MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Dit Piano-Concert var ikke at faae i New York;
er det trykt og udgivet med alle Orckester
Stemmer saa burde Du skrive
til Forlægeren og bede ham sende
det over saa troer jeg nok at jeg kunde
faaer Mr Perabo til atspille det offentlig
førend Seasonen er over. Ligeledes
burde Du see at faa send over
flere af Dine Piano Conpositioner,
fra New York kan vi altid faae dem med
Lethed. Hvores Musikhandlere staaer
ikke i directe Forbindelse med Leipzig
men faaer alting ifra New York. Saa nu
til hvad Du kan gjøres i denne Sag - men
hvad der gjæøres maa gjøres snarest mueligt.
Om Musikforeningen i Chr. arbeide læser
jeg af og til i Aftenbladet som Consul Lotz
holder her og jeg haaber Du har faaet det
nogenlunde efter Dit Ønske. Tak skall
Du have for at vilde inoitere mig til
at være medønkende ved dem, men da
maatte jeg vel først komme lidt nærmere
til Norge igjen ellers blev det alt for
kostbart et Foretagende; men jeg skulde
nok have Lyst at spille engang i Hoved-
staden af Norge. - Lad mig ikke glemme
at gratulere Dig til den meget smukke
Maade hvorpaa Bergens Sangerfest Com-
itee har hadved Dig - det var virkelig
bedre om jeg har tiltroet disse Mand
Frk. Harriet Backer.
Ærede frøken!
Det har længe været min hensigt at henvende mig 
til Dem i anledning av et billede i Deres eie -
Eilif Peterssens portræt av Dem selv.
Jeg mener nemlig, at dette billede, som vel
ubetinget må siges at høre til kunstnerens ypperste
arbeider, før eller senere må søkes erhvervet for
statens kunstmuseum. Jeg indser selvfølgelig 
at Det vil falde Dem overmåde vanskelig at 
skille Dem av med portrættet, som foruten sin
høie kunstværd formodentlig også har stor affek-
tionsværdi for Dem som Deres eget portræt og en 
vens og kamerats arbeide fra ungdomsårene.
Men på den anden side tror jeg, at Deres
interesse for vort kunstmuseum er så varm
og Deres ønske om at se Eilif Peterssen så 
smukt og fyldig repræsenteret der er så stærkt,
at muligens Deres ulyst ved at skille Dem av 
med billedet kunde overvindes, når en direkte
opfordring forelå.
ligget der stum og øde - med
sine store og små hus, alle
fullt utstyrt - like til regne-
formannsboligene. Hospital -
skissene på bordet i en av 
bibliotek, folkekjøkken, hvor 
intet manglet. For langt under
fangstfolkene, til at de har
kunnet "berge" noget videre.
Gruben brenner fremdeles,
men Sverdrup mener, brannen
kan isoleres. Spor av svenskenes
uhyre anstrengelser for å slukke -
veldige vanrør lagt op efter
bjerget til ingen nytte.
Danielsen hadde fortalt
Sverdrup, at da alt var opgitt
og de alle skulde dra holdt funk-
sjonæren og direktør en sjeidundrande
fest. Efter den kalte direktøren
D. inn til sig, låste døren
(ant. i det samme ruin,
hvor vi den natten, vi kom,
Sigurd vil, vi skal prøve å få 
Mowinckel - i samråd med Hambro -
til å fremsette benkeforslag om dikter-
lønn til Øverland, i tinget. Mener,
arbeiderpartiet da vil komme i den 
situasjon, at det for skams skyld
ikke kan annet enn, delvis i allfall,
stemme for saken. Jeg er ikke sikker, 
støtte regjeringens budsjettforslag vil
vel tilslutt bli den sterkeste panten
for dem. Men jeg skal snakke med 
Mowinckel.
Johan er på Holmgild for 
å se på tømmerdriften, som
står i stampe grunnet snemengden.
16/4 Jeg talte med Mowinckel  i for-
rige uke. Det gikk som jeg trodde - han
hadde ingen tillit til at et benkeforslag fra
venstre iår til fordel for Øverland vil føre
frem. Men han lovte, han vil støtte det til
neste år. Meget karakteristisk sa han: 
"Så  er det kommunevalg - da er det ikke
Italien. Der ligger noget for Produktionen i høj
Grad befordrende i at faa sine færdige Arbejder
fra Halsen paa den Maade.
Det kjære Rom tænker jeg daglig tillbage paa,
som paa mit egentlige Hjem. Hvorledes er det med
Dem? Har De for længere Tid slaaet Dem ned i
Italien?
De maa ikke tage Repressalier for min lange
Taushed. Faar De en ledig Stund, saa skriv mig till.
Hvad bliver der af Bergsøes store Roman? Sig
ham, at han endelig maa lade Hegel faa den.
Af Hegel erfarer jeg, at Bergsøe ikke har tillbudt ham
Forlaget; men sig ham, at han gjør galt i at overlade
det till en anden. Hils forøvrigt ham og hans Fa-
milje samt alle andre gode Venner paa det hjer-
teligste fra mig. Etatsraad Bravo beder jeg Dem
underrette om at jeg strax efter Paaskedagen ag-
ter at tillskrive ham et langt Brev. Vil De forresten
bevise mig en stor Tjeneste, saa beder De Dhrr: Mour-
rier og Fladager om, hver paa sin Kant, at faa opp-
snuset en godhjertet hjemrejsende Skandinav, som
maatte være villig till at medtage en mig till-
hørende og hos Etatsraad Bravo beroende Bog-
pakke, samt at aflevere Den den, enten i den Gyl-
dendalske Boghandel i Kbhvn eller, hvis Vedkom-
mende lægger Vejen over Dresden, hos mig: An
der Frauenkirche, No 6, 1te Etage. De dermed
muligens forbundne Udgifter, Fragt, o. s. v-
betaler jeg naturligvis med Fornøjelse.
Dresden kjender De jo, saa det vilde være
207.
"Urd"
Bundsmager Pettersen og kone. (1897)
Nu er han død, manden; men ved at faa dette
merkelige fotografi, slog det mig, at dette værdige ægte-
par ikke helt burde gaa i glemmebogen heller. -
Det er vel en ni- ti aar siden, jeg begyndte at
stikke indom døren i bundtmagerens butik, først
af en eller anden til forretningen henhørende grund
og senere som en fast regel uden grund. Ikke just
fordi der var noget særlig tiltrækkende; men det er saa
underlig med det alligevel, naar man merker, at
folk holder af at se en - og det tiltrods for, at
Pettersen og jeg røg uklar mere end engang, naar
jeg ikke var fuldt ud enig i, at han var saa
meget at beklage.
Det var en besynderlig mand; liden, tykla-
den - vel mest af alt det tøi, han havde paa forresten, -
mørk, med et par brune, stikkende øine og oliven-
gul, sortsmudsket hud, - alt andet end smuk!
Hans kone var kanske endda underligere
at se paa; høi og skranglemager - ja, saa mager,
at det formelig skar i en; det saa ud, som den
pergamenttørre hud var aldeles uimodtagelig
«Hedda» bør utvilsomt spilles af frø-
ken Bruun, der forhåbentlig vil bestræ-
be sig for at finde udtryk for det dæmo-
niske underlag i karakteren. Fru Hei-
berg har jeg for fem år siden sét på Bergens
teater og jeg modtog da et meget stærkt ind-
tryk af hendes naturbegavelse. Men både
for mit stykkes og for hendes egen skyld hol-
der jeg det for ønskeligt at der ikke tildeles
hende en opgave, hvori hun på flere hoved-
sagelige områder næppe for tiden vil kun-
ne gøre fuld fyldest for sig.
Om den øvrige rollebesætning kan der vel
ikke være nogen tvil. Jeg samstemmer i et
og alt med, hvad De i så henseende i Deres
brev har foreslået. D Naturligvis bør frøken
Parelius og ikke fru Gundersen spille frø-
ken Tesmans rolle.
Der er blot et eneste punkt som står mig for
hovedet og det er at herr Reimers i sit ydre
så lidet svarer til det billede, jeg gerne vilde
man skulde modtage af Ejlert Løvborg. Men
ved hjælp af maskérings- og påklædnings-
kunster må der vel kunne bødes ad-
Du kan tænke, at vi med en vis Interes-
se læste om at Oddehotel er brændt;
det var vist, saavidt jeg erindrer, kun
4 Dage efter at W. og H. havde boet
der; forresten er jeg ikke sikker paa om
det var i det Hotel, de har ligget;
der er nok flere; senere saa vi, at
der paa Haukelid havde været saa
koldt, at Engellænderne havde frossit,
dypt er hun savnet og minnelig erkjenner
vi, for et praktfullt menneske hun
er. Aldri har hun tenkt på sig selv - 
aldri går hun trett av å gjøre alt godt, 
for oss andre. - Da hun besvimte herute -
og hostet op blod, så hun bokstavelig talt 
svømmet i det - og slog opp øinene, sa hun
til tider: "gå op til feeen (jeg lå) og
gi henne te." Det er rystende -.
Bare hun blir frisk igjen. Selv
om det ikke blir på måneder.
Johan hørte Johan Hjorts foredrag
om fiskerier og finanspolitikk i går i
handelsstanden. Var senere sammen med 
statsråderne Johan og Rier . Imponert av 
Johans kunnskaper og frisyn Johan var 
derimot ikke imponert av stortingsmannens
forstand på finanspolitikk. "Det er til å 
fortvile over å høre deres vankundighet"
sa han. Snakket også om den nye plan-
økonomi-komitéen, hvor der er søreje
talsmenn for å innskrenke vår 
skibsfart.
18/8. 48.
Kjære Fru Stray,
I Danielsens Papirer staar Kr. 17.000. -
opført som Reserve.
Vær saa snil at sende Kr. 5000. - av
denne Reserve til
Mme Victoria Charlesson,
La Rivière St. Sauveur, Calvados.
Jeg maa bede Dem inderlig om at faa disse Skillinger
sendt straks, Herregud hun har ventet og ventet
og aldrig faat noget, sæt Dem i hendes Sted,
siden kanske ti eller tyve Aar siden har hun aldrig
faat en Øre mens alle de andre fik og fik i Overflod.
Det brænder mig i Hjertet idag, jeg er syk av Hast
til at faa dette ordnet straks og kan ikke vente
til jeg faar de 25 Tusen selv, jeg skal heller betale
det tilbake da. Gud velsigne Dem, faa dette i Orden,
jeg skjønner ikke engang hvorledes det kan gjøres.
Her ligger nu i Maaneder Brever fra Victoria, 3 Stykker,
har ikke kunnet aapne dem. Og Dager og Maaneder
gaar, og hun venter.
Nu haaper jeg til Gud for øieblikkelig Hjelp
til hende, et lite Lysglimt til hende.
Tak og ærbødig Hilsen
KH
6/6.1923
Kjære Nini
jeg hadde bestemt mig fuldt og fast for at skrive
til dig i dag, men kl. 4 fik jeg visit av en ven som jeg har faat mig heroppe,
gaardbruker Johan Bollerud og hans visitter varer altid i 6 timer idag
sat han i syv – til kl. 11 – men saa har jeg ogsaa skrevet en biografisk
skisse til «Jul i Norge» om hans far, gaardbruker og komponist Andreas
Bollerud fra Biri; mens sønnen sat her ved min side, nippet til
vin og røkte cigarer. Han er forresten en søt og klok og snodig gammel
mand som nu sitter paa en liten gaard over i Vingerum Farens kompon
istvirksomhet var ikke gavnlig for gaarden Bolleruds trivsel – men komposi
tionerne faar gamle folk heroppe paa graaten, naar de blir talt om, og
Dr. Sandvik (musikhistorikeren) sier at de er aldeles merkelige, fine,
klassiske violinstykker, sterkt paavirket av Mozart og Haydn. Er det ikke
rart, likevel, at en slik mand har sittet ute i Biri og ingen
vet om det? En av dagene skal jeg bile ut til Biri stranden
til en stor gaard, hvor jø-raadsmanden vil spille Bollerud-dansen 
for mig – det kan da bli morro. Men til alle mine mange gjøremaal
har jeg altsaa, siden Johan Bollerud en dag her i mai gjorde sin entre
med en kuffert fuldt av note manuskripter og hjertet fuldt av tillit
til at jeg burde kunde og vilde skaffe musikforlegger til hele
kuffertens indhold, været optat med at finde utvei til Bolleruds
forherligelse og litt indtægt for sønnen. Spør om jeg utvider mig – jeg som
ikke har mindste greie paa musik.
Dig, og da lader jeg Tankerne og
Pennen gaa, som de vil. -
Forleden saa jeg Stæren for
første Gang. Da jeg med første Mor-
gentog skulde til Byen, og passerede
Mikkelsens Tun, klang en lang
Fløitetone i Morgenluften. Herre-
gud, hvor den gjør en blød
om Hjertet! Enno eingang
Ja det varer ikke mange Ugerne
nu, før vi har Vaaren for Alvor,
og saa varer det vel heller ikke
længe før Du og Nina som de andre
Vaarfugler sætter Kursen hjem til
Norge. Og saa venter lyse Dage
og lyse Nætter! Vær nu forsigtig,
Edvard, at du ikke tager formeget
paa Dig i Wien, saa Du kommer
hjem, frisk og stærk til Fiske-
og Fjeldture! Saa Farvel og tillykke
med Wienerturen! Marie, (som
er glad ved at faa have mig mere
hjemme paa Næsset nu), sender Eder
begge kjærlige Hilsener! Hils
ogsaa Nina kjærligst fra mig,
gid hun maa være frisk og fri for
flere Andfald! Farvel, kjære Edvard!
Din
Frants.
Kristiania, den 26. Januar 1894.
Kære herr August Larsen!
Atter har De havt den godhed at sen-
de mig en behagelig meddelelse. Og jeg
på min side har på min samvittighed
at jeg endnu ikke har takket Dem hver-
ken for lykønskningen til storkorset
eller for nytårskortet. Men De kender
jo min skrøbelighed med hensyn til
brevskrivning. For resten har jeg det
godt. Heroppe er der næsten ingen vin-
ter iår; ingen kulde, ingen sné. Jeg går
nu og tumler med planerne til mit nye
Reclam er en hædersmand. Og selve
det rygte, som herr Fischer omtaler
i sit brev til Dem og som har sat ham
i en så stor forskrækkelse, afgiver et
sådant bevis. Thi rygtet hidrører åben-
bart fra at en viss berygtet literær
røver i Berlin allerde i December hen-
vendte sig til herr Reclam med til-
bud om i løbet af nogle få uger at le-
vere denne en oversættelse af «Hedda
Gabler» imod, som honorar, at erhol-
de et par hundrede friexemplarer.
(Disse vilde han da naturligvis for-
søge på at få anbragt ved teatrene.)
Tilbudet blev imidlertid af herr Re-
clam straks og ubetinget tilbagevist.
Om denne sag er der gjort mig med-
delelse fra første hånd. Jeg har derfor
fundet det unødigt og tillige mindre
sømmeligt nu påny at indgå med
forespørgsler og forestillinger til herr
Reclam. For øvrigt begriber jeg ikke
herr Fischers dødsangst for den even-
tualitet at han skulde blive siddende
inde med en større del af sine 3000
2 Gange, og venter nu kun på at få den hjem
efter et Lån, for ret at fordybe mig i den – veiledet –
eller skal jeg sige – muligst ikke veiledet af den
Overflod af Uddybelser og Fortolkninger som dette
mærkelige Værk har draget efter sig ... Ja, der skal
noget til for at være en Ibsen! Der skal Kraft
til at give det Store, men også Kraft til at
modtage det ikke altid Store.
indtægt for pigeforeningen
- der var propfuldt,
ca 300 mennesker, og
jeg talte om Wergeland.
26/11 Skrev breve, bl. a. et
til Don, som jeg sendte med 
togets konduktør at han
kan faa det før han
imorgen reiser til Romskogen.
Kl. 6 kom Johan hid
til middag efter harejagt 
paa Haugen, og om 
aftenen var vi paa Heimdal
og hørte Gunhilds og Jørgens
beretninge fra kongeindtoget.
27/11 Spadserte jeg trods
bundløs søle og grundigaat
graat kundt Bergs kirke
19.2.05
Idag kom "April". Den er paa 6 Ark,
blaa og pen utapaa. Kunde jeg nu bare
afholde mig fra at læse aviser.
Brev fra min Søster i Amerika.
Hendes Datter; Hulda, skal i Mai udexamineres
fra Høiskolen i Fargo og bli Lærerinde.
Hun lader til at ha Skuespiltalent og har
i Vinter optraadt i en dramatisk Klub
derborte som "Medea".
23. 2.05
Igaar var jeg 43 aar. Damelag. Mange
Blomster. Idag som det sig bør Dagen derpaa;
mat Stemning, for ikke at sige ingen
Stemning.
24. 2.05
Nansen Foredrag om den
politiske Situation igaar i Studenters.
G. var inde og hørte paa ham. Krigs-
stemning. Fuldt Hus.
19. mai 1934.
Kjære Nini,
Takk for boken din som du sendte mig. Jeg hadde 
haabet at faa se forestillingen i Oslo, jeg hadde hat svært god lyst 
til at se, hvordan det virket fra scenen, men jeg kom ikke til 
at reise ind igjen efter møtet i det literære raad.
Det blir længer og længer mellem hver gang vi ses. Kommer
du forbi Lillehammer isommer, kan du da ikke stanse her, saa vi endelig
engang kunde faa snakke sammen en stund igjen. Til Oslo kommer 
jeg aldrig andet end for etpar dager nu, og da er jeg oppe hos min mor 
hver kveld ialfald. Jeg blir hjemme her isommer – reiser vel en liten 
tur i juni, mens det er stille paa baater og hoteller, men ikke senere. 
Undres hvordan du og Johan Anker har det –?
Mange hilsener
din hengivne
Sigrid.
Kristiania 13/11 97
Kjære Grieg!
Jeg har desværre ikke kunnet
skrive noget før om arrange-
mentet af musikfesten sim-
pelthen af den grund, at jeg
intet hørte fra Bergen. Bøgh
har vært og er nok fremdeles
syg; så telegraferede jeg for
14 dage siden og bad om besked
og fuldmagt til at træffe
de nødvendige forberedelser
herpå modtog jeg først igår et
brevsvar fra hr. J. Grieg, og dette
indeholdt også væsentlig andet
end hvad jeg havde ønsket. Imid
lertid har jeg vært hos generalen
Private omstændigheder bevægede mig i slutningen af
marts maaned til øieblikkelig at tiltræde den udenlands-
reise, hvortil det mig af universitetet tildelte Henrichsen-
ske stipendium havde sat mig istand. At jeg ikke min
afreise indfandt mig hos Dem, hr. overhofintendant, og
i deres egenskab af universitetets sekretær meldte Dem
min reiseplan, har jeg senere strengt dadlet mig selv
for og tør kun finde en ringe undskyldning i den skynd-
somhed, hvormed jeg hastede fra Kristiania. Efter at være
ankommet til mit bestemmelsessted, München, føler jeg
det imidlertid som en uafviselig pligt at bede Dem at til-
give mig denne forsømmelse og om muligt skriftlig delvis
Hr. overhofintendant, universitetssekretær etc. etc. C. Holst!
og seet soloppgangen over Monte Pincio. - 
Jeg skrev vel sidst til dig fra Bozen? Jeg var 
i Florens henimod 3 uger, men bodde i et gyseligt 
pensionat, fuldt af dumme gamle damer, som 
irriterte mig forfærdelig, og det var koldt, og jeg 
var elendig træt og trist. Saa det er først nu 
bagefter, at jeg rigtig skjønner, for en vidunderlig 
by Florens er. Gjennem Tyskland reiste jeg halvt 
som i en døs. Men nu begynder jeg ligsom at 
bli menneske igjen og tænker paa at ta fat paa 
et nyt arbeide. -  
Min sidste bog er blit en succes igjen - 
det ser nesten ud som den største. Og jeg er paa 
stipendiereise - jeg bør se at ta mig sammen og 
være glad. Men jeg gruer for hver gang jeg tar fat 
paa et nyt arbeide - fordi jeg vil, det skal være 
endda bedre end sidst. Jeg synes jo selv, - det er 
farligt, saan at ha heldet med sig. Men jeg 
bander indvendig for mig selv -, at det skal ikke 
gjøre mig mindre agtpaagivende med hvert ord, 
jeg skriver ned.  
Hvordan bor du nu, Dea? Jeg opdager nu, 
det er 3 maander siden jeg hørte fra dig. Og du 
skal jo snart til igjen vel og opfylde kvindens 
bestemmelse -. Aaja du, det er alligevel det, vi 
andre savner. - Vi sad, en fem-seks stykker inde paa 
en vinkneipe forleden nat ved 3-tiden; der
Kristiania, den 28. Juni 1893.
Herr greve,
Det var mig en stor glæde
at erfare at der er udsigt for
mig til i sommer at få anled-
ning til at hilse på herska-
bet hersteds.
Det omskrevne arreangement
angående «Rosmersholm» bi-
falder jeg fuldstædig. Dog for-
udsætter jeg at der ikke gives
vedkommende teaterdirektør
nogen udesluttende opførel-
sesret, således at stykket bli-
bver utilgængeligt for andre
franske teatre, der muligvis
også måtte ønske at opføre
det.
Med udmærket højagtelse
ærbødigst
Henrik Ibsen.
Hjorth som jo er Michelsen-stipendiat.
Mange av de andre har sikkert også ekstra-
stillinger ved siden av stipendiet.-
dette spørsmål bør De derfor foreløbig
ta med ro, og innrette Dem slik at
De får utrettet mest og bedst mulig.
- Svært bra vil det naturligvis være,
om De av og til kommer hjem en tur
og holder kontakten vedlike.
Jeg har nu hatt en utmerket sommer.
- varmere og mer sommerlig enn vi har hatt den
på mange år - rigtignok avtrutt av et
koldt og rusket Genserophold i juli.- Jeg
har, ved siden av meget friluftsliv, fått
skrevet (1ste gangs gjennemarbejdelse) en arvelig-
hetsavhandling og en hel del Brelun, -
og har deruten i sommerens løp hatt besøk
heroppe av Dr. Løvenskold og frue, frkne Ruud
Behrentz og Jynge, og av Kristian Horn, foruten
en del av mine slegtninger. - Nu lakker det
sterkt mot slutten; og det gjeller å henge
i for å få avsluttet mit sommerarbeide.
Om kvellen læser jeg for tiden Bilars
celledelingsarbejder. De er aldeles ut-
merkede syns jeg, - og det er mig na-
turligvis en stor tilfredsstillelse å se,
hvor godt alle hans iagttagelser
stemmer med min egen opfatning
av celledelingens mekanikk.
sidste "Farvel". Vi ser vel neppe mer her paa Jorden,
da jeg vel neppe overlever den kommende Vinter, Og
hermed er jeg fuldt tilfreds; jeg har intet mer
her at udrette, og maa desværre tage den Overbevis-
ning med paa Rejsen herfra, at jeg kun har udrettet
saare lidet for min Kunst, saa meget, meget mind-
re end jeg havde taget Sigte paa. Man maa bøje
sig for Forholdernes Magt.
Af Sigurd fik jeg den glædelige Efterretning at
Deres Helbred er bedre; gid det maa vedvare og
Legemskræfter til at skabe flere Toneværker, Dem
selv og Fædrelandet til Ære og Gavn.
Jeg sender en ærbødig Hilsen til Deres Hustru.
Deres hjertelig hengivne Ven
J.G. Conradi.
Bjerkebæk, Lillehammer
10/3-1924.
Kjære Fru Backer,
Mange tak for Deres brev av 7. ds.
Foredragets titel blir "Fra Islands Biskops-
saga". Foreløbig ialfald er det umulig for
mig at holde det i andre byer. Jeg haaber 
bare at salen ikke er for stor – ellers er visst
arrangementet saa bra som mulig.
Antagelig kommer jeg da til Fredriksstad
med ½ 12 toget, og takker Dem paa forhaand
for den tilbudte gjestfrihet. Jeg skal i god
tid telegrafere, med hvilket tog jeg kommer.
Med bedste hilsen
Deres forbundne
Sigrid Undset Svarstad.
om "hvorledes man
skaber en tilfreds arbeider".
17/2 Atter kulde og godt
føre. Don kjørte til
Døle med hundene. Om
aftenen var vi i kortklub 
hos Seip - altfor meget
mad, men det kan nok 
rettes paa.
18/2 Var vi i middag hos
Lauritz Stang. Jeg
følte mig behagelig udstødt
af kvindernes leir, hvor 
fru Aall holdt alvorlige
forsamlinger i krogene
om ugifte mødre. Jeg
spilte l'hombre med
Døderlein og fru Huitfeldt
og Seip. Da vi skulde 
seile hjem, laa slæden
andre. Endnu dog kun én. Stipendiet
er, saa stort det end lyder, i virkelig-
heden knapt nok; imidlertid det
strækker, med megen økonomi, til.
Men det vilde kunde strækkes at-
skilligt længere, hvis man ikke paa
grund af det stadige arbeide i lega-
tionen var nødt til at bo i dennes
nærhed, byens dyreste, og i sandhed
meget dyre kvarter. Idet hele, man
kunde have en ganske anden nytte
af sit ophold her og af den store
imødekommenhed, man er villig
til at vise folk i officiel stilling.
Jeg vilde være Dem meget tak-
nemmelig ved, at modtage nogle linier
fra Herr Professoren, hvori De
vilde give mig at forstaa, at De
ikke har taget mig mit maaske
ubeleilige skriveri ilde op. Deres meget
ærbødige og erkjendtlige
Ebbe Hertzberg
Kristiania 25. august -03
Kjære Dea!
Istedet for at skjænde paa 
dig — det var egentlig derfor, jeg i lørdags 
bestemte mig til at skrive til dig —
beder jeg dig bare pent være saa snil 
snart at skrive til mig. Alvorlig 
talt, jeg trænger i bedrøvelig høi grad 
til livstegn fra et civiliseret medmenneske. 
Hvis det ikke lød saa høitideligt, 
vilde jeg sige fra en forstaaende sjæl. 
Men ialfald siger jeg fra en kjær 
veninde, og jeg beder saa pent jeg 
kan min kjære veninde skrive rigtig 
snart. 
Uf, nordmænd er et skrækkeligt 
folkefærd. Og nordmandinderne næsten 
værst. Jeg gaar her og ser mig rasende
2.12.03
Klart Frostvei; dog noget mildere
end de foregaaende Dage. Skal ha nogle
maalstravere imorgen, altsaa travelt.
Faat en Sau og en halv Gris fra Jon
Garborg. Brev fra Signe Dal. Hun finder
Arendal kjedelig fremdeles. Aandelig
Stilstand og en Masse Tid maa være
det mest karakteristiske for Smaabyer,
siger hun. Hun er glad over den Lykke
hendes Bog har gjort. Fru Løcken har
meldt den "overvældende velvilligt" i
Intelligenssedlerne og Spaar den mange
Oplag. I "Urd" skriver Balthazar Schnitler
om den, at det er det skjønneste han
har læst. Ingeborg v. d. Lippe Konow
er ogsaa begeistret. Mei Liebchen was
willst du noch mehr!
Man føler gjennem Alt hvorledes denne politiske
Strid har hærjet Gemytterne, og gjort dem uimodtagelige
for Alt andet der ikke står i Berørelse dermed. Fra disse Synspunkter
bedømmes Alt. Efterdønningen af Krisen er værre end hvad
der gik foran den. Da var der dog Flugt og Varme i Striden, den
kolde, tirrende Tone der nu hersker – og jeg skal slet ikke undtage
mit kjere «Høire» – tvertimod! er ti Gange mere fordæ[r]velig.