MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Værk, ligesaa nødig som kun skil-
ler sig ved sit Barn, jeg kan sæt-
te mig ind i den Følelse. Jeg saae
af Bladene her forgangen Dag, at
Aasta Hansten har optraadt paa
Scenen med sin Pidsk i Haan-
den, og jeg fik saadan Lyst til at
sé hende, uagtet jeg ikke har væ-
ret i Theatret i 40 Aar, dog tror
jeg, det havde gaaet med det som
med alt andet i Livet, at det ik-
ke var blevet noget af
med mig
Jeg længes
saa efter at vide, hvorledes det er
med Lillemeises lille Pige og hvor-
ledes I allesammen har det, jeg sy-
nes, jeg haaber, at hun faar Lov at
beholde hende, siden jeg end-
nu intet har hørt og nu maa da
Crisis være over. Er Nenna kom-
met tilbage, kan hun virkelig finde
sig i at være  paa Landet,
naar hun har et saa godt Hjem i Chri-
er hans spekulation efter europæiske be-
greber en svindler-spekulation. Skulde
det virkelig være farligt at udtale dette
hjemme? Ja, jeg forstår hvorfor det er
farligt; det hænger sammen med hvad
du antyder om «forholde og stemninger».
Hvis Jensen var statsråd, embedsmand eller
overhovedet et dannet menneske, så var
der vist ingen fare; men en smudsig slyn-
gel, der netop i kraft af sin smudsighed
hører til «folket», må naturligvis ikke af-
færdiges med hån. Jeg går til min
død ikke med på dette! Men jeg indrømmer
at denne private sag ikke er den gunstigste
lejlighed til at brændemærke råheden og dens
forgudere. Og hvorledes skulde ellers den
person vove at tænke på en injurieproces,
da man dog har hele hans fallithistorie
at true ham med?
Tak L. Daae fra mig for
hans gode hjælp og bed ham fremde-
les ikke at svigte mig. Dette er for
mig en stor sag; thi skulde virkelig den
Jensenske udplyndringspland vinde sym-
pati og understøttelse hjemme, så er det
min agt, komme hvad komme vil, at
sige mig løs fra ethvert forhold til Norge
og aldrig mere sætte min fod der.
Her sad jeg nu i lykkelig sindsro
Buenos Aires
Herr Edvard Grieg
Bergen
Berømte Landsmand:
skjønt ubetydelig og ukjendt vover jeg
at bede Dem om at overgive vedlagte
Sang-tekst til en Yngre Musiker med
Bøn om at sætte den i Musik. Jeg
vover dette i den Overbevisning, at en
almen nordisk Sang - om den slaar
igjennem - i dette Øieblik vilde kun-
ne faa en overmaade stor Indflydel-
se paa Sagernes Gang; og naar jeg nu
har vovet dette, saa bør jeg vel tilføie,
at det er i kraft af den unægtelige
Sandhed, at om alle, der føler sin
egen Ubetydelighed, skulde forholde sig
stille og tause, saa vilde saare lidt
blive gjort eller sagt.
Med den glede, som enhver Norsk
føler ved Tanken om sin største
kunster, sender jeg min hilsen
Deres Landsmand
A Caspersen
Ingeniør
notitsen fra Daneborg eller
dette brev; derfor hentyd ikke
engang til det, naar Du skriver
mig til.
Gid jeg kunde sluppet at
gjøre alt dette bryderi.
Glad skal jeg være, naar alt
er i orden. 
Din hengivne
Sigurd Hals.
i en Villa udenfor Byen hvor
vi bodde ifjor Sommer og hvor
jeg endnu har alle mine Sager
staaende. Men Nej.
Endelig da jeg skulde op
paa Tomten til mine Folk som
arbejder paa det nye Hus til
mig - da fandt jeg Kassen.
28/11
Hjertelig
tak
for eders deilige to brever, jeg svarer paa dem senere, dette 
maa nu afsted. Aus Avisen sender jeg, fordi den var af de værste repu-
blikanere, saa du ser, de har dæmpet sig en hel del.
Fra Bugge, Hvalstad skal jeg hilse eder, de arbeider, men jeg ved ikke hvad.
jeg hører hver tirsdag Rolf Thommesen holde foredrag i Hallings skole over kunst,
vi er nu i den greske skulptur, han er morsom. Hvis Ossbahr synes, det
er dumt, at jeg sende det gamle brev, maa du forklare det. Werenskiold er bedre,
han arbeider, men jeg har ikke set han paa længe nu. Jordes er her i byen,
jeg liger bedre hende nu, men helt er jeg ikke for hende. Han hjælpe hjalp
mig, mit store billede skulde til slottet, men rammen var istykker, de kjøbte
det af væggen, det skulde samme aften sendes derhen, Jorde forgyldte og
pudset til sidste stund og fulgte det helt ind der. Hils Oluf og Eriksen
mangfoldig meget. Lev vel alle, hils Thorgeirsens, din hengivne
Kitty
foredrag hadde tenkt: her er et menneske, 
jeg kan åpne mig for. Fortalte mig
grunnen til et nervøst sammen-
brudd, hun fikk for to år siden.
Han er et merkelig og åndsfullt
menneske - da står en krise altid 
i forhold til personligheten, og krisen
har vært stor. -
Det er morsomt å tale til
unge mennesker; gud vet om jeg ikke
dér kunde hatt et arbeidsfelt, som 
vilde gitt mig mer levende glede 
enn forfatterskap. Fabrikkpike-
foreningen i Tristedalen in memoriam.
Men det er det forsent å gruble på 
nå.
11/12 Var igår i middag til innvielse av et
nytt bygg pa Lilomark - et fint komplett 
hus for 120 av de urolige kvinnelige pati-
entene. Bystyre, sykehusutsalg, leger og lutre-
precorer - kort sagt officielt og i departemen-
tale former, talene også. Traff for
8. 12.04
Tuften fremdeles i Gibs. Haaber at
faa den af en af de første Dage. Det
er nu over
to uker
. Den 6te var jeg
i Alfhild Fremnings Bryllup. Vielse i
Uranienborg Kirke og Middag i Grand Hotels
Roccocosal. Festligt og vakkert. 60 Gjæster.
Taler paa Tysk og norsk. Dans. Men jeg
maatte med Nattoget hjem for Tuftens
Skyld. Imorgen reiser Brudeparret til
Beyenburg i Barmen (Tyskland) hvor Brud-
gommen har en  Papirfabrik. Erfurt-
Familien er stor og velkjendt i den tydske
Forretningsverden og der kom til Brylluppet
mer end Hundrede Telegrammer dernedefra.
Alfhild har fra før mange gode Venner
i sin Mands (Heinrich Erfurts) Familie, saa hun
kommer ikke som en Fremmed.
Hun var i Sommer længe hos hans Forældre.
Brev paa 6 Ark fra Dr. Buergel
Uppsala, som fremdeles er villig til
at oversætte "Kvinden", dersom man ikke
blir enig med Bruno Cassirer om
og en ven, en officer fra fæstningen var 
roet med mig og min 7aarige cou-
sine ind at se paa nogen skov. 
Herrerne gik op til skoven, Signe 
og jeg fandt en passende plads paa 
stranden, og klædte os af. Medens 
jeg svømmede om paa dybet, var bar-
net kommet ud paa et glat fjeld 
under vandet. Med møie fik jeg hende 
op paa stranden, men hun var rent 
forkommen af angst.  
Om natten havde vi de deiligste 
ture i maaneskin. Vi sad i haven 
og hørte siridserne synge, flaggermus 
svirrede og pindsvin puslede i hver 
busk. Trærne stod som sorte silhouetter 
paa den klare, blaagrønne himmel.
Almindelig Udsigt over den
norske private Rets
Bestanddele.
§ 1.
Den norske private Ret bestaaer ligesaalidt
som nogen anden positiv Ret alene af skrevne Lovbud.
Det ligger nemlig i Sagens Natur, at der allerede før
skreven Lov blev til i en Stat, existerede en Ret Mand
og Mand imellem, hvis Sætninger ere blevne til uden
nogen egentlig lovgivende Autoritets Sanction, og ere
udsprungne deels af Folkets egen Retsbevidsthed, saaledes
som denne havde uddannet sig under Paavirkning af
de særegne locale og historiske Forholde, hvori det bevæ-
gede sig, deels af vilkaarlige Overeenskomster, hvis
Indhold ved idelig at reproducere sig er bleven til sæd-
vansmæssig Ret. Dette Aggregat af Retssætninger er
(1.)
honorar, der er tilfaldet mig, var det
mig dobbelt kært at modtage fordi jeg
deri så et vidnesbyrd om den livlige
deltagelse, hvormed Stockholms al-
menhed også dennegang er kommen
mig imøde.
Jeg er allerede begyndt at beskæftige
mig med planen til et nyt skuespil
af nutidslivet. Hvad tid dette kan
blive færdigt er det mig endnu umu-
ligt at beregne, men så snart det sker
skal jeg visst ikke forsømme først og
fremst at indsende det til det kgl: the-
ater.
Af tyske theaternyheder gives der i-
vinter ikke mange, og af disse sågodtsom
ingen, der hæver sig over det middel-
mådige. Paul Lindaus 4 akters lyst-
spil «Johannistrieb» har været modta-
get med adskilligt bifald; men jeg be-
tvivler at det passer hos os. Rudolf
Gottschall har skrevet et lystspil i
3 akter «Der Vermittler», som skal
ske Universalbibliotek. Mig tilskrev hun
for nogen tid siden om sagen og som
svar anmodede jeg hende om at opgi-
ve sit forehavende. Det lader imidler-
tid ikke til at denne min anmodning
har frugtet.
Også lige over for teatrene kan vi be-
befrygte konkurrence af en eller anden. Til
sikring af vore interesser i så henséende
vil det derfor utvivlsomt være rådeligst u-
opholdelig at overgive «Die Frau vom
Meere» til Felix Blochs agentur. De
berlinske teatre kan jo undtages. Sådan-
ne undtagelser for et enkelt steds ved-
kommende er jo ikke noget usædvanligt.
Men under alle omstændigheder tror
jeg at det vundne forspring i tid bør ud-
nyttes til det yderste. Jeg har nemlig
hørt at Ernst Brausewetter i Stutt-
gart arbejder på en oversættelse, der
vel turde være beregnet på at tilbydes
teatrene.
Kun dette i hast for i dag! Hjertelig
tak og hilsen til Dem selv og til de øvri-
ge venner!
Deres hengivne og forbundne
Henrik Ibsen.
st. Lister 26 April 1898
Herr Edvard Grieg!
Jeg maa faa takke
for den varmhjertede Hilsen. Jeg
blev saa glad over at faa
et saadant Ord fra Dem. Tak!
Telegrammet naaede mig
her i Dag (pr. Post). Jeg ligger her
og skal "hvile Nerverne", - ser ikke
Aviser engang. Men haaber, at De
har gjenvundet Deres Kræfter efter
den sidste Sygdom, saa De kan
fortsætte Deres Seiersfærd gjennem
Verden. 
Deres ærbødige
Arne Garborg.
26/12 Motionerte Don og Alex
til Sponvigen og Sigrid
og jeg mødte dem paa hjem-
veien ved Berg st. Johan
og Friis havde ogsaa mødt.
Om aftenen gjorde vi vor 
pligt og var en stund paa
klubbal og saa brygger Møllers
døtre danse med brygger
Møllers svigersønner og Elise
Amstrid med i henrykkelse
over sin Johannes i pas de 
quatre. Astrid, Alex, Don og
jeg var "vi"
27/12 Ritmester Geddes her
paa visit om form.
Einar skøite paa dammen.
Aftenen billiard og kort
entre hans.
München, den 13. Februar 1887.
Herr stud. art.
Bjørn Kristensen.
Jeg beder Dem herved
modtage og overbringe til
samtalelaget min hjertelig-
ste tak for dets venlige brev
af 4. December forrige år.
Når jeg hidtil ikke har
svaret, så er grunden den,
at jeg i mellemtiden dels
har været fraværende på rej-
ser og dels overlæsset med
uopsættelige forretninger.
Kravet på arbejde går
ganske visst igennem «Ros-
mersholm».
Men foruden dette hand-
ler stykket om den kamp, som
ethvert alvorligt menneske
Derved vindes megen Tid. De sidste
Onsdags Aftener har Schjøtts været
paa Næsset og saa har han sunget
Musiklerlieder og Winterreise. Sidste
Onsdag var Gina og Herbert Plathe
og Andersens med. Saa spilte vi
firhændig ogsaa. Det smager
som Vin ovenpaa Ugens Stæv.
Søndag Formiddagene
gaar jeg Tur til Blaamanden, helt op. Jeg
nyder den jevne Stigning, og føler
at det gjør Hjerte, Lunger, Hoved og Hale
godt. Saa Koltvask, Middeg, Lur
og saa til Arbeid i al Ro hjemme
Brilliant Program! Nu kan du
tro, vi to passer i Trittet - sempre
piu tranqvillo! Det glæder
mig, at I likte Billedet, jeg tror
næsten det er første Gang det er Lykkedes
at faa et godt. Farvel, kjære beggeto,
Marie hilser kjærligst, skriver antagelig
imorgen! Hils Nina inderligt, god Bedring!
Kjærligtst Frants.
Expeditionssecretair Joh Collett
vil være stærkt tilbøielig til at overse eller underkjende.
Til illustration heraf er ordet "utlegd" lærerigt nok.
Islandske sprogmænd have her villet udlede ordet
af leggja út, og have derved truffet den islandske
betydning af ordet, som gjennem en speciel udvikling
var bleven bøder. Men en omhyggeligere retshistorisk
forfølgelse af denne udvikling har med bestemthed
godtgjort, at utlegd oprindelig er dannet af utlagr
og dette igjen af løg. Ikke desto mindre ved jeg, at
Sofus Bugge, underkjendende denne retshistoriske
bevismaade, hvis
flere
led forøvrigt ikke er saa ganske
let ved førstre øiekast at overskue, fremdeles stil-
der sig tvivlende ligeoverfor ordet. Og saaledes
med mange andre.
Jeg har, høistærede Herr Professor, un-
derholdt Dem med disse ting ikke af hensyn
direkte til glossariet, som De jo ikke umiddelbart
har noget med, men af hensyn til mine
retshistoriske studier overhovedet, som gjennem
glossariets udarbeidelse vil gjennemgaa den
forskole, der vil sætte mig istand til anden
efterfølgende produktion af mere læselig art,
og som jeg derfor som sagt tænkte mig
egnede til understøttelse.
Deres ærbødigst hengivne
Ebbe Hertzberg.
Ekelund pr. Holmestrand
den 20de juni 87.
og Iver for at forstaa ret og være rigtig
stramme og kjække. Det var undertiden
var ved det tragi-komiske. Og alle som
en var de yderst velopdragne og disipli-
nerte. Hilste som rene Kavalerer og var
villige og imødekommende paa al Vis.
Det interesserte dem øiensynlig meget
at faa Besøg. Lærerinden i en Klasserne
pegte paa mig og spurgte med tydelig
Udtale af hvert Bogstav: Hvad er det?
De saa raadvilde paa hende.
"Det er en Dame", sa hun. Og straalend
udbrød de alle i Kor. "En Dame. Det er
en Dame". Det var et nyt Ord. "Kone"
og "Frøken" kunde de før. Jeg havde altsaa
gjot nytte som Anskuelsesmateriale.
Af  Gjenstande for den Anskuelses-
undervisning, som maa bruges i saa stor
Udstrækning for de abnormee findes der
et helt Rum fuldt.
Særlig vanskeligt var det med en
liden Fyr fra Finmarken, som ikke Kunde
et Ord norsk da han
har med Bergens Tidendes Re-
daktion at gjøre, og dermed bin-
des vel dette Blad. - Det er saart
at ogsaa denne Sag skulde skabe
Splittelse i Landet; vi trænger
saa inderlig at holde sammen.
Ogsaa her synes jeg Svenske og
Danske maa smile ad os.
Nei nu skal det være
Slut. Nicht diese Töne,
sondern lassen uns eine audere
anstimmen und freudenvollere:
Freund, Du kjære Edvard, her
har Du en kraftig Venneomfavnelse
og jeg en ditto!
Det er en næsten fremmed
Følelse idag at tænke paa, at
der eksisterer noget, som heder
Tilværelse. I den Grad har jeg
været nedsyltet i Arbeide. Og
et Regnveir og Mørke har vi
havt, som vilde gjort mit Sind
svart, hvis jeg havde havt Tid
at tænke paa det, hvad jeg
heldigvis ikke har havt. Ma-
rie og jeg har i hele Vinter levet
Kra. 22/12 - 01.
Kjære Dea!
Jeg er saa konfus, at jeg 
dyppede pennen i thekoppen, nu 
da jeg skulde til at skrive til 
dig, og det kort med din ad-
resse, som er alt, jeg har hørt 
fra dig paa 3 mdr, har jeg mi-
stet. Jeg havde tænkt at sende 
dig mit nye fotografi, men 
venter, til jeg hører fra dig - men 
ved jeg ikke om din adresse er 
rigtig. - Gud ved, hvor  jeg har 
det fra, jeg vil have det til at 
du er i Leipzig. Glædelig  
jul var det jeg skulde ønske
7/1. 44.
Kjære Landstad,
Tak for venlig Hukommelse. Ikke for
det, jeg er ikke noget at huske mere, jeg
sitter bare her. Rent galt gik det for et Par
Aar siden, jeg fik Hjerneblødning, siden er
jeg Kadaver. En Praktelendighet, Tilintet-
gjørelse, jeg kunde ikke stave de simpleste
Ord, glemte Navne, Tal, alt. Nu er jeg blit
noget bedre, men jeg maa Hjelp til at svare
paa Brev. Nei det var noget fordømt Svineri
Bergen, 15 Juni 1903
I levende Følelse af, hvad Edvard
Grieg har været for vort Folk udsendte
taknemmelige norske Mænd og Kvinder
hjemme og ude vedlagte Opraab.
Paa Indbyderkollegiets Vegne er det
os en Glæde at kunne meddele, at der til
Edvard Griegs Fond til idag er tegnet om-
kring 20000 Kroner. Flere Lister er endnu
ikke indkommen. Saasnart disse kommer
ind og Indsamlingen kan ansees afsluttet,
skal vi tillade os at forelægge Dem Resul-
tatet, forat De kan træffe Bestemnmelse
om Fondets Anvendelse.
I Ærbødighed
John Grieg Johan Bøgh. H Lehmkuhl
Det rent forretningsmæssige, hvor-
om der strides, tør jo jeg ikke udtale
nogen dom om; men den oprettede
læsecirkel for ny skandinavisk li-
teratur er absolut et forkasteligt
foretagende, fra hvilket synspunkt
sagen end betragtes. Jeg håber imid-
lertid at abonnenterne snart kom-
mer til erkendelse af, hvor ringe
den fordel er, som i virkeligheden
bydes dem.
Hernede har vi hidtil, på få af-
brydelser nær, havt et mildt og beha-
geligt vintervejr, og jeg for mit ved-
kommende befinder mig iår langt
bedre end ifjor i Rom.
I håb om at også hos Dem alt
står vel til tegner jeg mig
Deres venskabeligst forbundne
Henrik Ibsen.
lukker sig efter ham.
Allenfals har Du giort det
klart, at vort Folk, ja hele
Menneskeden, vi alle, for-
kommer ved den usle usma-
gelige Sjælenæring, som vi
maa tækkes med. Og Du har
slaat et Slag for Kunst og for
alt hvad der hører den frie
Livsglæde til, for alt det, som
skulde være vor deilige aande-
lige Føde. - Du skjønner
altsaa, at jeg beundrer
Bogen. Saa var det
om Skityen af Alteret i
Tannum. Ja, jeg har jo faat
Skitzen sammen og i Farver
og sligt er den god; men da
den nu er en Skitze er der
stødende Ufærdigheder i
den. Og forresten synes
11
8/4 Igår hadde jeg en rar samtale -
eller hørte rettere på en rar sam-
tale.
Edvard Munch ringte for en
måneds tid siden op til oss - ant.
fordi jubileet 70 år hadde vakt minner i
ham og han hadde husket Johans iherdige
arbeide for skaffe billedene hans til 
Aulaen. Han bad oss komme og besøke 
ham. Forleden dag skrev Johan til ham
og bad ham nevne en dag, det passet.
Jeg vilde gjerne oplevd det besøket!
I telefonen en tørr, svinnende
fast røst:
Det er Edvard Munch, maleren
Edvard Munch. Goddag frue, jeg har
fått Deres brev
Jeg: Ja, Johan har skrevet til 
Dem.
M: Var det fra ham, jeg trodde 
det var fra Dem. Men jeg er syk, jeg 
kan dessverre ikke se nogen foreløbig,
21/7 Dyrendal her til
middag - om efterm.
kom Katti, Kai og alle
tre barn seilende
og blev. Johan om aftenen
ridende fra Holmgild.
Brev fra Paul Schwartz,
som lover og takker. Fra
Hulda, som er sønder-
knust.
22/7 Tennis. Afreise af
Marie og hendes barn,
af Thorsø - ankomst
lnt. Schwartz om efterm. 
Idethele en usædvanlig
hotelvirksomhed.
23/7 Var det søndag og en
svær dag. Jeg var ude
hos Johan om form. -
gaar alt sin jevne Gang. Paa
Mimis Bryllupsdag (om Aftenen) var
Marie og jeg med Schøning og
Fru Schøning eneste Gjæster paa
Granehaugen ?Granetangen?, hvor vi havde
en rigtig hyggelig stille Kveld.
Idag har jeg telegraferet
til Kristen, at vi har Storm,
saaat jeg ikke kan tilraade
Reisen. Idag har jeg ogsaa
forgjæves søgt at komme
i Telefonforbindelse med
Nina, men der er Ugreie
paa Linien. Julaften
blir Marie og jeg stille
paa Næsset. Derfra sender
vi Eder begge vore kjær-
ligste Tanker med Ønsket
om glædelig Jul!
Din
Frants.
Jeg begyndte i
forretningen igjen igaar
efter ferien. Den meste
tid af denne har jeg tilbragt
paa "Borgen", da jeg maatte
tilse, at alt blev sat i
fuld stand der. Den
tid jeg var borte tilbragte
jeg paa Norefjeld (v/. Krøderen).
Sindings er komne hjem,
og efter èn dags ophold her
flytted til Voxenkollen
Jeg har hverken seet eller
hørt fra Dem, det siste
jeg trodde Garborg havde Lyst til at
hvasse sin Pen til et Indlæg i
Dagens thealogiske Strid; men det
kunde jeg hugheil svare nei til.
G. har nok med sin egen Thealogi
f. T. I den nye Boka blir
nok adskilligt af denslags. Og
Boka "paagaar" gudskelov fremdeles
om end det gaar smaat.
Schjøtt var her Mandag. Vi
gjennemgaar nu "Heimestell"
for Ordboka, og  fik som vanligt
en Del Anekdoter, bl. a. om "den
store Spytte-noksagt" i Persien, efter
hvilken der i Landet begyndtes ny
Tidsregning. I Persien er Spytning en
uhyre Forbrydelse, og en Hofmand som
engang var kommet i Skade for at
spytte i Majestætens Nærværelse gik
i Landflygtig af Skræk for Straffen. Om
mange aar kom han tilbage
at han i December afrejste til New-Orleans,
hvor han på ny havde fåt en fordelagtig
ansættelse med fri rejse, o. s. v.- Herr
Gehe holdt en smuk afskedstale til ham,
hvori han udtrykte sin særdeles tilfreds-
hed med at blive alle oprørske ho-
veder kvit. Bemeldte herr Gehe har
forøvrigt siden slaget ved Sedan havt
sin gårdsplads liggende fuld af de mest
storartede apparater til en arkitektonisk
illumination, der skal finde sted
når Paris har overgivet sig.- Andet
 nyt herfra ved jeg ikke at fortælle
Dem. Byen er fuld af franske fanger.
Nogen begejstring for krigen er der ikke
at spore blandt den store mængde.
Tvertimod lider alle næringsdrivende
forfærdeligt under de politiske forholde.
Hertil er siden nytår kommet en fuld-
stændig kulmangel, som har bevirket stands-
ning af en hel mængde fabriker. Den
store stentøjfabrik på Leipziger-Strasse
standsede således i forrige uge.
Idet jeg nu endelig gør alvor af
mit længe nærede forsæt at skrive Dem
til, får jeg af min kone en anmod-
ning om at trække en veksel på Deres
venskab. Dresden er, som De ved, et
Herrn Erling Bergendahl
bei Brockmann
Furtherstr. 8
Berlin
Hansteensgt. 2 IV  24/1 - 21.
Til Bladet "Norges Kvinders"
Redaktion
Det gjør mig ondt; men forskjellige
for mig vigtige Grunde gjør, at jeg ikke
kan underskrive mig som Indbyder
til det nye Blad "Norges Kvinder"
Ærbødigst
Harriet Backer.
Eders kjære Fader har gjennemgaaet
en temmelig svor Sygdom i Sommer,
og er endnu ikke ganske til sine
gamle Kræfter igjen, men med
Forsigtighed haaber jeg han
kommer sig opad igjen.
Du, kjære Edvard, kommer
vel ikke hjem for det første
saa vil jeg da ønske Dig et be-
hageligt Ophold hvorsomhelst
Du færdes. Har Du ikke snart
noget mere færdig for Orchester
eller Chor som vi kunde apføre
i Vinter i Bergen? Hvordann
lever mine Violin-Piece? Hm! 
So lev nu vel da begge. Hils
og gratulerer Hagerup og Frue.
Fra Edvard venter jeg Brev
ved Leilighed. Adjeu!
Hilsende Ederes gamle Ven
August Fries
Ramme
21/1 11
Kjære Cally Monrad 
Her sitter vi midt mellem fjord og skov med
et perlende glas champagne, og Deres dyre-
bare stemme har netop forstummet – –
«–en svane» – – i gramofonen! Vor
hyldest!
Jens Thiis 
E Munch
endnu skal leve uger, saa 
kræfter maa spares. 
18/5 Var jeg hos Kr. til sent
om aftenen - der er saa-
meget, som gjør det
pinende ondt at se ham.
19/5 Kom Berg og Don hjem
om form. - 10 tiur
tilsammen, hvoraf Don
3 paa spil imorges, -
en sneppe som bygger i
træ, med rede, til Uni-
versitetet. Om aftenen var 
Don med over til Fridheim -
sygepleiersken frk. Wiese er
blit syg, stærk feber, og jeg
kjørte med hende til det
katolske hospital. Kathrine
har ikke været snil mod
hende. Det er Gudsfrygt Kathr.
har, ikke Gudskjærlighed. -
Løfte af ham. - Ellers
tror jeg af andre Grunde
17 Mai kunde være at fore-
trække for 17 Aug. Nu over
20 Aar siden Bull døde
er der kommet en ny
Slægt op som ialfald ikke
har den stormende Be-
geistring for ham som
Folket fra hans Samtid.
Og det vilde derfor kanske
ikke været saa let at sætte
Byen paa Ende en 17 Aug.
en hel Dag, som en 17 Mai.
Det er forfærdelig ærgerlig
at tidligere trufne Arrangement
baade hindrer Dem fra
Tirsdag , 12-12-1899
Hr. Profestor Hansen:
Som svar paa Deres brev
meddeler jeg. herved, at det er,
som De troede, 18 ark (14+4) som
jeg har havt under behandling
og at jeg synes at 6kr. pr.
ark er rimelig betaling for arbei-
det
Da jeg ligger tilsengs for-
tiden ,- og saaledes ikke vil være
at træffe paa universitetet
for det første bedes pengene
sendt til mit hjem, Underhaug
veien 15.
Undskyld: at jeg bruger
blyant.
Med hilsen
ærbødigst
Kristine Bonnevie
26
siden; og så, når omstendighetene går
oss imot, de høie rop om vår fattigdom,
vår ynkelighet. "Den, som gjør sig fattig,
blir fattig i sinnet tilslutt"
som han sa. - Mangel på stabil
stolthet, som Johan Anker uttrykker
det. -
Og hvem har ikke vært "innom her"
disse siste ukene! Her er sommer-
kube. Vare gire - Johans lille ulykkelige
søskenbarn Bergliot Båstad, som aldri
skulde vært føtt - Lidda von Seckendorff,
født Magnus, ulykkelighet også med en
krøpling til mann og nazister til barn - 
Else med kunstnerkvaler - dr. Her-
Man Anker, som ennå strir med sin
specialutdannelse som lege - hofmar-
skalk Broch, som vil ha mig til å se
det nye huset deres herborte på Konglungen - 
Katti og Georg Wankel med sine "Heis
og Have" planer - Arnulf Øverland,
fornyet av psykoanalyse og med fult
kamphumør i anl. Sandemose-saken
i forfatterforeningen - Hanne og hele