MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
for hvert Aar. Jeg arbeider ogsaa
bestandig for min Stemmes Udvikling
saa jeg haaber at De ved at høre
mig ikke vil synes at hverken Sangene
eller Udførelsen er uværdig at frem-
stilles for Publikum. Min Bøn er
da om De vil gjøre os den Tjeneste
naar De ankommer her til Byen at
komme herud til os og lade os foredrage
Sangene for Dem. Synes De saa ikke
om det, stryger vi det hele, men i mod-
sat Fald vil De nok lægge et godt
Ord ind for os hos Bestyrelsen, hvor
af De vistnok selv er første Mand.
Jeg skriver istendenfor Lehmann fordi
han tror at det ikke kan nytte noget;
men jeg ved at jeg ved at henvende mig
til Dem, kommer til den rette; Saa-
vidt jeg ved er der endnu ikke
udkommet Sange af "Haugtussa"
3 August 1894.
Dr. Edvard Grieg !
Min fader, Redaktør, Lofthus
beder mig at sende dem følx
gende linier:
Kjære Edvard Grieg.
Hjertelig tak for blomsterhilsenen
fra Troldhaugen. Gid de og de
res må have det godt og verden
endnu glædes ved mange nye,
store varme sommertanker fra deres
rige væld. Fruen hilses på det var-
meste. Deres hengivne
Olav Lofthus.
Lofthus.
22
at saa mange store??
svenske Skalder blir sinds.
at en Digtervilla paa
et Asyl næsten 
slet ikke blir saa absurd
som det høres.
Nu venter jeg Ann
Margret eller Tant Ann
Margret, som hun her
i Huset kaldes af Dr. og Fruen
Vi skal sammen paa Festen.
Jon Dale var ikke
fuldt saa frisk igaar som
han pleier være og Speleman-
den er vist neppe som
Olav Moe; men det gik bra
lel. x
le Ord fra Dig om, at Du er for-
nøiet med denne Ordning.
Samtidigt med dette Brev, skriver
jeg til Sofie Werenskiold, om hun
er enig. Kanske har hun tænke
sig noget andet, og da betyder
min Aftale med Anders ingenting.
Der er jo ingen Komite; men
Werenskiolds og jeg er Ophavet,
saa vi faar ta de praktiske
Afgjørelser i Samraad med Dig, 
som har tegnet Bollen og derfor
har Ret til at faa Din Villie
frem, om det er gjørligt.
Johan Bøgh blev svært glad
over at bli anmodet, og Fru
Bøgh paatog sig straks med
stor Elskværdighed at spørge
Claus Hansen, Mickelsen
19.
Exempel paa Grundsætninger, som Lovbogen ikke con-
seqvent har kunnet gjennemføre, afgiver dens Bestem-
melser om Thinglæsning. 5-3-39, 5-7 7, 4-5-9, 5-1-9
og flere paabyde Thinglæsning af frivillige Transactioner
angaaende tinglige Rettigheders Erhvervelse, alt til
Trediemands Betryggelse. Derimod er ikke en
eensidig Handling, hvorved man erhverver Fortrins-
ret eller tinglige Rettigheder i en Andenmands Gods,
befalet thinglæst, for at slige Rettigheder skulle gjelde og-
saa mod Trediemand, see 5-3-33, 5-6, 1-19-14 og 1-22-
28, cfr Frd. 19 Aug. 1735 § 18 og Plak. 18 Janr 1788.
Særegen Opmærksomhed fortjener den Maade, hvorpaa
Chr d. 5tes Lovbog mangengang har benyttet sine Kilder;
det er nemlig ikke sjeldent, at den har misforstaaet
dem og derfor brugt dem urigtigt. Især hyppigt har
den overført Bud fra den danske Lov, som slet ikke
passe i den norske Ret. Exempler herpaa ere:
1-3-26, der vil have at Borgemester og Raad
i de Byer, som ikke have Laugthingsret, i Livs- og
Æressager skulle dømme i Bythinget i Fællesskab med
Byfogden, uden at lægge Mærke til at Raadstueretten,
der netop bestod af Borgemester og Raad, senere
5.9.1926.
Kjære Fredrik,
jeg hadde tænkt at narre dig med Islands-heftet, 
skjønner du. Og jeg faar ikke gjort noe heller, uten du kan bruke dette
her. Det er ihvertfald mit eneste "utrykte manuskript" – eftersom du
vet at jeg ødelægger forarbeider, utkast og al denslags. (Tilbragte forleden
en deilig nat med at brænde under vaskekjelen en hel haandkuffert som 
var tørnet op, fra den tid jeg bodde hjemme hos min mor.)
Denne enakteren overlever, fordi jeg i sin tid indleverte
den til Nationalteatret – i 1908 eller 1909 tror jeg, det var i Vilhelm Krags 
regjeringstid. Saa hørte jeg ikke mere om den, og glemte dens eksistens, til den 
jeg for etpar aar siden dukket op, idet Gerhard Gran leverte mig den tilbake 
- han hadde faat den av Ingolf Schanche, som hadde faat den av 
Ragna Wettergreen, tror jeg. Hvordan den var kommet paa vid-otta slik, maa
Himlen vite. Gran bad om at faa den til Samtiden, jeg sa, jeg vilde 
læse den igjennem først og saa er den blit liggende til idag, da samvittigheten 
bød mig forsøke om jeg kunde finde noget til Islands-heftet. Nu kan 
du ta den, hvis du vil. Som du ser, naar det gjælder Islændingene, er jeg 
da virkelig opofrende.
Jeg er glad, du har tat dig fri og at du skal faa literatur-
historien fra haanden. Du er da veirsæl ialfald?
Det var jeg og isommer – selv om vi ikke hadde en godveirsdag 
paa Selja. Vi var der i 5 dager, Geijerstams og jeg. Det gjorde ingenting 
at det regnet og blaaste ute paa øen - den skal ses i ruskeveir. Jeg skulde
8
mange og gode efterretninger fra dig. Har
vi havt noget at gjennemgaa mens vi
er fra hverandre saa blir mødet mellem
os desto inderligere naar vi sees igjen.
Din
Vilhelm
17/8. Jeg lod brevet ligge for at vente paa
dit først. Jeg var ræd for at det var galt med
Karl, og da vilde jeg ikke sende dette sørgelige. Nu
maa du fremfor alt ta sagen med ro, det
gjør jeg. Det tar nok lidt paa til at be-
gynde med, men det gaar over igjen. Jeg har
i dag afleveret det første af manuskriptet
til Meiner. Han er elskværdigheden og fore-
kommenheden selv. - Jeg har faaet en god
og trofast ven her i Leipzig, og det er profes-
sor Wiener. Vi stemmer lige godt overens
som "fysikere" og som "mennesker". Ham har
jeg fortalt om permissionssagen. Han blev i
høieste grad forbauset over at der i et tilfælde
som dette kunde være tale om permissionsnæg-
telse, og spurgte hvem det var som kunde sætte sig
imod det. Paa mit svar "Arrhenius" blev han som
himmelfalden.
Bergen den 10 Janr 1903
Høystærede Hr. Doktor og Frue
Vi er Dere overmaade
taknemmelig for Deres venlige Hilse-
ner og Ønsker for os ved dere havte
Helg.- Naar vi først nu bringer
Eder vor Tak allerbedste Ønsker er
det ikke fordi vi nu først er komne
til Befindelse efter en Julereis; desvær-
re kan vi ikke rose os et sligt Møde,
thi paa Barne mad og uden at kome
udenfor vor egen Dør kommer man ikke
ud af Ligevægt. Men vi har begge
næret betæt, først at Nordpol=Kulde, faa
Cekloner, faa af Røg og Kul
paa Nygaards-
sangen og tilflukt et Egyptisk Mørke;
naar man faaer kommen med i de 84
Dig de to, jeg den ene, som er første
grøden af mine flintefund. Jeg tænkte
saa paa Dig, og vi snakkede om Dig, men
vi krøb ledender, ja Allik gik stiv og
prikkede med en stok, om hvor Du
vilde ligt Dig her. Med 5 lorgnetter
kunde Du fuldt saa let som os fun-
det, thi man maa se efter paa nært
hold, hvis forresten dine fantasier og syner
tilbage i tiden vilde tilladt Dig at
fæste tanken ved at lede, for det maa
man tænke udelukkende paa, hvis
man vil finde, det at lede nøie.
Sig mig, hvad man finder om man
leder borte paa Østlandet (du verden
hvor høflig, at jeg skriver det med stort bogstav)
hvad finder man der, om man graver i
jordene, "bare skidt mor", men her paa
vestlandet, strax ligger der oltidsmær-
ker for ens haand. Og det er dette land,
som ikke er norsk, skade at de norske
vikinger og konger slog sig ned her, men
de vidste vel ikke enda, hvad først
Bjørnson og Yngvar Nilsen har
opdaget, at Jædderen er fremmed og
sætninger da naturligvis) og i disse Egne
hvor man turde regne på Sol, er der der
der jo ingen Sol og Varme at finde!
Kontoret, 13 Oktbr. kl. 8½
Morgen.
Kjære Edvard!
Før Dagens Arbeide begynder, maa jeg have en li-
den Stund i Ro med Dig; det er jo idag allerede en Uge
siden vi var sammen. Tak for det hyggelige Samvær,
for Turene i de farverige Høstdage og for alt, alt!
Det var deilige Dage og er deilige Minder at føie til
alle de andre, vi har sammen. Jeg tænker, vi begge føler
det samme ved ikke at kunne søge hinanden, men 
gaa vore Ture i Ensomhed og med ensomme Tanker.
Na! Arbeidet raaber paa os, altsaa paa Hovedet i
det. Det er mit Haab, at Østlandsluften fremdeles
vil gjøre Dig godt og efterhaanden bringe Kræfterne
op, saaat Du, naar Du kommer i Ro, atter kan
glæde Dig ved at tage fat. Jeg læste forleden i
"Verdens Gang" en Udtalelse fra gamle Sivert Nilsen,
at han maatte bo i Kristiania, da Kristianialuf-
ten var bedst for hans Asthma, og jeg maatte
da tænke ogsaa paa Dine Erfaringer. - Turen
østenfra var fuld Vinter, lige fra Kristiania til Trond-
hjem. Sne, temmelig høi Sne overalt, over Marker,
Kornstaurer og Poteter; man kjørte i Bredslæde,
og Granernes Grene hang tungt bøiede under Sne-
vægten. Men i Molde var det Sommer, - underdeiligt og
en Stund efter Aften og danset.
af Aviserne idag ser jeg, at
Dr. Hagelius paa Skansen er død. Det er
forfærdelig sørgeligt. Jeg har slet ikke
vidst, at han var syg, men han saage
altid svag ud. Stakkars Fru Gina, nu
som hun
og er
og med det lille svage Barn.
- Det politiske Møde i Calmeyerg.
var ogsaa overordentlig vellykket.
Mer end fuldt og stor Begeistring for
Stang. Ellers intet nyt af Betydning.
- Prins Gustav Adolf er paa sin
reise i Ægypten blit forlovet med en
Brordatter af Edvard den 7de
2.3.05
Iforgaar gik Statsraaderne Michelsen og
S. - Igaar  indgav hele det ivrige
ministerium sin Afskedsansøgning.
Kronprinsen har affentliggjort en
mærkelig Hennendelse til Specialkommiteen
med Anmodning om at den maa bli meddelt
Almenheden.
Bernadotte ikke gives
os til konge, har den 
engelske duke of Argyll
"i baghaand" - han
nedstammer "direkte"
fra gamle norske
konger, har mange
mange penge og skal
være villig (!!) til at
bli konge som Haakon
den 6te!!!
Det lyder som
en fabel - men vi
boer jo midt oppe i
eventyret!
10/6 Spilte Don og jeg tennis
i et par timer -
om aftenen kom
stortingsmand Halvor
Berg (Hallingdal)
jeg i sin Tid har troet at gjenkjende Din vel-
villige Pen i svenske Anmeldelser af «Brand» og
«Peer Gynt». Herfor, som for saa meget andet,
haaber jeg i en ikke altfor fjern Fremtid at
kunne takke Dig personligt.
Naar jeg idag omsider efter Pligt og Skyl-
dighed tillskriver Dig, saa er det fordi jeg har en
speciel Anledning. Jeg vil nemlig forsøge at trække
en Venskabsvexel paa Dig.
Sagen er denne: En tydsk Literat, P. F.
Siebold i Cassel, har oversatt «Brand» og skal till
Høsten udgive Bogen i Leipzig. Han eller hans
Forlægger, eller begge i Forening, mener imidlertid at
Publikum i Forvejen skal præpareres, og agter derfor
snarest muligt i et tydsk Tidsskrift, rimeligvis
«Illustr: Zeitung» at meddele mit Portræt med en
kortfattet Biografi der skulde orientere med Hen-
syn till min Stilling i den skandinaviske Lite-
ratur, mine personlige Forholde o. s. v. Man har
henvendt sig till mig om Opplysninger; men
hertill kan jeg ikke bekvemme mig og Herr
Siebold er naturligvis ikke selv tillstrækkelig
hjemme i Emnet. At Sagen er af Interesse
for mig kan Du vide. Derfor er det at jeg
tyer till Dig, som min gamle Ven. Kjære,
skriv noget sammen, som passer for Tydskerne;
skriv det saa velvilligt, som din Samvittighed
tillader; nogen Digtermisère gjør ikke Lykke
længere, fortæll heller at Regjering og Storthing
imot. Personleg kunde eg nok lykt
moro i at han hadde tratsa
d.e. gjenge sin veg. Men eg
er for teatre si skuld glad han
ikkje gjorde det. For kva so?
Kvar er mannen som kunde
berge den  meir enn vonde
stoda teatre no er kome i.
Det er våren, ei fæl tid for alle
teater, store penger er gjenge
med til fyrebuingar av J.g.e.
Pengar og tid. Og det som kunde
berga ökonomien "henlagt" – ut!
Eg er visselig ikkje altid
samd med Christensen, men
som sagt – eg veit ingen med
so mange gode og sympatiske
Chefs-eigenskaper –
Det var nok heldi 
om jeg fik solgt Gravurene
for mange udlæg har 
jeg med dem –
Jeg tale træffer Nørregaard
her imorgen –
Herr Redaktør.
Efter anmodning sender
jeg herved den første af nogle (2 eller
3?) artikler om Mellemrigsloven.
For ikke ligefrem at kopiere Winter-
Hjelm's virkelig meget gode opsatser i
Aftenposten, tager jeg emnet mere
generelt. Derimod maa jeg remittere
stykkerne om forbrugsforeningerne
ubenyttede, da jeg ser, at vi om disse
have ulige meninger. Jeg er og har
altid været en tilhænger af saadanne
foreninger, omend  ikke af den
maade, hvorpaa de hertillands orga-
niseres. De ere i mine øine ingen-
lunde skadelige for den legitime
engroshandel, men kun farlige for
Lillehammer 27. november 1924.
Kjære Nini, 
tak for brevet dit. Nu har jeg tænkt at skrive 
til dig hver eneste dag i lang tid – men jeg har været, og er, saa livsled 
og uoplagt som man bare kan faa blit, naar man har været forkjølet, 
er forkjølet og har paa følelsen at man kommer til at bli ved 
og være forkjølet – hvor længe? Jeg har ligget til sengs næsten en 
uke – jeg – som aldrig pleier legge mig fore, – Mosse og Hans ligger 
og hoster og har snue – in summa, jeg er kjei hele greia –.
Jeg er besatt av fristelser til verdslige nydelser – hvad 
jeg f.t. ikke burde være – men dævelen hvisker til mig: hvordan 
det vilde vore at ha etpar flinke piker f eks. som ikke render løse 
over hele huset og tøiser – en kokke som kunde mere end 10 retter 
og rette an paa et bret uten det fik utseende av servering paa et 
gamlehjem – og ikke spiser inde ved bordet og konverserer ustanselig 
om sine egne affærer som jeg nu har hørt om i 5 aar –. Den umiddel-
bare anledning er at jeg gik ind paa et forsøk med en liten søster 
av Mary Andersen vinteren over – og saa ser jeg nu, at jeg har ikke 
nerver til at taale en ganske uopdragen og udannet dansk backfisch 
tæt indpaa livet saan. Men jeg har altsaa lovet –.
I øvrig saa flytter jeg ind i det nye huset paa onsdag 
og da blir det jo bedre – og saa faar jeg holde mig stiv –, at de ikke 
kan faa regne peisestuen ogsaa for sin tumleplads, og forresten haaber paa
til politimesteren, har jeg imidlertid igaar er-
holdt følgende af ham selv undertegnede og af chefen
for opdagelsespolitiet kontrasignerede svar:
"I gjensvar paa hr. professorens skrivelse
af 10de ds. meddeles, at politikammeret ikke finder
anledning til at træffe nogen forføining i hen-
seende til den af Dem omskrevne sag."
Heraf fremgaar altsaa paa den ene side, at jeg
gjennem en politiundersøgelse ikke kan opnaa
at faa de nærmere omstændigheder ved hin
prellerhistorie belyste; men paa den anden side
konstaterer denne politimesterens skrivelse i al
sin korthed ligesaa klart, at der for politiet ikke
foreligger noget, der for det indeholder opfordring
til at skride ind, idet en nærmere undersøgelse
i modsat fald maatte fremstille sig som dets første
pligt. Med dette negative udbytte kan jeg imidlertid
ikke lade det bero. Dertil har rygtet maltrakteret
mig for stærkt, tildels med støtte i den nervøsitet,
armelse opvakle en virksom Modladenhed
og det fra den Side som eene kan, eene bør
og vist vil hielpe, fra Regieringens Side. -
I Østerdalen haabede de paa adskillige
Stæder Skatters Eftergivelse; men saame-
get har de ikke lidt som her i Guldbrands-
dalen, hvor foruden det Flomme og Jordskred
har borttaget; der forrige Nærings Veie
standses, alle Reysende drage om Østerdalen
og de ødelagde Veye ødelægge dem i meer
end en Henseende; før var Skyld en
Nærings Green, da den derimod i Øster-
dalen er en Byrde, saa baade føyede
der og den retskafne Bonde O. Everstad
forsikkrede mig at mangen en Bonde der
vilde betale dobbelt saa meget som de fik
i Skyds særdeles i Plange Aaden /: den Tiid
vi reyste paa :/ for at blive befriet
for den Byrde at skydse :/ da de i Guld-
brandsdalen derimod havde anseet det for
en Fordeel tilforn - Vi kiørte igien-
nem hans ødelagte Marker og som deres Eyer
gik ved Siden af Vognen, hans aabne
traurige Physiognomie rørte mig dobbelt
für die Freude Sie mir
schon vor lange mir
durch Ihre grozsen Buch uber
der Zeitgenossen gegeben hat –
– Es war damals noch
in meiner schlimmsten
Streitzeitem
Es wurde mich sehr
freuen Ihre Bekanntschaft
zu machen –
Almahlig kriege ich jetzt
nach ein grozsen Krankheit
neue Kräfter und wird
hoffentlich wieder mit
disse Linier skulle indehalde
et Førslag angaaende
Indfald. Først ma
jeg bemærke, at en saa
overmaade gjerne nu vilde at
I skulde, førend vi nu skille
os ved ett husgeraad som
vi ikke har brug for, modtage
en eller anden Ting; som I kunde
have Lyst paa; men uagtet
Far (jeg haaber hun har ud-
ført det) efter min Anmod
ning har bedet Benedicte,
forespørge sig, og overlægge
hvad I kunne ønske
har vi dog ikke hørt noget Ønske
udtalt i den Retning. I erindrer
gammeldagst
Nils Tveit skriv igår fra Harang,
at han hev funne "ein gamal,
gamal runestein" der. "Fine greider!"
Litt for mange gjester for
meg her iår. Eg er tröyt. Lite frisk –
Gyldendal hev hjelpt Krokann
til å bygge seg hus i Gausdal.
Men K. er heller skral. Magesår
m.a., segjer Berte Nordrum, venen
hans, som var her idag. Igår var
var ogso dei andre Nordpolsdrosine
Ho er heimlaus no etter far
hennar döydde. Ja hev vel i röynde
vore det sidan han gifte seg att
70 år gamall med ei ungmöy
som stelte huset for dei.
På Kolbotn hev det iår vore
uvanleg mange turistar; meg finner dei som væl er ikkje
forundrer mig, da jeg jo
har telefon
Nu lakker det henimod
den tid vi sees, og jeg haaber
at Du vil ha' godt af
høsten, saa der kan tænkes
paa concert, naar Du kom-
mer hid.
Antonie og jeg sender Dig
og fru Grieg vore
beste hilsner.
Din hengivne
Sigurd Hals
Kjæreste Hulda. Tusind
Tak for sidst! Det var saa
morsomt at høre deg synge
og saa vellykket i det Hele
Men det jeg vil skrive om er
det reneste Tiggeri. Der er saa
mange Fattige og Fortvilede nu for
Tiden og Agathe har hyfet paa 
en Fru Cortoe, Enke efter An-
den-Violin Cortoe i vort Orke-
ster som er i den yderste Nød.
Nu vilde vi  hver paa vor-
Kant blandt Venner at gjøre
en liden Indsamlig for hende.
Jeg burde skrive meget mer om
hende; men Du kan tro mig, hun
har det ondt. Hun underholder,
sig med at lave de deiligste Blom-
ster af Papir og hun har ikke Penge
til nødvendigt Materiale. Nu
vilde jeg spørge dig om Du selv vilde
give hende 1 Krones Penge og tigge en
Kr hist og her for hende. Her er ba-
re tale om en mindre Øieblikkelig
Hjælp. Sig Nei ufortrødent, hvis
Du synes Du har nok med egne
Fattige. Jeg ved saa godt, at I give
saa altfor meget bort, men lige-
vel faar man lettere Penge a den
som ikke har stort selv end af
de Rige. Vær ikke ved. Agathe og
jeg er saa ud af det ved at tænke
paa hende og vi synes vi faar forsøge
at samle. Kjære. Desuden tigger jeg
om, at Du vil sende min  i
virkning der bevæger mig dertil end nogen andens,
og hvad der er værre, jeg æder som en Børstenbinder
de Dage jeg har Penge. Skulde jeg skrive en medicinsk
Afhandling vilde jeg sætte: Deraf opstod Mavesmerter.
Min Sindssvaghed har slaaet sig til Ro i Maven og lad
den blive der, og rumstere som den har Lyst.
Og dog skal Maven være af overordenlig Betydning
mest for Drøvtyggere, dernæst for Mennesker. Jeg var
hos Runeberg forleden og spiste til Middag. Denne
udemærkede Mediciner vil vide, at fra Maven komme
Alt, at Maven er Sædet for Livet, som den selv har
sit Sæde i Livet, at kunstneriske fø dig Ideer fødes
i Maven, at onde Tanker opstaae i Maven, at en
daarlig Mave kan tvinge Een til Mord og Røveri, og
at en god Mave gjør Menneskene til Engle og Guds Børn.
Han turde dog ikke udtale om Sct. Peter ved Indgangen
til Paradiset føler Folk paa Maven og undersøger dens
Tilstand. Dette er vilst en nogenlunde nye Opfattelse
af Underlivets Betydning. Han fraraader navnlig
en yders skadelig Kage: Crostata di Vicola, svar
i høi Grad demoraliserende - en hvoraf jeg nyder
meget. Uheldet vilde nu, at jeg netop den Dag blev
trakteret i hans eget Hus med hintforfærdelige Bog-
værk. Du skulde set hans Miner, da jeg spurgte ham
hvorfor i al Verden han da traterede mig med denne
Gift. Om det var et Attentat? Jeg meddeler Dig dette
dels for at Du kan følge med Nutidens Opdagelser, dels
for at advare Dig og Din lille kjære Frue mod -
Kirsebærkagen. Og maaskee skjuler der sig Noget
Sandhed paa Bunden af denne sublime Tænk-
ning.-
lighed for at han derefter får det
fornyet. Skulde De nu end ikke
i så lang tid ville eller kunne
påtage Dem dette forøgede bry-
deri, så vover jeg dog at bede Dem
om at vise mig denne store tjene-
ste indtil der kan træffes et andet
arrangemetnt. Det vilde være mig
en stor beroligelse at vide disse
anliggender lagte i Deres punktli-
ge og pålidelige hænder.
I håb om at De befinder Dem
vel og idet jeg frembærer de bed-
ste hilsener også fra min hustru
og min søn tegner jeg mig
Deres venskabeligst forbundne
Henrik Ibsen.
Kjøbenhavn 19.9.09
Helgalandsgade 15.I
Kjære herr Collett Vogt!
Jeg har netop siddet og bladet i Deres digte -
den lille samlingen fra julen. Jeg læste (bl.a.) om-
igjen "to mennesker" og "Slaamaskinen" - og ved De
hvad jeg tænkte paa? De gjorde nar af mig 
engang, for jeg paastod, jeg ikke havde nogen 
illusioner. Og nu idag siger jeg gudskelov, jeg har
ikke det. Og derfor synes jeg, det er umuligt, at 
det kan hænde mig at jeg gaar fra en jeg har 
været glad, i med bitterhed og vrede. Og jeg 
bilder mig ind, det maatte være det værste i 
verden. - En gang sa De vist, De syntes, i min 
sidste bog var det bedste forholdet mellem Edele og 
Alf. - Jeg tror selv - af det jeg har skrevet er det 
det, som er fjernest fra selvoplevelse – det er blit 
til af ting jeg har seet, og som har besat min 
fantasi, som præstens helvede besætter somme
sind og blir et mareridt.
Jeg er kommet tilbage til en by og gaar og 
driver i gaderne og kjender, at jeg er byens barn.
Mere end brændingen udenfor mit vindu paa 
Samsø gribes jeg af gadens dønning her -
kunde indtræffe det der var end værre
derimod skulde blot alle Sødskende samt
vor Benedicte være nærværende ved Vielsen
der foregaar paa Marenspladsen. I Søndags
kom imidlertid Tante Grethe op til os
for at invitere Moer og mig, da det nu
var bestemt at Tanter og Onkler skulde
være med. Jeg har besluttet mig til
ei at gaae derhen, da jeg ikke føler mig
stærk nok at nyde Selskabsmad, ei
heller til at være blandt mange Mennesker,
og Selskabet her beløber sig til ca 40. Det
bliver nok et meget traurigt Bryllup, især
da Brudgommen slet ikke er yndet i Familien.
Jeg bliver paa Landaas imorgen med Tante
Mone og Betten fra den Tid bryllups-
gjæsterne drager afsted. Jeg synes det
er meget længe siden jeg hørte fra Dig nu,
men antager Du ei har Tid at skrive
saalenge Du har John hos Dig. Jeg haaber
I har enes godt og havt det hyggeligt
sammen. Jeg skulde jo sendt John Penge
til Reisen, men har han maattet laane
af Dig, jeg kan jo ikke vide hvor mange,
men sender Dig nu tyve Spd., og kan
næste Gang sende Dig Ræsten, forsaavidt
han skulde have faaet mere. Fra Nina
har vi ikke hørt endnu, jeg antager at
hun ikke agter at skrive os til, og maa-
skee er det saaledes bedst, thi det forekom-
mer mig virkelig som det ei er ganske
paa det Rene mellem Jer. -
Jeg har igrunden Intet at meddele Dig
da mine Hummer forretninger endnu ikke
ere tilendebragt; jeg vedbliver iaar til
den sidste Juli i de nordligste Havne.
Hvalstad 25.6.08
Kjære Vigeland!
Ja, her har vært saa
herligt nu mens alt har
blomstret; jeg synes jeg maa
dele ud lidt af min Overflod.
Tak — jeg vilde nok svært
gjerne se alle de nye Ting og
det nye Atelier. Gid jeg bare
kunde lure ud et Øieblik hvor
De ikke var altfor beleiret
eller optaget; det generer mig
saa at forstyrre.
Sørgeligt at De ikke kommer
ud
i Sommer.
Vi reiser paa Tirsdag. Hovedtroppen
til Kolbotn; jeg foreløbig til Lillehammer.
Hvor Deres Wergeland
ser morsom ud! Selv
det fæle Billede jeg har
set i avisen.
Mange Hilsener
Deres hengivne
Hulda Garborg