MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
heraf var et længere digt «På vidderne». Den
frigørelsestrang, som går gennem dette digt fik
imidlertid ikke hele sit udtryk forinden i
«Kærlighedens Komedie».- Denne bog gav
anledning til megen snak i Norge; man
blandede mine personlige forholde ind i
diskutionen, og jeg tabte meget i det almin-
delige omdømme. Den eneste, som dengang
billigede bogen var min kone. Hun er
en karakter, som jeg netop behøver,- ulogisk,
men med et stærkt poetisk instinkt, med et
storsindet tænkesæt og med et næsten voldsomt
had til alle smålige hensyn. Alt dette
forstod ikke mine landsmænd, og jeg
skøttede ikke om at skrifte for de
karle. Så lystes jeg da i ban; alle var
imod mig.
Dette, at alle var imod mig,- dette, at
jeg ikke længere havde nogen udenfor stå-
ende, om hvem jeg kunde sige at han
troede på mig, måtte, som Du let vil
indse, fremkalde en stemning, der fandt
sin befrielse i «Kongs-emnerne». Nok herom.
Just som «Kongs-emnerne» udkom, døde
Fredrik den 7de og krigen begyndte. Jeg skrev
et digt «En broder i nød. Det blev naturligvis
virkningsløst, ligeover for den norske ame-
rikanskhed, som havde slået mig tilbage
på alle punkter. Så gik jeg i landflygtighed!
rakke mig ut, naar jeg skal amme gutten. Jeg bare ærgrer mig stilfærdig 
over at jeg altsaa er klodset i husvæsen. Det morer mig at lave mat –
d.v.s., endda er jeg strengt tat bare kommet til at tænke paa 
og finde ut den morsomme maten, jeg skulde lave. For menuen har 
unægtelig været baaret i stor utstrækning av svinekoteletter, bif, 
speilæg og skinke samt makaroni og artiskokker – og der er jo ikke noget 
av det, som er egentlig «morsomt» –. Men jeg har lyst altsaa. Forleden 
stekte jeg kalkun – ja ikke en hel, vorherre bevares! – i kaserolle. 
Og jeg var næsten rørt til glædestaarer, da jeg fik den paa bordet; 
den var virkelig stekt, brun og mør og med en liten smule steke-
saus i gryten ogsaa. For mit første forsøk med grystestek gik 
ut over en liten lamm – ja nei om jeg vet, hvadfor en del av lammet 
præcis det var, og det var mest ben forresten. Men efter størrelsen 
var det et lite lam, men det var blit saa hart som den ældste 
bukken bruse og hadde en forunderlig smak, saan midt mellem kokt 
og stekt. Og jeg blev saa liten og ydmyk i min kjærlighet til min 
mand, fordi han roste det, endda han ellers altid pleier at være 
oprigtig, enten det er behagelig eller ikke –.
Ja du ser vel av dette brevet at jeg er hvirvlet bort i ganske 
nye egne av menneskelivet. Forfatterforening og litteratur og slikt 
er kommet saa rart og langt borte. Vor kollega Ansteinson med 
frue var heroppe endag, men jeg hadde neppe tid til at snakke 
med ham, fordi jeg skulde netop bade ungen da, og jeg tror jeg 
snakket næsten bare om den og. Han er forresten snodig rar. De var
Bergen 2/1 1906
Kjære dr. Edvard Grieg!
Tak for Deres venlige linjer.
Jeg er selvfølgelig
ganske enig med Dem i at
til konsul i Leipzig bør ud-
nevnes den for stillingen bedst
kvalificerede - han og ingen
anden. Jeg har på forespørgsel
sagt herr Kursten at han
bør melde sig, hvis han
ønsker at komme i betragtning
um husmorgjerningens elorke
værd. (Etteruppmoding i husmor-
timen) Reiste so um kvelden –
Her er god frukthaust
iår, men trist avdi Aagot
ikkje er betre. Tuften og eg
vitja henne sundag på Dikemark
som ligg vedunderleg vakkert
og hev store fine parkar, men
det var berre syrgjeleg. Ho er
sjuk på kropp og sinn og hev
det so vondt at det er ein
jammer å sjå. Det er i ein
gråt heile tida, og ho er lita
og tunn som rimeleg er, då slet
ikkje vil ha mat i seg –
Det er ein stofskiftesjuke
segjer doktarane og dei freistar
no med streng diæt – um no
det skulde hjelpe litt. Men
det er et "vanskelig tilfælde", og
har dog taget paa ham, saa
han er ældet ikke saa lidet.
Igaaraftes var Marie og jeg oppe
for at takke "de Gamle" og
Tony for det gamle Aar.
Alt stod Gudskelov vel til.
"Hvorledes lever Emilie" spurgte
jeg, og Din Svigermoder besvare-
de Spørgsmaalet med nogle
elegante Pas, hvorefter vi
havde en ganske liden Vals
sammen. Hun er storartet, -
i 86 Aars Alderen! Hvor der
maa have været Liv i de unge
Dage, naar der endnu er saa
meget tilbage. Og gamle
Hagerup var virkelig noksaa
kjæk. Hvem skulde troet i
Sommer, at han skulde greiet
sig saa godt. Som sagt, alt
ser nu godt ud, og Intet
tyder paa andet end, at alle
München, den 14. Januar 1891.
Kære frøken Steen!
De har havt den godhed at
tilskrive min hustru et brev, der
i et væsentligt punkt vedkommer
mig og som jeg derfor har ønsket
i korthed personlig at svare på.
Fru Wolf ønsker at fritages
for at spille pigen Berte i mit
nye skuespil og mener at dette
parti vil kunne udføres af hvil-
kensomhelst anden skuespiller-
inde ved teatret.
Dette tager fruen fejl i. Der
er ingen anden deroppe, der kan
fremstille Berte således, som jeg
vil have hende fremstillet. Fru
Wolf alene kan det. Men hun
har åbenbart ikke gjort sig den
ulejlighed at læse stykket opmærk-
somt igennen. Thi ellers synes jeg
esse. En officiel indbydelse
bør imidlertid følge snarest.
Fra Bergen har jeg intet hørt,
og jeg betragter mig altså som
sat udenfor, hvad der forøv-
rigt ikke kreperer mig.
Her fortegnelsen over de sager
vi talte om ihøst.
Grieg:Olav Trygvason, Bergtegne, Wer-
geland og folkeviser (mandskor)
Apropos vilde ikke konserten af
hensyn til programmene være
at foretrække for de tre sidstnævnte
sager forsåvidt ikke alt kan
undtages da?
Svendsen:Symphoni, karneval, sæter-
jenten. Skulde det ikke være
en tanke værd at få en violinist
til at spille konserten istedetfor
karnevalet?
Sinding:Klaverkonsert, Til Molde?
Selmer:Tyrkerne og scene funebre
Halvorsen:Vasantasena
Olsen:Åsgårdsreien, klaversuite?
Elling:Variationer for orkester, nyt
og ellingsk, men oratoriet kan
det sju ikke. Wilhelm Hansen
har nemlig endnu ikke svaret mig, og
jeg har derfor bedt ham sende mig de
chinesiske tilbage "da jeg har tilbud fra
andre kanter". Strax jeg får dem sender
jeg naturligvis dem også, hvis da ikke
hr. Hennings allerede har fåt nok både
af mig og mine fordringer.
Og alt dette har jeg Dem at tak-
ke for! Å nei, å nei, hvad
skal der blive af mig?! Jeg skjønner
ikke, hvorledes jeg blot tilnærmelses-
vis skal kunne give Dem et begreb
om, hvilken taknemlighed jeg føler
for Dem, o De kjære, store Grieg,
for hvis Alladdinslampe alle døre
springer op.
Der er et gyseligt mudder i de såkaldtes
musikeres kreds. Særlig er gode gamle
lærer, at hvem jeg forbigående, har læst lige-
såmeget som af Den kakkelovne der
svært fornøiet. Med de hjærteligste tak-
blir de nødt til at lære det, da her er slig
mangel paa tjenestepiger.
Ja tiden gaar, og det nærmer sig jul, - jeg faar
vel lov at ønske Dem en "glædelig jul",
a det end er lidt for tidligt. - Jeg ligger og
"pugger" spansk mellem anfaldene; - det er
lidt vanskeligt, naar man ikke har nogen
at hjælpe sig med udtalen - mangler ogsaa lexikon.
Jeg skulde skrevet til konsul Mohr og gjort
undskyldning for billedet, som jeg ikke fik
helt færdig i høst. Hvis De korresponderer
med Mohr eller fru Mohr, - turde jeg da bede
Dem frembære min undskyldneng, - jeg havde
reist, hvis det ikke var fordi, jeg vilde nytter
august maaned til at male paa dette høst-
biledet, som jeg lovede Mohr, - men som fik
jeg kvælning-anfaldene sterkest i den tiden; -
forresten er det ikke bare kvælningsanfaldene
jeg har, - jeg tror der hænger noget igjen i mig
endnu af "din spanske".
Jeg skriver snart igjen, hvis jeg blir bedre.
Hils Høst! Med den bedste hilsen fra
Engel og mig Deres hengiven
Astrup
saa ofte, som jeg haabet. Marie er lys og glad -
har altid Hænder og Hjerte optaget af
Barn og Barnebarn - en deilig naturlig
Opgave for de gamle Dage, maa jeg ofte
tænke. Ole kommer sig, efterhvert synes
det hvalpede hos ham at forta sig, -
kanske det er det jevne Arbeide der gjør
sin Virkning og lidt Ballast maa vel
Kone og tre Barn give, selv til Ole.
Gid du ligte den Bog vi sender Dig
kjære Nina. Den skal give Dig en Hilsen
og et Indtryk fra Edvards gamle By.
Lidt faar du vel læst, selv i de urolige
Reisemaaneder. - Lev vel da. Vær hjertelig
hilset med varme Ønsker til Din dag
Din Marie
Mange, mange Hilsener til alle Röntgens og til
Tonny.
Rom i Julen 1872.
Kjære Ven Grig!
Kristiania.
Du vil forundre dig over, at faa et
saa tykt Brev fra mig hvis Lyst
til at skrive Breve ikke er stor, men
da vi sidst møttes i Kjøbn, fortalte
jeg dig, at Agate Backer havde faaet
en Ide til en Opera af mig, som du
yttret at den skulde du gjærne ønsket at
have og da jeg traf hende i Krista i
Sommer saa bad jeg hende om at faa laane
den for at omarbeide den til dig. Hun
fortalte nu, at der var ved et Tilfælde
bleven brent samen med andre Papirer,
saa at den var væk. Da jeg nu kom
her til bage, og intet Studie havde,
saa fik jeg lyst til at tage den fære
igjen og indlagt vil du se Resulta-
tet.
Vanskeligheden ved dette Arbeide
har været, at faa det saa Historisk sandt
som mulig, da Davids Historie er saa
almindelig og vel kjændt, at det kunde
let støde fra, om dette manglede,
jeg tror nu at have faaet med, det meste
af Begivenhederne, som falder ind
under den Tidsperiode af hans Ungdom
der sig mest netop i det, som
Du og jeg holder mest af.
Han er kommen sent til Musik-
ken, og derfor synes han først
nu at faa den selvstændige
Sikkerhed, som en Kunstner føler,
i Opfatningen af Kunsten. -
Saaledes er min Opfatning
af ham. Men efter hvad der fore-
ligger fra hans Haand tror jeg ikke,
at det er Kompositionen, som
ligger for ham. Han kan dog
som Dirigent og Musiker forøvrigt
komme til vakkert at fylde sin
Plads som Kunstner.
Saa har vi Betty Wallem!
Hvem skulde tro, at der bag det fleg-
matiske Ydre, skulde gjemme sig
en for Poesi og det ægte i Mu-
sikken lidenskabelig begeistret Sjæl.
Hun er en helt igjennem ideelt an-
lagt Natur. Meget har hun vist
gjennemgaaet. Marie og jeg er kom-
men til at holde svært af hende
for hendes ligefremme, ukunstlede
Væsen, og for alt det kvindelige
og ægte, som skinner frem deri-
gjennem. -
Lillehammer 22. descember 1936
Kjære Nini
Det var en skuffelse at ikke du kom til møtet – jeg 
skulde blandt annet fortalt dig om Collett-Vogt, jeg var oppe hos ham 
et par ganger paa det sjukhemmet der han nu ligger. Det var et trist 
gjensyn. Nu ligger han paaklædd paa en seng med puter som en søster 
rett som det er maa flytte <paa under benene>, han er saa plaget av 
kramper, foruten alle de andre plagerne han har. Men forbausende 
livlig blev han efterhvert mens vi snakket sammen; den sisste gangen 
jeg var der hadde han notert op seksten ting som han vilde snakke 
med mig om.  Nu er det da bestemt at han reiser fra Stockholm 
4. januar i sykevogn og kommer hit  den 5te om formiddagen, han 
skal ligge paa Fylkessykehuset her, for nå vilde han absolutt til 
Norge – dø i Norge, det blir det vel. Det vil si, det kan jo endda 
komme ting iveien, men det er da bestemmelsen for øieblikket. – Det 
maa være gaatt nokså sterkt nedover med hans helse siden 
Gjesdahl var og besøkte ham sisst i august, saavidt jeg forstaar.
Takk for brevet dit forleden.  Gid du og Johan maatte 
faa en rigtig god hviletid nede i skogene – veiret er jo saa pent 
og sommerlig for øieblikket. Mig gjør det ingenting – jeg er bare glad 
for hver dag vi ser solen, og jeg skal ingen fremmede ha denne 
julen, det er forresten første julen siden jeg kom til Lillehammer 
at ikke jeg har huset fuldt, saa det blir rent rart. Ellers 
saa har jeg den ene av Signes tvillinger boende her – hun har faatt
Søndag 29. Octbr
93
Kjære og ærede Ven
Tak for Deres venlige
Brev og Tak for den mere
end interessantere Aften.
igår. For den og for saa
meget andet i samme
Retning skylder jeg Dem
saa stor Tak, at Beund-
ringen i ethvert Tilfælde
bør være gjensidig mellem
os.- Grunden til disse
Linjer var ellers den at
jeg i Aften reiser til
Roeskilde paa et Par
Dage for at besøge min
Slægt, og hvis De skulde
tænke paa at see ud i Kvæst-
husgade, vilde jeg ikke
Kjære Hammer!
Det er kjedeligt at 
De har så megent Bryderi 
med Papiret – Det må 
snarest ud af Verden – 
I næste Måned får 
jeg Penger – mind mig 
om Papiret da er De snil –
Jeg må desværre mest
opholde mig på diverse 
Sanatorier forat lappe 
på et ødelagt Nervesystem
ske roligt og Dog ikke
ene mellem fremmede
Mennesker.
Imidlertid havde jeg jo
allerede truffet anden
Aftale m.H.t. Sommeren.
Jeg har da maattet un-
dersøge Muligheden af
at Kombinere De tidli-
gere Planer med denne
nye og har maattet Kon-
ferere med mine Rejse-
fæller Olivia og Jacob
J. Derfor Kommer Dette
Kjære Edvard Grieg!
Imorgen (tirsdag) spiser
Prof. Gustav Storm og Expeditions-
sekretær Aimar Grønvold Mid-
dag hos Wenche og mig Kl. 5. -
Nu kommer jeg, forat spørge
om De og Deres Frue vilde gjøre
os den store Fornøjelse, at kom-
me ned til os i denne Anledning.
Saavel Wenche og jeg som de Rej-
sende vilde sætte overordentlig
Pris paa, at De og Deres Frue vilde
deltage i vor Middag. Som sagt
vi spiser Kl. 5. - Aimar Grøn-
vold beder mig sige, at han gjerne
vilde ud og hilse paa Dem, hvorfor
han beder mig spørge, om naar han
kunde gjøre Dem en Visit. (Dog ikke
Onsdag). - Lad nu mig nu se, at De og
Deres Kone bereder Wenche og os
alle den Fornøjelse at se dere.
Allegaden 36.
Deres Johan Bøgh
Jeg er meget glad
ved ogsaa denne
gang at have vundet
Publikum her, skjøndt
Elementerne gjorde
alt Sit for at
forstyrre Virkningen;
der brød nemlig et
forfærdelig Tordenveir
løs netop under min
Concert. I Juli giver
jeg sansynligviis
en Concert i Prince's
Hall før jeg reiser.
Vi har været flere
Norske hernede i
den sidste Tid,
Fru Gundersen, Frøken
Lottenborg pr. Lyngby
26-3-93
Kjære Bjørnson! Hermed sender
jeg dig min nye bog, som er et
drama og ber dig læse det straks.
Du har ikke svart mig noget på
mit sidste brev, men det er vel fordi
Du er så optat af alt dette politiske 
ustel. Af samme grund er det vel
også svært at få Dig til at gjøre noget 
for at skaffe mig stipendium. Men
kanske når Du har læst stykket, vil
Du gjøre det alligevel
"Agnete" blev forleden opført på Dag-
martheatret, men det blev så forfær-
delig slet spilt med undtagelse af hoved-
rollen (frk Hornemann, der var storartet)
og enkelte småroller, at det var et un-
der det ikke gjorde fiasco.
Jeg vilde så gjerne vide om Du ikke
synes, det er et godt arbejde, for det synes
jeg selv. Men alle bladene med undta-
Her er vakkre ting paa salonen, men noget
extra god salon er det ikke, der er en for-
bausende daarlig besat cimaise, man fin-
der meget ofte de bedre billeder ovenfor, det
forvirrer. Petitjean har et herligt land-
skab, Mesdag en prægtig sø, Dantan et
billedhuggeratelier med en nøgen model, det
er superfint og helstøbt. Dagnan har en
procession af bønder, der er vidunderlie
physionomier, men misforhold imellem de
forskjellige figurer, som er forbausende.
Besnard har to gamle, mand og kone,
som sidder oppe paa en marmortrappe med
himlen over sig, nei Du, deres udtryk,
saaledes som de støtter sig til hinanden, det
er det, som det skal være - fuldendt. -
En svensk frøken Hirsch har et extra
godt portrait af sin veninde, hun sidder
paa gulvet med en lærklump i fingrene,
hun har modeleret. Dette faar vist en beløn-
ning. Jacob Sømme har et lidet og bravt
billede, som er godt placeret. Jeg havde 
forresten placeringsnumer, saa jeg burde
kanske været bedre hængt, skjønt det er ikke galt.
saa begeistret for de nye Sange. Ja nok
engang hjertelig Tak, hjertelig Hilsen og hjertelig
velkommen tilbage til os igjen begge to!
Eders hengivne
Marie Blich 
I dette Øieblik fik jeg høre at Betty Egeberg er forlovet(!!)
med den unge Pastor Tanberg.
11/3 82
Vi hariled
slipper
nu med Hænder
som (engang Byrder) bare
og
smiler nu
biter frækt
med Tænder
vi ikke længer har, -
Du er den unge
friske
Kraft som aldrig hviler,
du griper ind, gaar med og mot og smiler.
Du er den unge Ælde,
vi hylder dypt idag,
din Aand, din milde Vælde,
dit varme Hjærtelag.
Og du - naar du i Alderdommen taler
da stiger dine Ord, mens vore daler.
Og samlet du paa Glæder
av mere verdslig Slag,
som Gods og gyldne Kjæder
- du fik dem vel idag.
Du vælger stolt en mere varig Ære:
en Nordens Tak til dig for Liv og Lære.
Fru Honoria Bjerknes
Droftninggatan 73 A.
Stokholm
Nürnberg 22.10.09.
Kjære herr Collett Vogt!
Tak for Deres sidste brev. - Nu er jeg altsaa 
paa viotta - og træt og forvirret igrunden af nye 
indtryk. Det er ligesom alle de ideer og forudsætninger, 
jeg reiste afgaarde med er blit borte underveis. -
Har De været i Bamberg? Formodentlig ikke – folk 
reiser nok gjerne forbi den. - Fra jeg var barn af,
var det et billede hjemme, af et torv der, som jeg
var forelsket i, og jeg havde sat mig i hodet, at 
dit vilde jeg. Og siden alle mennesker fortalte mig, 
at der absolut ikke var noget at reise til Bamberg 
efter, saa reiste jeg bare paa trass. Gudskelov!
Jeg bestemte mig til at skrive til Dem om Bamberg 
en dag, jeg sad muttersalene i en gammel værtshus-
have og drak vin, oppe paa Stefansberg, mens 
de gule kastanjeblade drysset om mig. - Altsaa, 
Bamberg var nu det første, jeg har seet af Sydtysk-
land. Jeg kom did i bælmørke lige fra Berlin.
Og blev ikke kjørt til den Gasthof, hvor jeg vilde 
tat ind, for den var revet ned, men til et hotel 
med møbler i "Jugendstil", elektrisk lys og centralvarme, 
det eneste, som ikke var "moderne" var et væggedyr, 
men det viste sig heldigvis først den sidste aften.
anstrøg af pædagogisk pedanteri, som
nu og da giver sig tilkende i Arnholms
yttringer og talevendinger. Og lignen-
de finesser og vanskeligheder i sprog-
lig henseende frembyder sig jo også for
de øvrige personers vedkommende.
Jeg er Dem derfor så usigelig takskyldig
for at De selv har taget sagen i Deres
kyndige hænder.
Deres elskværdige udtalelser om styk-
ket var mig til stor glæde og beroligelse.
Det har nemlig i denne tid været mig
pinligt at tænke på at arkene således
stykkevis blev Dem tilsendt med læn-
gere mellemrum og jeg har været bange
for at denne tilegnelsesmåde kunde vir-
ke ugunstigt på Deres totalindtryk af ar-
bejdet. Nu føler jeg mig imidlertid altså
beroliget.-
Jeg véd ikke hvad De har gjort med
begyndelsen af 2den akt, hvor Ballested i
egenskab af fremmedfører taler gebrokkent
tysk. Jeg antager imidlertid at dette er
forandret til et lignende engelsk og at han
så slår over i det franske. Dernæst er
gutter hun ogsaa! Hun skulde
naturligvis havt 1 pige, og saa
gik det slig! Baade hun og gutterne
er friske og kjække, og Alette og
Kristian er begeistrede, - dog med
et lidt bekymret sideblik hen til
sine 2000 kr., som ikke ser ud til
at ville tredobles saa hurtig, som
antallet af deres børn. - Vi maatte
jo komme til at trække paral-
leller mellem dig og hende, - to
lærde damer, i moden alder, som
aldeles umotiveret faar tvillinger
og bare gutter! Saasnart et tredie
tilfælde indtræffer, saa laver vi
en naturlov; jeg er bare ikke rigtig
paa det rene med, om det skal
henregnes til høi udvikling eller
til degeneration. - Jeg glæder mig
til at se de to smaa væsener; men
jeg faar neppe tid til at reise did
Christiania d. 19 Mai 1890.
Kjære Grieg!
Til de tidligere omskrevne
korrespondencekort var Du saa snild
at give mig 2 takter af "Brudefølget
drager forbi", men nu ser jeg, naar
jeg skal til at trykke kortene
at 2 takter ikke er nok. Jeg maa
have 4 for at faa udfyldt
den plads der er bestemt for
noder. - Vilde Du gjøre mig
den tjeneste, og helst saa jeg
da, at Du skrev det om
lysprisen og har, fint overskudd
162
4/12 Vi har hatt Ruth
Leum her noen dager.
Altid et pust fra Østen 
med henne - fra årene i
Kina. Og særlig nå, det
gamle riket knaker i 
sammenføiningene, var det 
morsomt å høre hennes
kommentar til den japansk-
kinesiske "krigen" - eller det jap. røvertokt.
Johan var i middag i  "Skøihaven"
 igår og gjorde store bølger
skokserne i motsetning til "skogbrann"
Angrep på ledelsen for mangel på penger 
og konsekvent arbeid - formannen,
Holth, som er den skyldige sa, at nå 
hadde Anker ødelagt den gode stem-
ning og satt brann i sindene". "Ja,
det er nettop det siste jeg vil, tende
fyr på dere" svarte min kamphane.
Og det blev en veldig diskusjon, men
Julehilsen til mine kjære Gutter 
sendt til Kjøbenhavn og Dresden
Julen 1864.
I Hjemmets Omsorg trygge,
Forældres Haab og Hygge
To unge Planter voxte op,
Mod Himlem stræbte Deres Top.
En Straale fra det Høie
Dem aabned Sjælens Øie,
Beaanded deres indre Sands
Med Poesiens Himmelglands.
Dog ikke faar det Gode
Frit virke paa vor Klode,
Thi avindsyg er Mørkets Aand,
Berører Alt med giftig Haand.
Den Ild som i dem funkled'
Den Plet, som ak! fordunkled'
Forstandens, Sindets Hjertets Ro,
Vel føltes af dem begge to.
Men de forblinded' tro'de,
(Som det jo nu er Mode)
At Skjæven sad hos Broderen.
_ De dadled, og - beklaged' den.
var vellykket i alle
Dele og vandt Deres
Compositioner den
behørige Anklang
som DeGreef foredrag
Dem. Flygelet fandt
alle havde kommet
sig. Det har faaet
en liden Rift -
paa Veien, som
jeg først vil lade
afpudse. Det er
gjort ved Indpakningen
23 november 1937.
Kjære Ronald Fangen,
Jeg skulde ha skrevet til dig for længe siden 
og takket dig for boken din, men det har vært vondt for 
mig at faa tiden til at række denne høsten. Du kan 
vite at jeg læste den med vældig interesse, – jeg kunde ha god 
lyst til at snakke om den med dig, hvis jeg skulde træffe 
dig en gang igjen. Er det sandt at dere skal bo paa 
Duusgaard i vinter? For da kunde jeg vel faa se dig og Solveig 
her en gang igjen, for eksempel i julen?
Du kan skjønne at jeg tænkte jo meget paa 
dere i høst da jeg saa at dere hadde mistet Alice – efter 
alle de aarenes kamp for at faa henne frisk. Og det er 
saa vanskelig at si noe – paa en maate er det ikke mindre 
vanskelig om en vet at det er kristne mennesker som er blitt 
ramt av en slik sorg som alt vondt med barna er; Gud 
kan vel ikke hjelpe to mennesker paa akkurat samme maaten over
Grimstad 8/11. 27.
Hr. Bergendahl,
Jeg har absolut ikke selv Rede
paa mine utenlandske Forretninger
og har derfor sendt Deres Brev til Direktør
Hegel og bedt ham svare for mig.
Deres ærbødige
Knut Hamsun.
4
Ja, i
dei
store byane, er det so, maskinar,
mathematikk og firkantar! Men når
bonden
kjem ut
av stovedøri si, hev han
rokokkon livande i kvar blom
og kvart blad. i naturi er ingenting
firkanta, for der
er
alt
fantastiske dikt av ein
stor meister! Romantikken syng sine
ævlege songar i kvart tre og kvar rislande
bekk -.
Men er den verdi mindre realitet
ein dei av plassnaud og
reknestykkje uppbygde steinlabyrintar,
der dei unge ynskjer seg døden på vers
og prosa? Dyrkar døden og gløymer at
livsens kjeldor er
å
finne i naturen.
- - Men her kjem
då
ein ungdom som
leitar seg vegar til eit naturlegt og
helsesamt
liv
der ein lettare kann
leva utan å
gjera andre og seg sjølv skade
- Rousseaus store bod til alle
sjuke samfund.
Kald det romantik, kva gjer det!
Dei vil ikkje som eit storblad nyst
skreiv, "berre lukte på alt, frå filosofi
til folkevisedans." dei arbeider!
tro mig det er ikke - gavnligt for Dig, det
er i alle fald min Mening - Kristiania skal
jeg sparke for Dig, så snart det lader sig
gjøre, den vil da formodentlig Sparke mig igjen,
men ligemeget. Vi får se.
Hvorledes agter du nu at tilbringe Somaren?
Jeg spekulerer svært på at få i stand en Aften-
underholdning, men vilde hels selv ikke op-
træde, uden ved mine Stykker og muligvis en Prolog
lig John Poulsens i sin Tid. Hvad mener
Du? Johannes Brun Måtte vel ville læse op efter
sine Udtalelser, Erika Nissen - muligens Fru
Schirmer og Grøndals Kor eller Studenterfor-
eningen smigrer jeg mig i alle fald med som Art-
strænde, hvor de svigter sætter jeg i Tankerne
et større breg hvert og så synes det måtte kunde
gå - Vorherre skal vide jeg kunde beskrive
en liden Extra indtægt, skulde Du kunne gjøre nap i så
Hensende direkte eller inderekte - stoler jeg på dig? 
Med venligst Hilsen til Din
Frue og Dig forbliver jeg Din altid
hengivne
Kristiania 2dre Maj 81Knud Claussen