MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
som vi vel vide, Philosophernes sørgelige Lod, naar Døgnets Ry engang er forbi,
af Almeenheden at anvendes hovedsagelig paa Grund
af deres skjæve eller endog deres absurde Synsmaa-
der,
medens man glemmer deres Fortjene-
ster, en Feil
som dog idetmindste Viden-
skabsmanden ikke maa gjøre sig skyldig. – Thi allerede
hvad vi her have bemærket,
maa gjøre Retsphilo-
sophien til en værdig Gjenstand for de Studium.
Der
kan
vistnok
gives
en Retsbevidsthed, som ikke er et Pro-
duct af Retsphilosophien i streng Forstand,
nemlig hos de Folk, som
ingen Videnskabelighed have, men det er de u-
civiliserede Folks Retsbevidsthed og en Retsbevidst-
hed derefter. Skal det derimod være Sammen-
hæng, Klarhed og Orden
i denne Deel af
et
Folks aandelige Tilværelse, maa den være tilbleven
gjennem en Proces, som
be-
vidst følger
Menneskehedens Love,
og altsaa er videnskabelig, philosophisk. Og selv
den Omstændighed, at man
ved at iagttage
denne Proces kommer til at maatte dvæle meget
ved alskens subtile og absurde Speculationer
formindskes neppe det Krav, som Videnskaben
har paa vort Studium; thi den Omstændighed, at
en stor Tænker, der staaer paa den almindelige
herskende Retsbevidstheds Basis og
slutter conseqvent, kommer til aldeles absurde
Resultater enten i
Kjærnen af sit
System
eller i dets practiske Følgesætninger,
godtgjør
netop, et der er Noget i de Forudsætninger, hvorfra
han med
alle Andre gaar ud, og som man
altsaa almindelig antager for sandt, der i Virke-
ligheden er usandt,
og naar
Almeenheden ikke kommer til samme Resul-
tater, som han, saa er det, fordi den ikke som ham
er conseqvent, men ledet af sin praktiske Sands
bryder Slutningskjæden. Videnskabens Historie
viser ogsaa, at der
sjelden har vist sig nogen mær-
kelig Vildfarelser i dens Coryphærne Doctriner, uden
at disse have været dybt begrundede i
hele
deres
Samtids Aand, og at denne
ofte er bleven bragt til at gaa i sig selv og prøve
sin egen Overbeviisning
paa nyt
ved at see den Carrica-
tur, som Videnskaben har gjenspeilet deraf.
Historisk Interesse har altsaa i alfald Retsphilosophien.
Men den mangler heller ikke practisk
Interesse. Vi kunne ikke holdt til-
strækkelig Rede paa vor egen
Tids Retsbevidsthed uden gjennem den
og vi kunne heller ikke finde og kraftig
udvikle uden uden en
alsidig
, viden-
skabelig Deduction, som gaaer tilbage
Historisk, videnskabelig Interesse,
De retsphilosophiske Synsmaader ere blevne
Folkeoverbeviisninger, som bevirket
og ledet de store Revolutioner i Europa
og grundlagt en ny Tingenes Orden i Ameri-
ka.
Besten Grusz
Hochachtungsvoll
Edvard Munch
Aasgaardstrand 18-9-04
Vi sendte telegram til papa:
Mild i vor dom som dig at
blive
stærk i vor tro, og taus i klage 
snar til at give,
var for at tage, - 
det ønsker vi.
Straalende veir, flere
og tyve grader celsius i 
skyggen. Leni og Sophie
Bødtker til middag - vi paa
Hola om aftenen.
Kristian lidt ubevidst efter
søvn i efterm, men ikke
stærke smerter idag.
29/5 Sligt veir - sommer, sommer.
Don red sin sædvanlige tur 
Jon Darig om morgenen
og var siden hos Kr. Jeg var
der om form - han var
Du kjære søte trofaste Harriet,
alt det bedste ønsker jeg dig.
Altid din hengivne
Ragna Nielsen
f. Ullmann
21.1.15
in concreto: jeg har saavidt Evner og god Vilje strak til
introduceret Dem for etspansk Publikum. Som
medlem af La Asociacien de artistas og escritores
foredro, jeg for nogen tid siden paa en af vore mu-
sikalsk=Literære Soiroer: Nordraaks Valse-Caprice,
Tellefsens Autrovers d'un songe, Deres Allegretto con grazia
(Humoresken) et albumblad Joh Lundens Polonæse og
Ole Olsens Spindevise. - Saa for 14 Dage siden
spilled jeg Deres Folketersbilleder, hvoraf især N 2
"Brudefølget drager forbi" gjorde megen Lykke. -
Jeg beklager ikke at kunne sende Dem Aviserne; de
indsændtes til Hals og Warmuth. - De er en livende
Bevægelse paa Kunstens Omraade hele Spanjen over,
Aabenraa 31. 14 - 9 - 1902
Kjære Ven!
Vi haabe her, at baade Du, Nina,
og (ikke at forglemme) Frk. Tonny har
havt godt og ere blivne styrkede
af den gode Fosheimsæterluft!
Jeg fik jo rigtigt Dit Brev, hvor I
Du meldte, at I alle vilde til den
omtalte Sæter, og jeg havde de
Altsaa lad os mødes hos trappi-
sterne nogetsteds!
Eller maaske heller i Ellen Getz's
bryllup, hvortil jeg i dette øieblik
modtog en venlig indbydelse for
6te marts.
Med tak for brev og hilsener
og med de bedste gjenhilsener til
Din hustru
Din hengivne
Ebbe Hertzberg.
Kristiania den 11te febr. 1909.
Grimstad, 4/5. 48.
Hr. Alnæs,
Jeg tillater Dem gjerne at bruke alt De vil
bruke av mig til Deres Skolebok.
Deres ærbødige
Knut Hamsun.
vanskelig klarte situasjonen. Men så
kalte ogsåå Sylvia (Schon) Salaeber Ragna
for Norges største kunstnerinne på 
noen selvlagete vers. Det er varmen,
barnsligheten og det urkvinnelige, som
bringer Ragna Wettergreen seiren nå 
på hennes gamle dager. - 
13/3 - Det har vært en til uke - med
de tyske troppers marsj inn i 
Rhinlandet og Frankrikes mottrekk og
angepspsykose. I tirsdags var vi "en hårsbred" 
fra krigen og nå ser det litt håpefullere
ut, med møte av Loearno maktene i
Lørsda. Vi hørte Hitlers tale i
Karlsruhe i radio igår - en krenket
gud, som bedyret sin guddommelighet
under folkets endeløse Heil og jubel.
Et slags forvillet edelmot; en uavladelig
appell til de mest primitive følelser -
bruster og løfter kast i kast; og det
hele innpakket i så store ord, at
at nøkternt menneske måtte blyges.
nu» som sandt er. Vinduerne mine bugner og frk Solheim fylder blomster
og grener i alt som kan fyldes. 
Mesna er et syn nu i storflommen – røken staar over de høieste
grantopperne. 
– Jeg var forresten buden til at bo hos Barbra ogsaa under
forfattermøtet, saa kom hun bare ikke der!  Jeg hadde, foranlediget av hendes 
oplysninger om sit mellemværende med «Voaare Damer» avslaat at
skrive i deres julehefte og saa kom jeg midt i en lavine av
korrespondanse med en viss Ellinor Kielgast  og BR. Uf ja, en kan
ikke komme nær noe som Barbra har hat med uten at bli om-
slynget av sludder, synes jeg. Naaja –-.
Jaja, lev saa vel da du og god bedring og lykke til
med urtegaaarden.
Din
Sigrid
München, den 30. Marts 1891.
Kære herr Lindberg,
Modtag herved min forbindt-
ligste tak for Deres venlige brev
samt for den til Hegel i Køben-
havn stedfundne indbetaling
og endelig for det tilsendte exem-
plar at «Peer Gynt». Da G. af Gei-
jerstam bebudede tilsendelsen
af samme, misforstod jeg hans
hensigt dermed og bad ham la-
de det være. Nu tager jeg natur-
ligvis særdeles gerne imod den
værdifulde gave.
Hotel Westend. Christiania
Kjære dere to, idag kl. 3
i Trattoria italiana. Kom
her forud, så går vi sam-
men; det er ikke så langt
herifra.
Tak, tak for igår!
Eders
B.B.
30de Septbr. 99.
Sandviken 18/4 90.
Kjære Jonas, jeg har indseet, at det
nytter ikke at skrive til dine slægtninge, jeg
faar ikke svar. Andre faar svar i metervis.
Nu vil jeg skrive til dig, det fik jeg lyst til at
skrive til
gjøre
og det er ganske uegoistisk, for jeg ved,
at du har neppe tid at læse brevet end sige
svare. I sin tid, som forresten var en sen tid,
læste jeg dine digte, saa gik jeg ind om aftenen
i mit værelse for at skrive til eder og især
om dine digte, jeg skrev og sendte brevet, men
dagen efter huskede jeg, at jeg ikke havde skrevet
et ord om digtene. Saaledes gik det. Og det var
ikke, fordi jeg havde læst dem med ligegyldighed,
nei jeg havde moret mig og frydet mig ved
flere af de sidste især. Rigtig frydet mig.
Saa sent kom jeg til at læse den, fordi Har-
riet fik bogen, mens jeg var borte i Stavanger
og naturligvis vilde læse den, saa hun sendte
den ikke til mig. Ligegyldighed har ikke været tilstede.
For øieblikket er jeg alene herude, Harriet er
blevet igjen i Risør, hvor jeg ogsaa har været
nogle dage, men jeg reiste hertil for af følge
Alexanders ældste gut i kirke til konfirmation.
Jeg er den eneste af slægten her, som enda gaar
i kirke og jeg vilde ikke, at han skulde være alene.
over alt, saa hun finder sig vel
tilrette i Arendal nu - 






Fru Hauptmann sender mig
noget yndigt fransk Possementeri
til
pynt på
en Kjole og koseligt Brev.
Hun er den samme trofaste ven
som altid. Hun skriver bl.a. andet
at der i Tyskland nu hæver sig
"flere og flere Stemmer som sætter
Carl Hauptmanns Digtning over
Gerharts". Skulde det gaa saa. Ingen
skulde
før
tænkt at den videnskab-
ligt anlagte korrekte Dr. Carl skulde
ind
borger-
kongen spaserer på gulvet med begge hænderne 
i lommerne - vi synes vi ser hans trommemave mellem
dem! - og begynder på gebrokkent norsk at tiltale ham.
Han Majestæten fortaper sig i sine Norges-erindrin- 
ger og røber en forbausende hukommelse for steder og 
mennesker, skydsskafferier han har besøgt og gutter som
har skysset ham. Og da han skjønner at B. som 
er umulig i fransk, men kan bedre tysk, avskaffer han
tolken og taler tysk med ham. "Efter at have på en meget
velvillig Måde underholdt sig med mig i to Timer (mon
han ikke overdriver?) befalede han mig at komme tilbage
til Slottet den påfølgende Dag." Kongen vilde da la hente
sit Pontoppidanske Kart, hvor hele hans reiserute i Nor-
ge var var opstreket. Det blev en ny 2 to-timers sam-
tale og en lignende den tredje dag, da overdirektøren 
for kunstsamlingerne var tilkaldt og Balke hadde
rummet fuldt av skisser. Det endte med - efter hvad
han selv fortæller, at kunstdirektøren, som ikke kunde
tysk, blev sat fuldstændig ut av spillet og at Louis
Philippe "befalte ham" at utarbeide 30 av de foreviste
norske skisser (Mon han ikke overdriver?) til store
billeder. - Hans lykke var gjort. Minister Løwen-
hjelm lykønsker ham. Han ser fremtiden lyst imøde.
8/2. 40.
Kjære Tore,
Ja vi sender 10 Favner Ved, altsaa 1 Vogn,
og jeg betaler Frakten her. Du faar den tørre, store
Favnveden, som jeg hadde liggende i Huset mit, og
Resten i raa Stranger. Det tørre er til at gjøre op
med, det blir stuvet i Bunden av Vognen, og
Strangerne ovenpaa, det gjelder om at ikke den tørre
Favnveden blir stjaalet fra dig paa Sandviken.
Mama har telefoneret og ordnet med Stasjonen
i Grimstad, og nu kjører Karerne dit med 3
Hester imorgen, de maa vel gjøre flere Reiser.
Vi har tat av den Veden vi alt har kjørt hjem til
os selv, saa du skulde slippe at vente for længe.
Dere kan godt bruke raa Ved ovenpaa naar dere
faar Glør av Tørved under, vi har brændt meget
raa Ved her ogsaa. Hvis det var en Kapsag i dit
Naboskap saa skulde du faa kappet op altsammen,
kløve den kunde du da selv efterhvert, men alt
burde ialfald være kløvet midt i to straks, saa tørker
den litt hvis den ligger i Træk. - Ja nu faar dere greie
det saa godt dere kan, men hold Opsikt med Veden til dere
faar den hjem, især i Sandviken. Vær med selv.
Papa.
Kristiania, den 16.1.97.
Kære dr. Elias!
Samtidig med Deres venlige brev
modtog jeg et lignende fra dr. Brahm,
og jeg beder Dem om tilladelse til herigen-
nenm at måtte besvare De dem begge.
Intet skulde være mig kærere end nu
at kunne rejse til Berlin og være til stede
ved opførelsen af mit nye stykke dersteds.
Men dette er mig desværre aldeles umuligt.
Hver dag strømmer der breve ind til mig
og telegrammer, som må besvares straks.
Jeg kan altså ikke i denne tid forandre
opholdsted, og dette så meget mindre da
stykkets opførelse også her er ganske nær
og min tilstedeværelse ved prøverne er ab-
solut nødvendig. Denne beskæftigelse er
München, den 27. September 1888.
Kære herr professor!
Det gør mig meget ondt at frøken
Klingenfeld har kunnet lade sig henrive til
at tilskrive Dem et sådant brev, som det, der
herved tilbagesendes. Ved hendes afskeds-
besøg hos os sagde jeg hende udtrykkelig at
det kun var ved oversættelsen af Henrik Jæ-
gers bog at man ønskede hendes medvirkning.
Jeg tilføjede derhos at mit nye skuespil vil-
de blive oversat i Berlin. Af hvem vidste jeg
dengang ikke. Men hun yttrede ikke med et
eneste ord noget ønske om at få sig dette
arbejde overdraget.
Det er vel muligt at jeg i mit brev til hen-
de kan have sagt at jeg «meget gerne» skulde ha-
ve betroet hende mit nye skuespil, hvis ikke
sagen allerede havde været ordnet på en an-
den måde. Men jeg synes, hun burde have
Kleivsæter 27de Septb
Lørdag den 24de drog jeg opover med
3,50 fra Kristiania, efter ogsaa at ha
faat Telegrom fra G. Jeg havde med
de første Korekturark af "Knudahei-
brevene". Toget gik ikke længer end
til Lillehammer og det fik jeg vide
efterat ha passeret Hamar. Fortsatte
næste Morgen Kl. 8. Kommet til
Otta Kl 1½ 12 og vilde drage videre
med det samme; men Omforlag
delse - min Kuffert, som var expederet
paa min Billet som Pasager gods
var naturligvis ikke med. Det samme
hændte Overlærer Schjøtt for 14 Dage siden.
Norsk Jembanestel! Jeg havde min
Toiletsage og alt hvad jeg behøvede i Kufferten,
men maatte drage opover uden den
alligevel. Kom til Lalm Skydsstation
i fint Veir og mødte der G. Han
havde hat en Rundten om
Vaage Kirke og vilde nedover for at
telegrafere, og at det da muligens endog
saa kommer til hende før frøken
Nørregaards brev. Undskyld at jeg blander
mig heri, meningen er god, ved de.
Deres
Kitty Kielland.
Haster
Billedhugger Gustav Vigeland
Maridalsveien 17
Kristiania
Han liker Kokeboka mi, og det er
gjildt naturligvis -
29. 3.04
Stille arbeidstider. Schjøtt igaar. Ordbok.
 I Byen i Form. og kjøbte Paaskemad.
Tuften reiser imorgen tidlig paa Ferietun
til Einabu.
Fik fat i "Linnés Ungdomsskrifte

II idag paa Universitetet. Han saa
paa sin Reise i 1732 den saakaldte
Långdans i Mora i Dalarne og beskriver
den saaledes:
(side 271)
- - 4 slag gick på hvar takt,
af hvilka det sista stampades hårdt,

til et tecken, att takten då sløts. I
hvarje takt, då de gingo i ring, gingo to
steg utføre, vidgandes ringen, de to senare
inåt, hopdragandes ringen liksom alla
ville tillsammans att stampa før näsan
på hvar andra". Det er alt hvad han
siger om Dansen. Sangen nævner han
ikke; men det har vel sikkert været
sandelig Mor ikke, og ei heller vil jeg
tro det inden jeg faar Vished i Tingen.
Veiret var i den Grad afskyeligt af
Regn og Storm at vi virkelig ikke
ventede et Menneske uden Oscar og
Marianne samt Tante Hanne, der
havde sagt hun vilde komme ud
til Middag selv om hun skulde maat-
te spendere Vogn. John og Marie med
Sigrid og Agnes, tog hende saaledes
med sig, og vi spiiste vort tarvelige
Maaltid dog meget godt - i megen
Gemytlighed. Jeg tracterede med al-
mindelig Bordviin, Sherry bedste Sort,
og Paxarette, og John med Asman-
hairser og 1 Fl Champagne, hvilken
sidste dog ei blev drukket før vi skul-
de sidde os til Kortbordet, da var Ma-
ren Ellerhusen, Nergaards, samt Bull
og Marie komne til, saa der kom ei
mere end et Glas paa de Fleste. Vi
havde det meget hyggeligt, og vare me-
get taknemmelige til dem, der spad-
serede hand i sligt Veir. Hjemover
kunde alle Damerne have kjørt, da
Maren E. havde bestilt Vogn efter sig,
men det var saa mørkt at Lulla vilde
heller gaa; Oscar var Lygtemand. I
Onsdag havde vi en Smuk Vinterdag
med Tøre, Sneen var faldet om Natten
fornnemelig, Torsdag skulde jeg spise
Middag hos Schediwys, og allerede da
jeg gik hjemmefra Kl.11 - var det be-
gyndt at regne, og dette tiltog i den
Grad, ledsaget af Storm, at jeg der sagde
Farvel Kl.6 og begav mig ud paa gaden,
øieblikkelig maatte vende om for at
søge at faae mig en Vogn. dette lod sig
imidlertid ei gjørre - paa Grund af Concert
og Dands i Harmonien - for Kl 7½, med
da kjørtw jeg ogsaa afsted storartet med
to Heste for Vognen; Du kan tro der er
gaaet mange Vognpenge i Høst og vinter.
at du ogsaa er nogenlunde frisk isommer. – Her har vi
det bra; jeg tok mig en liten ferie i anledning av fød-
selsdagen og hadde en deilig biltur ind i Sverige, men
nu er jeg i fuld sving med at skrive takkekort,
og saa skal jeg til og arbeide for alvor igjen.
Mange hilsener
din
Sigrid.
27/3. 46.
Kjære Tore,
Tak for Brevet. Nei jeg er ikke kommet
til Nørholm, jeg forstaar ikke at Gierløff kunde
skrøne det. Har ikke satt mine Ben der siden
jeg blev kjørt bort av Konstabler for 11 Maaneder
siden. Og jeg akter heller ikke at komme der
før om mulig Gutten, som Mama hyret, er
borte fra mit gamle Hjem, tillikemed en
en
viss
Sakfører Danielsen i Grimstad. Men det later
til aldrig at ville ske.
Jeg skrev for et Par Dager siden et forklarende
Brev til Gierløff, og jeg beder ham om at sende
det til dig. Jeg greier ikke at skrive alt det
op igjen. Det er saa tungt at skrive. Men du
maa sende ham Brevet tilbake, saa jeg
slipper at skrive det engang til. Vi vil kanske
faa Bruk for det. -
Jeg synes jeg er blit litt bedre de siste
Par Dager, men ikke Tale om at "skrive" noget,
Hold, Suomi Stand,
Du Friheds Sjæl, som bløde,
Du Fredens Førstefødte,
Du Tusen Taarers Land!
Jo mere dybt man rammer,
jo mer din Sorg blir hel,
jo før slaar Retfærd Flammer
i Verdens Folkesjæl!
Syng, Suomi, syng!
Fra dine dybe Skove
skal Folkefredens Love
gro frem af blodprængt Lyng.
For Østens Millioner
som Frelses Bud engang,
som Sus i Friheds Kroner
skal gaa Suomis Sang.
Roma 1903
JBBull
P. s. Skulde De, mod formodning,
have noget presserende at underrette
mig om, så vil et brev under min
vanlige Münchener-adresse kom-
me mig ihænde, hvor jeg end op-
holder mig.
Deres H. I.
"Ja, Beyersen var storartet.
Paa Thinget lydde alle paa'n.
Han
 begyndte slik: "Jeg modsiger
og besvarer saaledes," og sea rann 
det, som naa dom  snur
op ned paa en Ærtsæk.
Og naar han kjørte med 
Rauen sin til Grundset Marken, 
saa la'n bare Tømmerne paa
Ryggen tel Hesten aa ropte og 
slog ut med armene: Hei,
Rauen! Og naar dum kom fram, 
saa fik Rauen ei Flaske Baier
og et sekskillings Kakebrød.
Ei ska hent i Garborgstuguu
Er'a klein Kjerringa da!
Juledunken Hart, Smidk. Rosa. Gelmeydens
Marholm. Molke Moe Fru Haupt Ligfærd. Fadder.
Martin roy Harriet ky nu;
21/5. 46.
Kjære Tore,
Da Mama hadde vært hos Professoren
og du møtte hende paa Vestbanen, sa
hun da at hun ikke hadde sagt noget?
Og skulde du fortælle mig det?
Jeg hadde nemlig nektet at si et Ord,
og derfor var det en Uhyrlighet av Professoren
ind at faa hende ind for at utfritte hende.
- - -
Jeg skriver litt om Dagen, men jeg
er jo en gammel Mand.
Papa
imponerende med de folkene, som tar 
arbeidet deroppe - jeg blir altid beveget ved det.
29/9 På Balkongan på Nationaltheatret -
Det var en underlig revidering av gamle
begreper og fortidsbegeistring for mig. Stykket
var blitt så spedt, at det vanskelig holdt sig oppe.
Som et sprødt skjelett med fine, gjennomsiktige
knokler -. Det var den tiden - redselen for
at slippe de sterke, store følelser til av hensyn
til den fullkomme replikk. Et slitt stykke 
kan bare bæres frem av store skuespillere -
Johanne Dybwad, Eide, Oddvar har det frelet
i ham for 30 år siden - også fordi alle
til's sine dengang stod i brann og i gjensidig
spenning. Tore Segelcke, Havrevold og
Oddvar (dengang som Antoni) orket det ikke.
For en menneskealder mellem det og Nordahl
Griegs - !
Tross i Folkeforbundet (eller på grunn av!) 
infiltrete bestrebelser tegner det mer og mer til
Krig. Det er å gå som i en uavladelig skjelv.
90
Schlel min lege som før - jeg har ubetinget
tillit til ham og hans videnskap - han
eksperimenterer ikke og stiller diagnosen
hurtig og sikkert. En mindre flink doktor 
hadde sikkert dradd tilfrets mot blæren,
som har plaget mig mest - en sekundær
lidelse.
Johan nyttet leiligheten og besøkene
hos mig til å prøve en feilgangers be-
bandling av røntgenstråler på den dårlige 
hoften sin. Det kan sommetider hjelpe
for smerten av atritis deformans.
Deilig å komme hjem igjen; en
masse sne her. Arbeiderne på verftet 
har organisert sig - merkelig, de i disse
27 årene ikke har gjort det før. De
har forlangt og fått et lønnspålegg. Men
Johan bitter over aksjonen, fordi han de 
siste årene har latt verftet gå med
underskudd for ikke å gjøre arbeiderne 
arbeidsløse; og fordi denne oplysende og verftets
økonomisk dårlige stilling ikke stanset
aksjonen. Han sier, han til sommeren 
vil lukke verftet. Det blir da vanskelig,
Kjære Engel!
Tak for brevet - men hvor du tager paa
paa vei for en bagatel. Jeg kan vel have
sagt meget hin kveld - men ikke sligt som kan
retfærdiggjøre et sligt brev - jeg husker jo ikke alt
Fond og jeg havde jo drukket lidt med Bydal
og alt skulde jo gaa i en hast - og da kan man
jo blive hastig i sine udtalelser ogsaa - Ja det
er ligesom naar man er paa en seiltur - og
naar saa en "rosse" eller et vindkast kommer - da
haster det ogsaa - med at handle - og da brukes
der tidt skarpe ord - for at klare "braserne"
i en fart - ellers kunde man forlise - og man
skjænder gjerne fælt i hasten - endog paa sine
allerbedste venner. Men nogen "bitterhed" - som du
siger - existerer jo derfor ikke paa forhaand - ja skjel-
den efterpaa heller - likesaa lidt som der er no-
gen bitterhed mellem Bydal og mig - endskjønet
vi nu flere gange har tørnet kvasst sammen og
kanske et øieblik har været rasende paa hinanden
Tvertimod er det ofte slikt som ofte skal til
for at skape kameratskap og virkeligt venskap
Jeg er saa glad over at Du,
tiltrods for Mimosen, eller
mindre poetisk, Sneglen, har
følt hvad Du og Din Kunst
var for mig fra første Stund,
og siden jeg nu engang siger
lidt, saa lad mig faa Lov
ogsaa at takke Dig af hele
mit Hjerte for alle de skjønne
Glæder Du gav mig gjennem
Livet, naar Din vidunderlige
Musik rørte ved det Aller-
inderste. Hvad den har været
for mig kan slet ikke udtales,
det vilde være dumt at
prøve derpaa, men min
varmeste og dybeste Beun-
dring og Kjærlighed har
Du altid havt, og hvergang
jeg bare saa Din kunstneriske
Personlighed var det som om
uskabte Melodier begyndte
at røre paa sig inde i mig
selv.- Dette er næsten
Risør 22de Juli
Hr Edvard Grieg.
Denne gang maa jeg desverre
sige nei, til den ære og Glæde at
faa lov til at assistere Dem. De
kan Tro, at dette nei er ikke saa let at
sige. Den deilige koncert lokker
mig.-- Men min helbred er ikke saa
god, at jeg Tør udsætte mig for den
lange søreise saa sent paa høsten.
Med megen Tak og mange hilsener
fra min mand og mig til Dem og
Deres kjære hustru er jeg
Deres
Laura Gundersen
Herr fuldmægtig August Larsen.
Gyldendalske boghandel.
Kopenhagen.
Dänemark.
til Deres forlægger af og haaber Komponis-
ten vil kunne have lidt glæde ogsaa
tilovers for disse tyske ordene jeg
valgte denne gang.
Jeg turde imidlertid ikke sende
Dem sangene, før de hadde staaet
i ilden. Det gjorde de igaar og fand
adskillig bifald. Fru Ward-Thomsen
(forhenv. Frøken Mathilde Thomsen
fra Kjøbenhavn) en bekjendt dansk
sangerinde, sang alle disse sangene
under akkompagnement af hr. Otto
Siger fra det "Stein'ske Konservato-
rium i Berlin - hos mig i et
Privatselskab. Nu kan jeg trygt
tilsende Dem sangene med 
om, at Komponister vil være af
den godhed, at sige mig ganske
oprigtig, hvis det er noget iblandt,
De ikke synes rigtig om. Jeg
skal i saa Tilfælde gjøre mit
bedste for at imødekomme
Brødrene Hals Kristiania den 3 Dcbr. 1881
Pianobabrik.
Kjære Grieg!
Af det sidste venlige
Brev som jeg modtog
idag ser jeg at det dog
havde været bedst om
jeg havde ladet være at
sende Dig mit sidste
Brev som jeg straks vil
besigtege lidt. Jeg har
ikke taget noget Parti
og staar paa et lige
godt Forhold med Alle.
Oles kompositioner har
der ikke været Tale om
at optage paa Musikfor-
eningens Reportoares ingen
af hans Orchestersagen ere
trykte, og jeg tror nok
vil sende ham de to manglende
Vers.
Jeg gratulerer til Søndmøres
Natur og Indtrykkene - og
kondolerer til Alderens Mærker.
Kan det trøste Dem. så føler
yngre - kun også. Jeg har
ikke sovet i flere Nætter for
Gigt i den ene Skulder. Men
undskyld! Jeg lovede Dem
ikke at specificere de ægyptis-
ke Plager.
Venligst Hilsen til Fru
Nina og Dem selv.
Deres gode Hund
Otto Benzon
Ikke blot, når blott og mildt Du
taler,
Men når barsk og vildt det klinger,
Sære Syn i Toner tvinger.
Hil Dig! Du, som kunde bruge
Vore Sjæle til at klinge
Tak til Dig og Tak til Dine Strænge:
Lad dem tone lydt og tone længe!
J Fr
Kammermusik-Foreningen
i Kjøbenhavn
24/2 1886.