MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
hvad artiklerne i et saadant værk bør indeholde.
Da min argumentation imidlertid nødvendigvis
maa offentliggjøres, er det faldt mig
ind
at jeg
kunde foretage en blumenlese af hidhørende
ord og underkaste dem en noget udførligere rede-
gjørelse i et tidsskrift. Dit "arkiv" synes mig
herfor at være det mest passende sted, navnlig
fordi det her særlig spørges om ordbemærkelser og
kun i anden række om rent retshistoriske emner.
Mit spørgsmaal er derfor, om Du i den nærmeste
fremtid skulde ville indrømme mig plads for
nogle saadanne undersøgelser; ordenes antal kan vel
blive omkring 40, og de færreste af dem kræve nogen
større vidtløftighed i udredningen; gjennemsnitlig
vil der formodentlig blot kræves 1/3 - 1/2 side paa
hvert. Manuskriptet kunde være færdig paa for-
holdsvis kort varsel, da undersøgelserne i det
væsentlige ere afsluttede, og redigeringen ikke
vilde tage lang tid. Med hensyn til indholdet,
behøver Du ikke at frygte for, at det skulde
kompromittere Dit renommerede fagtidskrift;
Det ser ikke lyst ud. Men èt
Lyspunkt er der, og det er det
Samhold og den Enighed, som
alle Partier viser. Maatte det
vare! Og maatte Splittelsen blive
borte, ogsaa naar der Spørges om
de Midler, og den Fremgangs-
maade, der skal anvendes for
at hævde vor grundlovsmæssige
Selvstændighed. Og maatte Maa-
let naaes inden Unionen! Er
det ikke utroligt, at ikke Sven-
skerne kan forstaa Situa-
tionen og tænke sig i vort
Sted? Igaar reiste Klaus
Hanssen til Kristiania for
at tiltræde Storthinget som
Suppleant. Lothe er forhindret
ved Sygdom i Hjemmet. Jeg er
glad, fordi Klaus kommer ind,
thi han er en Mand. Men
det spørges ogsaa efter Klogskab,
Tidsvilde Lunde
13-6/03.
Kære Hr Grieg.
Da jeg boer paa Landet og derfor
ikke kan komme til at underskrive
de danske Musikeres Adresse til Dem
maa jeg - som en af Deres gamle og
oprigtigt Beundrere - have Lov til
privat at sende Dem mine hjerteligste
Lykønskninger til Deres Fødsels- og
Hædersdag og dertil føje min Tak for
alle de Skønhedsindtryk, hvormed De
har beriget mig - som saa mange andre.
Giv De maa virke saa længe jeg lever.
Med de ærbødigste - Hilsner - ogsaa til
Deres elskværdige Frue er jeg Deres,
i Beundring hengivne
Victor Bendix
fåt lagt så meget op at det vilde forslå for
mig og mine ifald jeg indstillede mit li-
terære arbejde. Og indstille det måtte jeg,
dersom jeg kom til at leve i Kristiania.
Det er ikke alle de oprivende teatergrejer,
jeg her nærmest tænker på. Nej, sagen er
den at jeg ikke vilde kunne skrive frit og
uforbeholdent og helt ud der oppe. Og dette
er ensbetydende med at jeg slet ikke vil-
de skrive. Da jeg for 10 år siden, efter an-
dre 10 års fravær, sejled opover fjorden føl-
te jeg bogstavelig brystet snøre sig sam-
men i beklemmelse og ildebefindende.
Det samme fornam jeg under hele ophol-
det deroppe; jeg var ikke længer mig selv
mellem alle disse norske kolde og ufor-
stående øjne i vinduerne og på fortogene.
Jeg må derfor se tiden an endnu et
år. Tar regering og storthing sig for at
forhøje digtergagerne så pas at jeg peku-
niært var uafhængigt stillet, så kunde
jeg nok for teatersagens skyld på min
side lade et eller to dramatiske arbejder
ligge uskrevne indtil videre. Og jeg synes
at vore rådende politikere skulde vise os
retfærdighed og bevilge os nogenlunde ve-
derlag for de store tab vi har lidt og frem-
deles lider under mangelen på literære
sjømann og godt trett av sine
sociale plikter ombord. Der var 
maskerade en kveld under kulørte
lykten på dekk og i spisesalen og mye
rart å se. Rarest et ungt nygift
svensk par, som var omtrent nakne 
og gjorde stor lykke. Ett er å være
naken sammen med andre nakne;
no annet å være meste avkledde
kvinnen mellom påkledde. Men
tia er rar -.
Kapt. Ellefsen Stella Polaris
er kommet. Solid og vakkert Indhold.
Rusti prægtige Tegninger. "Jolekvelden"
er Navnet. Maatte det nu gaa!
1.12.04
Sneveir og temmerlig koldt. Tuftens
Ben er nu lagt i Gibs,  kan desværre
bli langvarigt. Han læser for Skolen
hele Dagen; men alligevel er det svært
at forsømme saa længe nu dette travle
Aar. Fru Wentzel var her igaar. Tirsdag var
Schjøtt, Ivar Kleiven og Flo her. Senere kom
Ivar og Løland. Maalprat og Eddaprat. Ivar
har nu gjennemgaat sin Oversættelse
med Sophus Bugge og er meget fornøiet.
"Norske Folkeviser II" til
Brug for Dansen er nu kommet. Det
er svært gjildt.
Klaus Sletten reiste igaar til
Askov.
- Kommiteen for Abelmonu-
mentet skal nu ha bestemt sig for
Vigelands prægtige  Arbeide. Det
en herligt at vi faar beholde det. Skam
vilde det ogsaa været ellers!
an paa, hvad Deprtm. i sin Visdom bestemmer.
Den Sum, hvorover der raades Kunstnere,
er i det Hele 4800 Kr. og af Ansøgerne ere de
17 Musikere og Sangere, af bildende Kunstnere
er der 19. - Lindeman lovede at foreholde Stats-
raaden Nødvendigheden af at Musikerne 
Grund af der forholdsvis lille Antal bildende Kunst-
nere - fik idetminste Halvdelen af Summen,
Noget, der eller - aldrig sker, da man i Regelen maa
nøjes med 1/3. - Om Indstillingen af de to Første
var man saa nogenlunde enig, men at vælge blandt de
øvrige Ansg. faldt vanskeligt. Lindeman interesserede
særligt for Haarklou, som havde fremsendt 2 godt
udarbejdede Fugaer, en for Strygekvartet og en Vokal-
fuge (Kyrie eleison). Han havde en udmærket Attest
fra Fr. Kiel og Lignende fra Joachim, Haugst og
Bungert. Da jeg ingen Tro har til Hs. Begavelse
som Komponist (han mangler aabenhed Fantasi) saa
havde jeg ingen synderlig Lyst til at indstille ham;
men da L. var aldeles umedgjørlig i dette Punkt,
foreslog jeg, at han skulde staa som No 1 ved det
Schäfferske Legat, hvilket han ogsaa søgte. Efter
megen Modstand gik endelig L. ind paa dette,
og vi vandt derved Plads til at indstlle en tre-
die Ansøger til Statsbidrag. Her drejede Spørgsmaalet
sig om O. Olsen, Grøndahl og Joh. Selmer, for hvil-
München den 20de Februar 1876.
Herr boghandler Nils Lund
Kristiania.
I håb om at De har mod-
taget mit forrige brev tillader jeg
mig at meddele Dem at jeg gennem
en skrivelse fra herr Hartvig Lassen
er bleven underrettet om at den første
del af honoraret for «Peer Gynt» først
udbetales efter stykkets 3die opførelse,
og er det mig meget magtpåliggende
at de forhen omskrevne 250 spdlr
da snarest muligt bliver sendt til
herr H. J. Preus i Kristiansand.
Derimod behøver De ikke at sende
penge herned. Skulde mod formod-
ning 3die forestilling indbringe mindre
sindethed" fra min side, men
enhver vil nu engang varetage
sine personlige interesser.
Skulde det ikke kunne lade sig
gjøre at få op noget af de to
ovennæmte værker, vil det være
mig kjærest, at den mig tiltænk-
te plads på romanceprogrammet
overlades en anden.
Ved Stocholmsudstillingen havde
jeg fosåvidt intet imod at re-
præsenteres ved romancer, som
det hele var mig ligegyldigt -
anderledes ved en nosk musikfest.
Idet jeg føler mig overbevist om,
at De, når De hører, hvorledes sagen
ligger, vil forstå mit ræsonne-
ment, selv om De ikke billiger
det, er jeg med en ærbødig hilsen
til Dem og Deres hustru
Deres altid hengivne
Catharinus Elling
"Odden"Ormøen.
Torsdag den 30te Mai 1907
Kjære Herr Grieg!
Mamma har bedt mig
skrive til Dem, og takke Dem
mange ganger hjertelig fra
hende for Deres Brev, dom
hun blev saa glad over.
De ved ikke, hvor det glædede
hende at faa det!
Dette skulde jeg have skrevet
til Dem for flere Dage siden,
October 6te
Endelig, er da dette kjedsommelige lange Thing over,
jeg nedsætter mig nu i sød Roe, for at indskrive
disse Linnier. Meget at bestille, og mange Fremmed
har her ligeledes i Dag været, nu er Gudskelov alt
roelig, og jeg maae nu til at tænke paa en anden
beskjæftigelse. I Morgen er jeg indbuden til Lilleringsag
til Bryllup for Kari Lene, Gud veed at jeg er derimod,
men hvad skal jeg gjøre? Reise, og Taale hvad der en
vil blive, troer jeg er best, mand kan ikke altid nyd
glæde i Livet, vi maae ogsaa taale Ubehageligheder,
der for er jeg bered til at modtage, hvad der end
følger. En Dejlig Høstaften er det nu, og sørgelig som
Træernes tabte Sommer Smykke, er mit traurige Sind,
der dog alligevel har noget saa behagelig ved sig.
En kjerlig Tanke til min troe Bertha! og Severine!
trøster mig i minne tause betragtninger. –
October 7de
Glad ved at være her igjen, iler jeg, inden jeg
gaaer til Hvile, hen til min Bog, for at Aabne
minne Tanker. Denne Dag er ogsaa gaaet vel over,
Friis var nogenlunde Skaansom, dog er det alligevel
end Tvang i hans nærværelse, der aldrig kan gjøre
Hjertetet Dristig. Gudskee tak, for Friehed, og gode
Menneskers Omgang, som gjør saa saare lykkelig.
I Morgen maae jeg atter tænke paa Bryllups Lystigh
som nok bliver anden Munterhed, end i Dag.
Et trøstende Mismod, omkryber mit Hjerte, og
indbyder mig i Søvnens Armme. glemmende end
October 8de
Det er Nat, og jeg kommer Hjem fra et særdeeles
Hyggelig Bryllup, hvor Godgjørenhed, og velmente
Overflødighed indbød Gjesterne til den uskyldigste Munterhe
Pragten overstiger dog alle Grændser. Brudeparet, var det
første af sin Stand, sand Kjerlighed, og Hjerternes
overensstemmelse, stod præget i deres Ansigt, lige Aar
og Ungdoms Uskyld, gjorde dem endnu meere behagelige, og
skaffet de følende Gjester en særdeeles Intresse. Hvor lykke
kan mand dog skattene Ægtestanden, naar Dyd og Kjerlighed er
dens Huusets Lyksalighed. Held en hver der vælger efter fornuf
-ten, og nyder da sin Friehed  i sit Hjertens Valg. Salige Tanker fængsler mit
Hjerte.
ikke. Så taler Du om at f så
mange figurer er kun skiseret.
Men det er jo rimeligt! Skulde
alle være udførte så måtte der
jo skrives en bog for hvert
menneske som fandtes i bogen.
Og de forskjellige dele "uden indre
sammenhæng". Er de uden indre
sammenhæng? Jeg synes, de
hænger så vidunderligt sammen
jeg, og kommer endnu mere til
at gjøre det, når jeg nu får res-
ten færdig, at sige hvis den blir
som jeg vil, og stræver efter.
Men det er altfor umuligt at
skrive om sligt. Svært gjerne
vilde jeg en gang få snakke
længe med Dig og be
for at
Du skulde
få mig til at forstå hvorledes
faldende plads. Bibeholdes min
retskrivning, så må jeg udbede
mig latinske typer.
Deres ærbødige
Henrik Ibsen.
av denne kjedelige og pinlige Sak
var da at De overtok "Letze Kapitel".
Men det var ogsaa meget kjært for
mig. (Dette med de M. 7500. - mere
til mig vilde rimeligvis ha blit
mig tilstaaet ogsaa uten Saksanlæg,
da Grethlein hadde stillet mig i
Utsikt en Forbedring av hans op-
rindelige Tilbud.)
Hr. Hiltbrunners "Selvplagiat"
er kostelig. Det maatte være saa godt
som umulig at oversætte samme
Bok uten at "plagiere" sig selv den
anden Gang.
Deres ærbødige
Knut Hamsun.
Du ogsaa faaet føle af mig. Og
naar Du saa tænker paa den "gam-
le Frants", saa kan jeg godt forstaa, at
Du fristes til at spørge, om vi har
forandret os. Men jeg tror ikke, at vi
behøver at tænke langt ind i hin-
anden, før vi vil finde os uforan-
drede, det føler vi nok beggeto, og
det har vi i et Øieblik iaar følt
saa intens, som om vi var 18 Aar.
Det vil jeg aldrig glemme. Og naar
det engang blir Høst - en saadan
stille Septemberdag - naar vi blir
"gamle", saa skal vi glæde os i
hinanden ligesaa vist som vi elsker
en saadan Septemberdag ikke mindre
nu ikke gamle saa snart, men vi
trænger en liden "Friskelse" engang
imellem, baade Du og jeg. Naar
Du nu har ovenstaaet Karlsbad,
og kommer ud i Europa og faar leve
i og med din Kunst, saa send en
Portion Livsfriskhed herop til mig i
min stille Ensomhed - og saa til
næste Aar - ja kald mig letsin-
dig, om Du vil - men da skal
16.6.04
Endelig det efterlængtede Regn!
Brev fra G. Han er nu "færdig med gjennem-
arbeidelsen af disse Jærbrevene" og skal
ind til Bestemor paa Sandnes og si adjø.
Reiser Østover Torsdag eller Fredag. Saa
har vi ham vel hjemme Søndag eller
Mandag. Nu skal altsaa Boka overarbeides
endnu en Gang paa Kolbotn og saa endelig
i Trykken til Høsten
"Mon vi altsaa virkelig skal
opleve at "Edderkoppen" Krabber sig frem
paa det saakaldte Nationaltheater" siger
G. videre, "det vil forbause mig, om
ikke Fru Wettergren til den Tid faar et
nyt Barn. Men sommetider hænder
jo ogsaa det forbausende
Her er vakkert her, ægte
jædersk Forsommer.  Men han vil
gjerne blaasa eit Gran — —
Ja nu har han været der
en Maaned og vel
så
det, det er godt gjort
uden Kokke -
fordelagtig vilkaar hos Breit-
kopf Härtel den blandt andet
nu har forpliktet sig til at give
mig 50 procent tentiemen, - selv bad
jeg om 25 procent, og for mit klaverspil
der er saa forsømt, har Breitkopfs &
Härtel forpliktet sig til at have
hele stasen færdig inden 15 August.
Sa jeg har arbeide nok i som-
mer, netop nu et lidet pusterum
som skal benyttes til fingerdressur,
- igaar sendte jeg 3½ kilo noder
til Leipzig! - Det gaar efter kilo
vegt nu i vore dage ved de nok?
- Ellers intet nyt, musikudbyttet
her i Berlin var denne vinter saa
som saa, kun ganske faa tip top
conzerttilstelninger. - Jeg skal skrive
mer siden naar jeg har talt med 
Scharwenka. Imidlertid takker jeg nok
engang for deres venlige brev og hilses
de og deres frue ærbødigst fra deres
hengivne Halvdan Cleve.
3.3.1931
Kjære Fredrik,
tak for du skrev dette til mig – men saa
faar du være saa snil at gi Ellen Forberg indlagte
for jeg vet ikke anden adresse end Universitetet, og
dit kan en jo ikke sende rekommandert brev. Hun tør
vist ikke engang ta imot brever fra "os" i sit hjem
stakkar. – Samtidig to bøker – et eksemplar til
dig og et til hende. Jeg skriver ikke i dem, fordi jeg
ikke husker om jeg alt har sendt til dere to – jeg
hadde ment at gjøre det, men det blev saa mange
som skulde ha og jeg noterte op ikke op, hvem jeg hadde
sendt til, saa nu vet jeg hverken ut eller ind. Jeg skal
skrive i bøkerne, naar jeg kommer ind, i tilfælde.
God bedring med haanden din. Og paa
gjensyn efter paaske! Jeg skal hilse fra Hans – han
(eller jeg) har besøk av Regine Normann om dagene, saa 
han blir proppet med eventyr. Om en times tid skal
feil. I kadengen vilde jeg, hvis
De tillader det, gjøre et par for-
andringer, men kun hvis De helt
ud godkjender dette. I sidste sats
"Andante Maestoso" ligger mig
fristelsen til at benytte vægtige
oktavpassager svært nær, - vi har
jo tiden for os, saa derom kan
vi jo senere tales, ikke sandt?
Honoraret spiller ingen rolle for
mig, dog er det alligevel ved en
saadan leilighed en æressag
at der betales nogenlunde anstændigt.
Morsomt vilde det være om Du
ogsaa fik Ellen Guldbrandson, 
da var jo alt norskt! Ellers
tror jeg nok ikke Emmy Destinn
dennegang var vanskelig at faa!
Hun er for mig den største sangerinde
overhovedet, og hun sværmer, ved jeg,
for Deres kunst. - Er det alligevel
kanske en misforstaaelse at De
Jeg vidste jo nok at de ventede på mig disse Dæmoner.
De havde rent ladet mig glemme det. Der
var gået et friskt Luftdrag gjennem min
Sommer den Dag jeg traf Dem, Fru Ibsen!
jeg åndede op deri og glemte at dette
Velvære skulde brat afbrydes. Thi tro mig,
under hvilke forholdsvis glimrende Vilkår,
jeg havde tilbragt den, i gjestfri Verkehr
med dem vi må regne til de Bedste, de
mest frisindede. Resultatet deraf (med
al Anerkjendelse af deres personlige Egenskaber)
bliver dog tilsidst når vi tale om dette
dog
inderligste «Verständniss» tilsidst: Noget er ikke
bedre end Intet. Forstår De mig? Halv,
skjæv, nærsynt Opfatning af Tingene,
fremsat med den knusende Aplomb
som Stilling og fuldkommen Sikkerhed i Sadlen
Apriil 4de
I Dag er vi buden til Forvalter Klemp, gjern
Rejser jeg ikke, dog har Severine yttret Ønske om
at see mig der, og hvad gjør jeg ikke for denne
Dyrebare. Frisk er jeg og i et muntert Humeur.
Apriil 5te
Den første gang efter min Sygdom, er det jeg i
Dag har skrevet til Christiania. Et Brev til Madamme
Olsen, et til Christian Friis, og til Severine. –
Mathea kom i Dag fra Bjerke. –
Apriil 6te
Nu er alting stille igjen, min Sødster Rejste i Dag
morgens Hjem. – Jeg er nu Gudskelov Frisk og
fornøjet, ved igjenvunden Hilsen. – Min Berthas
Kjereste Rejste ogsaa fra Bjerke i Dag. –
Apriil 7d
Jeg er Glad og tilfreds, ved Vaarens komme, skjønne
Erindringer bringer mit Hjerte Fryd, Haab og
Trøst synes nu at omlejre mig. –
Apriil 8de
Med fornøjelse har jeg imodtaget Breve fra
Trine og Jomfrue Bærum. Skjøn er nu Dagen
og Humeuret godt. –
Apriil 9de
Mand og Kone fra Lie i Gusdal, var her i
Dag. – Marthe Mæhlumsstuen fra Ringsager
har ogsaa i Dag betalt mig 10 Spd. til Afdrag
paa mine Renter. – Godt Humeur. –
angaaende de faderlige og moderlige
bestanddele af kun cellerner, og deres
indbyrdes forhold, - et forhold som
sikkert i hovedtrækkene er det samme
hos alle organismer. - Men snart
merked jeg, at mine iagttagelser
ikke passede ind i nogen hypotese;
og jeg havde da ikke andet at gjøre
end at tegne for fode alt, hvad jeg
med sikkerhed saa. Dette har
jeg holdt paa med i maanedsvis,
- og det er et noksaa stridt arbeide
især med den tanke, at det kanske
alligevel tilslut ikke vilde føre til
noget. - Under slige omstændigheder
synes jeg nok, videnskaben kan føles
som en streng arbeidsherre, med
sine absolute krav uden tanke paa
afslag; men saa kan vel heller intet
andet arbeide give den tilfredsstillelse,
1168.
dem en ganske Kort Tur paa Hougen,
og kom saa til Middagen hos John
hvor vi med Mone spiiste Ryper og
Pandekager, hvilket smagte meget godt.
Senere var jeg ikke ude førend jeg kjør-
te hjem Kl. 10½, efterat have frydet mig
lidt over Mozart. John og Bet var paa
Forelæsning der igaar holdes af Jan
Prahl, og derfor spiiste vi Aftens først
silde - Østers! hvad behager? - og saa-
ledes blev vi snydt for Musikken.
Frøken Bucher kom derud Kl.7.
Og nu har jeg da faaet den Glæde, at-
ter at have en liden Alexandra at
kjæle for og med; hun var meget sød
igaar, om hun end ikke tør maale sig
paa langt nær med mit første Navn.
Jer lille Guddatter er meget venlig, og
har et eiegodt Ansigt. Lille Marie
er lige vild som stedse, og Ebba ikke
mindre besynderlig end altid, det er
umuelig at forstaa sig paa hende. Ja
nu vil jeg afbryte for at tage mig
en Tur, i Middags kom jeg ingen Vei
paa Grund af Varme, og jeg sveder
her jeg sidder nu Kl.11, men det er
jo John der bevirker det, jeg haaber
jeg skal føle mig vel naar jeg er ude.
Mandag den 12te. Det var en noget lang
Afbrytelse, men nu faaer jeg da se at
fuldføre, endskjøndt Guderne skal vide
jeg har Intet at meddele Dig. Idag blæser
det en stærk Nordenvind, saa jeg blev for-
budt af min Læge, der nylig var her, at
gaa ud. Igaar blæste det ogsaa, men mo-
at paa Eftermiddag; her var en Masse
nnesker i Sandvigen. Vi vare ganske
endog uden Pige; Onkel Bull af-
en Visit paa Formiddag, og skrød
Norske Aviser har vi ikke hidtill faaet i dette
Aar. Ogsaa betegnende! Medens danske og sven-
ske Redaktioner, af Hensyn till deres herværende
Landsmænd, ikke alene skjænker os deres
Blade gratis, men endog af egen Lomme
betaler Postportoen till Pavestatens Græn-
se, har Morgenbladets Ejer, Kongens Livlæge
Dr: De Besche, standset Bladets Forsendelse
fordi Portoen ved Nytaarstid af den skan-
dinaviske Forening ikke var erlagt for-
skudsvis! Der er noget fortærende harmeligt
i mellem Fremmede at maatte skam-
me sig over sine Landsmænd.
Thomas er vel nu i Stokholm? Gid det
maa gaa ham godt. Axel har Du vel snart
den Glæde at se som flink Student. Hils
dem allesammen og tag selv de hjerteligste
Hilsener fra
Din hengivne
Henrik Ibsen.
Summa Summarum af ovenstaaende Snakk
er dette: Se at komme ud! Rejs! Gjør det
enten det er muligt eller umuligt. Umuligt
er forresten ingenting, som man ubændigt vil!
H. I.
var det bare W. og jeg. - Han er sær-
deles elskværdig og interessant
at tale med. Og da jeg var
uden Kontrol af Landsmænd,
gik mit Babelsprog flydende.
Marie har nok fortalt om vor
prægtige Hjemreise via Trondhjem.
Ja nu var jeg i Domkirken der for
4de eller 5te Gang, og aldrig har den
virket stærkere paa mig. Marie
var alene i Kirken. Og
jeg lod Virkningen strømme ind
over mig, som en mild høi
Velsignelse over mit
Det er den høieste Aabenbaring
af Skjønhed, og det er deiligt
at give sig ind derunder, u-
reflekteret, som i Naturen eller
i Musik.- Nu vækker Maaltrosten
mig om Morgenen, assisteret af et
Kor af 7-8 Stær, som sidder i
Eken og fløiter. Crokus og Blaa-
veis er i fuldeste Blomst,
ja endog en Primel. Idag begynder
Marie at sparke i Haven. - Jeg glemte
at fortælle Dig, at jeg paa Turen
som dine Gæster, da stedes jeg derved i en stor Fristelse.
Den Virkning, som den deilige Luft didoppe hav-
de paa mig for 24 Aar siden, glemmer jeg ikke,
nu kan jeg, efter Alt, hvad Du hidindtil hav
gjort for mig, tage derimod ? Thi nogen helt
fordringsløs Gæst kan jeg desværre ei være - hør
nu: Vi maa hver have et lillebitte Værelse; thi jeg
maa sove ene; helst maa disse ligge i Stueetagen,
og endda være ganske rolige om Natten. Vækkes jeg
ved Prat eller Rabalder, falder jeg ikke mere ik
Søvn den Nat. Ogsaa vilde jeg saa uhyre gjerne
have min Middagsmad bragt ind paa Værelset,
da Helga maa tumle med og hakke paa den,
forat jeg kan faa den ned. Hvis det lille Hus
existerer endnu, hvori Du og Nina forlanget boede
i, mon vi da ikke kunde husere deri - at
sige, hvis det ikke er dyrere, end i Hotellet -
thi flere Penge end høist nødvendigt, maa Du
sandelig ikke give ud for vor Skyld.
Saafremt det nu virkelig lader sig gjøre at
tage derop, vil jeg naturligvis seile til Bergen,
for at erfare Søluftens Virkninger, men komme
Dig saa nær, uden at faa Dig og Nina at see,
kan jeg ikke tænke mig. Imidlertid afventer jeg
dit Svar paa dette Brev, før vi lægge udførligere
Planer. Vi reiser hjem den 28de Juni og maa
blive der en halv Snes Dage; vi bede Dig derfor
begeistret over Sandemose, ditto
over min bok. Ved siden av 
kunne Sigrid, stum, sur, trass
(hun kan ikke fordra J. R. H.),
ustanselig i arbeide med en stor, 
blodig biff, med små foraktelige
grynt, når den andre gikk over
breddene. Og på dem begge Øverlands 
forunderlige brune øine kikkende
bak brillene.
Igår kom Johan omsider hjem
fra Portugal igjen. Trett men
likevel oplivet. Tilstelningen i anl.
handelskomusets 100 års dag.
Opsto hadde vært fantastisk. Siste
aften satt hedersgjesterne, blandt 
dem en katolsk biskop i rød kalas,
på stolen på et podium i den 
mansiske hall i rådhuset og slår
sig halvt ihjel fra 10 aften til 2 natt
og hørte idelig taler på portugusisk.
Neste dag stor souper efter om 
starnde usersy.
20. 12. 25.
Kjære Tore Ørjasæter.
– Det blir visst ikke stor ro til at skrive dette 
brevet – Hans har tigget sig lov til at være inde hos mig i storstuen ikveld; 
han skal ikke forstyrre, lover han, og han spør ikke heller mere end hvert 
tredje minut omtrent og med hviskende stemme –.
"Skiringsgangen" har jeg nu faat læst – saan flygtig.
Men jeg tror at jeg har faat tilstrækkelig indtryk av den til at kunne
ønske dig hjertelig tillykke med den.  Allerede ved en enkelt gjennemlæsning 
blir en tat av den umiddelbare og klare skjønhet i mange av digtene – jeg ser,
jeg har streket under baade her og der, og rikdommen, den ærlige, lidenskapelige 
vilje og uroen. Saa jeg tror ogsaa, at du skal være glad, du bestemte 
dig og gav den ut iaar. Litt om senn tror jeg at mange vil finde frem
til disse digtene og faa meget av dem. Jeg er dig dypt taknemlig for 
denne boken – jeg skjønner mere av uroen og skjælvingen, av det tilsynelatende 
endeløse i sjælekampene (saa længe det staar paa, kan en jo liksom ikke 
skjønne eller tro at det nogengang ender med noe) end du kanske tror.
Og saa er der liksom lag under lag i disse digtene – om ikke alt er like godt, 
saa er der ingen linje som bare er glat, pen – og tom og uærlig.
Og tak for brevet dit –. Du kom altsaa ikke
indom likevel – men saa kommer dere vel i julen alle tre; nu blir det 
kanske lindveir ogsaa. Jeg glæder mig til at se igjen Jo – jeg regner ham
da for at være liksom halvveis gudbarnet mit, eftersom jeg altsaa har været