MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
naudi att med tome hus. Eg
meiner det var litt for lite
smell i dei tvo stykki som
den nye teaterchefen sette upp
etter ordet. Det var gode fram-
syningar, men ikkje noko
som ropte av vegen. En vilde
ynskje han ogso sjölv hadde
introdusera seg i ei större rolle
med meir slag i enn den i
"Amerikabåten" – kor godt han
elles gjorde det der.
Den same feilen – å
ta til ny seson med for ubetydelige stykker
hev so ofte vore gjort ved det
teatre. Fyrste nye samsyningi
skal vekkje interesse for teatre
kvar haust so publikum lyt
leggje merke merke til det.
Helst på d.n.t. som atter og atter.
lyt kjempe for å bli rekna med.
Grand Hotel Kjøbenhavn.
Komponist Grieg!
Det traf sig ret uheldig
at Fru Grieg netop var for-
svunden, da jeg havde håbet at
De selv, hvem jeg torde regne som
Bekjendt, skulde forestillet os for
hinanden.
Jeg vilde meget gjerne treffe
Kunstnerparet under Opholdet
hernede, og har i den Anledning
umueligheder end physiske
umueligheder - de maa
jeg respectere!
Vil De nu kjære,
gode Herr Grieg gi mig
et telegram eller nogle
linier snarest muligt.
De behøver bare at
sætte professorinde
Holmgren Upsala.
Deres
Ann Magret Holmgren
f. Tersmeden
kan ikke få dirigere selv da Andersen
konsekvent har holdt alle danske
spirer ude, turde han ikke slippe
en ung normand til. Jeg kunde
ikke sige noget til det. Passacaglian
som jeg lagede til Schøitts kirkeconcert
spillede jeg med Wendel for Andersen
og W. Hansen oppe hos Horneman.
Han lod til at synes svært godt om
den. Det samme gjør Novacek.
A propo den sidste så fortalte han
mig at W. Hansen havde sagt han
at han gjorde kollosal, geschäft
med Bojarerne. Derom sa han intet
til mig, men hyggelig var han.
Jeg havde så'n lyst at gjøre noget
her, men det faller mig ikke
noget ind. Bare jeg kunde få an-
ledning til at spille og dirigere
mens jeg er ute skulde jeg være
glad. Annie fortæller at I
er så forfærdelig elskværdige
mod hende. Tusen tak for det.
Jeg ønsker Dig og Nina af hjertet
en god helbred og sender mine
varmeste hilsner.
Din hengivne
Johan Halvorsen
at Reisen i sin Idee har været rigtig,
og ligesom af en høiere Styrelse dicteret. Denne
er Trang til at flye de Steder hvor den
bittreste Skjebne rammer os, hvor vi have
seet alle vore jordiske Forhaabninger knuses
med et Slag – den er naturlig for baade for
Mand og Qvinde; selv Dyrene skye instinktmæssig
et Sted hvor de have lidt en stor Skræk eller
Smerte. Men en Mand har andre
Betingelser for at søge disse nye Indtryk der
skal virke adspredende paa Sindet, end vi, Han
kan fri og frank opsøge dem og vælge de
bedste. Vi sidde der lænket af 1000 Hensyn
og Baand, og slæber man nu ovenikjøbet
Huusholdningens Byrder med saa bliver hele Udbyttet
af Reisen d maaskee den, at man gjennem
Tilstande som er værre, lidelsesfuldere end dem
man forlod lærer at vurdere en Taaleligere
ligemeget! Hjælper det, vil jeg ikke knurre
enten Kuren er bitter eller sød. Skulde jeg
nu med den Erfaring jeg har vundet sige
noget om Planen af Reisen forsaavidt
det stod til mig at udføre den, da vilde
jeg nok tro at det havde været rettest
om jeg havde holdt Vinteren ud hjemme
og Sommer gjort en mindre Tour herned men
uden at slæbe Tøi og huuslige Pligter
med. Dog hvem siger det var det Rette?
Det Rette er vel det som er skeet, og
styrkede man sig ikke i Troen paa en saadan høiere
Styrelse selv i det Onde, saa holdt man ikke
ud hvad jeg har døiet i Vinter.
Kjere Johan! Skal jeg da komme
tilbage? Ønske I det, vil det være
Eder kjert, ikke alene for Børnenes Skyld
men ogsaa lidt for min egen? O kunde
Januar 1905
26. 1.05.
Igaar var G. 54 Aar. Vilde ingen Gjæster
ha. Paa Jæderen i hans Hjem, betragtedes det
at være født til denne Jammerdal nærmest
som en Ulykke, og var ialfald "intet at
feste for". Fødselsdage forekom ikke. Derfor
er det med det som med Juletræ;
han forstaar sig ikke paa det. Jeg er nu
alligevel saa ondskabsfuld at minde ham
om den. Igaar slap han forresten let. Jeg
var i Byen,  (læste Engelsk) kom med
9 Toget sammen med Tuften, Steinsvik og
Fru Mortenson. G. mødte og vi tagede hjem
med mange Blomster og lidt "godt" og spiste sammen
i al-Tamelighed (4 Voksne og 3 smaa Barn) G' s trofaste
Veninder Harriet Backer, Kitty Wentzel, Fernanda
Nissen, Fru Mortenson og Fru Steinsvik har fyldt
vor Stue med Blomster. Min egen Vinterhave staar
ogsaa i fuldt Flor, saa idag sidder jeg i er rent
Drivhus. G. vil ikke ha
Blomster
oppe hos sig.
Han har "ikke Tid til at se paa dem" og har han
"Samvittighed, fordi de staar der og forkommer".
28 Storthingsmænd sendte Kort,
Østre Sinsen mandag.
Kjære Nini,
Jeg skulde skrevet og takket dig for sidst
for længe siden – men fra tirsdag morgen til lørdag aften
sent har jeg lappet og stoppet uten et øiebliks ophold,
undtagen naar jeg spiste, og hat alslags kjedeligheter ind-
imellem. Kurven din har jeg glemt til i dag, nu skal
jeg faa den returnert-
Ja du faar ha tak for sidst da, og tak
for brevet. Nu gjør jeg alvor av det – lægger mig til et
eller andet sted, saasnart Svarstad kommer fra Haugesund –
han reiser dit torsdag og skal ha utstilling og jeg ordner
mig herhjemme imens. Jeg vil til et kursted, hvor der er
læge – kanskje Möinichen? –, sender Pei til mormor og
Mosse til fru Frølichs klinik har jeg tænkt. Jeg vet
selv at nogenting maa jeg gjøre nu, for dette
gaar fanivold. Naturligvis er det galt jeg røker som besat og,
men jeg trænger stimulans ustanselig – ingen kan forestille 
sig for en pigtraadsperring jeg lever boer i til daglig, med hensyn 
til alle kanter at ta og hensyn fra de andres side som
jeg maa forsøke at tvinge igjennem eller lirke med dem
for at faa dem til at ta. Ikke mindst til piken.
foreløbig nytter det ikke at bruge si-
ne våben for kunsten, men imod
imod det kunstfiendtlige. Få først
dette ryddet afvejen, så kan vi bygge.
Forresten er hermed naturligvis
hverken sagt eller ment at et varmt
og overbevisningsfuldt digt, som dit,
ikke skulde øve sin vækkende ind-
flydelse på mange; men jeg mener
bare, at folkesynet i det hele store
taget får det næppe forandret
Men, gamle carissimo, lad ikke
det anfægte Dig. Bliv bare ved at skri-
ve og tale og kave for det, som Du
har sat Dig til livsopgave. Om
end ikke noget enkelt led af denne
din virksomhed fører til målet,
så ligger der dog altid noget stærkt dra-
gende både til vækkelse og til efter-
følgelse i at se en mand sætte alle
sine evner ind på en eneste ger-
ning; og tiden er stærkt i fremadgli-
den, og Du er sejg og har forhåbentlig
endnu mange år foran Dig, så no-
get vil Du ialfald visselig få gennem-
ført. Dette er i al korthed, hvad jeg
svagt, det maa naturligvis
synges af 100 Mand, med
Orgel fuldt Værk, og stod
det til mig saa tog jeg det
samlede Orkester med
mod Sluttningen. -
Hvordan gaar det nu egentlig?
Trives du virkelig i denne
vis lagt min Sag i John
Lunds Haand. Men saa er
Spørgsmaalet (hvis Abonnem.)
skulde komme istand) hvor-
dan jeg skal faa Kor i-
stand; for det er ikke det
letteste Stykke Arbeide.
Jeg ved, De er færdig
med "Harmoniens" Koncerter
for denne Sæson. Vil De
gjøre hvad De kan for
at skaffe mig "Harmoniens"
Kor? Jeg tviler ikke paa,
at De kan. Denne An-
modning til Dem sker na-
turligvis under Forudsætning
af, at De selv ikke har
noget Koncertprosjekt føre
i den nærmeste Fremtid.
Jeg anmoder Dem om
at afgive Deres Svar til
John Lund, der antagelig
snart vil tale med
der er indkommet i Verden.
Denne Proces fremtræder i Hi-
storien, hvis Aand er Guds Aand
i dens Foranstaltninger over og
igjennem den menneskelige Frihed.
24 august 1902.
Kjære Gustav
Din kvittering for det tilsendte forskud har jeg fået, tak.
Med støbningen af urnen har vist desværre lange udsigter.
Af de 2000 kr., som skal til, er der ikke indkommet mere
end 8 - 9 hundrede, og tegningen er nu stoppet ganske op.
Når folk kommer ind fra landet igjen, får jeg se hvad 
der kan gjøres for at bringe mere ud af det.
Du måtte vente en stund pà forskuddet, fordi museets kasse
var ganske tom. Og de økonomien er her fremdeles meget 
miserabel.
Fra Henrik Møller har vi modtaget en skrivelse, hvori 
det heder:
"Vi kan og vil ikke opgive nogen bestemt pris, men 
vi vil forpligte os til at underkaste os en afgjørelse af 
3 fagfolk, forsåvidt kunstindustrimuseet, når arbeidet er 
færdig, anser prisen for høit sat eller arbeidet utilfreds-
stillende udført, i forhold til, hvad man ellers opnår
Paris d. 23/12 88.
Kjære Edvard Grieg! - Nu har jeg ogsaa faat
Romancer og Sange fra Wilhelm Hansen, Kbhvn.
og blir skamrød - det blir for meget. Men det
er utrolig, hvor vakkert det er! Min Datter Asta
og Børnene holder Bare paa ved Pianoet -
synger saa deilige Ting. Tak!
Din Ven
Jonas Lie
Deeltagelse i saa Henseende. - Saasnart jeg
fik Nys om Deres Forlovelse, kunde der
ikke være den ringeste Grund til Forun-
dring over Deres Fremfærd ligeoverfor mig,
saafremt jeg ellers kunde falde paa
at forundre mig over den. Men, - som
jeg ogsaa skrev til Deres Fader kort
før jeg fik den ovenomtalte Underretning -
jeg fandt det ganske naturlig at De
paa en eller anden Maade søgte at med-
drage Dem det Baand, som Deres ufri-
villige Bekjendtskab med mig paalag-
de Dem (det var jo kun et af de luneful-
de smaa Uhyrer, som førte os sammen),
og det saa meget mere, som Anlædningen
til min Henvendelse til Dem slet ikke
havde Deres Sympathi. Hvad jeg egenlig
kun beklagede mig over til Deres Fader,
var, at jeg nu var afskaaret fra den nem-
meste Vei til jævnlig at faae Efterret-
ninger fra Bergen; thi hvormeget min
Kone og jeg end ønskede det, kunde det
aldrig falde os ind at gjøre Fordring
paa nogen Tilnærmelse fra Deres Side,
ligesaa lidt som vi sætte Priis paa nogen
mig måske for en overspændt Fantasi, men
jeg kan nu ikke gjøre for, at jeg tænker
og føler slig. - Mon jeg endnu
i Livet skulde ha' den store Lykke
at få høre mit simple lille Digt "Tak
hulde Kunst!" sunget til Toner fra Deres
Mesterhånd eller rettere Mesterånd.- Dog
jeg ved jo så vel, en Kunstner er helt
og holdent afhængig af Stemingen, der
kommer og går som Solens Strålestreif
uden at lade sig kommandere. - Jeg har
tilladt mig også at sende Dr. Henrik Ib-
sen detlille Digt sammen med et noget
længere til den store Mester Pris. Dog
var jeg så lykkelig at modtage en Takke-
skrivelse fra hans Hånd. Jeg er også denne
store Mand Tak skyldig, som således har beriget
min Aand taget mig med op på et høit Bjerg,
og vist mig et Verden i al dens Herlighed og Gåde-
fuldhed. - Ja nu har trættet Dem nok,
tiggerbrev! Til Helene Dickmar : jeg synes den ene daarlige 
forfatterinde kan gjerne hjelpe den anden. Men kjære, ikke si 
det! Jeg ønsker oprigtig at H.D. vil gjøre no for hende 
og er spændt paa svaret – tror du hun vil? 
Ragnhilds mand har faat leilighet fra 1. juli. 
Det er jo gjilt og henrykkelsen er stor. Med sin sædvanlige
ubekymrethet om andre folks gjøremaal har Ragnhild mobiliseret 
samtlige sine paarørende til pakning etc. Svarstad faar 
en god del uleilighet – hun har brugt hans atelier til pakbod 
Men ligervis som han passer og hengiven i skjobnens hiner ser ubehagelighet 
og vanskeligenter falde over mig, saa ta han passer og from imot 
det saa kommer over ham selv: i hele vinter har Ragnhild og 
 hendes leiesvende fra Visergut-bureauet slynget pianoer, tokskap, 
kommoder, kister og kasser og lænestoler ind i hans atelier, 
og næste uke skal hun og visergutterne pakke og flytte ut 
og regjere dernede.
Jeg ligger og søker logi paa landet til ungerne og mig selv, 
Jeg længes forfærdelig efter at komme ut litt nu og er noksaa 
elendig. Regine har heldigvis vist sig at være falsk profet 
dennegang – men ikke desto mindre har jeg kvalme og kaster op 
av træthet sier doktoren. Lillesøsteren er fordringsfuld og slem 
har hat et litet anfald siden jeg var sammen med dig,
men det var ganske let, og nu skulde hun være færdig med 
tænder ialfald for et aars tid, saa der kan vel være haab
om bedring. Hun er kjæk og kvik forøvrig, tyk og brun 
at se paa.
Mange hilsener
din Sigrid
jeg denslags Udtalelser med Ro. Det
har været dagligt Brød i alle aar,
og jeg ved nu, at det er sygeligt. x
Dybwad meddeler mig idag,
at 3die Oplag af "Rationelt Fjøsstell"
er udsolgt og sender med det samme
Korrektur paa 4de.
2det No af "Scandia" er nu
kommet.
Var i Theatret igaar og
saa Schillers "Røverne". Det var ikke
morsomt. Gud ved, hvorfor det endelig
skulde op. Skuespillerne raset
løs med tysk Tragedie saa godt de
kunde; men jeg forblev kold. Christen-
sen havde forresten Øieblikke, da
han var nær ved at faa Strubetag
paa mig; men det glap i Tide, saa
der blev ingen Taarer. Statsminister
Ibsen, Statsraad Kildal og mange andre
fine Folk; men ikke udsolgt.
Prof. G. Gran spurgte om
sidste dager før jul var jeg op-
tat hele dagen paa kontoret,
saa jeg ikke har faaet skrevet
til en eneste sjæl. Saa fik
jeg til gjengjeld af chefen to
dage fri – du skulde bare
 vide, hvor herligt det er,
naar man ellers slider i det
dag ud og dag ind, saadan en
ferie paa fem dage. Jeg var hos
min onkels i Drøbak - de bor
nu i en gammel, hvid trægaard,
der ligger gjemt mellem store kastanje-
trær; den har ord for at være
en rigtig spøgelsesgaard: i brygger-
huset er et barn blevet brændt
under bryggekjedelen, i kjælderen
er et menneske begravet, oppe i 
onkels spisestue er en mand blevet
myrdet; der er store, hemmelighedsfulde
 løfter, hvor man maa krybe
Kitzbüchel in Tyrol,
den 20de August 1875.
Kære herr Grieg!
Af Deres Venlige brev
erfarer jeg med glæde at De
nu er færdig med musiken
til "Peer Gynt". Det er mit
sikre håb at vi skal have
tilfredsstillelse af dette vort
samarbejde.
Hvis det ikke allerede
er sket, beder jeg Dem sen-
de musiken direkte til
herr Josephson i Kristiania;
selve stykket har jeg allerede
i forrige år indleveret. Lige-
ledes beder jeg Dem meddele
herr Josephson alle de bemærk-
ninger, De har at gøre; men
12)
Med Hensyn til Indkjøbet 
er jeg jo meget tilfreds –
Dog synes D ikke det
min Samling i Galleriet
gir mer iIndtryk af 
hva jeg har magtet end 
hva jeg har vovet og 
villet – Man får ikke 
Ind Efterverdenen vil 
ikke få Indtryk af hvad 
jeg har villet og experimenteret 
med i Farvekraft og Farve-
renhed –
Nu ja storarted er det 
jo nu da jeg må leve 
så roli kan arbeide i 
Stilhed – Mine Bilder
1
Forsmaa
ikke "indlæg to
Kanarifugl" i An-
ledning af Dagen. Hils
dine Søstre, Gagga har vel faaet
mit Brev, hvori jeg takket for
Medicinen, jeg er ban-
ge, at hendes Adresse
ogsaa
er gal. Hils
alle Søstre-
ne og varer
alle velsig-
nede.
din heng
Tante Mar-
grete.
Mandag 17/2. 36.
Kjære Tore,
Du er vel ikke videre rik nu du kommer
tilbake igjen, saa jeg sender alt nu Maanedsgagen.
Jeg kunde ikke faa sendt før, jeg fik dit Kort nu
idag.
Herfra er intet nyt.
Papa.
Men har du Penger tilovers fra Turen saa
maa du bare behandle dem pent. For fra nu av
sender jeg altsaa ikke til den 1ste men 15de i Maaneden.
hun havde tænkt noget uhyre
almindeligt, mens Bjørnson havde
tænkt langt ud. Jeg ved ikke, om
det er villien eller evnen, som mangler
hende til at gaa ind i andres tan-
kegang, men det gjør hun aldrig.
Hun holder et lidet forhør, om den
eller den er af hendes livs mening
er de ikke det, ja saa er det færdig,
hun bryder sig ikke et gram om at
kjende andres. Dette er jo for et
almindeligt menneske lovligt, hver maa
følge sin smag, men for en, der skulde
have trang til aandelig ud-
vikling for selv senere at faa sig
en stilling ved i kunstnerverdenen, er
det saadant rart, gammelt fornuft
standpunkt, hvis det ikke er mangel
paa forstaaelsens evne. Jeg begynder
at tro, at Magda ikke skulde søge
nogen virkekreds, men være et godt
charactermenneske helst gifte sig.
Sømmes baade Anna og Lisbeth
132
artikkel til støtte for Eugenia Kielland
osv., og jeg forklarte, at det aldri var ham
personlig, jeg har hatt imot. Han
tok begge hendene mine, uttrykte 
sin høiaktelse og beundring for mig 
Osv. Og dermed var forsoningen
fullbyrdet.
Men den tilståelsen: Jeg er redd -
kastet et blendende lys over hans
mentalitet. Jeg forstår ham dypere
inn nå; hans kolassale usikker-
het som han dekker med barnslig
bluff og positur som stor mann.
Og som gjør ham til den ensomme
mann, han er.
11/2 Spiste idag lunsj hos Erik
Werenskiold. Det viste sig, at det 
var hans fødselsdag, det hadde han
glemt, da han bad mig. To gamle
damer kom med blomster, dem 
føiset han fort avsted igjen!
Denne gamle damen fikk være
Herr teaterchef Schrøder.
Stortingsgaden 4. II. etage.
dels med en Munthe-udstilling som vi for tiden
holder i museet. Det er en anselig udstilling
på 73 nummere dekorative billeder, akvareller
og tegninger, og Munthe har selv været heroppe 
for at ordne den. Han har været meget feteret
her med selskaber og sligt og jeg har følgelig også
været på farten. Han reiser iaften.
Jeg skulde ha skrevet adskilligt mere, kjære 
Gustav og mere personligt end dette " for-
retningsbrev"; men skal jeg få det afsted
idag må jeg nu slutte. Jeg har nemlig
endnu igjen at forberede mig til et foredrag
som jeg skal holde om to timer.
Din hengivne ven
Jens
Ragna ber hilse dig.
Vellykket Fest senere med 60-70
Mennesker. Dans til Kl. ½ 4. Kl.
3 gik jeg til mit Hotel og la mig i
min Marterseng; men enda var
jo jeg i Himmerig i Forhold til
den øvrige Flok, som reiste Kl. 4
om Natten til Kristiania igjen.
Og de fleste skulde jo paa arveide -
Skoler og Kontorer - Kl. 8 Mandag.
Stakkars Folk! Og de har ikke en
Øres Indtægt - tvertimod - men
de er
så
snille, og  morer  sig så 
storartet.
Paa denne Tur havde jeg omtrent
3 Kroners Udgift. Hotel og jerbanebillet
blev nok betalt; men lidt maa man
ha at leve af paa veien og saa er
det Vognmand o. a. som man ikke
gider "skrive op"; men ofte er nødt
til at ha.  1 1/2 Kroner gik til
en Pose Wienerbrød til os alle paa
alene paa Knivsø - vi
kjæmper med hinanden, og
men det er en ulige kamp.
Don red om form.,
spilled saa tennis i solstegen
et par timer - og om
natten spilled han
et par timer billiard -
alt til ære for Thrines
ældste søn. - Hvor var
jeg træt ind i mig - efter
fortvivlelse, graat og glæde.
24/7 Drog vi: - Riecks,
Hanna - til Sund.
Don red. Han fik mig
op af sengen ved et
magtbud, og det var vel
anvendt. 24/7, 25/7 til
26/7 var vi paa Sund.
Til middag havde vi
saugbrugsforeningens di-
rektion og de svenske (norske)
herrer Parelius og 
Berentsen fra Gøteborg.
Anledningen Saugbrugsforn.s
salg af de svenske skog-
eiendomme - det lader
til at strande paa den
halve million, s. f.
forlanger over de 5, de
byder. -
Siden sad Lauritz Stang
og Andreas Stang til kl. 2
nat og snakked. I en
time kjæmped Lauritz
og jeg mod hinanden om
Saugbrugsforn. s interesser i
Tistedalen, og L. tilstod
aabent, at han var
Ski 16.10.14.
Kjære Collett Vogt,
tak for De sendte mig Deres bok. Jeg skulde sagt
det før – men jeg tilstaar at dennegang gjorde den et saa uhyggelig
indtryk paa mig at jeg har ikke kunnet før –.
Ikke at jeg ikke synes den er god. Jeg syntes det 
i gamle dager, da jeg holdt av den for den brutale og sandfærdige skildring
av det som et "hjem" ofte er. Jeg synes det nu, da alt i mig gjør 
oprør mot den ungdom, som nu er de mænd der han ansvaret for 
vort lands og vore barns fremtid. - Politik fra før de var tørre
bak ørerne, kjækl hjemme – daaden at sitte paa sin hale
i et arbeidersamfund eller i et verksted og drømme
Thinking of beautiful things we know
Dreaming of deeds that we mean to do
All complete in a minute or two -
Something noble and wise and good 
Done by merely wishing we could.
We're forgotten, but – never mind.
Brother, thy tail hangs down behind!
- Kunde jeg skrive vers, skulde jeg oversætte den. Den vilde
passe glimrende til nationalsang – for de aar vi endda
faar lov at ha en slik luksus. Det er evident, Kipling
har tænkt paa os, da han skrev om apefolket. Den sidste
Ferdinand Nicolai Roll. 
Frå Nini Roll Anker hev me etter 
opmoding fått desse oplysningane om 
far hennar: 
Ferdinand Nicolai Roll var fødd
28/5 1831 i Trondheim. Student frå
Trondheims Katedralskole 1847, 
cand iuris 1852. Han var ivrig med-
skipa han saman med Eilert sundt 
lem i studentersamfundet, fleire gon-
ger formann. Frå 1853-54 var han 
fullmektig hjå advokat Bernhard 
Dunker. I 1858 kopist i justitsdepar-
tementet, i 1862 kongeleg fullmektig 
og i 1866 byråsjeg. 18. februar 1864
Kristiania arbeidersamfund. Her var
han formann frå 1870-71, seinare
æresmedlem. Frå 1871-1888 var han 
sorenskrivar i Romsdalen. I 1888 vart 
han ekstraordinær assessor i høgste-
rett og i 1895 ordinær assessor. Frå
1889-1891 var han med i det første 
Stangske ministerium, Stockholms-
avdelinga. 
I fleire år var han ordførar i Mol-
23
§ 16
Da Menneskelivet gjennem en har-
monisk Udvikling af alle sine Kræf-
ter og Anlæg skal søge at realisere
den Eenhed, der er Formaalet
hvor-
Bergen 17/4 - 1882
Hr Componist Grieg med Frue
Deres Photografi - i sandhed
en venligere overraskelse kunde
der næppe været mig beredt.
Hvorledes - De med hustru har givet
mig mangedobbelt ved Eders musikalske
præstationer - og så den venlighed at
skjænke mig Deres billede, fordi jeg har
havt den nydelse at kunne glæde mig
i Deres musik?
Aldrig kunde en sådan forekommen
de venlighed kommet mig ihænde til
en beleiligen tid end nu, derom være
De forvisset. - Jeg har väret træt, så
kræfterne har svigtet mig mangen gang,
forfulgt af ondskab og hån, som det er
mig en forargelse at fors
Hr. Dr. Smedal,
Jeg forstaar det ikke - det kom et
Brev fra Dem da jeg laa syk og nu kan jeg
ikke finde det. De bad mig skrive litt, nogen
Linjer, men det greide jeg ikke da, og nu er
det vel for sent. Og skral er jeg.
Først fik jeg Hjerneblødning og glemte
at stave, saa fik jeg en lang Lungebetændelse
som jeg visst har litt av endda.
Beder Dem undskylde!
Med ærbødig Hilsen
Knut Hamsun.
15/10. 42.
Om efterm. endevendte
gartneren og jeg i aanden
hele Rødshaven.
4/8 Kom den lille lavhalte
pige, Sidsel, fra Tistedalen,
datter af en pige med 
5 "uægte" børn; jeg
haaber, jeg skal kunne
ha' hende her paa Rød.
Til middag (efter en ridetur,
hvor Don og jeg blev meget
vaade) Gottfr., Seip og
Christen - om aftenen
Johan hjem fra ørretfiske
med 6 store ørret. -
Don drømte inat:
at han laa paa berget
ovenfor Knivsø - Johan
og jeg sad og saa paa ham
hele familien sammen igaar, ude i
St. Germain, oncle var virkelig saa med-
gjørlig og snil som muligt, han havde
lidt strict med utgangspunkt, og hvad
der burde sees, men han gav sig øieblik-
kelig, naar nogen vilde noget andet.
Vi endte her i Paris ved en middag
sammen, hvor alle vare meget muntre.
Manni ser saa rolig og normal ud som
hjemme, der er ikke nogen parisisk uro over
hende. Du kan tro, naturen derudover
var deilig igaar, alle kirsebærtræerne ere
i fuld blomst, Anna, Harriet og jeg sade
længe i skoven, gjøgen fløi fra træ til
træ og gol omkring os, det var den dei-
ligste vaardag. Vi reiste oppe paa ta-
get af jernbanen, saa vi hele tiden hav-
de den deiligste udsigt over enger, elver
med træer ved bredderne og i det fjerne
smaa landsbyer. Der er intet som mang-
ler blot at man kunde være glad.
Vil du sige Tycho, at det glæder mig, at
billedet er solgt, der var meget afslag, da
det jo var saa lidet, men han kan gjøre det 
samme med de andre. Viften skal jeg gjerne
besørge. Hjertelig hilsen til Skavlan og dig
selv fra din Kitty.
grei oplysning på nogen af mine
spørgsmål. Her vidste det sig at
han havde en regning 48 kr. og 10 øre.
Værtinden sagde at det ikke var
andet end øl og brændevin hele
dagen. Han havde lånt bort noget
til en anden telemarking os.v. En
somlekop af rang. Jeg sagde ham
min mening uforbeholdent, og
da jeg ikke kjændte nogen mæçen
maatte jeg selv agére sådan, betalte
hans regning på Kr. 48,10,og gav
ham desuden 10 kr i reisepenger
og sendte ham øieblikkelig på
Vestbanen. Han syntes nok "detta
var reint gæli Jeg sagde ham
tak for slaatterne, for de er