MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Kjære Honoria!
Det er ikke værdt at sende dig en blank side, saa
jeg faar ligegodt rable lidt jeg ogsaa. Jeg liker mig godt
nu, kan de tro, - har faa skoletimer, men arbeider som
en hest, mere end før. - Alette og jeg gaar sammen paa
chemisk laboratorium; ingen af os kan noget, saa vi
søler ubændig og gjør mange fadæser; men naar vi
flittig bruger bøgerne, saa blir der da lidt ud af det
alligevel. Det er morsomt, at hun er her; vi nyder
allting bedre da. Jeg er begyndt paa et par forelæsninger -
Thorup og Wille; den sidste er saa syndig at lægge sine
forelæsninger 8-9 om morgenene; men han er noksaa
koselig, saa vi gaar der alligevel. - Jeg skal hilse dig fra
frk. Steen, som gaar paa hospitalet nu; hun sørger over
hans
Thorups
forelæsninger, - beklager dybt, at der skal trille ord
ud af hans mund, uden at hun kan opsamle dem. -
Paa mit eget laboratorium har jeg ogsaa en hel del at gjøre,
jeg skal prøve at faa istand et kapitel ved siden af
en afhandling, som Hjorth skal skrive nu. Jeg tror ikke
det blir, før jeg ser det, forresten; men det er jo bra at
have et maal.- 10de oktober, sagde du? Jaja - lykke til!
Skriv lidt ofte breve hjem; du ved ikke for en pris der
blir sat paa dine ord, naar de af og til kommer.
Hils Vilhelm! Din Kristine.
Sørgeligt med Fru Agathe Grøndal, som
mister Hørselen saa rent. Mærkeligt er det
at hun hører Musik. Harriet Backer ser
vi saa sjelden nu; hun er saa optaget
med Fru Grøndahl.
. 5.3.04
Tuftens høire arm begynder ogsaa
at bli ond. Mandag maa vi til Strøm.
Oslo Gilde iaften; men jeg har sovet
daarlig og kan ikke opdrive Humør til
at gaa. G. lover at reise ind, saa da
blir jeg jo rigelig erstattet. Fru Seippel er
storartet snil, som greier alt uden
at mukke.
Sne! Jeg læser Weininger!
En græsselig Tid vi lever i! Verden forgaar
af Bøger. Især tyske. Og ingen af dem
løfter en Flig af det store Forhæng. Og
hvad saa? Det blir bare saa indviklet at
leve. Og det er dog saa enkelt igrunden.
Burde være det altsaa. Men hvor længe
er der ikke forgjæves raabt: Tilbage til Naturen!
art mærke Bedring!
Dit Brev fik jeg først
ved min Ankomst til
Frederikshavn Tirsdag
Aften (sammen med Brev-
Kortet). Ellers havde jeg
naturligvis svaret tidligere.
Jeg har havt en vellykket
Tur sammen med Jacobsens.
De er nu taget til Skagen;
jeg har rejst hele Natten
hertil. Nu legger jeg mig
over paa Fuglsang, hvis der
ikke er for mange Gæster.
Efter d 20de skal jeg saa ned
og svede i Bayreuths.
Endnu en Gang den hjerte-
ligste Tak til Jer begge
12/8. 46.
Kjære Tore,
du later vel ikke Brevet til Riksadvokaten
komme altfor meget paa Vidvank?
Det er ikke for min Skyld, men for din.
Det er kanske endog farlig at du har det.
Jeg sitter her og frykter for det. For du er ikke
fri, maa du huske.
Politiet har Makt og en forfærdelig Makt,
vi andre kan ha al Ret, men vi kan ikke
staa os mot Makten.
Du lot "interesserte" læse Brevet, var
det ikke saa? Men nu maa du kanske
helst sende mig det tilbake. Det er kanske
bedst at du ikke beholder det længer -
saaledes at nogen eventuelt kan finde det hos
dig.
Det han hænde jeg bare er nervøs, men
jeg er ræd.
Papa
Send det tilbake rekommandert.
Charlemaines politikk iallfall
har forhalet et krigsutbrudd.
Har vært så frisk denne
siste måneden, som ikke på år 
og dag. Takket være kniske -
innført av en svenske og nå
epidemisk utbredt over landet:
buetekle og havregryn og rosiner i 
grøt til frokost. Det har + 
vishyvann om morgenen hjelpet
fabelaktig på de elendige tarmene 
mine.
Lørdag skal det være fest for 
Eugenia Kielland, 60 år, på Agnes
Hiorths atelier og jeg har tatt på mig 
i holde hovedtalen.
17 mai.
Den dagen har vært en ekte
og rett 17 mai - sol, varme, flagg 
grønne bjerker og blå himmel.
Jeg reiste inn i formiddag for
hvor trist det er for mig at ikke mer
kan arbeide i Kunstens Tjeneste. Jeg
elsker og ærer den over alt, som en
Guddom, som en Religion. - Gis der noget
himmelsk på Jorden så er det Kunsten,
og ganske særlig Musikken. Den har
stedse formået at løfte mig så høit
så jeg i den reneste Lykke og Salighed
tidt rent har glemt min usle Jord-
bundethed. - Ja Musikken er fra
Gud det er sandt og vist, og de en
af de største Præster i dens Tempel -
hal er i Sandhed en høit benådet
Mand. - - - Ak Legemlig
Lidelse og Pine er dog Livets Største
Ulykke. Al anden Misere må man
med et lyst Humør og fast Vilie
kunne overvinde! - Ja jeg går så vidt
at sige, at den der har sin fulde Sund-
hed og ingen Hunger lider, han begår
talte en Gisning om at det mu-
ligens kunde være Eilif, saa var
dette sagt som en løs Formod-
ning, for det er jo mange
Aar siden, og da er det vanske-
ligt at paastaa nogenting.
Eilif er imidlertid ganske sik-
ker paa ikke at have havt el-
ler læst Bogen, saa ham var
det altsaa ikke. Det er gruligt
leit, at denne værdifulde Bog
er kommet paa Vildspor, og
kunde jeg skaffe Dig den til-
bage, saa vilde jeg være meget
glad. Hos mig er den ikke.
Jeg pakkede selv vore Bøger
ud, da de kom fra Paris, og
den har jeg ikke set. Det var
jo en ganske liden Bog; men
alligevel - jeg føler mig saa
sikker paa, at Du har faat
den tilbage. Bogen er jo ude
af Handelen og den havde
jo desuden Affectionsværdi
Vi skulde ha Pisken over os
og slite til vi længtet efter
lidt Frihed og Hvile. Værst er du
faren, for
der stilles ingen Krav til dig paa
noget; jeg har da Huset og Gutten
og en hel Del praktisk arbeide
saa jeg faar ikke Tid til at falde
i altformange Funderinger, og havde
jeg ikke det, saa var jeg færdig; jeg
greide ikke at gaa saan som
du op og ned paa et Værelse med
Henderne i Lommerne og bare
være Klok. Han lo: "Nei er det ikke
fælt; men nu er det virkelig
en Byrde, at jeg ikke har nogen
Byrde; det jeg Kunde ha Lyst
til var ligfrem at begynde at
høiesteret i Frankrig 
enstemmig har fo kasseret 
dommen over Dreyfus -
saa at han atter indsættes
som eskadronschef.
Det blir altid sværere 
at trodse folkeviljens ret-
færdighedskrav! Og havde
Frankrig skam af det første,
har det ære nu. -
14/7 Spiste Tupsas geburtsdag -
afreise af Torsø folk,
graat af jomfruen, 
graat af Marie, tur
med Werenskiold, de
"unge" middag Dyrendal,
besøg af Borgh. og Gunh. -
koldt veir, men mange roser.
Forskjellige Medarbeidere i 
Deres Blad Verdens Gang
vil nok kunne forklare 
for hvorfor jeg ikke kan 
nyttiggjøre den gode 
Position jeg har her – men 
må ligge i Kur
Mange Hilsener til
Dem og Deres Frue
Deres Edvard Munch
Bad Koesen 19-63-06
2/1
Nu er jeg kommet til byen, hvor her er ganske folketomt for mine folk,
en føler sig saa løsrevet fra alverden, det har desværre meget af den hjemløses
følelse, som ikke er god, men du ved, i næste øieblik har man atter livstraaden
til alle dem, som man virkelig har, der er en tyk traad til eder to, jeg ved,
den holder fra begge sider. Jeg vil komme til at savne eder umaadelig meget
ivinter, der er høist faa hos hvem jeg finder et hjem i alle sindstilstande,
enten jeg taler ud eller ikke, i den sidste fæle tid, (som forresten tildels varer)
har jeg ikke talt et ord,
til eder
men eders hjem var mig balsam til alle tider.
Det skulde ikke kommet her dette mismod, men der er saa meget, som omgivel-
serne raader for.
Godt at høre, at Olaf Schou skriver ofte, muntert og morsomt, saa maa han ha det
temmelig godt ialfald. Hils han hjertelig.
Da jeg kom med jernbanen imorges var der en masse mennesker fra alle stationer,
ellers er der ofte blot 7½ mennesker, paa midtveien møder tæg togerne, der
ventede vi et kvarter, jeg spurgte efter hvad dette betød, jo der skulde være 
museumsmøde Bratzeg Brantzeg skulde tale, mit tog havde 300 mennesker,
det fra Stavanger mer enda, men manden fiik fik jeg ikke se desværre, en 100 menne-
sker af tilreisende, de skulde holde til under aaben himmel. Fortæl Oluf
Schou dette. Lev vel, hjertelig hilsen fra
eders hengivne Kitty.
Fæl pen.
5/12.
Kjære Veda!
Nei nu er det som om vi skulde leve paa hver sin
klode, hvilket vilde være morsomt forresten, hvis der var for-
bindelse mellem os, vi kunde da ha alskens at fortælle.
Jeg vil bare si, at jeg finder denne afstand ækel, jeg savner dere
uhyre til alle tider, skal dette vedblive? Jeg er blit ræd
efter den meget anerkjendende lovtale om Aubert, jeg glæder
mig ikke tilbørlig, for jeg er ræd, den fører eder fra os, hvor dere efter
fødsel og natur hører hen. Jeg mente at se paa dig, at der var
saadanne muligheder eller læste jeg det i brev fra dig, der var et al-
vor, som jeg ikke har set før, jeg følte vist bare, for jeg husker
ikke nogen ord derom. Det vilde være et stort tab, men hver
maa jo ha sin frihed paa jorden.
Vi lever alle som ellers, Harriet kom hjem med udmærkede men
ufærdige billeder, hun har sin malerskole, men ikke mange, hvil-
ket jeg synes om, hun bør ha tid til andet arbeide, dar hun
enda har kopien at arbeide paa og dertil har en bestilling fra
Stavanger. Hun er kommet til ro efter den store sorg, naar der
kommer mærkedager, blir hun fortvivlet men ellers er hun kommet til
at kunne glæde og more sig men i al stilhed, hun sier netop nei
i telefonen til et selskab, jeg ved ikke til hvem, at hun ikke kan,
det faldt saa sant just, mens jeg skrev om dette.
Ole kommer Hjem i Midten
af Mai, han har det fremdeles
godt i Wien - hvad hans
Ouverture til Kong Erik
under hans egen Lædelse vil
blive opført den 19 Ap ved en
Konsert i den store Philharhononeker
sal hvor Pianisten Grünfeldt gav
en Konsert, - Ole har aldrig
modtaget det Brev du for
et Par Maaneder sendte ham
gjennem mig - det er bleven
borte paa Veien - Jeg har hørt
at du har corresponderet med
diverse - om at komme hid
Jeg synes du burde være kom
met uden Correspondance, strax
saa havde Du faaet Konsert
istand i denne Maaneden - den 22e
Din hengivne
Karl Hals
29/1 Hørte Orpheus med Fanny Elstad
i bentealteatret fredag. Noget rørende
over hele den dilettantiske foresteling - 
ekthet og vilje midt i all hjelpeløsheten.
Stor, vakker røst, Eestads. Alle hennes
venner og hennes uvenner mobilisert av 
Sigurd Hansen.
Jeg blev heftig sjuk, har ligget 
med feber til i dag. Influenza, som halve
byen har. Har fått lest Sigrid Undsets
Elleve år. Så vemodig lesning - et
barn, som aldri har vært barnslig. Og også
det voksne barns indirekte kommentarer -
denne sommeren i Trondhjem  holdt hun
sig mest for sig selv, for hun hadde vært 
sammen med så mange barn på skolen 
om vinteren og i heftig lek på gatene, så 
hun trengte hvile. Vemodig! Åtte år
gammel! Sigrid har alt som liten vært 
ensom i sitt eget vanskelige sinns fengsel.
Den alltid villige forakt for andre mennesker
så merkbar alt da. Noget for mig nytt:
1937.
21/1 Det har tatt tid i få sinnet
roligere og å forsone sig med livets
nye tilsland. Johan er heltemodig 
som altid, klager ikke enda sneen
er kommet og skiturene forbi. Jeg
her hatt en vond tid med blære-
smerter og mageugruier, det passet 
igrunnenen bra. Best å være innen-
for veggene.
Livet er jo evig usikkert, vi
sanser det bare ikke før vi får et 
slikt fingerpek. Da blir han sam-
turets tims dyretar og trett av døden.
Og så rike er vi, at blir meget tatt
fra oss er mer likevel igjen.
Alle vore felles interesser, all vår 
kjære læsning sammen om kvelden, 
vår ufravigelige tomanns-bridge 
under lampen. Til det er kommet 
vår nye glede over Eva og Erik,
til det Resultat, at Christendomen er uoverens-
stemmende med de Sandhetsglimt, som Gud har
nedlagt i os og forstaa det kan jeg
heller ikke;endskjøndt Gud har nedlagt hos
os en Stræben efter at blive ham lig, at udfø-
re vor Gjerning i Renhed og Hellighed, uden
Smaalighed og Usselhed og jo mere vi anstræn-
ge os herfor des mere maa Alle, som kjende
sig selv lidt, føle Umuligheten af at kunne
opfylde de Fordringer, man selv som Guds
Skabninger stiller sig (uden at tale om hvad
Guds Ord fordrer)og derved opstaar, synes jeg,
saa nødvendigt Trangen til en Forsoner;
hvordan skulde jeg vove at fremstille mig for
Gud saa uren og ynkelig som jeg er naar Gud
ikke havde sagt, at jeg burde gjøre det fordi
Christhus har sonet for min Urenhed? Saadan
føler jeg og jeg tror, Forholdet maa blive det
samme for den mest begavede; og at Christen-
dommen fordrer af os, at vi skal døde vort na-
turlige Menneske eller Alt hvad der ikke er af
Gud, er det uoverenstemmende med Sandhedstan-
gende partistandpunkter i den indre svenske politik,
for de norske forholds vedkommende saagodtsom ens-
stemmig gik i samme retning og altsaa tjente til at
bestyrke og udfylde hinanden. Derimod kan man med
en vis ret gjøre den bemærkning mod min indhentelse
af de hidhørende oplysninger, at jeg kun kom i liden
direkte berørelse med tilhængerne af det egentlige "landt-
mannaparti". At stifte nærmere bekjendtskab med
dettes høvdinger, der for den væsentligste del tilhørte
andre selskabskredse end dem, hvortil jeg fortrinsvis
var henvist, tillod tiden mig nemlig ikke. Imidlertid
er det min mening, at jeg derved ikke har gjort mig
skyldig i nogen synderlig stor forsømmelse. Dels var
det mindre vanskeligt paa anden haand at danne
sig et korrekt indtryk af den svenske bonderepræsenta-
tions opfatning af stillingen i Norge, og dels ansaa
jeg det under de foreliggende omstændigheder at
være af særlig vigtighed at konstatere den herskende
betragtningsmaade inden Sverges konservative og gu-
vernementale kredse, idet det ikke kunde være tvivl
underkastet, at man i Norge netop med hensyn til
disse svævede i den største og derfor ogsaa farligste
vildfarelse.
Udgangspunktet for den gjængse op-
fatning i Sverge af den norske forfatningsstrid
dannedes naturligen af statsraadssagen. Om det
mislige i at vælge dette spørgsmaal til hovedfelt for
156.
Dresden den 23de Marts 1869.
Carissimo amico romano!
Det er ganske visst utillgiveligt, at jeg
først nu, efter to Maaneders Forløb, besvarer Deres
venlige Brev; men ikkedestomindre haaber jeg
paa Deres Tillgivelse, naar jeg fortæller Dem, at
Grunden till denne lange Oppsættelse er den, at
jeg i Vinter har skrevet et nyt Lystspil i 5 Akter,
og at, som Følge heraf, min hele Dag bogstave-
ligt har været opptagen. Stykket, med hvis Ren-
skrift jeg fortiden beskjæftiger mig, heder «De unges
Forbund», og vil blive indleveret till Thatrene.
Paa «Julian» tænker jeg ikke for Øjeblikket,
og vil vel heller ikke i den nærmeste Fremtid
komme till at give mig i Kast med ham; det
er en Karl og et Stoff, som jeg igrunden gruer
tillbage for. Men om jeg nu engang gaar
i Vej med ham, saa indser jeg ikke, at det kan
afholde Dem fra at gjøre ligesaa. Hauch har jo
behandlet ham, og det afskrækker ingen af os; en-
hver Forfatter vil altid se et saadant Stoff paa
sin ejendommelige Maade.
Det glæder mig meget at høre at De till
Efteraaret udgiver Deres Digte og Fortællinger fra
Kristiania 28/12 1903
Kjære Hr. og Fru Grieg!
Hjertelig tak for Deres
elskværdighed at huske
paa os. - Jeg reiser imorgen
en liden tur til Berlin
skøiter ved Knivsø. Jeg hos
Gunhild som ser elendig
ud og sikkerlig ikke burde
amme sit barn selv.
Papa besaarede onkel Chr.s 
barn - rather too wildly.
5/1 Gemal hvile dag. Don og Karl
vandrede til Høiaas om
form.
6/1 Reiste Makken kl 4 -
vi andre spilte whist og
billiard, jeg lagde mig svært
tidlig.
7/1 Havde vi familien her
til ære for Herslows.
Esse sang vakkert, ellers
kortspil og billiard.
8/1 Sne - omsider siger de,
som ønsker den; Eileg
12. mai 1918
Kjære Dahl!
Tusend tak for Deres uleilighed med
min akkumulator lygt, - og tak
for, at De vil tilbyde Dem at lade den
op igjen, - jeg gjør, som De ser, straks brug
af Deres elskværdige tilbud, - men det er
ikke meningen at De skal gjøre det
gratis, - lad mig faa vide, hvad det koster -
De har ogsaa vistnok lagt ud porto sidst.
Jeg skylder Dem ogsaa et billede fra
gammelt - jeg har ikke glemt det, men
det 
billed
vi talte om sidst, ødelagde jeg desvær-
re, men jeg haaber at kunne have, et, som
De vil like, naar vi træffes i Bergen næste
gang. Her er lysmangel og alkoholmangel
og megen anden slags mangel, havde
jeg bare et par meter blyrør skulde jeg snart
destilere genever. Med de bedste hilsener
fra Engel og mig er jeg Deres hengivne
Nikolai Astrup
9.
Ret, vil den uskrevne Deel af samme dannes og kom-
me tilsyne paa forskjellige Maader. Saalænge Kul-
turen endnu er mindre, vil det være gjennem Sæd-
vaner, Traditioner og Retspraxis, at den uskrevne Ret
saavel opstaaer som bliver almindelig bekjendt. Paa
et høiere Udviklingstrin vil en Ret, forsaavidt den
ikke grunder sig paa publicerede Lovbud, dannes og
aabenbares, deels gjennem Retspraxis, deels gjennem
videnskabelige Forskninger. Som de meest au-
thentiske Afpræg af den uskrevene Ret vil Præjudica-
ter og navnlig Høiesteretspræjudicaterne i denne Hen-
seende tillægges væsentlig Betydning. -
Det vil af det oven Udviklede sies, at den saa-
kaldte sædvansmæssige Ret er en Deel af den uskrevne
og at saaledes ikke disse to Begreber, hvilket man
før i Retssystemerne hos os synes at have antaget, fal-
de sammen. Urigtigheden af en saadan Mening er
iøinefaldende, naar man erindrer, at der gives mange
Sætninger af den uskrevne Ret, som hviler paa Betragt-
ninger, hentede enten fra Billighed eller fra det almeen
Nyttige eller fra visse factiske Forholds eget Væsen, uden
at det er muligt at paavise, at de virkelig have været
anvendte som gjeldende Retsmaximer. Sædvansretten
(2.)
Forresten har vi det Maul
vi fortjener. Se paa Bladene, de
har i Maaneder sat Landet paa
Kant mot Fobudet - som eventuelt
kan omgjøres ved næste Stortingsvalg.
Gjorde de Hundrededelen dengang det
galdt Sproget - som aldrig vil bli
omgjort? Jeg tømmer mig -
fra alle Ender - paa os allesammen.
Hadde jeg ikke Jordbruket saa vilde
jeg straks reise til Himmels og være
salig - hvis jeg hadde Mot. Og
hvis jeg ikke hadde 5 pragtfulde
Børn.
Saa skal vi vel faa en Seip
igjen paa Riksmaalsinstitutet ogsaa?
Du holdt dig jo unna for ham.
Din
Knut Hamsun.
Kristiania, den 24. Marts 1896.
Kære herr Lindberg!
Angående retten til at opføre
«Brand» i København må De under-
handle med herr fuldmægtig August
Larsen, Gyldendalske boghandel,
som er min stedfortræder for Dan-
mark.
Venskabeligst
Henrik Ibsen.
hvorom jeg muligens
kan give Dem lidt Be-
greb ved at fortælle, at
mit Journalnumer
for modtagne og af-
sendte Breve til Dato
gaar tæt ind paa 900
- nihundrede! og af
disse ere de til Thjems.
komiteen fra mig
paa mange Sider,
flere paa 12 - 16. Men
nu er det værste over,
nu er blot Eftersletten
- alt den offecielle
Beretning om Festen
vedkommende - tilbage,
og saa den Anmodning
jeg herved kommer
med til Dem.
Men Sangbog for Mands-
sangforreninger der
har sin musikalsk - litterære
Betydning for Mands-
sangens Udvikling i
vort Land forsaavidt
man faar ham sint, men den kunst
kan jeg nu. Jeg forklarer alt dette,
fordi jeg ved, du har Jonas Lies op-
fatning af mig i saa henseende.
Naa ja, om vort hjemlige liv er, at vi
arbeider i fred og ro, vi har et aldeles
yndigt hjem nu, en hel liden leilighed
til 600 for aaret, vedovn, som varmer.
Til jul overtrak vi med Thomasines
hjælp alle vore meubler med et rødt
prægtig malerisk stof, her er nu repu-
terligt, malerisk og koseligt. Derfor er
vi meget mer hjemme om aftnerne
end før. Jeg har malet igjennem engang
mit billede, der er ting, som er bedre
end det forrige, ting mindre gode, men
hele harmonien, huf du den er der
ikke, monstro den kommer! Saa maler
jeg et billede af det lange med baaden
og speil af træer, jeg prøver det med
de høstlige træer, jeg faar Pelouse ned
til kritik, men jeg har ogsaa tænkt at
faa Dagnans dom for figurernes part.
Der er da noen kvindfolk som har sine instinkter i behold – hun
er gudskelov forlovet med en overretssagsfører og de skal bo i en liten by 
og har ti eller tolv barn, sier hun selv. Jeg kunde ikke være slik 
mot fremmede barn, tror jeg, som hun er mot disse – men jeg er jo blit 
noksaa skuffet over mine egne evner i saa henseende. Jeg har færb vondt 
naar jeg tænker paa Anders med de tre, han skal greie op med 
alene, litet skikket som han er til det – og her har jeg og vore tre det 
herlig i alle maater. Men jeg maatte – og jeg kjender at jeg orker ingenting, 
naar jeg ikke blir stelt om og har det godt. Saasnart noget gaar paa 
tverke, er jeg som en klut. Men det gaar altsaa gilden/spilden/gulde paa – huset 
er lunt, dagene er herlige og milde, de to jentungerne mine er søte og 
glae, lyse og snille og morer sig ved arbeidet sit, og ungerne trives –. 
Jeg skulde ønske du hadde faat set den lille mindste min, 
helst for en fjorten dager siden; han er den peneste av alle ungerne 
mine, men nu begynder han at bli mere tyk end pen – ansigtet 
er snart bare kjaker og haker og skrotten fete folder og smile-
huller. Jeg synes ikke jeg har været saa gla i nogen av de andre, endda 
det var jeg naturligvis, men han er saan en liten fredelig og trivelig 
fyr. Det er jo ikke akkurat overlagt snilhet av Hans Benedikt 
naturligvis at han trives saa vældig og bare paa den maten han 
faar hos mor sin – hadde jeg hat det saa rolig da jeg ammet de 
to andre, hadde jeg kanske slaat til da og og kanske det 
kunde været anderledens med Mosse ialfald, men det kan jo 
ikke nytte at spekulere paa det, men det er deilig at se denne her 
slippe brystet saa sprækmæt at han vrir sig og strækker sig og 
stønner, til han faar lettet baaten baade paa ett vis og andet 
og saa ruller sig op som et pindsvin og sove som en griseunge.
Og det gaar fremover med Mosseline og – tror jeg da, hun er
Kjære ven!
Forlængst burde jeg jo have
underrettet Dig om min indflytning
til Kristiania, og jeg beder Dig om und-
skyldning for undladelsen, der nærmest
kun er et udslag af min ulyst til uden
tvingende nødvendighed at minde om
min tilværelse. Efter modtagelsen af Dit
brev tænkte jeg at gjøre en tur ud til
Dig; men det ser ikke ud til at blive
noget af, og derfor sender jeg nu mit
svar skriftligen. Jeg skriver med glæde
en anmeldelse af Brunner i den fyldige
form, Du nævner. Vistnok kommer jeg
maaske til at udtale ting, der lyde kjættersk
No 13
"Vaarnat i haven"
Eier: "Bergens Billedgalleri".
No 14
"Dagbrækning ved Jølsters præstegaard". Eier: Skal være i
Aalesund et steds -
udloddet af "Bergens
kunstførening" 1908.
No 15
"Vaarkveld og Regnbue". Eier: Konsul Joachim Grieg
Bergen
No 16
"Maaneskin i Aakeren". Eier: Fru Ritmester Astrup
(født Wedel Jarlsberg) - (død?)
No 17
"Vaarstemning ved en husmandsplads".
("Husmandspladsen "Krampen" i Jølster")
Eier: Capt. H.J. Meyer
Vetrlidsalmenning 27
Bergen
No 18
"Sommernatsskumring i haven". Eier: Overretsakfører Carl Stig-
ler (Carl Stiegler) Bergen
No 19
"Præstegaarden i regn"
Eier Car Rusti - Maleren
er død, men hans enke lever:
(Malerinden Fru Frida Rusti Bergen)
Herr teaterdirektør
Olaus Olsen,
Trondhjem.
Kirkeveien 1, B
12/8 Den 8de reiste Maia og jeg hit ind,
nu har vi faat ind sengen og stolen og 
alt det utrolig meget andet, som skal til
naar 3 mennesker av den høiere klasse skal
kunne eksistere. Jeg har ikke tat noget 
fra Lillehaugen næsten - og det er mindst
mulig i alle stuene; men likevel har jeg
vel kjøpt nytt for bortimot 12-15000
tænker jeg - senger, sengklær, møbler soverum 
spiserum. Saanne kjedelige penger - al ting 
er tre ganger saa dyrt som normalt; eller
skal det bli ved at være "normalt", at
en i hver betydning simpel elektrisk lampe
koster 130 kroner.
Vi tapetserer om rummene nedenunder -
nu kommer snekkere, malere, og andre. Jeg
snakker med dem - og omtrent alle har
svart præcis det samme: Faar ikke vi
arbeidere nok snart for vi den der, vi 
finder den. - Revolte i de større byene
faar vi sikkert til imellem, blir det ikke
lettere end nu men værre at faa mat -