MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Petershøj 29 Juli 1898
Kære Hr. Grieg!
I Dag har vi efter mange uger Graavejr den
første Solskinsdag. Og samtidig indtræffer Deres vel-
signede Brev som den første Solstraale, der efter meget
Graavejr ; gør saa usigelig godt og varmer saa dejligt.
Ikke alene, fordi amerkendelsen kommer fra Dem,
som jeg sætter saa usigelig højt - et af de sjældne
Tilfælde, i hvilke jeg er enig med hele den øvrige
Verden - men ogsaa fordi jeg føler, at netop disse
Smaastykker ere bedre, end Folk og Musikere i
Regel har villet gøre dem til. Jeg har kun en lille,
beskeden Musikaare, men den er saa ægte, at jeg
- efter at være kommen til Skælsaar og alder -
har vunnet mig ved at skrive i Former, der var
større, end mit talent og mine Evner tillod det. Gan-
ske sikkert havde jeg kunnet skrive en Kvartet, en
Symphoni, en Sonate m.m., men jeg vilde ikke
udlevere arbejder, der fordrede større og bredere Linier,
en jeg troede at kunne magte med mit Miniature -
Talent. Paa Til Papiret kan jeg kun fæstne Bagateller,
men i mig spilles der ofte baade Symfonier og Operaer
- ja ofte er der hel Musikfest. Og jeg synes
det er hel god musik. Da kan da tænke Dem, hvor
lykkelig jeg blev over, at en anden - og det selve Edvard
Grieg - fandt, at jeg én Gang kunde slaaet paa de
rigtige Strænge.
Hvor gjerne havde jeg ikke overværet den norske
Musikfest og hvor inderligt vilde jeg i saa Tilfælde
have glædet mig over den Sejr, De fortjente at vinde
over Ghauvinisterne og som De ogsaa vandt i saa rigt
Maal. Det maa have været stolte og herlige Timer.
Lev nu vel, kjære Hr. Grieg og glæd os snart
med Deres Besøg i Kjøbenhavn. De hjerteligste
Hilsener til Fru Nina er jeg
Deres ærbødigst hengivne
Robert Henriques
greie fra alle tjenerne
og arbeidsfolkene til 
spisebordet. Mer forfærdet
end rørt. - Don, Etti,
an Anne Sophie og jeg kjørte
til Sund. Om aftenen
skjød Don en rugde ved 
Holmgildkasene.
4/5 - Kjørte vi hjem gjennem
"milde vinde". Nu sprætter
alle trær - at last. Middag
for Skogselskabets bestyrelse.
5/5 Barnebal. Thekla
og Lassen Aubert.
6/5 Var vi om form. paa
Knivsø, som stod i vaarens
første pragt - ak - ak - .
Forfatteren Jappe Nilssen
Adr. Maleren Thorolf Holmboe
Olaf Kyrres Gd. 11
Kristiania
Høistærede Herr Bibliothekar!
Skulde De ville godhedsfuldt
undersøge, hvorvidt bibliotheket
har anskaffet Dr. Stutz, Ge-
schichte d. kirchlichen Beneficial-
wesens von seinen Anfängen bis
auf Alexander III B. I Abth. 1
(og maaske mere) Berlin 1895 (og
maaske senere), eller i modsat
Fald anvende Deres bona officia
paa, at værket bliver anskaffet?
Jeg burde nemlig se paa det i
Anledning af et Arbeide om
nogen vakre lys borte paa Ekeberg.
Halfdan Hansen fortalte mig om sin
store plan, at faa hele seilklub-
huset bygget og utenfor den
nye strandpromenaden længer ind 
i bugten. - 
Johan fik alle de nye seilene 
til baatene velberget fra England
igaar.
13 juni.
Igaar var vi til fest paa Dron-
ningen hos skibsreder Østervold fra
Bergen (stril fra Sognekanten op-
rindeligt. Det var mærkverdig. Bord
sprutende av roser, første ret en 
600 kroner, tænker jeg. Vi, grosserer
Glads, til andre skibsredere, en
vognfabrikant Smit (ch? dt?) og fru,
"Ole", bror til værten, to dæke 
av slægte Andersen fra Fredriks-
hald, frk. Egge, en sort "enke,"
mrs Alcott, som ikke vet, om hun
har sin mand paa havets bund
men i virkeligheden har det intet værd for
mig, tværtom byder det mig meget svært
imod, og det er sikkert at jeg aldrig kunne kom-
me til at rigtig at holde af, eller at hae' tillid til
den, der gik og vrøvlede med at gjøre kur. Jeg
indbyder ikke til det, (ja det ved, jeg nok, de ikke
er så vis på; for ellers vilde de ikke hae' skrevet
den lille "hint" der var så skarp igar), men det
er det samme: jeg gjentager det, - jeg indbyder
ikke til det; men herrer er så indbildske og
så gyselig dumme; for de tror strax hvis man
bare er en liden smule, "snakksalig" og venlig
mod dem, at man gjerne vil hae' deres pjattede
kur. Som om det havde noget slags værd!!
Og som om der ikke ligger halvveis en fornærmelse
i dette, at de tænker
at
denne fæleste og dummeste
side i deris væsen er godt nok til at byde damer-
ne. J Nei jeg liker allerbedst de herrer, der
behandler mig som en kammerat, der viser
mig det samme alvor i samtale, og agtelse
i omgang, som de gjør det ligeoverfor sit eget
kjøn; men det er så få! De har gjort det, og
Chrania
12/11. 88.
Kjære Grieg!
Hjertelig Tak for
sidst fra os Alle;
det gjorde os ondt,
at De ei kunde
komme ind paa
sidste Concert, haaber
de er bra nu. -
Afskedconcerten igaar
2
8/5. 49.
Kjære Fru Stray,
Jeg plages av Figuren Gierløff. Han skriver
hver Dag Brever som jeg ikke aapner mere, han sender
en Pakke Mskpt. som jeg heller ikke aapner. Jeg kan ikke
ryste ham av mig. Han bad mig sende ham Korr., jeg
ignorerte det, men jeg mistænkte hans Frækhet og smurte
ind en Fotnote til Prøve - jo ganske riktig, han bet paa
og forlangte Korr fra Forlaget. Han har intet at gjøre
med min Korr. Nu underviser han mig om hvorledes
jeg skal ta ut igjen Fotnoten!
Dengang De forlangte Fuldmakt fra mig ogsaa for
Gierløff hadde jeg onde Anelser, men jeg skrev under.
De skulde vært alene, for De har gjort det hele.
Han skal ha skrevet ihop en hel Bok om mig.
Han forlanger at være "Trediemand" og være den som forklarer
mig, han forlanger at jeg omgjør min Bok til Fordel for hans
og stryker Langfeldts Navn. Det skal ikke skje. Jeg har
brukt hans fulde Navn allerede i mit Brev til Riksadvokaten
av 23. Juli 46. og akter at bruke det fremdeles. Ellers maatte
jeg være er feig Ynkrygg.
Dette er altsammen for Dem. Men det er ogsaa
noget som jeg ikke kan si Dem.
Jeg vil være glad naar jeg faar først en, saa en anden
Korrektur. Naar De da har læst min Fremstilling i
Sammenheng vil De ikke kjende igjen alt det daarlige
jeg hadde skrevet i 7. Ark. Og jeg tror ikke Grieg skal behøve
en privat "Bok" til "Forklaring" av mig.
Med ærbødig Hilsen
KH
München, den 15. Januar 1891.
Kære herr August Larsen!
Vore to sidste breve har kryd-
set hinanden og jeg takker Dem her-
ved venskabeligst for Deres med der-
i indlagte sørgekort fra fru Heibergs
efterladte. Ikke mindre takker jeg
Dem for al den møje, De har havt med
anskaffelsen og besørgelsen af de visst-
nok både smukke og smagfulde pal-
megrene, der jo fik en hædersplads på
selve kisten. Prisen var netop, hvad
jeg så omtrent havde tænkt mig iføl-
ge erfaring fra et tidligere lignende
tilfælde.
Støttende mig til en meddelelse
fra Edmund Gosse har jeg grund
til at antage at honoraret fra Mr:
Heinemann vil blive indbetalt om-
trent samtidig med at dette brev frem-
kommer. Jeg tillader mig da at an-
Fjeldbakken den 7de Mai 1898.
Min kjære Hr Edvard Grieg
Kjøbenhavn.
Med sand Glæde har jeg modtaget Deres
meget venlige Brev af 25de forMd. hvorfor jeg bringer
Dem hjertelig Tak. Selvfølgelig er jeg og Concordie
vennerne med mig uforandret varmt interesserede
Deltagere i Koret med dets endeløse Prøver, omend
Sagen fik en uventet Vending; ligefuldt er vi besjælet
af kun én Tanke - den, at støtte Dem og Deres
store Sag til det yderste så langt vi formår.
Lad bare de Hårklouske og Holterske trangsynte
Bjerkebækkunstnere hvor de færdes, korse sig og brede
sig og brøle, jo mere jo bére, thi forvist de evned
kun at drukne i sit eget Bandesøle. Engang
får vi håbe, at også Hovedstadens ledende Musici
får Øret og Øiet opladet for, hvad kun én
éneste Musiker af lavere Rang derinde til Dato synes
at have fået Syn for og også i disse Kampens Dage
har skrevet og indtrængende mindet om, - at
man ialfald skulde lærs fra Musikstriden og
Musikfesten i Bergen, at vi hverken i Christiania
eller i hele Landet tilsammen kan prestere et
virkelig fuldt uddannet norsk Orkester i Lighed
med Udlandets store Orkestere, og jeg vil føie til, hvad Udvik-
nu med Ret tør kræve,
noget istand nu. Faar prøve.
Garborg forærte mig Guldkjede
til mit gamle, deilige Uhr (Mamas Brudeuhr)
Julaften. Det rørte mig dybt. Aadne fik
sit Komfirmationsuhr, et rigtig extra fint
Sølv- Kronometer. Komfirmationen blir
nok sløifet; men Klokke maa han nu ha
lel. Fra den trofaste Fru Hauptmane fik
jeg en delicat japansk Silkejakke og af Aadne
en Fjærpen fra "den store Kraaka". (En
af nore Danseviser)
Dr. Hagelius spør, hvorfor jeg ikke
lar Ungdommen lære den lille svenske
Leg "fortrodeliga Band" "med svenske Ord".
Han vil i et Visehefte for Sangdansen, som
"Nordiska Museet" forbereder, opta "Per Spelmann"
paa Norsk, og spaar sig meget godt af
saadan. "Udbytning". Men jeg har Erfarig for
at det er fælt. Svenske Vers blir i vore
Bygder lavet om til ek rædsom Blanding
af Bydemaal og Svensk. I Elverum hørte jeg det
netop med "fortrodeliga Band", som var kommet
ud der paa Svensk gjennem et Legekursus.
tjene mig til beroligelse.
Det er min faste overbevisning at dette
stykke, godt besat og i alle henseender omhygge-
ligt indstuderet, navnlig ved en naturtro gengivelse
af karaktererne og ved en fin behandling af
pointerne i dialogen, vil erobre sig en blivende
plads på repertoiret. Dets udstyr stiller ikke
store fordringer og tiden er endnu ikke så langt
fremskreden at det jo, hvis sagen gribes an med
kraft og interesse fra alle sider, endnu med let-
hed kan sættes op i den bedste del af sæsonen.
Som honorar må jeg betinge mig
inbruttoindtægten af første forestilling med en ga-
ranteret minimumsindtægt af 300 Spdlr:-
Jeg beklager meget at jeg ikke har
anledning til at forhandle personligt med
Dem i dette anliggende, men hengiver mig
imidlertid til det håb at også den skriftlige
vil vej vil vise sig tilstrækkelig. I dette håb
forventer jeg Deres ærede svar og tegner mig
Deres venskabeligst forbundne
Henrik Ibsen.
19 Rue de l'Universit
21 Januar 1888
Kjære Garborg!
Du har sandelig faaet
Hilsen fra mig og Gra-
tulation sammen med
de Andre i Anledning
af Dit Bryllup, forre-
sten likte jeg godt, at Du
ventede mer af mig og 
spurgte, hvor jeg blev af
i Brevet til Kitty.
Vi, alle Dine Venner her
nede, blev svært glade
over Dit Giftermaal,
og jeg gratulerer Eder
begge hjerteligt, for
hvis der er noget jeg
somt at se de to opfatninger. Eilifs er nøgternt
og fint ligt, han sidder i en hvid stol har sort
fløielsjakke paa og graat haar, graaligt ialfald, og
alt det virker vakkert sammen. - Eilif maler ellers et
stort billede Wessel i det "norske selskab", det ser
lovende morsomt ud. - Deres gutter har jeg ikke
seet til paa et par uger, da kom jeg en aften ved
1/2 5 tiden hjem fra byen ind i vor stue, som var
halvmørk af tobaksrøg, der sad Isachsen, Michael og
Harriet
Mons, vi spillede lidt sammen, Mons er meget sikkre-
re og kraftigere nu end før, derefter kom vi op i
en disput, til Isachsen raabte, nu er aftentoget vist
gaat, vi maa fly og prøve, om det enda er der, og ud for
de, vi slængte efter dem, det løsøre, vi kunde finde, men
violinen og et par hansker blev igjen. Skredsvig har
gaat og drevet hjemløs omkring; uden stel om sig deroppe
har han det vistnok ikke godt, saa er han undertiden
vanskelig selv og undertiden mageløs sød, vi ser ham
heldigvis oftere, da han spiser i vort hotel derude ofte.
Munthes tingler gjennem vaaren begge, det er en strid
tid for saa mange nu, al sygelighed vikler sig ind i
og ud af influenzen; fru Bjørn har kjøbt en gaard
derude men foreløbig bor hun i Munthes leilighed,
da de skulde været reiste og derfor blot har beholdt
igjen et værelse for sig, fru Bjørn steller for dem og
det er jo godt. - Harriet kommer til at reise til
Tannum til sommeren, det er muligt at frk Sinding
kommer med, og det vilde være aldeles udmærket for
hende, Harriets paabegyndte billede ser svært godt
ud. Ja jeg har været lidt slap og træt, mens jeg
har skrevet dette brev, jeg kan være morsommere, ikke
tro, at jeg er saa rent falleret heller. Ja lev nu vel,
alle kjære venner Du Jonas og Thomasine, Asta, Erik
og Elisabeth, deiligt skulde være at sees igjen, eders hengivne
Kitty
Menorandum
Bergens Tidendes Redation Herr John Grieg.
Bergen den1 - VII - 1903
Vedlagte Telegram husker du jeg
fik efter at de øvrige allerede var offentliggjort,
- der var da Tale om Offentliggjørelse af nogle
Lykønskningsadresser o. l. - Da disse ikke
er kommet sender jeg Telegrammet til-
bage til dig til Behagelig Fortsættelse. 
Ærb. Gran Bøgh
dirigere den i Kjøbenhavn til
Vaaren. - Jeg er ganske overra-
sket over at du nævner 200
Kroner som muligt Honorar
for Sangene, - ja da skal der
nok blive Kjøbenhavnertur
af (og ellers ogsaa (- o, du letsin-
dige Frants!))
Tak for Gymnastikbogen!
Det gaar for sig om Morgenen Kl. 7 ½ omtrent.
Jeg kommer at tænke paa, hvad en
Kjærring hos Svigerfar sagde, da
hun ivaar saa mig i gymna-
stiske Øvelser en Morgenstund
"En kan da ikke undres paa
at han blir strek under blir syg og klein, naar
han staar og vrier sig saa
stygt!" Jeg har ogsaa i
de sidste dage adopteret din
Morgenstorvask. Rigtignok sy-
nes jeg, at jeg føler nogen Hjerte-
fornemmelser, siden jeg begyndte
med Gymnastikken, - kanske jeg tager
for stærkt i. Men jeg skal con-
Hr. Forretningsfører Hammer
Verdens Gangs Expedition
for den
almindelige
Retsbevidstheds Ud-
vikling, eller for det enkelte Individ. Hvorledes er
nu
den almindelige Retsbevidsthed
i den civiliserede Verden bleven til?
Den bestaaer, som vi let bliver
vaer, af en Række af Grundsætninger, som i Livet vise
sig organisk, i Staten systematisk forbundne, og hvilke
ethvert enkelt Individ
mere eller mindre bevidst
søger paa en eller anden Maade at gruppere rundt om
sin eiendommelige individuelle Livsanskuelse. Men
denne Bevidsthed er og har altid været i en levende Be-
vægelse. Den er ikke den samme som den var for hun-
drede eller 1000 Aar siden, og den maa efter sit Væsen
fortsætte den samme Udvikling, saalænge Verden
staaer. For 2000 Aar siden tvivlede
selv ikke
den meest humaniserede Tænker paa, at Slaveriet var en
nødvendig og retfærdig Institution.
For 300 Aar siden
erklærede Luther, Protestantismens Forkjæmper, den
Mand, som
mod Autoritetstroen paastod, at
Mennesket havde Ret til at fortolke Bibelen efter den Indsigt
Gud havde givet ham, at man skulde jage
Bønder og saadanne Folk
ud af Landet, naar de ikke
vilde slutte sig til Sectskirken. Vore egne
Konger gaae Svige med christne Dissenter. Puritaner-
ne, som fra England udvandrede til Nordamerika
for Religionsforfølgelsens Skyld, tvivlede slet ikke om
Berettigelsen til at straffe dem, som de ansaa for Kjettere,
kort sagt
Menneskerettighed
til
frit
at udøve sin Religion
var dengang ikke optaget i den almindelige Retsbevidst-
het. Hvorledes gaaer nu det
nu til at Retsbevidst-
heden saaledes forandrer sig? Det er fordi 
Retsideen aldrig fuldstændig realiserer sig, fordi
Udviklingen her aldrig afslutter sig. Det opdages
idelig og altid, at Noget, som hidtil har været anseet
for Ret, ikke er det, snart at
Begrebet
tiltrænger en liden Modification, snart
at det
slaaer om i sin fuldkomne Modsætning. Og dette opda-
ges
vistnok
hyppigen
derved, at det befindes, et Gjennemførelsen af en i
en
given Tid i Retsbevidstheden hvilende Sætning
i Praxis leder til stødende Resultater,
men undertiden ogsaa derved at
en skarpere videnskabelig
Drøftelse viser, at den antagne Sætning er skjævt eller
ufuldstændigt opfattet,
og som oftest 
er
baade
Livets og Videnskabens Dia-
lectik i Forening og samtidigen i Spil
og ingen af disse Kræfter
bør foragtes
.
En nøiagtig
Granskning af Retsdogmernes Historie viser,
at det ofte er gaaet saaledes at man
gjennem lange
Tider har famlet efter simple Sandheder uden at kunne
finde og freemstille dem. Man har
følt,
Tredie Forelæsning
Nærmere Betragtning, Papirconstitutio-
nerne, Romerretten, Leilændingsvæsenet
Aager Dag kursen
Fideicommisser i den engelske Ret,
Brødrene Hals Kristiania den 3 April 1883.
Pianofabrik.
Kjære Grieg
Siden jeg sidst skrev til
Dig, er her skeed en - jeg
havde nær sagt - Omvælt-
ning i vort Musiklivs
idet Svendsen har faaet
Plads som Dirigent ved
Theatret i Kjøbenhavn,
og at der saaledes er bleven
en Plads ledig her, som
Du vistnok vil blive til
budt. I den Anledning
sender jeg disse Linier for
at sige Dig, hvor inderlig
ikke paa Stykkets Opf. før jeg faar
se det.
Fru Dybwad er nu i 
Trondhjem og gjør Lykke ved
Olaus Olsens Selskab og i Mai skal
hun til Kjøbenhavn igjen.
Schjøtt var her igaar. Ord
og Ordbok! Talte om Ordboksoversæt-
telser som førte til mærkelige Ting.
Der var gjort Bommerter i Lands-
maaloversættelser, som svarte til den
bekjendte Engelskmandsbommert:
Fyren er spadseret; hvilket skulde
betyde saameget som: Ilden er gaat ud.
Blandt Gaardsdagen Anekdoter frydet
S. sig som altid over
Talleyrand og
Ludwig Filip
og . "Ak. Deres Magestæt,"
sa den syge T., som modtog Besøg
af L. F. "jeg lider Helvedes Kvaler!"
L. F., deltagende: "Deja!" Den er
Kjære Edvard Grieg
Da den rasende Roland
maatte beroliges, og jeg den
dag var optaget, lod jeg Winje
skrive. Ellers er min hele
person i det bedste velgaaende,
og skal vise dig, at mine
fingre er, fuld stand, og stærke
nok til at slaas mod hinanden
den aften du ser paa Peer Gynt.
for en god Stund, at jeg var en "Omquæstioneret" 
Mand i et lille, indbyrdes stridigt Land, hvis Ve 
og Vel dog ligger mit Hjærte saa nær - jeg har for 
en stund glemt mig selv (det højste Punkt, man 
kan komme til i disse flade Egne) - jeg har følt 
Naturens faste Klippegrund under Fødderne: paa 
denne Tomt kan der rejses mangen god Hytte, som 
huser mange gode Venner, ja som selv har gæstfrit 
Rum for en Fjende - naar han ikke opfører sig
altfor desperat!
Se det er Udbyttet af denne Vestlandsfart.
Og nu skulde jeg se at faa den ned i Brevform, 
NB paa Trykpapir - inden Situationer og Farver 
begynder at blegne. Jeg tænker i Grunden slet ikke 
paa den Avis, hvori det skal trykkes - endnu mindre 
Gud bevare nig, paa de Mennesker, der skulle læse det, 
jeg tænker væsentligst, at det vil Dig og Jer en
mulig Fornøjelse at se nogle saadanne prentede
Skitser - og dernæst Emmy og Børnene (naar de
sidste engang bliver store). Derfor kradser jeg ogsaa kun 
disse Linjer ned i en Fart. Du faar tage dem som 
de er; de skulde være Udtryk for saa megen Glæde - 
og ikke mindst for den Glæde, jeg har haft af din 
mere intime (et forbandet skidt Ord). Om 
osv osv. Nok sagt: den var god,
 da Edvard Grieg og Holger D.
fik sammen mange Ting
p.t. Greisdal pr Veile. 27/8 95.
Kjære Ven!
Nu er da Helga endelig saa vidt restitueret, at
hun, som Du af indlagte Brev til Nina kan see,
er oppe, skjøndt det iøvrigt gaaer langsomt frem.
Jeg har ikke skrevet før, fordi jeg vilde kunne
give Eder lidt gode Efterretninger om hen-
des Befindende. Og nu, kjære Venner! faaer
I da have hjerteligst Tak for alt godt!
rigtignok sagde Du oppe paa Troldhaugen, at
Du ikke vilde have Takkebreve, men det
er nu ikke altid, man kan faa det, som
man vil, saa Du maa dog vide, at
dette er noget, som aldrig skal glemmes!
det er noget skjønt at være i Din Vold,
hvadenten Du viser Dit stolte Fædreland eller
Dit gjæstfri Hjem for en. Og hermed skal
Du blive fri for videre Tiltale og jeg vil
da gaa over til at berette Dig vore
Hændelser, siden vi skiltes; dog ikke nogen
Sygehistorie, men blot, hvad jeg saadan har seet
Weimar d. 7-3-98
Über den Kegelthon 4.
Kjære Herr Grieg!
Netop som jeg skal reise
til Hannover på concert-
reise modtog jeg Deres så
venlige brev og indbydelse
til at synge norske
romancer i en af concert-
erne under musikfesten.
Jeg tager naturligvis med
glæde imod tilbudet, og
fryder mig ved endelig
engang at kunne få virke
En enkelt Gang er den kølige og udspeku-
lerede Ro brudt, Digteren er varm, han skriver i
Harme. Der er et stærkt bevæget Brev fra 1867
hvori han gaar i Rette med Bjørnson fordi denne
ikke har hindret et Angreb paa ham i et dansk
Blad. Det er atter den mægtige Kritiker Clemens Pe-
tersen som har været ude, og Ibsen tar ham under
Behandling med usædvanlig Strænghed. Det viser
sig, at de havde det paa en egen broderlig Maade
med hinanden de gamle Digtere; blev en af dem
ilde behandlet, skulde en anden træde tilhjælp. Hvis
vi havde det slig ogsaa i vore Dage, vilde vi nok
komme frem. Og vi vilde ikke ha saa vanskeligt
for at slaa igennem som dybe Aander.
Hvad havde Clemens Petersen gjort? Han
var - forøvrigt gennem megen Anerkendelse og Ros
- kommet til den Slutning, at "Peer Gynt" ikke var
Poesi. "Idealet mangler", sa han. Jeg synes, man
kunde unde en stor Kritiker en saapas pæredansk
Mening. Men nu var det, at de havde det paa sin
broderlige Maade de gamle Digtere, Ibsen anklager
Bjørnson for denne Anmældelse, han skulde ha hind-
ret dens Offentliggørelse. "Jeg bebrejder dig Uvirk-
somhed", skriver han, "det var ikke smukt af dig
at du ved Efterladenhed tillod et sligt Forsøg paa i min
10 november.
En grusom høst.
Selv er jeg daarlig i hodet. Og det det
ser ut for mig, som saa mange av de 
andre ogsaa er nogen streker under 
"normalen" - paa sæt og vis trykkes 
enerveres vi vist alle av krigen,
som paa saa mange lumske veier sniger 
sig ind paa os, mer og mer.
Kaos i Rusland, konvoj i
sækningen i Nordsjøen, centralmagtenes
seier i Norditalien - hvor skal vi
se hen for at skimte strime av lys?
Og nu begynder det omsider
at bli knapt for andre end fattig-
folk her hjemme ogsaa. Nogen dager
har de været uten smør og margarin
i Kristiania - og mange ting som 
havregryn, hvetemel, betesukker slipper 
op. Ja, kanske faar vi ogsaa den 
ære at sulte før det ender. -
Var paa Holmgild ti dager 
nylig - Johan litt av tiden der. Han
tror jeg, at vi bør ikke sætte mere
i de engelske Tidninger indtil det
lider lidt nærmere ind paa Udstillingen,
for Expl. sidst i Marts eller først i
April. - Kommer det tidligere, glemmer
Folk af hele Stadsen. - Men for De
musikalske Blades Vedkommende kan
det jo være godt, om jeg faar Pro-
grammet m.m. til Musikfesten, saa
snart De har det færdigt.
Jeg skriver idag til Bergen og
sender dem et Udklip af Omtalen
i alle Aviser. - Jeg har allerede sendt
Dem nogle faa deraf i Bogposten. -
Nansen er netop i London for et
siken måtte blive en privat sag mellem
Dem og theaterdirektionen. Dette har
også været direktionens mening; thi i de
breve jeg vekslede med denne betræffende
forfatterhonoraret heder det udtrykkelig
at man ikke ser sig istand til at betale
mig mere end så og så meget "eftersom
jo musiken må betales særskilt". Efter
denne udtalelse kunde det ikke falde
mig ind andet, end at De samtidigt
med partiturens indlevering havde
truffet overenskomst som betalingsvil-
kårene. At dette ikke er sket er jo i-
midlertid ingen skade; thi jeg kan al-
drig betvivle at theatret, ligeoverfor en kom-
ponist af Deres betydning vil vise sig
lige så liberal, som tilfældet vilde ha-
ve været, hvis forhandlingerne var førte
gennem mig. Jeg synes derfor at De
bør besvare bestyrelsens brev og stille de
fordringer, som De anser berettigede. At
De ikke sælger musiken overhovedet, men
Kjære Grieg !
Skulde vi gjöre Forsög paa at faae
den Vist arrangeret imorgen Aften ?
Jeg haaber i saafald at Deres Hustru
kommer med, der kommer Ingen uden
maaske Fader
Deres
Emil Hartmann
talte mest om sine
minder fra sommeren
som militære.
1906
1 Jan.
Visit hos Nils Stang,
Lauritz Stang og
sorenskriverens, hvor 
Nils og Etti var.
De andre spadserte til
Lundestad, jeg opholdt
mig en stakket time
i himmerig. Sigrid
havde voldsom hodepine
og mama er ængstelig.
Til middag Riecks.
Om efterm. Herman,
som laved balliste.