MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Onkel Wilhelms: "Nina befinder
sig i triveligt Velgaaende", men da
Jacob Schediwy kom tilbage fra
sin Tour, og berettede at det ei
var Tilfældet, vidste vi ikke
rigtig hvad at tro, indtil Tante
Grethe nylig før eller efter Nytaar
havde Brev fra Ninas Moer, der
berettede denne for Jer vistnok be-
tydningsfulde, og med Guds Bistand
forhaabentlig glædelige Efterretning.
Vi havde imidlertid ingen Anelse
om at det var saa nær forhaanden,
og jeg for min Deel blev derfor
betydelig overrasket, da jeg læste
af Dit Brev at jeg allerede i
næste Maaned kunde vænte at blive
Bestefader. Ja, ja, min kjære Edvard!
Gud give Lykke til den Affaire!
den er ikke behagelig for den stak-
kels Nina - min lille Dora - og
før den er vel overstaaet vistnok
naar Du sætter Din Lid til Ham
der styrer Alt, saa veed Du og at
Han lader Alt skee til det Bedste.
skal jo ikke nægte for at jeg
en Smule bekymret ved at
af Dit Brev at Din Punget 
at de 5Spdo. jeg sendte maatte
Det er en høitidsfuld og stor dag idag,
da Harriet Backer har endt sit lange
ærefulde liv og har fundet sin lykkelige
hvile. Selvsagt er det
en
sorgens dag for
hendes nærmeste som elsket hende, fordi 
hun var det elskeligste menneske. Til 
disse nærmeste av slekten og de få gjen-
levende venner gamle venner er der også
mange andre og yngre, som deltar i den-
ne sorg, hendes elever og medar medar-
bei beidere i norsk kunstliv, blandt
dem også jeg selv. Det 
er
smertelig, at den
tid er forbi, da vi ikke oftere skal møte
hendes varme og kloke øine, fornem-
me hendes gode smil og lytte til hendes
altid dæmpede, men indtrængende og 
overbevisende tale. Hun var ikke snak-
som, snarere ordknap, men når hendes
ord faldt, var det ofte som djerve og
Men jeg føler mig fuldt forvisset
om at De, trods alle vanskeligheder
nok en dag i fuld livskraft og styrke
vil opleve den sejr, som Deres geniale
udholdende kamp i så fuldt mål
berettiger Dem til. Hvad De af idé-
er og syner har sat ind i verden egner
sig ikke blot og bart til at friste et
goldt eftertidigt literaturliv. Den le-
vende virkelighed vil bemægtige sig
det og bygge videre derpå. Men at det-
te må ske snart- snart- det ønsker rig-
tignok også jeg af ganske hjerte.
Ja, kære fru Collett, tag nu for den-
negang tiltakke med disse linjer fra
mig. Min hustru skriver Dem til en
af de allernærmeste Dage. Og vær så
forsikret om at jeg med al oprigtig varme
og med fuld forståelse omfatter Dem og
Deres livsgerning. Lad ingen få Dem til
at tvivle herpå- ikke engang mig selv, om
jeg nogen gang skulde have givet en tilsyneladende
anledning dertil.-
Vi håber snart at modtage gode tidender
om Deres tilstand og sender Dem vore bed-
ste hilsener
Deres hengivne
Henrik Ibsen.
Schöneberg bei Berlin
Apostel Paulusstrasse 3.
19. Februar 1907.
Ærede Herr Grieg!
Da Jules Sachs skrev mig at han vilde
betale (nogen sum nævntes ikke) for min
medvirken, finder jeg det en selvfølge
at jeg faar "mindst Mrk 300.00 Reichs-
mark" som De skrev til ham og sam-
tidig tilføiede at mindre honorar kunde
ikke De for Deres tilstede! - Nu
igaar faar jeg atter et frækt brev,
han siger det staar bare paa mig,
at De, Ellen Gulbranson og fru Bertens
har tilsagt gjentagelseskonsert den
14. April klokken 12 middag, - sal
og orchester er alt sikret, - og saa
skriver Sachs "die Bezahlung ist
Mrk 150,00 wie beim ersten Konzert" 
Nu har jeg nok af al denne
15. oktober 1923.
Kjære Nini, dit asen, du har snytt Viga-Glum 
for en hel eftermiddag. Jeg hadde virkelig ikke tid til slikt – jeg har 
passet mit og tat noen sovedraaper av Gyldendals Romankonkurrance-
romaner hver morgen for at faa en blund efter Hansemand var 
klædd paa og bortført og saa kommer du med en bok som jeg ikke 
kan legge fra mig, før jeg har læst den ut, endda det tar 
hele min reglementerte arbeidsdag –.
Ærlig talt, my darling – jeg er himla gla over at 
kunne si dig, denne boken din har jeg slukt og nydt av et 
fuldt hjerte og ønsker dig held og lykke og Guds velsignelse m. m. 
for den. Jeg har aldrig lagt skjul paa at jeg ikke kunde goutere 
dine sisste bedrifter i tragedien og komedien – saa – «Mor – er 
tante Ninis bok fært daarlig eller er den fært god» sa Anders 
«du hører jo ikke vi snakker til dig jo –.» Den er fært god,
synes jeg – der er dette, jeg-vet-ikke-hvad-som var i Benediete Stendal 
og litt i «Det svake kjøn» – eftermaalet efter en stamme 
som tilsynelatende ialfald gik under i hvirvlerne, men ikke 
kapitulerte – ikke tilsynlatende heller.
Kort og godt – jeg er begeistret, ven! Sisste kapitel
er saa deilig at jeg tok et glas sherry paa ut og løp op og 
ned i stuen og glædet mig – slik som gammern ute paa Strid 
tar det, da han faar høre, han er renset. Og som Marthina
Stof ud af det dagligdagse være saa
prosabefængt at det jo kan sublimeres
til Poesi.
Men hvad siger nu Bjørne-
dyrkerne? Kan de tilgive Dig at
Du har skabt en fin og skjøn Digt-
ning? Dog, Udyr og anden Styghed
vil jeg ikke videre tænke paa idag;
jeg priser Dig kun lykkelig fordi Du
var heldig nok til at faa ditf Stykke
opført forinden
man
havde faaet Theater-
personalet spredt for alle Vinde.
Bjørnson gjør mig Uret naar
han tror sig skildret i Stensgaard.
Jeg har kun villet skildre en opstyl-
tet Affektant, en splittet Personlighed,
i Almindelighed, og naar han tager
det til sig, saa maa det være fordi
hans onde Samvittighed minder
ham om det æreløse Hykleri, som
han har vist mod mig og hvorom
jeg i Stokholm afvigte Sommer
fik fuld Vished. Men saa langt
fra af Hævn at ville stille ham i
Gabestokken, har jeg, med deltagende
Hensyn til de skidne og depraverende
Omgivelser, hvori han desværre staar,
af Hjertet tilgivet ham, og det bed-
andre store Navne, der på min Festdag i
Vinter, få i Antal men desvægtigere
i Klang, så rigelig opveiede den Måde hvorpå
Christiania[s] mandlige Del af Befolkningen, ellers
ved
udmærkede Dagen, nemlig at glimre ved sin
Fraværelse. Men Herregud, man er jo ingen
Skuespillerinde eller Balletheltinde, der morer
og glæder den! Så vil jeg sige til Dem
Jonas Lie, hvad jeg skrev til Ibsen. Så
skal det være ! Så skal jeg sige mig selv,
og bede Gud give mig mer og mere Magt
til freidig at sige det, når disse Tilsidesættelser
der selskabelig og i åndelig Forstand i den senere
Tid er bleven et Slags ufravigeligt System:
ligeoverfor mig:
så skal det være, var det anderledes, vilde
jeg ikke være den jeg er.
Dresden den 18de Juli 1869.
Kjære Svoger!
Med forbindtligst Takk erkjen-
der jeg Modtagelsen af Deres to Breve af
3die og 13de dennes med deri indeholdte Vexler
paa resp: 141 og 150 Thaler. Naar Tiden
kommer, haaber jeg De er saa god at
sende Susanna min Gage for 3die Kvar-
tal i Vexel lydende paa hendes Navn
for at Udbetalingen ingen Vanskelighe-
der skal volde.
Haabet om at se Dem hernede
isommer havde vi allerede oppgivet
forinden vi modtog Deres definitive
Afgjørelse. Vi betragter Sagen imidler-
tid blot som udsatt till et belejligere
Tidspunkt. Tirsdag Morgen rejser
jeg herfra. Susannas Adresse bliver
uforandret den samme. At underrette
Morgenbladets Expedition herom er vel
ufornødent? Forøvrigt alt vel. Mange
Hilsener gjennem Deres hengivne
Henrik Ibsen.
jeg har i hvert fald opnaaet at ærgre ham
grundig. Og det tror jeg du er enig med mig
i at han fortjente. Imidlertid fik han mit
manuskript til at undersøge indtil man-
dag, og i begyndelsen af næste uge kommer
saa krisen hvoraf det afhænger om jeg skal
begynde trykningen nu strax (d.v.s. om ca
14 dage) eller om jeg skal "hausiren gehen"
hos Leipzigs øvrige forlæggere.
Fra Meiner gik jeg saa til Drude, som mod-
tog mig overstrømmende elskværdigt. Han
skulde netop til at forelæse, men vi aftalte
møde til i aften i det chemiske Selskab, hvor
jeg skal træffe de fleste af fysikerne og kemi-
kerne. Saa gik jeg og drev, sætte mig paa en bænk
i en park og sad i dybe tanker indtil en gut
lidt ældre end Karl kom bort og tog min haand
og satte sig ved siden af mig. Vi havde moro
en lang stund, og jeg viste ham Karl og Jak.
Nu er jeg lyet ind i et konditori mens det
regner.
Keysers Gade 5,
Kra 30 Dec. 90.
Kære Lofthus.
Indlagte er refuseret af Holst;
Rosenkrantz Johnsen og jeg har væddet om
2 Kroner, at De tager det.
Nu siger rigtignok baade Holst
og Rosenkrantz, at hvis jeg fortæller Dem,
at Stykket er refuseret, saa tager De
det ikke. Men nu gør jeg altsaa det
alligevel, og jeg tror alligevel, De tager det.
Deres forb
Knut Hamsun.
Hermed Gud og Dem anbefalet!
Hr Billedhugger
Gustav Vigeland
Den 4 Juli 1912.
Kjæreste tante Nina! Endnu
engang tak for de deilige dage
vi havde paa Troldhougen, det
var en oplevelse for os, som vi al
tid vil mindes som noget skjønt.
Vi taler om Eder og undres hvor
ledes I nu har det. Kanske Du
nu er i fuld gang med Dine
danske gjæster, jeg kunde næs
ten misunde Dem og ønske vor
deilige tid om igjen, den gik så
altfor hurtig synes jeg. Vi havde
en fortryllende Lofthustur. Med
deiligste solskin paa turen ind
over og næste dag. Men da vi
saa skulde indover til Eide, øspøs
regnede det. Vi overnattede saa
paa Eide, og var saa heldige
der er ikke Nogen i Departementet
som vil forundre sig eller finde Noget
at udrette eller Dadle derved. Altsaa
bryd Dig ikke en Døit om Monrads
10 Maaneder, men indret Dig udelukkende
efter Dit eget Hoved. Kun maa Du
erindre, at de sidste 200 Spd. faar Du
ikke, førend de 5 Maaneder ere forløbne
Det forholder sig, som jeg før har sagt
Dig, at Du, om Du vil, kan faa disse
Penge udbetalt gjennem Konsulen eller
Ministeren paa vedkommende Sted
v/Udlandet, naar Du skriver til Depar-
tementet derom, Du kan naturligvis
ogsaa faa dem udbetalt gjennem Bergens
Stiftamtstue, naar Du i Skrivelsen
til Departementet, hvori Du beder om
Pengene, bemyndiger Din Fader eller en
Anden i Bergen til at modtage og kvittere
for Pengene. Se, nu antager jeg, at
Du har faaet nok af den Historie,
kun skal jeg tilføie, at jeg har tilintet-
gjort det Papir med Din Underskrift,
som Du sendte mig for at skrive et
Og alligevel har jeg kjøbt og
betalt i meget dyre domme
alle dine bøger, med undtagelse
af to, som Skram fik til an-
meldelse på Tilskueren. De
bøger af dine, som jeg i sin
tid skrev begejstrede lovsange
over: "Det ny System", "Over
Ævne", "Hansken", alle dem
havde jeg selv måttet kjøbe
mig. Du har endnu aldrig sendt
eller git mig en bog af dine
Men nu får Du naturligvis
Hellemyrsfolkene, på den betin-
gelse at Du skal læse dem.
Begyndelses kapitterne i S.
G. Myre - det tredie og største
bind - er vamme og stramme og
kanske vil Du med væm-
melse lægge bogen fra Dig.
Prof. Morgenstjerne, som istedetfor
Lars Holst nu var den tredie
af Departementets Tilforordnede
talte og stemte mod Haukland,
som han ansaa for "kjønslig
Monoman" og ikke værdig til
Statens understøttelse. Sigurd Bødtker
tog haardt til Gjenmæle mod
Professoren; men denne holdt paa
sit, og blev, som Bødtker udtrykte

det  den Spræk, hvorigjennem
Departementet kunde komme
bort fra Indstillingen".
Ellers var der stor Enighed,
 om Inds. til Schäffers ( hils
Kjær og Rasmus Løland) og til Suppleanter
for Statens (Løland, Kjær og Gabriel Scott.)
29  4.04
Sol. Kohts og Løland til Middag igaar. Koht og G.,
som sammen med Flo udgjør det norske
borgerlig - hvordan vil hun greie seg i 
det vanskelige prosaiske livet?
Fjellet har hun aldri oplevd før - her
er himlen sa hun.
Jeg hadde håbet i få av en prøve
"På ærens mark", men teatersjefen forkynner
at Schanke, som instruerer. er så nervøs, 
at jeg ikke må nærme  mig ennå. Ja
skuespillere er folk med formenkser -.
Her er full vår nå, bart i haven,
spirinde planter, sneklokker - deilig: .
i en beholder, og grumme vanskelig ud. 
Jeg er nær ved at synes det er latterligt 
at sætte sig ned og skrive bøger - med 
min minimale verdenserfaring og specielt 
min absolute mangel paa "søde" erfaringer 
af nogensomhelst art - for jeg kan jo altsaa 
ikke lapse mig med at have "geliebt und 
gelebt". Sommetider synes jeg virkelig, det 
er ikke saa ueffent, mit "arbeide" - men 
jeg kan ikke blive kvit en anelse om, 
at det paa andre vil virke som høist 
umodne læsefrugter. - Uanseet disse for-
nuftige betragtninger myldrer mit 
hoved med "ideer" og "planer" - de gror 
op frodeligen som ugræs. Imidlertid saa 
gjør de foreløbig ingen fortræd og er 
kun til min egen behagelige syssel-
sættelse - jeg har været saa optaget 
paa kontoret, at der sletikke har 
været tid til at tænke paa 
skrivning. Forresten, det bliver der
Christiania 14.1.1900
Kjære Grieg
Modtag min hjertelig Tak for de mig sendte
Sange samt Ønsket om et rigtig godt og lykkeligt Aar for
Dig og din Frue!
Som Du maaske af Aviserne har set, har Sangfor-
eningerne her i Byen begyndt at træffe Foranstaltninger
for at danne et Kor, der i Slutningen af Juli vilde la-
de sig høre i Paris. Tanken har været, at vi som forrige
Gang skulde leie et fransk Orkester og at Holter skulde
lede de instrumentale, jeg de vocale Konpositioner. Da
jeg nu efter et Juleophold i nærheden af Jotunheimen
kom hjem, fik jeg af Statsraad Kildal medfølgende Copier
af Breve fra Consul Christophersen, hvoraf Den vil se,
at der er nedsat en Komite, der særlig interesserer sig
for, at Du og Svendsen vilde godføre egne Konpositioner
i Paris. Om at medføre norsk Orkester Rom der vil ikke blive
Tale; først vilde vel udgifterne blive for Store og dernæst
vilde det omtrent være som at føre Ugler Til Athen.
Derimod kunde det tænkes, at du og Svendsen vilde gjøre
Koret den Ære at rejse sammen med det, og at Holter
Troldhaugen
pr Hop
30/5/1901
Hr John Lund
Formand i Ole Bull Komiteen.
Da min Musik til Afsløring af Mindes-
mærker over Christie, Kjerulf, Holdberg er bleven
honoreret - som Skik og Brug er i slige Tilfælde -
er jeg i Samtale med Dem ganske vist gået ud fra  
er jeg i Samtale med Dem ganske vist gået ud fra
- den Forudsætning, at jeg også for min Musik til
Ole Bull Monumentets Afsløring vilde modtage
et Honorar. Men jeg må på det Bestemteste
protestere mod at have udtalt noget Ønske
om et sådant. Beløbets Størrelse overlader
jeg selvfølgelig Komiteen, idet jeg anmoder
om, at det, stort eller lidet, må være mig
tilladt at skjænke det til Ole Bull Fondet.
Din Ærb
Edvard Grieg
Cand. jur. Brandt
Christiania.
Bodø d. 12 April 1885.
Min kjæreste Hr Mester!
Deres mangfoldige Brev, som trods
sit vexlende Indhold var elskværdigt
fra Begyndelsen til Enden, modtog
jeg ikke mange Dage, før jeg støg
sydover til Romsdalskanten. Jeg tog
det med mig for at besvare det
dernede. Men det blev saamæn in-
gen Ting af. Dertil blev min
Tid altfor optaget, dels af Farter
tilhavs, vi var ude i Fiskeva-
rene i de yderste Skjær, helt fra
Halten til Ona, - det var nok
ikke Veir for mine Reisefæller
fra Capri, nei det var virkelig
ordentligt Stygveir, - og dels af
Middage, Soupeer, Baller, Kort-
partier, Musik, ja Musik, Fru
Theodor Caspari synger meget smukt,
Jeg talte med Din Svoger og Frue 
på Telefonen – og vil kanske se dem 
på Tilbagereisen –
Nu er det Udstillingen – Vær nu 
ikke alt for ræd forat ta de Gravurer 
der straffer mine Fiender – Selvfølgelig må 
jeg så svag jeg er være mer forsigtig end 
før –Jeg trykker Din Haand 
min kjære Ven Dinog ha det godt
Din Edvard Munch
Hvor gaar det til, mit hjerte,
hvor kan jeg det forstaa,
at aldrig du begjærte
den lykke, du kunde faa?
Hver lykke, du kunde finde
vil altid du forsmaa,
du længes kund at vinde
hvad aldrig du dog kan naa 
- Jeg vilde saa gjerne frydes 
men aldrig fryd jeg saa
- den lykke der mig bydes
den er for lille og graa.
21.8.1928.
Kjære Fredrik,
Tak for dit brev! Du vet at jeg ønsker baade 
dig og hende lykke til av hele mit hjerte. Efter det som du
fortæller om hende som skal bli din hustru vet jeg jo, dere faar 
det ikke let – let faar bare de det, som tænker først og fremst 
paa sig selv og sin egen «lykke» nu for tiden, eller det ser ialfald 
slik ut – men jeg skjønner jo ogsaa, det er ikke det dere 
gaar ut efter. Og Vor Herres krig i vore dager har ialfald det 
til fælles med al anden guerilla-krig, at den er morsom – og
spændende – foruten det som den er for alvor!
Mange hilsener
din hengivne
Sigrid Undset.
Kjære ven!
Som Du vil se af Finsens glossar
til Grágás, artikelen eyrir havde man omkring
aaret 1200 netop en øre = 3 alen
paa sønderlandet
I sig selv
er dette ogsaa let forklarligt. Den gamle be-
regning baade i Norge og paa Island var
jo, at 1 øre veiet sølv var = 6 alen vadmel.
Eftersom imidlertid penningemynten sank i
vægt og dermed i sølvværdi og i den sidste
halvdel af det 12te aarh. var gaaet ned til
blot at veie det halve af, hvad den nominelt
skulde, burde følgelig 1 øre tællet ganske
rationelt blive = 3 alen vadmel. At dette
forhold særlig blev benyttet i handel og vandel
i den sydlige del af Island, ligger naturlig-
vis i den omstændighed, at denne del af øen
som den mest velstaaende og tillige af norske
handelsmænd mest besøgte baade havde størst
Saa er alene Navnet tilbage og her blir du den
afgjørende. Musikfs Bestyrelse har foreslaaet
Filharmonien men ikke erklæret sig uvillig til
at beholde Harmonien, idet jeg oplyste om, at
jeg var vidende om, at der til dette Navn var
knyttet Dispositioner af pekuniær Art. Paa vor
Løvstaktour i Sommer tillod du mig at antyde
dette. Selvfølgelig er dit Navn ikke i fjerneste Maade
hverken nævnt eller antydet af mig.
Ms Bestyrelse udtalte dog sin store Betænkelighed ved
at foreslaa sin Generalforsamling Navnet Harmonien,
idet man kunde vente at T yderliggaaende Partifølelse
vilde muligens Kuldkaste hele Forliget. Grundtanken
for mit Forsoningsarbeide har været den af faa helt og
fuldt Forlig, saaledes at der bag den nye Forening
skulde staa den hele By. Musikstriden var blevet
en Klassestrid; nu at lade Underklassen føle sig
ligesom beseiret ved at maatte give Slip paa sin egen
Navn og antage Modstanderens, turde muligens
faa sin Betydning inden Komunestyret, naar
Bevilgningen til næste Aar skal gives igjen. Iaar
staar der jo 7000 Kr. til Disposition for den nye Forening
Paa den anden Side er Forliget pekuniært kjøbt
dyrt idet vi - den gamle Bestyrelse - har gaaet ind
for Kr 8000 af Musikf.s Gjæld. Men hvad der er
det væsentligste: det turde være ogsaa pekunuært
uforsvarlig at kaste et Navn med en gammel
Tradition, hvortil der i Aarrækker har været knyttet
Frk. Alette Ottesen.
Ullevoldsv. 53 V
Kristiania.
Chra. 18 Januar 1899.
Allerkjæreste Dea!
Sig, hvad tænker Du om
mig, der ikke engang skriver og ønsker
dig godt Nytaar? Jeg ønsker det nu,
og ber dig saa mange ganger om Undskyld-
ning, at jeg har været saa "plepset"
som vi siger her. Nu maa du ikke
vente saa længe, men svare mig rigtig
snart, saa skal jeg ogsaa være snild
for Fremtiden. - Du ser, hvilken Pris jeg
sætter paa dig, idet jeg forudsætter,
at du savner mine Breve lige saa
meget som jeg dine. Nu er jeg færdig
paa Handelsakademiet - Eksamen
blev saare bedrøvelig, saa jeg har ingen
Post bekommet mig endnu.
Hvor morsomt, at du
ogsaa sværmer for Rydberg! "Vaaben-
smeden" har jeg ikke læst, men "Singo-
alla" og "Den sidste Athenienser" er
nogen af mine Yndlingsbøger. Især
"Singoalla" og saa Carl Larssons Il-
lustrationer. Hans Billeder er jo saa
21.4.01
Kære Edv. & Nina Grieg.
Jeg har giftet mig med Frk. Ellen
Bramsen og rejser med hende
til Syden og senere Teplitz, hvilken
Tur hendes Helbred og læger kræ-
ver. En venlig Tanke udbedes.
Hvis I synes - ligesom jeg -
at jeg har forsømt Jer i den
senere Tid, så giv Forberedelserne
til denne Begivenhed Skylden.
Med Hilsen og Tak for
alt godt
Deres hengivne
Otto Benzon.
ved theateret. 400 kr har jeg
igjen af mit stipendium, som
jeg ved denne anledning agter
at benytte på bedste måde.
Johannes Wolf, som jeg kjender
lidt - har assisteret ham i
Bachs dobbeltconcert - tænkte
jeg kanske kunde være mig
behjælpelig med at få anbragt
mig, spillende eller dirigerende
i en eller anden Hall under
publikums stormende ovationer.
Ja våren er en merkelig tid,
den bringer ofte store glæder.
En sådan vår som denne
overgår alle mine tidligere.
Først Udlandet, så Musik-
festen! Men så blir det
vist en grundig havrelefse
efterpå
for at Fabriken skulde
være repræsenteret og for
at en anstændig Kunstner
kunde opnaa at faa et
anstændigt Instr. at spille
paa. Dette opnaaes nu
ved et Konsertflygel og jeg
finder mig saaledes ikke
foranlediget til at sende
noget andet Flygel til
Konsertbrug. At laane
ud Opretstaaende er ingen
Ambefaling hvorfor jeg ogsaa
gjærne undgaar det. -
At give nogen bestemt
Erklæring for, at jeg ikke
under nogensomhelst
Omstændighed om høsten
eller længere Tid indlader
mig paa at laane eller
leie bort et Piano til Konsert
29.12.12.
Via Frattina 138
Rom.
Herrer H. Aschehoug & Co, 
Christiania.
Jeg telegraferte til Dem fredag den 20.ds.
og bad Dem sende mig omgaaende 300kr. idet jeg
samtidig opgav min adresse Via Frattina 138.
Da jeg ikke har faat nogen anvisning fra Dem endda, 
og da Deres sidste post og forsendelser var adresseret til 
Circolo Scandinavo, gaar jeg ut fra at dette telegram
er kommet paa vildstraa. – Heldigvis fik min mand 
sine penger saa betids, at det ikke gjorde noget, 
men vil De være saa snil nu omgaaende at sende
mig beløpet og undersøke – om mulig – hvor telegrammet
er blit av?
Jeg vilde gjerne faa mig tilsendt fru Nor-
manns, fru Garborgs, Elsters og Ansteinsons nye bøker -
likesaa Kincks. Av min egen bok maa De være 
saa snil ikke at sende mig flere eksemplarer 
foreløbig.
Ærbødigst
Sigrid Undset Svarstad
6te Mars.
Kjære Tore!
Jeg synes ikke det er
længe siden Mama grein
paa dig fordi du ikke kunde
skjelne h, d og b fra hverandre,
men nu og - ! Jeg svarte
forresten hver Gang at du vilde
bli en Læsehest.
Og nu er du 18 Aar og er
kommet langt - og kommer
nok længer med Tiden. Jeg har
Tillit til dig. -
Lykønsker med Dagen, kjære
Tore! At være 18 Aar er noget.
Papa.
ville de jo aldrig blive
almen kjendt og de er
jo saa deilige. Men jeg er
mig fuldt bevidst, at dette
er en farlig Ting; kunde
kanske blive en Slags
Helligbrøde, og at ganske
vist en Bedre burde gjøre
den enn jeg.- Jeg har
søgt at gjøre det saa enkelt
som muligt, og holdt mig
i smaa For = og Efterspil
til Motiver fra Melodierne.-
Jeg vilde dog saa gjerne
høre Deres Mening derom,
førend jeg gav dem ud,
det er ikke saa godt at
kunne dømme heri selv,
og jeg vilde nødig begaa
Dumheder, vil De være saa
snil at se Dem igjennom
og sige mig Deres oprigtige
Dom.- Af Aviserne
ser jeg at der er udkommet
snakke om racepræg og gjør at man uavlatelig sier dumme ting, naar man 
vil generalisere ut fra racetheorier og glemmer hvad individualitet er.
Og saa Hallvards søstrer, og gutten, Brede! Nei, jo mere en ser paa boken, 
jo bedre opdager man at den er. Jeg kan ikke tænke mig andet end 
at du maa faa glæde av den allikevel – hvis folk bare gad læse ordentlig!
– Jeg har grund til at ønske det for mit eget vedkommende iaar, 
Ja jeg har oversat en diger bok av Chesterton; det skulde likesom bety
at jeg hvilte iaar, men det har været meget mere anstrengende end 
at skrive bok selv. Og Islandsturen er jeg glad for at jeg tok, men 
jeg traf bl.a. flere mennesker de ukerne jeg var der end jeg ellers
træffer paa ett aar, saa det var ikke nogen hvile akkurat det 
heller – Jeg hadde nær sagt, jeg træffer aldrig nogen i Oslo nu, 
siden dere er borte, men jeg har næsten ikke været i Oslo heller det 
sisste aaret mere end tre dager av gangen, og da er jeg mest oppe hos 
min mor; hun er pludselig begyndt at bli svært gammel, synes vi,
men det er vel tildels fordi hun har skjæmt os bort med at være
saa kjæk. – Og Helene Frøisland bor her, har kjøpt Lundebys 
hus saa nu er vi naboer, og Hans er kommet hjem og gaar paa 
skolen her i Faaberg, saa jeg har ikke noget større at være i Oslo 
efter heller. 
Undres paa om dere tænker paa at bli ute længe
endda? Jugeslavien ser aldeles vidunderlig ut – det er sandt, takk
for kortet ihøst fra Adriaterhavet? Og mange hilsener til
Anna – og din datter naar du ser hende igjen – og dig selv
din hengivne
Sigrid Undset.