MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Det var en fejltagelse da jeg skrev om
en grev Mirafiore; hans ledsagerinde
heder så og er V. Ems datter; hun er
gift, men lever adskilt fra sin mand,
der igen lever sammen med en anden
dame. Hendes herværende ledsager
skal også være gift; barnet, der er
med dem, er hendes, og tjenerskabet
ligeså.
Frøken R. og S. er hver dag ifærd
med at flytte fra slagteren; men de
bor der fremdeles; grunden til deres
misfornøjelse er den at manden er
slagter, hvilket de vidste, da de leje-
de hos ham. De gør undertiden ud-
flugter når vejret er tilstrækkelig
stygt, bruger da at «forvilde sig i en
skov» og må ty ind i et bondehus, hvor
der ikke findes spiselig mad med
undtagelse af æg, smør, brød o. s. v.
Mig fortæller de aldrig sine historier
men Ravnkilde får dem med stor
udførlighed.-
Næsten i hver norsk avis  læser
jeg om ulykker, foranlediget ved
forfjamset benyttelse af ladte ge-
værer. Det vilde være mig over-
Kjbhvn. Ø. Klasensgade 11. 21-2-96.
Kjære, kjære Bjørnson! Jeg skammer mig næsten ved
at ha lov til at sige du til dig, efter at ha læst atter og
atter din sidste bog. Du er isandhed af det stof, hvoraf
mennestene laved og laver sine guder. Deilige op-
høiede menneske - jeg lægger alting ned for dine fødder,
og hvis det ikke lød saa vulgært, vilde jeg sige, at jeg til-
beder dig. Hvad er og betyr alt det, vi andre baler med
i sammenligning med din gudommelige stærke og gud-
dommelige forstående, og kjærlige digtning. Kjærlig-
hed er lovens fylde, og du har Kjærlighed sammen
med alle dine øvrige stor egenskaber og sammen med at
du er geniet! Din digtning flytter menneskers tænk-
ning og menneskers forstand høit op over alt det,
der før har foreligget. Hvor blir vi alle andre dog til
småkrattet ved siden af dig!
Ingen hos os har gjort det du hav orket. Ingen i
verden fristes jeg til at sige. Nede i Frankrig, hvor der er
en stadig frodigt blomstrende literatur - hvad er
det dog de karle allesammen skriver om? Sanselig
kjærlighed mellem mand og kvinde, helst mellem gift
stift, at Sverige in casu tænker sig at kunne paa
letteste maade tvinge os. Jeg provocerede ham ikke
med hensyn til dette punkt, og han kjendte intet til
den ovennævnte generalstabsplan. Men diskussionen
om den slags eventualiteter synes her at ligge i
luften. Man er meget spændt paa, hvorledes det
gaar hvams forslag. Hele denne fiendskab mod
Norge samler sig forresten særlig hos og omkring
kronprindsen og kronprindsessen, hvad der ikke gjør
sagen mindre alvorlig for fremtiden. Heller ikke bliver
den bedre ved den utrolige taktløshed, som i socialt
og ceremonielt henseende gang paa gang udvises
af de senere aars statsraadsafdeling, baade raader
og fruer, og som giver anledning til idelige rivnin-
ger med de høiere hoffunktionærer. Nylig maatte
saaledes Richter kjøre op til slottet for in optima forma
at bede rigsmarskalken (Bildt) om forladelse for
en bommert, som han havde tilraadet Sørensen
at gjøre.
De bedste nytaarsønsker for Dem og Deres
fra Deres altid hengivne
Ebbe Hertzberg.
Smådigte af mig, som jeg for et
Aars Tid siden, rigtnok med svær
Møie har skrevet, da De stedse til-
tagende Smerter stedse atter og
atter afbryder mig i den usle,
lille Smule jeg med Opbyden af
al min Energi, endnu søger at vir-
ke. - Håber Det Bind Digte
jeg for 2 Aar siden var så fri
at tilsende Dem, rigtig er kommen
Dem ihænde! Det er desværre of-
tere forekommet med Postsendelser
fra mig, at de er kommen bort
på Veien. De vil måske ha be-
mærket, ifald de har faaet Bogen,
at der har indsneget sig nogle
Trykfeil i Den. Det er virkelig
ærgerligt, at der gjøres Trykfeil,
om ens Manuskript er aldrig så
tydelig skrevet! - Jeg har nu i
over samfulde 8 Aar siddet borte fra
Sendt Kaja Geelmuyden som fødslesdagskort 1/1 - 1895
der uafladelig kan bringe frisk opvarmet Luft ind - og en Aftræks
kanal der kan uafladelig faa den kolde og NB brugte Luft
op i Skorstenen og ud. Dette tror jeg desuden er af den
* at arbeide i stadig ny og frisk Luft
væsentligste Betydning for din Arbeidskraft* Det blir
altsaa Ombytningen af Ovnen der vil koste noget - det
andet blir forholdsvis Bagatel. Jeg lader Salomon arbeide
en List der passer nøiagitg ind i Gulvaabningen langs Væggen
lægger en Luftkanal ind under Ovnen fra nodre Side (den blir
ganske kort da Ovnen jo staar saa nær Væggen) og lader en
Blekmager arbeide en Zink-aftrækskanal der fra Gulvet
(med Laag at aabne og lukke) gaar bag Ovnsrøret op til Skorstenen
Saa vilde jeg gjerne du skulde kjøbe et simpelt Uldtæppe (Kvitle?)
til at hænge for den nedre Del af Døren hvor der altid vil
trænge kold Luft ind, samt hænge et Tæppe 6 à 8 Tommer
over den nedre Vinduskarm; dette vil ikke hindre Udsigten
det mindste og vil forhindre at den mod Vinduet afkjølede
Luft falder direkte ned paa dine Ben naar du sidder
ved Bordet foran Vinduet og arbeider - dette sidste véd
jeg af Erfaring fra kontoret er af mærkelig Virkning. Vil
du jeg skal gjøre dette? Der er den Fordel med mit Forslag
at Experimentet vil koste lidet baade at anskaffe og fjerne
For mig staar det klart at man maa se at fjerne den
kolde Luft mest direkte for derved at faa den varme
Luft nedover; Træ er jo ingen Varmeleder og hvilken
somhelst varm Luftstrøm Bull havde kunnet skaffe
mellem begge Gulve vilde have hjulpet - men
maa det jo selvfølgelig altid være blive den kolde Luft der
circulærer mellem Gulvene - og det hjælper jo ikke!
Derfor bare væk med den kolde Luften direkte til Skorstenen
ha trængt ind til ham en
gang eller to, for selv at døm-
me.
Være hos Vestergaard i 6 må-
neder. Ja, det vilde være godt.
eller jeg kan det ikke. Af flere
grunde. Også af den, at jeg, når
jeg er ude, længes så forfærde-
lig hjem. Jeg ejer ikke den tål-
modighed som skal til. Og
jeg elsker at være herhjem-
me. Selv om min mand ikke
mere er glad i mig, så er
her dog bedst at være.
Nej, jeg tænker idelig og altid og
bestandig på døden. Hvis det
ikke var dette at jeg havde småen
og
at
og jeg endnu har to bøger i hodet
som jeg så forfærdelig gjerne vilde
skrive, så vilde jeg jo før jo heller
lægge mig ind til den evige hvile.
- Når jeg får dine breve kan jeg
aldrig la være at undre mig over,
at Du, som har verdene skjøn-
neste hænder kan skrive så
saameget at vi faar fat paa Rørene
og saa til vaaren øse den ganske
ud thi efter det Arbeide der nød-
vendig maa faaregaa nede i Brønden
frygter jeg for at vandet vil blive u-
rent. Olsen har Kjøbt Redskaber
til at skrue Ventilerne af med i
sine Brønder, disse faar jeg sikkert
laane da det er mig som gjør det
10
altid af Renhed heller. — 
Iaften skal jeg i
Selskab til Delsbostintan -
Fru Gawel Blumenthal -
sammen med Sven Scholander
og en Del andre. Det blir
vist "hustigt".
Aar siden nogle Dage.
Baade Opholdet der
og den vidunderlige
Rejse derfra til Bergen
staar indtil de mindste
Enkeltheder saa tydeligt
for min Erindring, at
jeg - selv i Selskab med
saa Kære Venner - hvert
Øjeblik paa Dagen vilde
pines ved en Sammen-
ligning mellem nu og
den Gang. Desuden
19
foredrag, biologisk, i Huxly-instituttet.
Han fortalte, at de i England er nervøse,
da de tror en revolusjon i Tyskland
er nær.
Og Folkeforbundet vakler mer
og sover på sin skrøpelige grunnvold -
2 juni.
Vi har hatt vårt siste selskap
for iår (og det burde vist bli det
siste idetheletatt, vår økonomi tatt
i betraktning) Mowinckels, Sigrun
Nansen, Cally Monrad. M. kom fra
hvalfangst- og territorialgrense-vanske-
ligheter, men blev oplivet av krebs og 
god vin og siden Cally's sang. Hun er
et merkelig menneske - svært lite 
sangrøst igjen, men en intensitet,
en nyansering og dramatisk kraft
over den minste sang, så den gripes.
Her blev talt om det svenske opera-
gjestespillet, og hvor det har vært idig-
vende fullt hus hver kveld - et
som jeg beder Dem
se igjennem og tillige
bedes Fru Grieg at
prøve. Han kjender
mange af Deres Arbeide
og følger idethele med
Alt hvad der skrives
af Musik. Han har
havt 1ste Pris i Conser-
vatoriet og er Elev af
Gerilmont og Dubois.
Orgelet er egentlig hans
Instrument og i Paris lader
han sig ofte høre,
det er ogsaa mest Orgel
sager han skriver og
nylig har vi her i vort
30/9.87
Kjære Edvard!
Gid jeg kunde sende Dig lidt af denne
deilige Septemberdag, jeg er vis paa, at
den vilde bringe Dig Lindring og Glæde!
Du husker nok disse stille Dage, da
Vandet ligger som et Speil, og alle Høstens
Farvetoner blande sig deri. Der er
en saa usigelig Fred og Vemod i det
altsammen, at man ligesom længes efter
at sænke sig ind i det. Er det os beg-
geto som har forandret os, spørger
Du. Tænk, jeg tror ikke, at hverken
Du eller jeg har forandret os, jeg tror
overhovedet ikke, at Ens Indre egentlig
forandres. Dertil føler vi for ens
for alt det, som vi opigjennem Aarene
har elsket. Men vistnok kan de
Forholde, som vi lever i, føre for-
skjellige Bevægelser med sig i vort
indre Liv, undertiden friskt Veir med
Vind og Sol, - men undertiden ogsaa Vind-
stille, hvori vi ligger som Dødvandet.
Jeg føler selv undertiden denne
paa mit eget Kontor, uden at
komme i Tjenerforhold til en
anden, idet jeg blot har at opfylde
mine Pligter.
Der er blot èt "aber", men
det er rigtignok et ordentligt,
nemlig at jeg Magistrat og For-
mandskab har paalagt mig at
blive Borger og Skatteyder i Bergen
ved at gjøre Byen til mit
hovedsagelige Opholdsted, med
andre Ord tage min Hovedbo-
pæl i Bergen. Den var jo
slem, men - som Du nok vil
forstaa, jeg har intet Valg, det
vilde for mig være den mest
topmaalte Letsindighed at skyve
fra mig denne Leilighed, som
maaske aldrig kommer igjen,
til at blive fri min Gjæld ef-
terhaanden og derved frigjøre
mig for et Tryk, som jeg nu
længe nok har baaret paa,
og som paa Grund af Forret-
ningernes Nedgang stadig har
øget. Nu ser jeg da en Ende
paa Sagen, og hvilken Lettelse
og Lysning dette bringer for mit
hele Liv, det kan Du neppe
Forfatteren Jappe Nilssen
Adr. Maleren ThorolfT. Holmboe
Olaf Kyrresgd 11
Kristiania
Etti, Nils og ungen, som
tegner bra over Malla,
Agga og Hanna - og over
Alexander Kielland,
som jeg var i middag 
hos. Og over jordens
deiligste sted. Og over
roser. Mødte paa hjem-
veie Sigr. og Astr. i
Thjem - de kom fra
Nordland, henrykte over
Reine, Lofoten og en 
amerikansk maler. -
Jeg reiste nat til fredag
over Battenfjordsøren, trofast
fulgt af Agga og Hanna til
det sidste -  var herhjemme
lørdag middag. Kai kommet.
Thrine og Hulda bor her -
Herr amanuensis J. B. Halvorsen.
Universitetsbiblioteket,
hersteds.
Opgjør for ifjor og iaar sendes
paa de tre første sider, - op-
gave af disse copetape som
den fjerde. - De manglende
renter, kommer vel ind med
det første. Da skal Du faa supp-
leringsregnskab. I samme for-
sendelse faar jeg med det, at
Richter, paa grund af den lave
bankrente, for næste halvaar
kun betaler 4 1/2 %.
Dette var forretningerne.
Saa faar jeg først og fremst
faa lov til at takke Dig og
Din hustru for sidste behage-
lige - sig det var et flaut
udtryk - samvær. Det var
en ren opfriskelse af gamle
dage for mit vedkommende
skjønt jeg frygter for, at det var
tarvelig hernede med resulta-
tet for min vedkommende.
Ikke fordi jeg egentlig tror, at
kort tid at forandre opholdssted.
Som telegrafen formodent-
lig allerede har meldt døde fru
Colban her for nogle dage si-
den og blev begravet igår. Det var
et ondartet mavetilfælde som rev
hende bort.
Et rygte vil vide at Deres tan-
te fru Collett tænker på at kom-
me hid igen. Om hun virkelig
gør alvor deraf, ved jeg imidlertid
ikke. Med sit tidligere romerop-
hold var hun ikke videre fornøj-
et; men Paris, hvor hun for tiden
lever, siges heller ikke at tilfreds-
stille hende.
Hvad os selv angår da be-
finder vi os godt i enhver hense-
ende. Jeg går nu og beskæftiger
mig i tankerne med et nyt dra-
matisk arbejde; men så længe det
politiske rabalder vedvarer derop-
pe er det vel så omtrent ørkesløst
at udgive noget sådant. Begiven-
hederne hjemme lægger også mere
sidst var sammen med eder.- Som følge af
den uhyre juletrafik hersker der stor forvisrring
ved de tyske pakkepostanstalter og kanské og-
så ved de danske. Jeg har derfor endnu ikke
modtaget den for julen vanlige bogpakke fra
København og har således heller ikke fåt læst
din nye bog endnu. Men vi venter den med hver
post. Og for resten har vi jo hørt og læst så meget
godt om den at vi trygt kan gratulere dig på for-
hånd og glæde os til den nydelse, som vi har
i vente.- Julen har ellers for mig været en travl
tid. «Die Frau vom Meere» er i Berlin allerede ud-
kommet i 3die oplag og har derved påført os 
mig
meget skri-
veri. Sigurd er hos os men må tilbage i overmorgen.-
Og modtag så, du og dine samt vennerne vore hjer-
teligste ønsker om Bortklippet tekst.
Frue synge til Deres Akkompagnement. De var,den Gang ligesom
Deres Frue ganske ukendte for mig, men det var for mig
allerede den Gang noget ganske Selvfølgeligt, at hele Verden
maatte tænke som jeg.
En saadan Følelse har jeg ikke helt havt, da
jeg hørte Grøndahl. Der er for meget Koncertsal i ham,
for meget af den Træning, som sikkert er nødvændig for
'i vore Dage at vinde frem som Mester=Pianist, men
nævner dette som et bevis paa, at den
i mellemrigsspørgsmaalet interesserede
del af
almenheden følger Morgenbladets be-
handling deraf med fuld opmærk-
somhed. At jeg som en af vore saare
faa statsøkonomer sidder inde med
nogen kjendskab til emnet fremfor
andre, er jo ingen særlig ros for mig,
men en simpel følge af min ud-
dannelse i mit fag; naar jeg derfor
tror at burde anføre henvendelser
af ovennævnte art, saa sker det, for at
De, Herr Redaktør, ikke skal finde, at
jeg for hint spørgsmaal lægger for
stort beslag paa bladets spalterum.
Det viser sig mere og mere, at anliggendet
i vore næringsdrivendes øine er særdeles
vigtigt, og jeg har paa følelsen, at
6
 17.5.04
Gaaraftes Theatret
Idag Frokast med Spurvene
Mjølkdroppen Regn
Paa dramatiska Teatern igaar saa
vi et æfte fransk Ægteskabs-
drama, virtuosmæssigt; men
tomt. Det eneste oplivende
var enkelse Scener med
intelligent Spil af Fru Bosse-
Strindberg.
I Form. med Dr. Blumen-
tal og Fru Hagelius paa "Mjølk-
droppens" Station paa Sødern
og saa 120 af Stockholms
x "Skyltdockan"
Modtaget fra Bonnier gjennem
Aschehoug Kr. 320,64
fra Lise Wolf 15,00
Trondhjem
24/10 modtaget fra Aschehoug & Co 101,25 for
første Halvdel af første Oplag af "Edderkoppen"
Overskudd af Trondhjem - Levangerturen 35
320,64
15,00
101,25
,35
437,24
Legat eller et Stipendi-
um.
Harriet Backer
Hansteensgade 2 IV
20/10 1904.
fra Sund, at et kom-
pani saarbente soldater
inat kom til fjeld.
Officererne - Hjort og
Munthe-Kaas - spiste
med Don paa Sund idag.
Paa svensk side fremdeles
tro nye tropper ankommet 
inat.
Et usædvanligt deiligt
veir og ganske varmt i
solen - give, at det 
var sommer og ikke
fusk og høst!
Om aftenen telefon
fra Kristiania, at
voldgift- og grændsefæstnings
spørgsmaal foreslaaet -
fred sikret og "ærens
fordringer fuldestgjorte."
og passer sig selv, skravler og ler og
spænder og  gjælder for himmelsk
søt og snil.
Als sen er frisk og har travlt
med at gjøre færdig alle billederne
fra Italien, som jeg synes er henrivende.
Forresten har han faat laane
lokale i byen, saa jeg ser ham
sommetider ikke hele dagen.
Men jeg trøster mig med at stelle
hus og sylte og putte rabarbra
i flasker osv. Hos Nygaard 
spør de ængstelig  om jeg helt
skal slutte digtingen og
frk Forseth fortæller mig meget
alvorlig, at saa my som et 
talent er intet ægteskap værdt.
Kan du ikke komme ut
en dag naar du kommer til byen?
Gutten er alvorlig talt saa søt
nu, at jeg vil gjerne forevise
ham!
Mange hilsener. Haaber du
Dem Schriftsteller
Herrn Wilhelm Lange.
Kastanienallee 19&sol;20.
Berlin.
Dahle den 8 de August
1890
Hrr
Grieg
deres kjærkomne skrivelse fra
Bergen til mig har jeg mang-
foldige gangge jennemlæst og tængt
er det muligt han nogensinde kom-
mer her op nei han kommer vist
aldrig han har saa meget at jøre
i utlandet, - - en anden ting har jeg
ogsaa tengt over de har haft anled-
ning til i Kristiania at høre Spille-
mendene fra nedre tellemarken
ver for sig paastaa han er den beste
nu for tiden har jeg seet i bladene
men jeg vil ogsaa sige min mening
lem har ikke slaatten ikke den
sagt at jeg vil være demsses
ter men det gamle har jeg
størst intresse for, aligevel
jeg bare vist naar de nu
er til Kristiania
Kristiania, den 10.10.96.
Kære herr boghandler Lund!
Undskyld godhedsfuldt at
jeg først herved sender kvittering for
de under 2. dennes modtagne 400 kro-
ner.
Deres venskabeligst forbundne
Henrik Ibsen.
Plads men kun et Værelse?
Bodil var forfærdet, men trøstede
sig med et enorm skærmbræt.
Reisen fra Kristiania var ret
rædsom, Varmen dundrende og
overfyldte Kupeer, i Gøteborg
blev vi alle jagede ud, Konduktøren
sagde at Vagonen skulde erstattes
med en anden fordi den vi
var i skulde repareras. Da vi
skulde ind i den anden blive
der Haardgemæng ingen Plads,
Folk trængte paa, ingen Hjælp
af Konduktør, saa vi sad næsten
ovenpaa hinanden i den kvælene
Hede, Folk rasede brugte Ukvemsord
men endte med at falde i Døs
af Oprenthed og Varme, altsaa
Marker og Buske grønnes og Fuglene synger, saa
man skulde tro, vi var en Maaned længere fremmere
end vi er; jeg var igaar i flere timer i Frogneersko-
gen, plukkede Blaaveis og frydede mig over Maal-
trosten og de andre Sangere, det var saa deiligt!
Jeg Snakede, jeg kunde sende Eder Lidt af al denne
Deilighed, thi I er nok saare hængende i saa Hen-
seende, kan jeg skjønne; jo det er mest, Niske, at
jeg har faaet Variationer over
maatte le over alle de Veraab, men fik jo derigjen-
nom et stærk Indtryk af, at I maa bare havt
det forfærdeligt og beklager Eder af mit ganske
Hjerte. Jeg er ogsaa meget glad over, at jeg ikke
er Almmelærerinde i Bergen, thi naar alt det nok-
sagt, som findes i saadanne Børns Tøi, først opblø-
des, tror jeg ikke, Luften i Værelset, hvor det skal tømes,
kan blive videre smagelig, dog man kunde kanske
ogsaa blive fornøiet der. Du ved nok, Niskeman, at
Ordet "formøiet" er et saare relativt Begreb, og
det er jo som du siger at efterhvert som man lever
ser man paa Livet med andre Øine og faar andre
ha handlet stik modsat,
men nu har jeg tugtet og
optugtet mig selv til at falde
til ro. Han blir også rasende
når vi kommer ind på det.
Den kulde, den kulde! hvor-
med han svarte, da jeg en-
gang i sommer sa: "vilde
det nu ikke vært forfær-
deligt hvis overlægen på Sct.
Hans havde fulgt Pontop-
pidans dekret og havde
holdt mig indespærret
der et helt år!
Vi er så forskjellige. Deri
stikker ulykken. Men jeg
kan bedre se og forstå ham
end han kan mig. Han
stanser som ligeoverfor en
mur. Det gjør jeg aldrig. Han
er et udmærket menneske
Kristiania den 21de novbr. 1905.
Kjære Johannes Brochmann!
Hjertelig tak for Dit venlige
kort i anledning af min udnævnelse
til rigsarkivar! Naar jeg ikke før
har "grebet pennen" for at takke
Dig, saa faar Du være saa snil at
undskylde mig med, at det daglige bestyr
ikke alene tager tiden fra privat
korrespondentse, men ogsaa indskræn-
ker stærkt de stunder, da man til
en saadan er oplagt. "Die Menschen
haben einander nicht viel mehr zu
geben als Worte, und doch versagen
Sie diese", er et Citat af, saavidt jeg
husker, Varnhagen von Ense. Men
den gode  glemmer, at der
er forskjel paa ord ogsaa, og forskjel
kom han ikke til den dag. Imorgen kommer
han, men nu er B svært indtaget i fru Engel-
hart, saa det hjælper vel.
Lies er de samme gode, nu er Mons paa
reise, paa onsdag drager han, det blir et
stort savn virkelig, og deroppe ere de saa ner-
vøse over dette at sende ham afsted.
Nei, nu lev vel, Harriet hilser eder alle
hjerteligt, lad ikke Werner glemme os, men
at vi ere kjendte venner, naar vi mødes.
Hjertelig hilsen til Dig, Erik og Inga
samt Werner fra din hengivne
Kitty.
Tænk om Du vilde engang faa vide
hvad jeg skylder den doctor, som fra
Sandvigen kom op og saa paa min
fod. Jeg har ofte husket det og lige
saa ofte glemt at faa vide det.
7.
ialfald leilighedsviis omtalt og anerkjendt der, en Om-
stændighed, der dog som oftest ikke vil berøre den Kharakteren
af tilhørende den uskrevne Ret, medmindre Lovgiveren ved
Optagelsen har havt til Hensigt at optage og med faste Regler
at begrændse den, hvilket f. Ex. er Tilfælde med Res. 9. Decbr.
1773, 6. April og 7 Septr. 1775 og 11 April 1776, samtlige § 1, der
optager og modificere de forhen efter Praxis antagne og
af Res. som nødvendige anerkjendte Regler om, i hvilke
Tilfælde Løsøre af Værgen kan opbevares for den Umyn-
diges Regning. Det samme gjelder om Frdn om Re-
pondentiaberne af 19. Decbr. 1794, der først giver Regler
for disse og Fr 26 Sptbr. 1811 og 11 Sptbr. 1818 § 2 og 3, som først
bestemmer, under hvilke Former og Betingelser man maa
bruge de allerede forhen i Praxis opkomne Anfordringssed-
ler. - Særdeles hyppigt har derimod Lovgivningen blot
gjort Anvendelse af en i den uskrevne Ret gjeldende Re-
gel eller forudsat den som tilværende, hvorpaa allerede
før er givet enkelte Exempler. Saadanne forekomme
ogsaa i Fr 7 Mai 1788 Kap. 2 § 5, som vel maa indeholde en
blot Anvendelse af den Sætning, at den Gjeld, som Umyn-
dige eller Mindreaarige stifte maa kunne indtales som
gyldig, naar dens Stiftelse var nødvendig for at de kunde
opholde sig paa et Sted eller drive et Arbeide, hvortil de
af Deres Tutorer eller Kuratorer havde faaet Tilladelse, -
Spillemen som for tiden holder
sig for de beste menningen har
lert mine slaatter fra ende til ende
men nøie sig med noget og for
resten sette til noget andet skap
saa gaar det da ingen kan tage
de efter 
jeg Spiller ikke meget høiet men
melodien tonerne lyden i det hele
det sætter jeg mest pris paa
jeg faar for denne gang Slutte
Hilsses med megen agtelse
Ærbødigst
Knut Johannessen Dahle
Vestfjorddalen
Tinn
Telemarken
jeg venter med lengsel nogle
fra dem
af dem jeg først og fremst
må hae. Vil De derfor
skrive et par ord til mig,
til det brug - så vilde jeg blive
svært lykkelig - og være Dem
meget taknemmelig! Endnu
engang - tilgie mig at jeg
plager Dem. Får jeg også lov
til at gratulere Dem mange