MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Der var forresten meget dyrt at leve i Wien, - 1/2 million
kroner gik ofte pr. døgn, - en bedre middag kostet jo 100 000 -
et hundred tusen kr. - (vi har altså for en gangs skyld
været millionærer "Madonna" og jeg). - Det blev jo ikke
saa meget i norske penge, - men alt "steg" medens vi
var der, - og jeg fik kun med mig 2500 kr. af stipendet
i Kristiania, og naar vi skulde ordne os med forskjelligt
for reisen bl. a. anbringelsen af vore børn o.s.v og sam-
tidig skaffe lidt klær o.s.v., - saa opdagede jeg snart, at
jeg havde forlidet penge med, - jeg kunde jo skrive til
Singdahlsen i departementet, men førend vi kom til et
længere "tids-opholds-sted", - hvorfra vi kunde skrive
og faa brev igjen, - vilde vi blevet "læns",- troede jeg,
og i Wien var der som sagt saa dyrt, at jeg ikke vilde
opholde mig længe der, - og Italien skulde jo være
"kunstens forgjættede land", - og det vilde da passe
bedre at finde et "længere tids-opholdsted" der, - jeg
tænkte paa Palermo, som De skrev til mig om ifjor.
Men som sagt, jeg begyndte at blive ræd for, at vi ikke
havde penge nok, til vi kom did og fik opholde os der
saa længe, at brev kunde gaa frem og tilbage til Norge.
Da traf jeg rent tilfeldigvis i Wien en fetter, som jeg ikke
har seet paa 20 aar, - en anden fetter med frue traf
(NB. Jeg utstiller jo ikke bare for byfolk - jeg
vilde meget hellere utstille bare for landsfolk,
thi de kan kun helt ut forstaa mig, -  jeg
havde ingen børn sidst jeg udstillede i Oslo - og
nu har jeg voksne børn - (saa længe er det siden).
I Bergen var man sone sagt "hensynsfulde";
thi da jeg sa: "heller ingen utstilling - end en
kortvarig!" - saa tilbød man mig, at jeg
skulde faa have den hængende 4 maaneder, hvis
jeg vilde tage den "døde sabon", - altsaa tiden
fra mai til august (sommermaanderne) og
det havde jeg intet imod, - hvorfor fan den
skal man absolut vælge "markedstider i kunst" -
september, december og martz - april) til utstilling!
Men i Bergen dengang blev desværre mine billeder
bortsolgt første maaned , saa der næsten ingen
var igjen ved udstillingens slutt. Men flere af
mine sambygdinger fik dog dengang anledning
at se det vigtigste af min kunst - ("skrapet"
gaar som regel først paa en utstilling - folk
i en kreds af venner, som samles
med dig i festlig glæde paa trold-
haugen din, hvor nu forhaabentlig
alt er kommen i orden. - Tænk
da paa en ven til, som sidder herinde
mellem sognefjeldene og i aanden
er tilstede med sin tanke og sit hjerte.
Dette brev sender jeg med Frants
Beyers søster Dagmar, som idag for-
lader os for at reise hjem til sin mo-
der. Hun har her vist sig som et
godt barn, - men hvorfor skriver
jeg da om dette? 
Hvorledes jeg lever? Aa jo,
det gaar an. Jeg fryder mig over
naturens herligheder i denne skjønne
blomstringstid. Hæggen skinner hvid
opover lierne og nede ved stranden,
vildæblen laver af
udover et af udhusene udenfor mit
vindue, og æbletræerne staar overdrysset
med en rigdom af deilige blomster
Svendengen den 5 April 1875
Herr Muskdernter E Grieg,
Deres venlige Brev har jeg modtaget, og seer
deraf at min Oversættelse maatte vige for en
Anden, naturligvis meget bedere, og af en Mand
af taget, det havde jo været moresomt, at se
mit lilla Åndsprodukt fløgd med Deres smukke
originale Composition, men er fri jeg har
ingen Digterforferlighed, og desforuden gjorde
jeg jo denne Oversettelsen efter andmodning, saa
min fine Følelse bleve ikke saart. I aarenesløb
ser jeg man kan glemme meget, selv sit
modersmaal, som jeg dog engang havde
til for at kunde fortreflig. Jeg nægter ikke
at alle de smaa Stumper som fløi frem
og tilyr, imellem vore Liene, kan have gjort
at Fæsten nok blive
meget trvelig
Huset bliver færdigt
næste Maaned.
Ole reiser ogsaa i
October omendskjøndt
han gaar glip af
de Pænge han skulde
reise for nemlig 1200 Spd,
som en Mand i Ham
merfæst skyldte hans
Far - Fyren har gjort
Opbud - og betaler kan
ske med Tid og Stunder
så smertelig, som om De selv var
nærværende, må følge med – det må
være dobbelt angribende! Lad os
nu se kjere, at det ikke rent
overmander Dem. Slut Dem
kjekt til Livet igjen, og fremfor
alt, und ikke Vedtægten den
mindste Smule: foreskriver
den at De skal spæge Dem,
og sky enhver liden Glæde i
så og så lang Tid, så føi den
ikke! Gud har ikke ment
det så, der tilskikker os Alle
underveis. Vi seilede jo directe til Christian-
sand, og steg ikke ud ved Stavanger; Jæder-
turen var ikke synderlig værre, end andre
Steder; den stod ): 4 Timer paa, og Dønningene
fra Nordsøen (?Atlanterhavet) vare ikke
saa slemme. Christiansand, hvor vi maatte
ligge en Uge, har jeg studeret endeel;
kan have havt, maa jeg overlade til Dig
selv at afgjøre. Mig forekommer rigtignok
i denne forbindelse en saadan substitution
af et yngre for et ældre udtryk lidet rimelig.
Med hensyn til den islandske 3 alens
øre, d. v. s. den islandske vadmelskurs paa
Norges halvvægtige penninger, tror jeg altsaa,
at alt er i orden. Vanskeligheden bliver
derimod saameget større, naar det gjælder
at forklare de norske 9, 10 og 12 alens ører.
Men da Snorre øiensynlig har brugt et
tilvant islandsk udtryk, gjælder Dit spørgs-
maal egentlig ikke disse norske kurstal.
Jeg vil derfor dispensere mig fra her at gaa
nøiere ind paa dem, især da mine under-
søgelser af de her i betragtning kommende
omstændigheder ikke er helt færdige. Saa
meget tror jeg dog at kunne sige, at
udviklingen paa Island og Norge maa være
gaaet hver sin vei. Paa Island har man
fastholdt - idetmindste indtil efter 1200 -
kursen 6 alen = 1 øre veiet. I Norge derimod
har vadmelskursen fulgt den efterhaanden
Sachs, der stadig vil brede sig med
sin Latin bad jeg simpelthen heller
benytte sig af sit nuværende modersmaal:
"Judendeutsch"! Ha ha! - Jo de rent
hoppede paa stolen! - Tilsidst fore-
slog de begge i munden paa hinanden
at vi maatte slutte endelig og varig
fred og gaa "haand i haand" med
hverandre. - Ja saa sluttet vi fred
da, men jeg blunket og tilföiet
"bis auf weiteres", og bad Herr Sachs
specielt om ikke at træde mig
paa tæerne. - Det var sandelig
morro i den komedien, havde jeg
digtertalent skulle jeg ikke manglet
stof. - - Ja saa haaber jeg at denne
feide er slut, - oprigtighed varer
længst, diplomat har jeg aldrig
kunnet drevet det til at være. -
Jeg haaber at Deres frue ikke
har imod at sidde paa konserten
sammen med (Berit) min kone?
fabriks-og arbeiderstrøk. Og her har været gjilt
at bo. Nu reiser vi om nogen dage til Rom
for taaken og kulden. Ellers vilde jeg gjerne
blit her længer. Der er noget saa ubeskrivelig 
deilig levende ved London og jeg trives saa med
englænderne. De tar alting saa inderlig alvorlig
- er saa kloke og saa naive, saa fornemt følsomme 
og saa brutale, saa beherskede og sentimentale,
saa alvorlige og saa lystige – alt paa en gang.
Ironi er det eneste, de ikke eier – de er satiriske,
bittert og blodig og didaktisk, eller de skjemter
saa de brøler og graater av latter – her er anar-
kistiske foredrag borte i vor egen gate næsten 
hver kvæld - og det er nais - patos og flammende 
harme og vittigheter, saa de fem konstablerne, 
som staar og passer paa, maa ta hinanden 
om skuldrene for ikke at falde i gaten -
slik ler de. Og det brænder og bryter og gjærer 
allevegne – revolution kan her bli naarsomhelst, 
– de er parat til hvadsomhelst paa ramme,
ønsker sig en Moth - liten flyge-
maskin, så han kan komme
over fra Longyearbyen på én
time ist. 12 med båt.
På hjemveien var vi nogen
timer gjester hos russerne i
Bærensburg. Minister Becksadian
var nettop oppe fra Oslo og førte
oss rundt i byen. 1000 mann,
ca 100 kvinner bor og arbeider der.
Vell med gamle hus fra Hollændernes
tid og nybygde store tømmerhus.
Svart og sotet, de har vist ikke
natur for orden. Men folkene
så fornøide ut. Det hele virket 
mer som et propagandaforetagende
enn forretning. Kostelig middag
hos konsul Hais, bedriftens leder -
liten grahåret jøde, talte bare 
russisk. Ministeren var rumener
og den eneste, som talte andre sprog.
Stumme, barnlig utseende
russiske ingeniører med fruer.
4/11. 31.
Kjære Tore!
Tak for Karakterboken. Jeg forstaar
ikke hvorfor du skal være gaat ned et Point,
for du har flere + hvor du før hadde ÷. Mama
forstaar det heller ikke. Men det maa vel komme
av at du har sunket baade i Latin og Fransk.
Og det er jo svært galt, det skjønner du nok.
Hvorledes i Alverden skal det da gaa naar du da
kommer op i 2den Del og ingen Repetitioner har!
Kjære Tore, arbeid nu riktig stærkt med Latin
og Fransk mens du endda er i 1ste Del, gjør det og
vis Alvor! Fransken er tung, men den er da ikke
værre end at f.E. Hersleb greier den storartet.
Naar du har lært Fransken til Artium kan ogsaa du
komme til Frankrike og lære at parlere saa det
gyver efter. Det er bare et Kniptak nu, riktignok
et langvarig Kniptak, men foresæt dig at gaa litt frem
hver eneste Dag, saa gjør du ikke dig og dine Evner Skam.
- Vi kom hjem igjen igaar. Mama er ikke frisk, hun har
frosset paa Turen. Her er Regn, Regn. Hilsen fra os alle.
Papa.
hvad der findes af Inventar e ct.
Der er altsaa Plads til 4 Personer
og det nødvendige Inventar skal
forfindes. Baaden er saa skrøbelig
at den ikke kan benyttes, men
jeg tror ikke det vil være vanskeligt
at faa lånt en Baad deroppe i
den Tid de maatte trænge den.
Nu er det jo ikke godt at vide,
hvordan der er med Stellet
denne Ungdom, som har boet der
de sidste Aar, og derfor var det bedst,
hvis de bestemmer Dem for Turen,
at faa en paalidelig Mand til
at reise derop og skure og gjøre
den istand til Eders Ankomst.
Jeg skal forsøge paa at faa
fat i Viskkleven eller en anden
forreningens medlemmer. Jeg har
anseet det best for Dig, at jeg beholder
det her, til Du i Mai kommer.
En medlemsfortegnelse som vedlaa billedet
sendes Dig.
Med mange hilsener til Dig og fru
Grieg. Din hengivne
Sigurd Hals.
Dem Tak og ikke spor af
Bebrejdelse. Men at det
alligevel vilde genere mig,
hvis (hvad jeg dog ikke troede
rigtigt på) mine private
små Vers skulde dediceres
Simonsen. Nu er alt det
jo grejet og klart, og
beder Dem tilgive mig,
at jeg har gjeot Dem lidt
Uret ved at tænke, at der
kunde være lidt om det.
Noget tjener det til min
Undskyldning, at jeg ikke
vidste, der var så-mange
Viser, og kun troede der
var 1 Hefte.
Men lad mig nu komme
med mit Spørgsmål og mine
Ærbødigst venskabeligt Henstil-
linger.
NATIONALTHEATRET.
Kapelmesteren. Kristiania d.
Kjære Grieg!
Gammel kjærlighed ruster ikke! 
Intervuet i Dagsavisen harmede mig. Jeg synes
det var for galt at den Rocambole af en journa-
list skulde faa lov at klusse med Dit navn, dine
meninger og mit arbeide. Havde også straks på det
rene at nu vilde nogen og hvær begynde at flakse
med sine elendige vinger. Det er også skeet. Jeg
har faaet høre hvilken stymper jeg er "på vers og
prosa. Bekymrede insendere, musikvenner, flere musikvenner
musiker o.s.v. Jeg ved jo gpdt hvem der for an-
ledningen er musiker og musikvenner men skidt
i hele greia! Musikvennerne (med Gammeltoft
i spidsen) forgaar, men Don Juan bestaar.
Ingen ved jo bedre end jeg hvor mangelfuldt
Don Juan er, men det lader sig nu engang ikke
gjøre her i landet hvor vi har opera en gang
om aaret, at af ganske nye begyndere vente
sig fuldt færdige prestationer. Jeg tror dog der
er noget at glæde sig over. I alle tilfælde øver dog
operaen sin tiltrækning. Nu, med dette vil jeg ikke op-
holde Dig, men takke Dig for Dit vakre og elskelige
brev som det var mig en glæde at modtage.
Solen skinner vakkert baade ude og inde og jeg er
fremdeles og for altid
Din gamle hengivne ven
Johan Halvorsen
18. X. 40.
Kjære Vigeland
Det var godt dere møtte
hverandre før han døde.
Ja, han var ett med Norge.
Det brast han på, også.
Jeg vil be Dem om et råd.
Jeg vilde gjerne, at bysten, De har
laget av ham, skulde stå på graven.
Det måtte da være en enkel granit--
sokkel under, med hans navn og 
siden mitt. Men jeg vet ikke hvor 
høi den bør være osv. - vil De hjelpe
mig med det? Og hvor kan jeg bestille 
den? Jeg kan komme inn og snakke 
med Dem om det, vel De - når De
sier, når det passer Dem. Tele-
mod en kvindelig Production i frisindet selvstændig
Retning er så rodfæstet. Den danner jo
Hovedlodet i det Hele Program på den rådende
Forkuelse. Den kan kun en Mand nyte,
der har Mod til at røre ved det Hele,
og det har jo for os kun en Eneste havt,
lovet være ham! Både for hvad han allerede
har udrettet og endnu vil føle sig kaldet
til at udrette! Han er den Eneste, siger
jeg, der har betvunget Dyret, med
denne Magt man tillægger enkelte
Hils ham fra mig!
Dyretæmmeres Blik. Bjørnson har ingen
sådan. Gid han aldrig vilde røre ved Sagen.
disse for tilstrækkelige nok til at værne om Sikkerhe-
den, følgelig kan hverken denne og endnu mindre Forbry-
deren have noget derimod, men efter strænge Retsgrund-
sætninger synes man dog ikke at burde antage alle,
fordi at de foregaaende Forbrydelser maa ansees for
større end de senere, som ere begaaede efter at den nye
Lov udkom, siden der var et stærkere Motiv der søgte
at dæmpe dens Udbrud.
Den authentiske Fortolk-
ning pleier man i Almindelighed at tillægge tilbage-
virkende Kraft af den Grund, at Dommeren ey maa
sætte sig over Lovgiveren, og at han ey bør raisonnere
over Lovens Mening, hvor Lovgiveren har forklaret
den. De positive Landslove ere dog ey allene grun-
dede paa Fornuften, siden der nødvendig maa være
saa meget vilkaarligt i dem, f: Exl: MyndighedsTer-
mine: Formaliteter: Processer: Erhvervelses Gyl-
dighed o.s.v. Den authentiske Fortolkning kan ikke
tillægges nogen tilbagevirkende Kraft, thi Regentens
Villie forbinder ikkun under den Betingelse, at den
er tilkjendegivet; men ved at fortolke sin Lov viser
Regenten, at den ikke forhen var et tydeligt Udtryk
af hans Villie, og Folket har heller ikke de Data at
ualmindelig stille og tilbagetrukket,
og det har gjort godt i mange
Henseender. Uden det havde jeg
ikke staaet i alt Arbeidet.
Idag er det for første Gang
paa lang Tid oplyst Veir,
men det var mørkt, da jeg imor-
ges Kl. 7 reiste til Byen. Jeg
velsigner mit stille fredelige
Vinternæs, naar Mørket om Af-
tenen slutter sig om Huset
som en Kappe. Inderlig Tak,
for, hvad Sulamith skriver,
hun er sig selv lig. Men Gud-
skelov, jeg føler mig frisk og
rask, og agter at holde frem,
som jeg stævner i et roligt, sundt
Arbeidsliv. Det er ingen Sag, nu
Ligningsarbeidet er over. Og dog
sliter ikke Arbeide saa meget
som Tanker, - Nattetanker, mørke,
tunge, - jo tak, vi kjender dem.
I Ring - i Ring - i Ring - kun
imellem afbrudt af en tændt
Fyrstikke, et Blik paa Uhret
eller i det høieste en Henven-
vi bare fra gaten fikk høre ljornen av.
Kom ikke inn, for trengslen i Torvgaten
var faretruende. Men klappsalvene og
bravoropene nåde oss gjennem de
åpne vinduer - det var festlige tider!
Formelig revolutionsbegeistring. Jeg
husker en kveld vi sang Veto-visen
9 gange i trekk, og efterpå lå tre
unge piker i begeistringsrus på kne
foran Johan Sverdrups byste inne
i bestyrelsesværelset.
Og sildelagene i "det røde
bånd" og vårt "kvindelige
samtalelag", de  glødende taler
av Wullum og Gustav Lorentzen, fanatikeren
med kulsviertroen, som bukket
under i sygdom og avmod. Og jeg
hører ennu den kraftstrettende
bondestudenten med den vældige røst
og det klangfulle mål, Odmund Vik,
som til denne dag har vært sin
ungdoms idealer tro. Og mange andre
som nu er borte - skomaker Skårer
og skomaker Brun, "professorer i sitt
fag" og aktive politikere røde av de rødeste
røde - x
gik brillant. Madam Cahier hørte jeg
endvidere; en prægtig Røst, Tonerne aldeles
ens over hele Linien. Reisenouers Concert
hørte jeg endvidere, der varede 2½ Time.
Desuden hørte jeg Advent af mig selv, foredra-
get af Rung-Keller, der jo er min Elev.
og endelig 27 og 29 Nov. 1ste Musik-
foreningsconcert, hvori Fru Henriques
spillede Beethovens Ddur concert; Passagerne,
om Du kunde escamotere det Lofthus herned.
Hvad Du skriver om Folkehøiskolen deroppe,
kan jeg godt forstaa; ogsaa jeg har ventet
noget af disse Folkehøiskoler, men det er her
i Danmark blevet til det bare
undertrykke en besynderlig Følelse af at jeg blir 
ensom blandt Fjeldene deroppe –
Jeg vil være Dig taknemmelig for 
et Brev nu og da og så får Du fortælle 
om hva Du bestiller om Du har skrevet 
noget nyt – og så annet fra dette besynderlige 
Land som man drages til tiltrods for alt
– Jeg er blit kje af at male tydske 
flade Landskaber –
Du og Holmboe og Frue må undskylde 
de usaabre Breve – Det er så ubekvæmt at skrive 
i Sengen –
Med Hensyn til Ordenen ved Du jeg aldrig har 
sat Pris på sådanne – dog syns jeg dennegang det var som en
Hånd der raktes mig fra mit Land
Din gamle Ven E Munch
Hilser Gierløff og andre Venner –
retningssager. Du siger at Storthinget skal bevilge. Ja, tror Du Stor-
thinget gjør det? Jeg har Formodning om at mit nye Arbejde ikke vil
stemme Storthingsmændene mildere for mig, men Gud straffe mig om
jeg af den Grund vil eller kan stryge en eneste Linje, hvorledes den
saa end kommer til at smage disse Sjæle i Lommeformat. Lad mig
saa heller blive en Tigger min Livstid. Kan jeg ikke være mig selv i
hvad jeg skriver, saa er det hele Løgn og Humbug, og deraf har
vort Land nok uden at udrede Extragager for at faa mere. Forsøge
skal jeg imidlertid;- hvorledes bærer jeg mig rettest ad med Ansøgningen?
Maa jeg sende den igjennem Dig? Tid er der vel endnu, men jeg skal
ikke nøle forlænge.- Throndhjemmerne har vist benyttet et tomt Paa-
skud, naar de angiver at mit Andragende er kommet for sent;
det er skrevet den 26de Marts; men er Rector Müller i Direk-
tionen, saa har jeg Grundgrund til at tro, at jeg har en Uven der. Tak,
fordi Dudu ikke slipper Sagen, ligesaa fordi Dudu søger Posten ved Uni-
versitetsbibliotheket; jeg ved rigtignok ikke hvilken Post Du mener,
men det gjør intet. Det ankerske Legat gives under de nuværende
Forholde neppe til Skandinaver, hverken danske eller norske;
men vil Du søge, saa Tak for din gode Vilje ogsaa heri.
Indlagte Brev til Sagfører Sverdrup maa Du velvilligt tage Dig 
før min Afrejse opfordrede han mig til at underrette ham derom
naar jeg paa min Rejse trængte til Penge. Heraf har jeg til
Dato ikke benyttet mig, men Gjælden til Bravo trykker og Ma-
nuskript kan jeg ikke sende før det hele er færdigt, medmindre
jeg vil tage en Afskrift til eget Brug under Nedskrivningennedskrivningen af
Resten, og derved forsinkes jeg.- Theatret tror jeg ikke kan indrøm-
me mig nogen Forestilling,- var jeg i Direktionen maatte jeg
stemme derimod,- men kan I bruge mit nye Arbejde, saa
er det en anden Sag; dramatisk er det,- men hvorvidt det af
andre Grunde er opførligt faar Du selv bedømme.- Din «Ma-
ria Stuart» har vi allerede ivaar faaet og glædet os og styrket os ved;
naar kommer dit Lystspil?- Hvad er det for Djævelskab der tales om-
et Folketheater i Christiania? Er det Krohn som der er ude? Det
kunde ialfald være ham, om det ikke er! Lev vel og tag vore hjerteligste
Hilsener til Dig og dine. 
Din hengivne
Henr: Ibsen
sagen saaledes, at Alexander har
til regjeringen givet en ansøgning om at
faa en aarlig gage eller hvad han nu kalder
det, som erstatning for de tab han har
lidt ved at hans ting ere oversatte og
brugte i udlandet, fordi at staten ingen
beskyttelsesret udøver. Han har i denne
skrivelse ogsaa antydet noget om, at hans
skrifter ikke vare antiechristelige eller
ugudelige, saa de berettigede et afslag.
Nu har han fra Blix faaet det tilbage
med besked om, at der kunde ikke være tale
herom før om flere aar. Ifjor havde Sver-
drup lovet ham, at om et aar skulde
de se at faa gjort det. Jeg tror, Alexander
har anlagt sagen uklogt, men da jeg ikke
har talt med ham derom, kjender jeg ikke
hans argumenter. Min oncle rigsretspræ-
sidenten, havde igaar talt med min søster,
hun havde sagt, at jeg havde talt om at
skrive til dig derom, oncle Lange havde
masse og mener intet, eller mener en masse og - siger
intet. ord "Hvad hjertet er fuldt af" osv. blir til løgn; det
er tankerne, der "løber over" og irrer omkring langt borte,
saa munden maa føre sit eget sprog i det korte gjen-
synets øieblik. Men "tiden løber, - forsent, forsent!"
hænger som det dragne sværd over hovedet, - et mi-
nut til, og - farvel !!
(fortsættelse fra side 87.)
Efter den tid fik vi andre venner, der kom til at
spille en stor rolle i vort ungdomsliv og have en
betydelig indflydelse paa vor udvikling; jeg maa sige
vor; thi Geelmuydens var omtrent lige intime
med hele familien. - Kommandørens boede først,
i barakkerne og senere i værftchefsboligen, saa
vi havde dem lige i nærheden og var daglig sam-
men med dem mindst en gang "mellem hvert
maaltid". - Kaja kjendte vi fra barndommen
af, da hendes far flere gange havde været ansat her.
Maja derimod stod i "de ældre søstres imponeren-
de og afskrækkende lys for os fra den tid; men det
varede ikke længe, inden skrankerne fuldstændig
Stockholm, Kungsgatan 34,
den 5te jan. 1888.
Høistærede og kjære Herr Professor!
Ligesom ifjor lader De heller ikke
iaar julen gaa hen for mig uden en personlig
hilsen. Herfor modtage De min hjertelige
tak. - Deres opdrag modtager jeg med
glæde, og skal senere nærmere konferere
med Dem om sagen. Kun saameget kan
jeg strax sige, at sædvaneretten anser jeg - bort-
seet fra den ældste periode - at ligge udenfor det
omraade, hvor jeg for tiden med trygghed bevæger
mig. Jeg ser derfor helst, at den gaar over paa
Vogts part. For at kunne orientere mig i det
hele værks anlæg og økonomi, tør jeg imidlertid
gjennem udgiverne bede om at blive tilsendt
et exemplar af de hidtil udkomne dele; jeg
har jeg ikke selv været subskribent paa encyklo-
pædien.
Schjøtt er  endelig færdig med kapt
"E" som nok  er et fælt Bogstav;
Ivar Kleiven er reist
hjem for denne Gang igjen.
Bagt Fattigmand og a.
idag. 
23. 12.04
Var i Damelag hos Fru Ingeborg Brandes
igaar. Muntert og festligt! Fru Horst, Fru
Cecilie Krohg, Fru Edele Schødt (Sfinx), Fru
Nissen, Fru
Randi
Blehr)  Fru B. bor
i Wergelands Allè,  hvor Garborg boede
Aaret før vi blev gift.
Iforgaar  hos Fru Wentzel
og lavede Pølser og anden Kjødmad
Tuften
malte al Kjøddeigen og jeg skar op og laved
til. De har et godt og koselig hjem.
2den Juledag
Julaften var vi hos Wentzels. Det er saa
vanskeligt at holde Julestemning og Juletræhumør
med 3 Mennesker. For Tuften er det ligefrem
græsselig kjedeligt. Nu havde han det deiligt
Og Balstad (sekretæren) til å møte
på forfatterforeningens kontor,
og la saken i deres hender. Selv 
har jeg desverre liten interesse av 
Amerika.
Så er Thommes omsider
blitt russ - så ham prøve russe-
luer igår og dra avsted på første
fest på Khot leir. Idag gjenlød
Oslo av de glade hylene og smellet
av bambuskjeppene. Fins det en 
ungdom i Europa, som har det friere
og gladere enn den norske? Imidler-
tid er russeavisen blitt beslaglagt,
efter at tusner av eksemplarer er 
solgt. En underlig artikkel. At
 riksadvokaten gidder - men det 
er vel lovens paragrafer, det gjelder. 
Da vi satt og snakket sammen igår
kveld, Sigrid Undset og jeg, og som altid
kom hun inn på alle de dagliglivets
byrder og vanskeligheter, hun bærer
Kaffe over hos Otto Valstads og legte paa
det pragtige Tun der. Siden drog de paa
Skaugennsaasen og reiste hjem 1/4 7 idag.
- Brev fra Bonnier i Stockholm
idag. Han gaar med paa Forslaget
30 Kr. pr.  Ark pr. Tusind for en
svensk Oversættelse af "K. s. a. M."
- Parodien "Kvinden skabt af
Konen" overteres nu i 4de Oplag.
Et og andet Taksigelsesbrev
indløber fremdeles for Bogen. Signe
Dal fortalte, at det skal ha staat
i tre aviser, at jeg er Forf. Det er
en mærkelig Fremgangsmaade mod
en anonym Forfatter.
Thomasine Lie spurgte ogsaa
strax, om det var mig. Hun "havde hørt
det". Hun havde ogsaa tænkt lidt paa
Fru Mathilde Schjøtt, for hun syntes
der var noget  "lidt gammelt
og sentimentalt" ved Bogen, som kunde
ligne Fru. S. Samtidig fortalte hun, at
Fru S. havde "været saa efter Jonas" flere
Gange. "Rigtig svær".
Det vidste jeg ikke.