MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Haabende, De og Fruen nu ere vel
installerede paa Troldhaugen sender
jeg Dem Begge De bedste ønsker
om en god og heldbringende
Sommer.
Deres altid hengivne
Wilhelm Hansen
Kjære Hr. Grieg!
Desværre kom Vi ikke til Gufsen,
Vognen var bestilt og Selskabet samlet-
men da kom jo det kjedelige telefonbud
som gjorde det af med hele Spekulationen
Vi maa Derfor nøies med disse Linier
at sige Tak for Sidst. Vi havde
meget fornøielse af den lille Udflugt
og haaber med Tiden paa at kunne
gjøre en rigtig Tur, over de høie Fjelde.
Mange Hilsener til Dem og Frue fra Deres hengivne
A.Mickelsen Hansen & Hustru
Rue de l'université 19
Paris 14/10 85.
Kjære Werenskiold!
Vi kom altsaa virkelig afsted og
sidder her i vort gamle rettere nye
logi, vi har byttet atelier og nu
har vi værelse i flugt med det, saa
det er en hel leilighed. Alt er vel,
naar her bare var malere, men
hvor skal man faa dem fra, huf
gid I vare her, jeg skulde være saa
lykkelig, baade for min og for Harriet
skyld. Naa ja, du har vel
allerede anet, at der maa stikke
noget under, at jeg saa snart skriver
til dig, visserligen. Jeg vilde saa
gjerne have mit billede i høstud-
stillingen fotograferet, skal ikke
du lade dit fotografere og kunde
Efter et Par Prøver (han sætter altsaa
Stykket op og ikke Bjørnson, som han havde
lovet) var kommet til det Resultat, at
Stykket vilde vinde ved at Fru Hald
helt blev strøget. Men hvordan kan
jeg pludselig la en hel Figur stryge
uden stor Omarbeidelse! Figuren er
vanskelig og jeg har strævet umaadelig
med ikke at faa den for sentimental;
men nu maatte den kunde stemmes
ind saa den virked fint og vakkert.
Det ender med at dette Stykke
v.s. Theaterchef
Bjørnson tar livet av mig -
Jeg kunde næsten fristet til at
ønske at jeg aldrig mere maatte maatte
begaa et Theaterstykke - 
Labråten.  30.9.04
Igaaraftes kom G. og jeg fra
Lillehammer, hvor vi om Form. besaa
De gøre, De kan vente! Og ikke en Mine fortrak
sig i Deres Ansigt, ikke en eneste Stræng dirred i
Dem. Fordi De ikke "holdt af" mig.
Hvad bad jeg Dem i Grunden om Lov
til at vente paa? Jeg bad Dem i Grunden om Lov
til at vente paa den Dag, da De havde været "ude"
og erfaret, om De ikke kunde blive mere glad i
en anden. Jeg bad med andre Ord om at faa Lov
til at være Deres, indtil en anden blev det! Dét
bad jeg Dem om. Og jeg gik hjem fra Dem og ka-
sted mig paa en Stol og spytted paa mig selv og
sagde: det er første Gang i dit Liv, du har været
saa tungt nedværdiget, - hvor er nu din Stolthed?
Men der, paa den selvsamme Stol, gav jeg Hamsun
det hellige Løfte at rejse ham højt op igen, meget 
højt.
Da De engang paa en lys Dag havde
gjort mig beruset af Glæde, og De tillod, at jeg kyssed
Dem, angred De det straks, fordi De ikke "holdt af"
mig. Og De følte Dem plettet af mig, tilsølet i
Deres Bevidsthed, falden for min Haand, - De havde
faaet noget sort paa Duen. Og da jeg næste Gang
traf Dem - en Lørdag i mørkt, mørkt Regn - mødte
De mig ikke med et lidet Glædesraab, men med
et Ansigt uden et koldt Smil engang. Og De skaaned
mig ikke meget, De lagde ikke altfor stort Skjul paa,
faar hun den til julaften.
Hils din mor og dine søstre fra mig, 
hvis de endda husker mig. Og lev 
vel og ha det godt i julen, du og 
alle dine.
Hjertelig hilsen fra din hengivne 
gamle veninde
Sigrid Undset.
Bergen, 18 April 1907.
Kjære Edvard! Idag er det den første Dag, vi ikke har Mor-
genmøde, og da skal det første jeg gjør, være, at bryde den lange
Taushed. Jeg har nu to Breve ubesvarede fra Dig, - inderlig
Tak for dem begge - men jeg ved, at Du forstaar, hvad det
er at være i en saadan Arbeidshvirvel, som jeg har været
i den sidste Maaned, hvorledes Arbeidet absorberer al Kraft
og al Tid. Jeg er glad over at være kommen saalangt i-
aar, vi er omtrent en Maaned forud i Arbeidet mod ifjor.
Men saa har der ogsaa været lagt en svær Kraft derpaa.
Fraregnet Forkjølelsen i Paasken og nogen Tid udover
har jeg klaret mig godt, takket være et absolut ro-
ligt Liv. Tidlig tilkøis og op hver Morgen Kl. 6, naar
Fabrikfløiten lyder. Naar jeg om Aftene har er kommen
hjem Kl.8 og har spist tilkvelds, har jeg været saa
helt igjennem forbrugt, at jeg bare har duget til
at fordrive lidt og saa krybe i Køien saa snart som
muligt. Nu slutter snart ogsaa Aftenmøderne, og saa
letner det paa Ligningskontoret. Det er deiligt at vide
at jeg vinder en Maaned med mindre Arbeide til
Sommeren. Den skal vi nyde sammen. Under saadanne
Tider, som de jeg har havt, er det godt at have
de enkle, store Glæder, Naturglæderne, let tilgjænge-
lige paa første Haand, og jeg har følt Forfriskelse
og Styrkelse ved at have Næsset at ty til. Der
blir under saadan Travlhed ikke Tid til at længes ud.
Men saa er det dog underligt at tænke paa, hvor for-
skjellig vort Liv falder. Saa kan Du nok forstaa, hvilken
Ind I vugger i Sje Sindet
med drømmesød Sus
Fra de evige Fredspalmers
Vænge.
Hvert et Skjønhedsfrø dulgt
Som i Hugen tilhus
Ved jeg Solmagt mod
Lyset vil trænge.
Slummerbundne Længsler
i Hjerternes Sjakt
I til Himmelflugt Døren
oplukker,
Smelter Isen, som vinter-
lang Kummer har lagt,
Sorgens Brænden I tårelindt
slukker.
O, I viser os op mod den
evige Fryd,
Hil jer, hil jer, I hellig To-
ner!
Lov kommet friske hjem fra Holmenkol-
len. Allikevel hadde jeg en interressant,
Skjærtorsdag, da den søte Manna
Kielland hentet mig til Josephsons
Utstilling i Kunstforeningen. Den er
storartet og merkelig. Efter min Mening
er han Sveriges Mestermaler. Jeg haaber
Du har set og studeret ham. Idag sitter
jeg heroppe i Fred og har nok at gjøre med
at læse og skrive. I morgen maler jeg igjen.
Hav ikke ondt af mig for det, som
er min velsignede Tilflugtshavn
og slukker alle Sorgare mens jeg arbei-
der. Jeg glæder mig til Du kommer til
bake. Kom snart herop elskede Søstera
mi. Gud ske Lov, at jeg har Dig!
Kjærlig Hilsen Astri, Hjalmar. Din egen Harra
Hr. Edvard Grieg.
Rouget de Lisle og Rikard Nordraak har vist os, at man
ikke, fordi om man er "blottet for den tekniske evne", bør brænde
inde med et øjebliks - måske ægte - inspiration.
Hvem ved - kanske man kan træffe på en prik. Alligevel,
skjønt til sit praktiske formål tilsyneladende en umulighed.
Han begejstredes over digtet, og varm fædrelandsven, som
han var, skrev han en dag i sit hjertes enfold musik til det i
form af en mandskvartet.
Således gik det også mig, da digtet i 1868 var nyt.
Vi savner endnu en melodi. Tiden gjængse, vellavede, blir aldrig
folkesang, dertil er den altfor tung og slæbende.
Kunde min blive det? - - -
Som De vel ikke mere erindrer, har jeg havt den glæde at
træffe Dem i Leipzig, vinteren 78-79. De sagde mig dengang, at De
kjendte mig af min store lærer Edmund Neuperts omtale.
Får jeg med det samme lov at sende Dem et tekstforsøg til
Deres vægtersang, op. 122 Som en ringe tak til mesteren for al den
kunstglæde, De har skjænket mig og os alle!
I dybeste ærbødighed
Tordenskjoldsplads 1II 26 apr. 1900. Anton Juell.
der er knusende varmt, saa hun
bor et Sted i Bjergene der hedder
Kamakura, hun har endun ikke været
i Yokohama derfor har hund ikke
kunnet sende Prøverne.
Ja saa Farvel for denne gang
Hilsner og Kys til Dig og Tonny
fra Din Ly.
Hvis det interesere Dig kan jeg fortælle
at Ingeborgs Drenge er kommet i
Kostskole i Hersholm, Clara har skrevet
et vart og fornuftigt Brev til Bodil,
og fortalt hende om Begivenheden.
Laurgaard, 27. august 1917.
Kjære Kitti,
jeg hører av mama, at du har sendt mig bær fra
Hardanger – det var forfærdelig snilt av dig. Mama og Signe har 
været saa ædelmodige at sylte dem for mig – istedenfor at spise dem 
op selv i mit fravær, saa jeg glæder mig svært til at faa dem.
Jeg haaber du har hat en god ferie, du og dine.
Jeg har altsaa virkelig iaar tilslut kommet mig ut og har ogsaa 
ferie – saavidt det kan kaldes ferie naar man har to smaa,
urolige unger at passe og stelle, den ene sykelig og den anden 
overstrømmende livlig, og en bok at skrive. Naaja, jeg har en jent-
unge til at passe dem fra ½ 10 til 6, og igaar kom mama 
hitop, saa hun hjelper mig vel litt med at se efter dem
- skjønt hun er dygtig træt efter at ha hjulpet Signe 
isommer med hendes smaa tvillinger. Du har kanske hørt
at Signe fik to smaapiker nu i juli? Stakkar, hun er
rent overvældet og noksaa overvældet utslitt allerede av strævet, 
men hun er jo forfærdelig henrykt over dem, og det er pene
søte smaabarn, sunde og friske. Med tiden blir de jo mor-
somme ogsaa da. Ragnhild har du kanske set nede hos 
dig – hun er en tur hjemme for at spise sig mæt og drikke 
kaffe og la sig stelle med efter sine hvetebrødsdags, som var 
uten hvetebrød og i det hele omtrent uten mat. Hun og hendes
mand er jo svært glad i hinanden og lykkelige for at ha
faat sit hjem omsider, men no anlæg for husvæsen har hun
Dem ved forevisning af bestillings-
kortene. Denne anmodning er for-
mentlig fra avisfolkenes side bleven
forglemt eller forsømt.
Det var mig meget kært at er-
fare at dampskibet «Dronningen»
nu endelig iår giver et lidet ud-
bytte. Jeg håber De er så god at
lade beløbet hæve.
Ligeledes beder jeg Dem mod-
tage, hvad Kristiania teater ind-
betaler for «Rosmersholm». Be-
tingelserne er denne gang 10 &percnt; af
hver forestillings bruttoindtægt.-
Det var først gennem Deres skrivel-
se af 11. Marts at jeg erfarede at De var
bleven ægtemand. Hvis det går an
så lang tid bagefter, da beder jeg Dem
og Deres ærede frue modtage vore
hjerteligste lykønskninger.
Deres hengivne og forbundne
Henrik Ibsen.
rette sig, og på hvilket grundlag der da skal
bygges. Vil man fare frem som Octavian,
der, selv givt med Scribonia så Tibers hu-
stru Livia, forelskede sig i hende, sendte sin
hustru skilsmissebrev, ophævede Tibers ægteskab,
ægtede derpå Livia, hvis mand ved brylluppet
fungerede som hendes fader; strax efter fødte
hun en søn, som Octavian sendte til faderen.
Jeg vil sige dem noget: jeg afskyr al Kjærlighed
mellem mand og kvinde, fordi den fra mandens
side kun synes mig at være sandselighed.
Jeg kan næsten sige - jeg hader den. Har de
nogensinde kunnet tænke dem en mand, der
havde nok i bevidstheden om den elskedes kjær-
lighed. Aldrig! At afskaffe, indskrænke
ægteskabet, uden at sætte noget andet istedet,
det er hvad der tiltaler mig. For denne idé
kunde jeg ofre livet, hvilket forøvrigt ikke
betyder så stort, thi jeg sætter ingensomhelst
pris på livet, - akkurat tvertom! Jeg trives
slet aldrig på jorden og derfor går min længsel
i disse Dage, en Broder
er ganske vist hjemme, men
han er borte hele Dagen,
saa det mærkes ikke.
Percy skriver at han er
næsten syg af Træthed, og
faar altsaa rimeligvis
ikke Spor af Ferie.
Synes De ikke det er fuld-
stændig Vanvid?
Det er i Grunden næsten
frygteligt med saadan Over-
begavelse, naar den gjør Livet
for Indehaveren saa strengt.
En trist Ting til er hændet
den dame som jeg skulde
være sammen med, til
Midten af August, skal
rimeligvis i næste Uge
ind paa Diakonissestiftelsen
datter, Pastor Møllenbeck og Dem selv
Din hengivne
Sigrid Undset.
til det nordligste af Vandet
bag Sandvigsfløien og saa
susende ned Munkebotten,
og saa spadserende ned
til Stormøllen og til Bru-
landsbryggen - hvor vi var
inde paa det gammelber-
genske "Tracteursted" og
drak Brus og Melk (vi
havde ikke Drikke med paa
Fjeldet) og saa med Damp-
baaden til Bergen!
Nu! hvad siger Du?
Er ikke nu Kardialgisten
slagen paa Flugt!
Saa er der en Ting,
jeg maa nævne for Dig,
det er, at Hr. Byfogden
strax han havde seet i A-
visen, at Udstillings-Sangerne
tænkte paa at faa
Svendsen og Dig med til
Paris, var inde paa
mit Kontor for at bede
lørdag middag.
Kjære Tore Ørjasæter,
Jeg var opom Røde Kors i formiddags og fik 
da høre at Aslaug er blit saa syk. Det er ikke stort en kan
si eller gjøre, naar ens venner blir møtt av en slik tilskikkelse
– men du vet at jeg er svært, svært bedrøvet for dere begge og for 
den vesle. Og, et spørsmaal, som du ikke maa bli sint paa mig
for – vil du la mig faa lov til at hjelpe dig med det eneste, 
jeg kan, det økonomiske – for vort venskaps skyld og for 
den glæde jeg saa ofte har hat av din kunst?
Gud gi; alt maa vende sig til det bedste for
dere alle tre!
Din hengivne
Sigrid Undset.
Kristiania, den 10.1.97.
Kære herr August Larsen!
Indlagt fremsender jeg en
veksel på 4,400 kroner og forhåbentlig 
vil der i disse dage fra W. Heinemann,
London, indløbe et lignende papir ly-
dende på 3,600 kroner. Disse to beløb,
tilsammen altså 8,000 kroner, vilde jeg
gerne have anbragt i gode, sikre og for-
delagtige værdipapirer og tillader mig
at regne på Deres velvillige bistand i så
henseende. Jeg skrev for nylig til herr
Hegel om lignende anbringelse
af
forfat-
terhonorarerne for de to oplag af bogen
og vil derfor ikke gerne ulejlige ham på
ny, hvorfor jeg denne gang vender mig
direkte til Dem i håb om at De nok også
Trørød pr. Vedbæk.
27-5-11
Kære fru Grieg,
Hvor det var Kønt af
Dem at sende mig det
Velkomstbrev; hvis jeg
nogensinde havde tvivlet
om Oprigtigheden i Deres
Indbydelse, maatte jeg da
nu være bleven omvendt.
Det er nu for Resten ik-
ke et saadant Brev, jeg
har ventet paa, inden jeg
der noget bedre kan 
fremstille den lyttende 
Nutid end den noget
idiotiske 
gut 
som nu står der
– Jeg skal da ogsså gjøre
nye Studier til Solen 
medens jeg venter til Sommeren 
med Forskerne –
Thiis var hernede og jeg 
viste ham Brøggers blaa 
Stene (som altså ikke skulde 
findes) Eketræer i Masser 
som har voxet op mellem Sten
stærk Interesse har jeg heller ikke af det,
eftersom Oversættelsen i Regelen flenser alt
det fine bort af Sproget. Anderledes
med Musiken, den lar sig ikke snyde
hvor langt den saa vandrer ud fra Trold-
haugen.
Elisabeth er saare frydefuld om
Dagene, fordi hun synger med Madam
Colonne, hvem hun omfatter med
hele sit Hjertes Hede. Nu sidst
er der Glæde, fordi Mme Colonne har
bedt hende hjælpe sig med Udtalen af
de norske Ord til dine Sange, - og
hun faar den Ros, at hun synger saa
helt rent. En Veninde af Elisabeth
og af os alle her i Huset er Hanne
Marie Hansen - Vidunderbar
Ogsaa om Biskop Svendberg og Kongen.
Kong O. II sku Krones; men sendte Bud til
Bispen, at han ikke vilde knæle, da han
var den vise Salomos Stedfortæder paa Jorden.
Men Bispen sendte Bud tilbage: Helsa
Kungen og sej honom, at vil han
inte knæle, saa blir det ta mig
Fan ingen Smørning als!" Og fl.
Saa saa endte han som altid med sin
Bordbøn: Gid alle Rixer var dobbelt
saa mætte som jeg nu, for saa
sprak de! S. er saa derlig med
det, at han er saa elskværdig
uskikkelig. -Jevnt Snefald. Mørkt
i Verden og paa Hvalstad.
Onsdag 16. 12.03
Reiste ind til Dameselskabet
hos Fru Konow igaaraftes. Alt var
13/9 1907.
Kjære Gustav 
Tak for dit brev til tilsynskomi-
teen!
Efter hvad jeg hører, skal det ha
"gjort undervirkninger".
D.v.s. Meyer er blit livende
ræd for at miste dig ved arbeidet og op-
fatter dit brev som en fordring fra din
side. Han vil derfor mundtlig søge
at drive sagen igjennem i departementet.
Dette har han ialfald sagt til S.
Og jeg tror også, at han nu gjør, hvad
han kan. Han indser vist nu
Hr Hans Jæger!
Midt i al den utak, De
faar, har jeg faaet lyst
til at sende Dem en tak
for Deres modige bog. Den
var drøi at læse, meget drøi,
det var dens intense kraft og
ærlighed, som gjorde, at jeg
kom igjennem den. Da den
var læst og fordøiet var som
hovedindtryk igjen et forøget
fond af menneskekjærlighed,
samt vrede, ærgrelse eller sorg
over os allesammen, som lader
et samfunds forkjerte umoralsk-
hed mishandle den egentlige
livs natur hos dets medlemmer.
Kjære Jappe
Jeg sidder i et af 5 bedste 
hoteller i Europa – i Bad Nauheim
ført af skjæbnens uransagelige veie 
og af min utrolige dumhed der
skulde have lært af de utallige 
helt mislykkede forsøg på finde
varme sydover – det er jo bare 
et mærkligt fata morgana som
erlavet for os hjemme –
Jeg sidder og harker og spytter mest
de aller hjerteligste
Hilsner.
Deres hengivne
Karen Holten
Undskyld den frygte-
lige Skrift og Blyanten.
Bergen 16de Juni 1901
Hr. Komponist m.m.
Edvard Grieg.
Jeg skal herved opgive
Dem vor Militærmusiks Besætning
2. Fløyter
1. Es Clarinet
4. B.Clarinetter
2. B.Cornetter
2. Es-F Trompetter
3. Es-F Valdhorn
3. Tromboni
2. Basfi (Hedekoner)
Trommer og Bekken og Triangel.
flere instrumenter kan jeg
desværre ikke raade over, saa
det er meget arbeide med at faa
KjøbenhavnK.d. 2/8 1898
Kjære Grieg!
Samtidig hermed følger i 4
Bd. en Afskrift af Dit
Manuskript af Sangene
vedføiet den John Paulsenske
Oversættelse, og af det med-
følgende Brev fr. J.P. 
vil Du see at Oversættelsen
netop nu er som Du ønsker 
den. Vær nu saa god snarest 
at lade os vide om
Høytærede Herrer Vilde behage at troe, at om
Gud ikke, over forhaabning, hafde Velsignet dette
fattige Land med Korn-Vext, hafde hunger
og dend største nød giordt det øde, og det al-
lene for dend beklagelige priis som Fisken er
bragt til, hvortil ieg holder Visselig dend
sidste og fierde aarsage, som er anført, for
dend allervigtigste.
Til dette at hemme skulde jeg uforgribeligen
formene at Være nødig: At der blev, under
høy straf, forbudet, at ingen maatte under-
staae sig at Vegre sig for at tage penge af Bon-
den for hvad hand skal yde, undtagen Tiende,
langt mindre at understaae sig at befale
eller aftvinge Bonden Fisk. Saa og ikke at for-
dre som for en sær forene penge for afskrivning,
naar hand kun betaler med penger, og at
Ved saadanne Klager som derover kunde
indkomme maatte følgis forordnin-
gen af d 5te Februarii 1685 dends 5te
Paragraphus, og at det forbud,
som herom kunde ergaae,
maatte ikke allene til Tin-
ge, men og af Prædikkestoe-
len giøres bekiendt til
dend fattige Almuis under-
retning.
2.9.1926.
Kjære Fru Vislie,
tak for Deres brev, og tak for
De saa redebon vil hjelpe mig med
denne sak. Den ordning som De foreslaar –
at der mest mulig blir leveret varer – hadde
jeg ogsaa selv tænkt paa; jeg har hat det
slik her paa Lillehammer allerede i etpar aar.
Nu kan jeg desværre ikke benytte
mig av Deres indbydelse til søndag, fordi
jeg uventet blev nødt til at reise til 
Oslo sisste søndag og maatte være borte i 3 dager.
Men kan jeg faa lov til at sende Dem
nogen ord, før jeg næste gang reiser ned til Hamar?
Med bedste hilsen til Rektor Vislie
og Dem selv
Deres hengivne
Sigrid Undset.
Kjøbenhavn 5. 8. 94
Kjære Herr Grieg !
Jeg kan ikke noksom takke Dem for Deres Svar,
der for mig er ensbetydende med Koncerternes
Fortsættelse inden de lykkeligste
som tænkes kan ! Jeg er ganske vis paa, at
De ikke vil komme til at fortryde, at De
har stillet dem, som De har gjort det: min
Tak til Dem vil deles af Alle herhjemme,
derpaa kan De være vis !
Jeg har en fuldkommen ren Samvittighed
overfor Johan Svendsen, og paa hans Motiver
til at med mig man jeg ophøre at
grunde, naar jeg vil bevare min Agtelse
for ham, hvad jeg vil. At andre har sat
Ondt for mig, ved jeg, og saa svag som S.
er, undren det mig ikke, at han til en
vis Grad har lafet sig besnære af den
Bekændlighed og de Argumenter, som Bag-
Torsdag 14 April 32.
Kjære Tore!
Jeg har altsaa latt mig forlede til at
være uretfærdig mot dig i den Historien om
de 20 Kr. til Arild. Jeg visste ingenting, hørte
bare hvad som blev sagt mig av Mama, men
hun har selv misforstaat det hele. Arild skriver
nu selv idag at du ikke er at bebreide. Saa
jeg beder dig altsaa undskylde at jeg skrev
som jeg gjorde.
foreslå følgende forandringer. Navnet Olaf
forandres til Oskar, Rørlund til Lundt,
Tønnesen til Tönnsen, Vigeland skrives
Wigland, Sandstad skrives Sandstadt,
Dina Dorf forandres til Dina Torp, der
er et svensk navn, Krap skrives Krapp,
Aune forandres til Auner.
Med herr Ackermann har jeg igår truffet
aftale og han er beredt til at begynde tryk-
ningen så snart de første ark af afskriften
er færdige.
I håb om at De billiger de ovenfor
gjorte forslag tegner jeg mig
Deres ærbødigst forbundne
Henrik Ibsen.
P. S. Med stykkets titel og personliste bør
der udsættes indtil det hele er færdigt; afskrif-
bedes derfor godhedsfuldt begyndt med første
akt. (Aufzug??)
H. I.
Christiania d. 25 august 1869.
Kjære Grieg!
Tusinde Tak for Deres Brev
af 13"ds som det glædede mig
at modtage da jeg ikke havde
hørt fra Dem siden Deres Afrejse.
Jeg har været oppe hos Fr. Fri-
mann af hvem jeg fik den
Besked at Cammermeyers
blive boende Vinteren over,
men de kan ikke for Øieblikket
bestemme hvor de gjøre
til Vaaren, men jeg skal
da undersøge Tingen. Det
er godt at deres Møbler ere
assurerede nu, thi vi have
her i Sommer haft den
ene Brand paa den anden;
imidlertid hilser Herr Dahl
den nu og da at de Intet
komme til. - Saa have
vi da ogsaa faaet høre
svare, kan jeg forstaa. Ængstelsen
for Christen tager vist svært paa
hende, uden at hun kan lade
sig mærke dermed. Og noksaa
ensomt er det jo ogsaa for
hende dernede, da hun jo ikke
kan tale fransk. Jeg haaber in-
derlig at have hende hjemme i-
gjen inden Midten af Marts.
Hendes væsentlige Opgave har jo
været at bjerge Christen i Be-
gyndelsen af hans Sygdom og
lære ham Forsigtighed og at an-
vende alle de Forholdsregler, som
kan hindre nye Anfald. Men gaar
det fremover som nu, saa maa
jo Christen som voxen Mand selv
passe paa at være forsigtig, hvad
enten han nu kan komme hjem-
over med eller maa tage et mid-
lertidigt Ophold i en eller anden
Fjelddal i Frankrig eller derom-
kring. - Vi faar haabe det bedste
at skrive med det Maal at bede dig holde fast ved
Navnet Harmonien og ender med at bede dig
i Tilfælde dog ikke at lade Forsoningsarbeidet
strande pa et Navn, saafremt du kan sikkre
dig helt og fuldt den kunstneriske Idé, du
har villet støtte ved din Dotation. Orchester.
foreningens Navn Mand vil sandsynligvis blive
Formand i den nye Forening. Kunde det ikke
gaa an, at du skrev til mig et Brev, som jeg
da under fuld Diskretion forelægger ham?
Om du da principielt fastholder Harmonien og
det da skulde vise sig umuligt at gjennemføre
Navnet, i en anden Skrivelse gir din Tilslutning
til Filharmonien eller et andet Navn du maatte
synes var bedre?
Jeg skylder at sige at Frants er rasende paa Harmoniens
Vegne fordi vi opgiver en Institution som vi var kaldet at
opretholde. H. har spilt ind minus Kr 8000 fra Septbr! Publikum
er lei af Striden og lei af Musik. Alle vore Extraconcerter
har bragt stort Tab, for ikke at tale om Solisterne. At fortsætte
paa denne Maade er absolut uforsvarligt, - økonomisk og
socialt. Dræber vi M. dræber vi det komunale Bidrag og
splitter for lange Tider Bergens Musikpublicum. Jeg siger
ham at jeg skriver idag til dig saa faar han selv tale
sin Sag og du vil paa Afstand se klarere end baade
F og jeg - selv om jeg ogsaa har forsøgt at være saa
upartisk som blot mulig. Striden har kostet mig mangen
en søvnløs Nat og glad skal jeg være den Dag den er endt
Og hermed være Sagen lagt i dine Hænder. Venligst
Skriv saa snart det blot er dig muligt! Børre R Giertsen