæ med røde geranier under de 
pragtfulde sandstens vinduer - der oppe paa toppen
fandt jeg min værtshushave med udsigt ned over 
alle husene og trækronerne og elven. Og kirkeklokkerne 
ringet, saa jeg maatte tænke paa alle de gamle 
viser i Wunderhaven, hvor ridderen rider ind i byen
og spørger, hvorfor klokkerne ringer - for lig eller til 
messe? Og møder baaren med sin døde kjæreste.
Og ikke skyggen af turister - de faa folk i den 
gamle domkirke var allesammen kommet for at holde 
andagt - og den lille pige, som viste mig de aflaaste 
skatkamre, gjorde mig opmerksom paa at torsdag 
og mandag kunde jeg faa kysse den hellige nagle. 
- Naa, nu er jeg altsaa i Nürnberg. Her er jo
unægtelig meget mere at se, - men i Bamberg var der 
meget mere stemning. Her er saa museumsagtig -
og det er det værste, jeg ved. Bamberg - det var liv,
uendelig fjernt og underligt og fordrømt - men liv -!
Mange hilsener, Deres hengivne
Sigrid Undset.
Nørholm 15/6. 50.
Høistærede,
Jeg er meget blind og døv og kan ikke delta
Mitt første var
Te en he melighet fulde Ø trykt hos Kjelseth
i Tromsø. Det var paa Vers, store Vers. Mit andet var en
Skitse i Prosa - glemt Titlen. I et Brev sier han at han har
rettet noget av
det verste i dette "sammenrablede Tøv".
Det stødte mig Siden trykte jeg ikke mere hos Kjelseth.
Det var en | en hel Bok hos Boktrykker Knudsen i
Bodø. Han sendte mig flere Ekspl. i Guld, i meget Guld.
Den het Bjørger Men de er kommet bort for mig
Nu er jeg spændt
paa
at De finder et godt Avsnit i Bjørger
Jeg takker for den venlige Hilsen.
Knut Hamsun.
Unge Venner!
Gaa nu bare ikke avsted og bli for fine for Livet.
Jeg har en liten Gaard som jeg har dyrket og plantet paa
og gjort litt større end den var, men ingen av mine Børn
synes at ville ha den. Om 30-40 Aar er mine Planter Tømmer,
det skulde bli noget slikt som 12.000 Tylvter, Aakrene og Engene
har jeg fordoblet, det blir Livberging for flere Mennesker end før.
Det skal være mit Eftermæle.
Men ingen av Børnene bryr sig om Gaarden.
De har faat Smak paa det moderne Liv, som rimelig er
til en viss Grad, de hører en anden Tid til end jeg, Cigarettens
og Jazzens Tid. Jeg røker min Snadde og gaar og glæder mig
over alt Liv som gror og vokser omkring mig - Børnene hører
til paa Sportsplassen som intet andet er end en Sandflate.
Jeg bodde engang hos en Presteenke, hun holdt sin Søn til
Studering. Det var trangt for hende, hun saget selv sin Ved i
Kjelderen naar ikke jeg gjorde det. Deres Søn? spurte jeg. Nei
han hadde ikke Hænder til det, desuten maatte han være litt fri,
han trængte at røre sig, han var paa Fotball.
Høistærede Akademikere, smil bare væk til en gammel
Mand som sier dere imot. Men bli ikke for studerte og faa ikke
for fine Hænder for Livets Arbeide.
Knut Hamsun.
Nørholm, 15de Septbr. 1934.
Kære Nina! Imorges
kl 7. sov Fader stille og
rolig ind efter to dages
sygdom.
Kun disse par ord
for at I ikke skulle
erfare det gennem
andre.
Det var en skøn død han
fik, det elskelige men-
nesket.
Kærlige hilsener fra
Alle her
Eders
Marie
Petershög. 25 Juni
1912.
til engang imellem.
Og da jeg ikke
kan komme til Troldhaugen -
Tak igen til Jer begge to
fordi I vilde ha mig - så
gør jeg det pr. Post
Ja, Far-
vel sålænge. Hils Fru Nina
mange Gange fra mig. Vejret
er dejligt hernede, Børnene
har det godt. Det er jo
altid ikke så lidt.
Deres hengivne
Otto Benzon.
Lillehammer 25. august 1921.
Herr Professor Magnus Olsen,
Christiania.
Kjære Herr Professor,
gjennem min svoger, Sigge Thomas, mottok jeg for en tid
siden et aldnorsk leksikon, som De har været saa elskværdig at overlate 
mig tillaans. I det jeg sier Dem hjertelig tak for Deres venlighet maa jeg
be Dem undskylde at jeg har ventet saa længe med det, men jeg har 
reist omkring i hele sommer og kom aldrig til at bli i ro paa 
noget sted.
Deres forbundne
Sigrid Undset Svarstad.
sige Dig, at det var saa uhyre
hyggeligt at Dit Brev kom paa
Juleaften. Operationen var fore-
kaget 2 Dage forveien. Hun
fik altsaa Brevet paa et
Juletræ, som jeg havde pyntet
for hende. Det er fælt godt at
føle, at man har Venner!
Glædeligt Nytaar og Tak for
det gamle Aar fra hende og
fra mig til Eder alle tre.
Din
hengivne
Harriet Backer
Jeg synes, Dine Kolbotnbreve
er enestaaende storartede; men
det synes jo Alle.
Folkeviser af Dem, moderne arrangeret
jeg vilde ogsaa gjerne De ikke skulde
tænke at jeg copierede denne Tanke
da disse har lagt færdige indtil De kom;
jeg vilde søgt Dem i Christiania, men
var desværre ikke frisk de Dage, saa jeg
ikke fikk se Eder.- Hvis De nu ikke
har taget Kjæmpeviser, er jeg saa
bange for at ogsaa De har fundet de
ikke bør røres ved paa den Maade.
Tak for Hilsenen gjennem Harriet, den glædede
mig meget. Hils Nina hjærtelig fra mig, 
hvor godt at I er friske! Undskyld nu
dette ogsaa fra Deres hengivne
Agathe Grøndahl
Ormøen 17 Mai 97
ham. Hvis han havde været min broder,
vilde jeg neppelig kaldt ham min ven.
Jeg tror han er en "stakkel" Om ham kan
man ikke sige at han afskyr den "morgen-
bladiske" manér, tvertom synes jeg. - Hans
avis er idetmindste, foragtelig; den har intet-
somhelst
selvstendigt
standpunkt, er en tam copi af
"Morgenbladet". Mennesket Oscar Andersen
kjender jeg derimod slet ikke, og har derfor
måske gjort uret i at kalde ham en "stak-
kel". Rektor Nygaard sagde forleden: "han
er dog ingen dårlig kar". (Vi talte om "Oscar")
Jeg blev forundret, thi jeg havde antaget ham
for en sådan. "Ånei, lagde han til, - der
er sa mange grader". - Han er dog ikke en
jeg smule af en mand. - - Jeg ved ikke
hvorfor, åjo måske ved jeg det dog. -
men jeg kan ikke bekvemme mig til
at nævne mig for dem. Det gjør jo også
intet til sagen. De er omringet af hundre-
der og atter hundrer af navngivne, der hylde
utaknemligt tillige, frygter jeg.
Saa fra Din sundheds synspunkt
bør Du ikke beklage Dig over det
negative resultat.
Foranledningen til, at jeg
sender Dig disse linier er for-
øvrigt, at jeg gjerne vilde bede Dig
hjælpe mig med at skaffe Gabriel
Stabell posten som bestyrer af Kri-
stiania opfostringshus (vulgo
"Waisenhuset"). Som gammel chef
for Kirkedeptet har Du jo nogen-
lunde rede paa hans lidt løierlige
konflikt med dette dept, hvilken ko-
stede ham blindeinstitutstillingen.
Maaske var Du ikke dengang selv
statsraad; men sagen erindrer Du
vistnok. Nu kjender jeg godt nogle
af de mænd, som har med avsæt-
telsen af bestyrerposten i Waisenhuset
og om efterm. 30,000
voksne samlet om
Fridtjof Nansens talerstol.
Regjering, storthing - hof
endogen! - og folk som
vil ett! og næsten
ingen, som nu er
for fine til at være
norske! Den 18 de
hørte jeg den korte debat
og Hagerups sørgelige 
politiske skriftemaal,
som gik forud for den 
eenstemmige vedtagelse
af specialkomiteens
indstilling. 18 de om
aftenen kom jeg hjem
19/5 Kom Don, Berg og Nansen;
Alex 3 aarhaner, Kr.
2 tiur, Don 4. - det
227.
de
ha
alle tilsammen saa vil gaader
til alle de andre, der ogsaa vil ha
en mundfuld; - om liden - den smager saa bra!
lidt julepyndt, -
alt, leva, det samme bro!
glad er den lille o synere i nor:
glædelig jul for os alle pa jord
I løbet af mindre end et kvarter -
" - og træt, som jeg var, - har saa ondt i benene,
ser du - hofterne - aa ja! blir gammel, skjønner du!
men - - hvad var det nu, vi begyndte paa....? 
jo! saa var det løitnant Augensen, da - pen mand,
rigtig vakker og kjæk mand den løit. Augensen!
"Goddag, hr. løitnant," sa jeg; goddag hr. løitnant Au-
gensen!" aa, saadan pen mand, du! "Det er ikke
saa godt, naar en er daarlig tilbens, hr. løitnant -
ja, det kjender nok De til, som har saa meget m
gymnastik og massage at gjøre" sa jeg; og saa s
sed jeg en kulvogn, da, ser du - rigtig saa pen kul-
vogn, saa! ren og pen med ordentligt og rent bord
over; og saa bad jeg om at faa sidde paa, jeg! ja, det
gjorde jeg, det, - og saadan snil og pen kulmand,
saa! rigtig saa tækkelig.
"Skal jeg løfte frua op?" spurgte han - tænk, saa
høflig - - aa ja, san! puh - ! hvem kjender ikke
ynkeliga små
ord & tankar
men det var Eder
närvaro här som
gjorde att jag
vågade försöket
Enn en gång forlåt
& jag mig
med den størsta
Vördsamma Aktning
Hugo Henriques
158
tømmersalgsforening. - Jeg er skitt i hue
og mage og Hanna er min støttestor. 
Har Amrefries mellomste, Inger Kotheim
herute. Hun er lat klekk; tuberkulose-
prøve med negativt resultat. Godt å
se det vesle barneansiktet i søvn på
puten på sofaen min hos mig om natten.
Fikk "et liv i dikt", den nye utgaven,
fra Collett Vogt. Blev så reptel - han hadde
skrevet både mitt og sitt eget navn galt (Anker
med to n'er) - og et par uleselige ord. Han må
ha hatt noe galt med hjernen - å, gid det
ikke måtte være forlenge før han får dø. -
1/10 Jeg kan ikke bli frisk - en dag litt 
bedre, neste dag så svimmel, at jeg knapt 
kan gå, sterke ryggsmerter og en umulig
fordøielse. Vil sa nødig gi mig i doktor-
vold igjen - de siste årene har det
jo ikke vært noen råd for mine plager. 
Men føler mig sommetider marihunders-
mest fordi hodet mitt er ubrukelig.
Johan vil nå lukke verftet -