MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Aand og Energi og ind-
tagende Egenskab. Saa meget
bittert der er kommet imel-
lem - Intet er forandret i
dette. Og for mit Liv har
hun, baade i Glæde og
i Sorg, betydet saa meget,
at om jeg skulde begynde
det forfra, vilde jeg ikke
begynde det uden saaledes
som jeg har gjort det.
At meget kunde have været
anderledes, ja, hvem ser
ikke det, naar vi har
livets gaadefulde Spil lig-
gende bag os? Men store
og ualmindelig Evner
er gaaet tabte i hende,
og det smerkeligste er, at
hun ikke selv i levende
Live fik det ud af dem
Kjære Fredrik Paasche,
Tak for brevet dit til
min fødselsdag og for boken.
Og gratulerer med avslut- 
tet literaturhistorie - er du
ikke glad det er gjort?
Mange hilsener
din
Sigrid Undset
Kjære Hr. O. Lie Singdahlsen!
Tak for Deres storartede bok, - som jeg havde megen
glæde af at læse i vinter under min rekonvalesens
efter et frygteligt sygdoms anfald, som holdt paa
at tage livet af mig fuldstændig. - Ja, jeg har
været meget syk denne vinter og troede aldrig, at
jeg skulde kommet mig paa fode igjen. Økonomiske
vanskeligheder og uheld med en nybygning - et atteliere,
som jeg ikke magtede at faa færdig (maatte delvis
rives ned, da undergrunden svigtede); - mit gamle atteliere
havde jeg tidligere maattet sælge for gjæld; - alt
sligt bidrog ikke til at bedre sygdommen; - men
Deres prægtige bok var saa interessent, at den i lang
tid ledede mine tanker bort fra alle mine vanske-
ligheder. -
En ting som særlig gjorde mig
urolig var tanken paa stipendiet, som jeg pludselig
blev afskaaret fra at bruke; thi Bergens privatbank
overførte uden videre alle (!) pengene - (uden nogen
ordre fra mig) til en spansk bank, medens kursen
endnu var temmelig høi - 96. - Jeg laa syk i den
tiden og magtede ikke en protest, - desuten var
jeg ikke sikker paa, om det kanske var skeet efter ordre
Her har i den forløbne Deel af
Vinteren varet et magert
Musikliv baade hvad Ind-
hold og Mængde 
af Konserter 
angaar,
og de faa Konserter der er
givet, har i Regelen varet
daarligt besøgte, selv Lam-
mers tjente - daarligt
hos Kor og ogsaa smeltet
noget sammen og ham er
slet ikke fornøiet. -
Joh Svendsen har varet i
Kjøbenhavn - høstet en
heel Deel Laurbær men
ingen Pænge - Konserterne
Daarligt besøgte. Nogen Post
i Kjøbenhavn som Capelmes-
ter, er ham aldeles ikke
tilbuden. Der er vistnok
2
i Bladene om Saksanlægget mot "Lægekonen", og
Sønnen Nils hadde fortalt mig mere.
Her stod jeg nu foran hende.
Hun var noget at se, og jeg ser hende for mig ogsaa
nu. En Dames Paaklædning, sort, med graa Pynt og Blonder,
en Kjæde rundt Halsen, Blonder ogsaa om Haandledene.
Men det var ikke dette som betydde noget, men det at hun
var en Personlighet.
Kan hænde jeg mindes feil i et og andet, men
ikke i at Mor Frøysland var en Personlighet. Og saa var
hun saa vakker. Hun var høi og velformet, Haaret delt
i Midten og begyndte at graane, Ansigtet meget markeret og
uttryksfuldt, hun smilte med Øinene under de lange sorte
Vipper. Jo hun var en svert vakker og moderlig Skikkelse.
Det er visst almindelig erkjendt at hun var et
stort naturlig Lægetalent, og hun hævdet det selv. Hun sat
ikke og var ordknap og kostbar, men fortalte villig fra sine
Kure og hvad Doktorerne hadde klaget paa hende for og hvad hun
hadde svaret. Herunder hørtes det ut for os som om hun
hadde læst sig til meget og faat Greie paa forskjellig i Medicinen.
Naa, det skjønte jo vi Tilhørere ikke noget av, men det interesserte
os at høre hende fortælle.
Vi blev bare to Nætter og en Dag paa Frøysland, saa
maatte vi tilbake igjen til Toten. Min gode Ven Nils hadde utrettet sit
Erend, sa han. Men Erendet hans var nok ene og alene det at han
hadde snakket med sin Mor om Reisepenger for mig til Amerika.
Det hadde han gjort av sig selv, jeg visste ikke noget om det.
Slik var Nils Frøysland.
Og han lot det ikke bli med det. Han gik til
Kaptein Moestue som var min Chef paa Veianlægget, men
aabne sig for at lade dem frem-
træde i de almindelige Interes-
sers Kreds, synes Livsopgaven foran-
dret, skjønt den kun er gaaet over
2
Tidens Tegn. (Og hvor lenge til T. T. greier
å pensionere? Sørj ei den gryende
dagen førset, Ninni!)
Var i et professorselskap hos Johan
Hjorth, hygget oss; jeg fikk mig en lang 
prat med prof: Størmer om himmel
og stjernerier, den gjorde godt.
Var alene på Skaugum for et 
par dager siden. Olav hadde nettop talt 
om å skaffe norsk industri i radio,
og var meget oplivet; den lille talen hans 
var god og klok og fast, også.
Vi hadde mig, Sverdrups og disps.
Faerhavn her til middag en dag. Morsomt
 å høre om fremgangen på Svalbard -
flinke folk, de to. Sverdrup tenker å 
nytte vinteren til å gå et par måneder 
som gruvearbeider i en kullgrube i
England - fint. Spent på utvinning
av kull fra den nye Sveagruben.
Bokbjerg på bordet i stuen.
Men blir gode år - Sigurd Hoels og Sande-
moses de betydeligste.
42
å prøve å få Sigurd Christiansen
til å stille sig; men han har 7 timers
dag på posthuset der, og kunde ikke.
Så gav Egge sig - og det er en lettelse.
Nå får vi kanskje vår liste gjennom.
frk. Kundteus på kontoret her
skriver nå til vår innstilling!
Egge formann, Gunnar Larsen
og Ingeborg Refling Hagen styre-
medlemmer. Underskrevet av
Sigrid Undset, Jens Thiis, Winsnes,
Gudmundsson, Jakob Sande, Hoel,
Øverland og mig. -
Jeg satt litt sammen med Ingeborg,
Sigrid og Øverland efter det møtet.
Det var storveis å se Reflig Hagen 
og Undset i samme sofa i kaféen.
Ingeborg i full prakt, skulde avsted 
til oplæring, i sort utringet flønt, 
med det nattsvarte bånd, den 
praktfulle hvite barmen og saga-
musikken - spillende av liv, hele 
tiden i full fart med fortelling
om sin oplesning i Stockholm,
og afleverte de tre taler,
vi med stort besvær
laved igaar aftes. og
kom hjem sulten og
fornøiet kl 10.
Etti og jeg talte og
tænkte og graat og lo
Sigrid, som nu vil
ha "le Midi" monsieur
Peyronnet til mand -
quand même. Maatte
vore forældre overleve det -
22/3 Inderlig forkjølet.
Don sin første ride-
tur iaar. Sol ude,
men koldt.
23/3 Det lader til, det er
afgjort mellem Sigrid
22 Concerter
Neruda og hans Kone; en meget fornøielig
Reise var det; nu er han jo borte, og
det har efterladt en stor Tomhed.
Senere spillede jeg jo ved Faders aarlige
Concert i August, og har nylig spilt
ved en Concert i Frankrike; 1ste
Juledag skal jeg igjen spille ved en 
lignende. I det hele Aar har
jeg iøvrigt vært beskjæftiget med at
regulere mit fra gamle Tider for-
kludrede Claverspil - jeg har regel-
Bergen, 9 Januar 1896.
Kjære Edvard!
Jeg har saa længe længtes
efter en Stund, hvor jeg kunde
sænke mig helt ned i Tanker til
Dig med Tak for det gamle
Aar og Ønsket om glædeligt
nyt! Da jeg fik Dit og Röntgens
Telegram, som fortalte mig, at
I sad vel og lykkelig sammen,
og Nytaarsaften, da jeg skulde
sige Farvel til det gamle Aar,
brændte jeg af Lyst til at sende
Dig Telegram, men sandt at sige
var Kassen - for Øieblikket - bund-
skrabet, og jeg maatte renoncere.
Og heller ikke fik jeg skrive, da
jeg har været saa optaget baade
af Arbeidet og af Uro, som Jul
og Nytaar fører med sig. Saa trøstede
jeg mig med, at vi begge vidste,
31/XII Festlig nytaarsaftmiddag
men det er vanskelig at
greie feststemningen iaar. 
Riecks var her. Mama
forkjølet og maatte lægge 
sig om efterm. Vi læste 
nytaarsbønnen oppe hos
hende. Ved 11 tiden
kom Johan. Vi legte
og blev som børn igjen,
og var vemodige i 5 minutter,
før det nye aar kom.
Og takked saa hverandre.
Ja, hvor er ikke min
sjæl fuld af tak - og
af kjærlighed og haab.
1905
1/1 ÷ 20º om morgenen!
10)
at jeg så reiste med 
brukken arm
– Jeg regner osså Sigur
Mathiesen med i den
–Rækkefølge – for under
Venskabsmaske var han
infam – (?) Det er jo
mulig jeg tar feil i dette
Men i alle disse 
År hvor i Tydskland
hvortil jeg havde 
søgt Ly – var jegdet 
heller ikke Ro at 
få – For Kvinden og
hendes Veninde havde
blandt min nærmeste 
Kreds udsprædt de
Lillehammer 23.11.1919.
Kjære Herr Møller
tusen tak for Deres brev. Det var svært 
elskværdig av Dem at ville skaffe mig vedkommende bøker; 
jeg haaber De maa faa fat i dem. Jeg har en hel hylde fuld
heroppe av ting, jeg skal bruke til min "historiske", men 
det ene drar det andet med sig. "Ad Gicaomtum" har jeg heldig- 
vis faat laane av bokhandleren heroppe. 
Og mange tak for oplysningerne om de to debu –
tanter. Jeg har skrevet en anmedelse av disse og skal idag eller
imorgen sende T.T. en anmeldelse av Charles Kent og Kristian 
Elster – som jeg er svært begeistret for. Men T.T. somler saa fælt 
med at ta ind ammeldelserne; jeg vet ikke om det kunde
hjelpe, om forlaget ringte op og purret litt paa dem 
nede i avisen.
Jeg venter noksaa meget paa den sisste korrektur
av min bok; altsaa efterskriften. Jeg har læst den engang, 
men der var endel misvisende trykfeil og grove stavefeil i 
nogen citater, saa jeg bad om ny korrektur. Naar tror De, den
vil foreligge færdig?
Jatak, jeg vilde være taknemlig for om forlaget
vilde besørge frieksemplarerne utsendt, saa skal jeg skikke ind 
en fortegnelse. En 6 stykker vilde jeg gjerne ha sendt
Madrid den 12 Juni 1890
Kjære Hr Ed. Grieg,
Bergen
Jeg modtog Deres venlige
Skrivelse af 21 April, ledsaget af en
Fortegnelse over deres produktive Virksomhed
samt Deres Photographi. Idet jeg takker
Dem hjerteligst for denne Overraskelse, behø-
ver jeg ikke at tilføie, at det glæder mig
overordentlig at besidde dette Minde om Dem.
Deres Bemærkning om ikke at kunne vise
Monasterio den samme Opmærksomhed kan jeg
jo kun billige fra et abstrakt Synspunkt
betragtet. Erindres det imidlertid, at et Kunst-
værk saasnart det kommer i Editørens og Musik
handlernes Hænder alene er at betragte som en
Værdi, en Vare i de hvis Bestemmelse det er at
cirkulere i Publikum og derved altsaa bidrage
til at give Editør, Nodetrykkere og alle i
Tonekunstens Interesse beskjæftigede Hænder
- Arbeide, og Brød, da gjør den store Tonekunstner
sine Medmennesker en tjeneste ved nu og da
at anvende en uskyldig Propaganda, der altsaa
mine to hjælpersker, i sin
helhed rigtig godt. Efter
middag og kaffe paa Opera-
kjælderen drog vi pr. damp-
baad til Skansen, hvor vi
sad og hørte en friluftskon-
cert, indtil det var tid at
gaa og spise aftens i et af
Westbæks(?) smørrebrodhuse.
Reisen gik godt, - jeg sov næsten
hele natten, - og herhjemme
fandt jeg far, mor og Karl,
som alle var fornøiede med
sine sommerophold og meget
hyggelige og glade.- Det sam-
me var tilfældet med Bryns,
9.7.1927.
Kjære Tore Ørjasæter,
tak for dit brev idag. Skulde jeg nu til at svare 
paa det, saa blev det altfor langt – jeg er slave-træt og noksaa lei av 
jubilæumstøis. Jo ett kan jeg da fortælle dig: imorgen skal jeg optræde 
paa Maihaugen som kona til Gudbrand i Lia. Gudbrand i Lia 
er Einar Lunde – vi har hat prøver hver kveld disse dagene og jeg har 
øvet mig i at sluke ham med kjærlige og tilbedende blikke. Naa 
maa du da vel faa dig en god latter!
Dette bare for at foreslaa dig, at under stevnet den
24de bor dere her, Aaslaug og du og Jo. Saa faar dere gjesteværelset 
i uthuset for dere selv, og naar dere er ute, tar vi jo ovenpaa
til frk. Andersen, eller hvem som den kvelden ser efter de smaa (Min
steddatter er her med sin vesle Brit, – hun, altsaa steddatteren, har 
været noksaa alvorlig syk, nu er hun bra, men blir vel her ialfald til 
Hans og jeg reiser til Stiklestad omkr. 28de ds.)
Med hensyn til det du skriver om A. – du maa
ikke tro andet end at jeg skjønner, netop dette at du føler hans 
lusestreker som din skyld. Jeg kjender det selv – baade dette at en selv 
binder for sine egne øine, naar man har valgt ut et menneske, som 
man vil beundre, ogsaa at man bakefter føler sig som skyldig paa 
en andens vegne, naar man ikke længer kan slippe at se en andens 
sjofelhet. Det har ikke passert mig med samme menneske at føle 
begge dele: da jeg var pur ung, var det al den tarvelighet og feighet
hørerkreds sig til én eller to; med mig ere vi iaar tre. Hans
eneste egentlige discipel er en ung von Amira, der til høsten
skal promoveres, og hvis skrift kommer til at handle om
exekutionsmaaden efter de ældre norske love. I den korte tid
af to aar har ogsaa han lykkedes at sætte sig forholdsvis
godt ind i vort gamle liv.
Hvad mig angaar har jeg i dette semester kun hørt forelæs-
ninger af Maurer over norsk-islandsk civilret (udvalgte stykker)
og af Helferich over statsøkonomi. Den sidste nærmer sig be-
tydelig mere Engelskmændene end vi ere vante til af Tyskerne,
og hans forelæsninger ere for mig af stor interesse. I det hele
sætter jeg dog Aschehougs adskilligt over. I næste semester,
som jeg ogsaa tilbringer her, vil jeg høre Maurer over islandsk
proces, Brinz over Romerret, en eller anden theolog over kano-
nisk ret og maaske Helferich over økonomisk politik. Hvis Planck
læser over strafferet, hører jeg ham. Iøvrigt er jeg nu næsten
færdig med en noget vidtløftigere afhandling om "hovedtrække-
ne i rettergangsmaaden efter de ældste norske love" d.e. lovene
før Magnus lagabøter. I den anledning tør jeg bede Dem
om en stor tjeneste. Ved en forglemmelse blev Deres af-
handling over edsbevisets udvikling liggende hjemme, og da
den findes i en stor kasse blandt mine andre bøger, er
Med de hjerteliste hil-
sener og ønsket om at
Deres helbredstilstand
nu må have bedret sig
Deres altid hengivne
Catharinus Elling.
Var en dag i byen og besøkte Maia,
som lå blid i sin hvite seng, 3 andre
mavesår til selskap. Hun kommer
sig godt.
Traff Warm Müller inne i
Grundt Tanums bokhandel. Han var 
villt opptatt av Oxfordbevegelsen - hadde
vært på et møte og hørt Hambro "nå"
har jeg funnet ut, hvad han er! Oversetter
Translatør. Transformator! Det er 
hele ham. Han omsetter alt, som er 
oppe i tiden - selv er han intet. Kun
anvendt! speiste jeg. "Anvendt!" Jeg var
i selskap sammen med han igår - 
han satt og fortalte de mest ondsindede
historier om Mowinckel - foruten
lidderlige!" - Og så gav vi begge to 
vondt fra oss om all den makeløse
frorøvlethetens, vi er midt oppi, både
åndelig og kunstnerisk.
I avisene læser vi om
Italias begeistrede ungdom, som
lar sig mislike for å slåss i Etiopia.
Saa var min tanke og den lod jeg vel falde i
pennen, al fortrolighed til en ven, som jeg troede
kjendte mig en smule bedre og hvad er
saa følgen bleven? Jeg haaber dette er
nok. Mit forige brev, viste sikkerlig
god samvittighed og har jeg syndet den slags
er jeg fri for Umiddelbar er jeg, og hvad der
glæder mig, medeler jeg gjerne, dem jeg tror jeg
kan det; men en saadan opfatning af Dig
havde ikke ventet.
Og saa literaten jo stakker, det er ikke saa
rart, men hvoraf er det nu egentlig Du skulle,
er det af de vedlagte to skitser? Nu vel,
skal gjerne give dig ret, men det er
atter en fejltagelse, thi dette var også et be-
vis paa en fortrolighed. Jeg anser dem ikke
for at besidde synderlig pratisk verdi, men
jeg troede, at de dog kunde have sin in-
tresse for Dig at "lære", at de, skulde
opfattes som et udtryk for mine sidste
productioner og bringe Dig en skufplas
24. juni 1938.
Kjære Nini,
Takk for brevet dit forleden. Du er vel
pa Lillehaugen endda, siden du arbeider på en bok,
så jeg sender dig noen ord dit. Jeg kan hellerikke slippe
fra endda – bl.a. kommer ikke Knuts mer til Norge
før 7. juli. Jeg glæder mig noksa meget til å få avlevert
ungen, skjønt det er utrolig, for en søt og kvikk liten
fyr Knut viser sig av være, nu da han er blitt nogenlunde
frisk. Han er så ulik den almindelige Svarstad – typen
som tenkes kan, d.v.s. han er spillende optatt av ting uten-
for sig selv, blomster og dyr og insikter og Gud og reggler og rumn
og hvad jeg gjorde da jeg var liten og forskjellen paa havet og 
innsjøerne og fjellvannene og dampbaater og hjulbåter – jeg har 
lovet ham at nedover skal vi reise med Skibladner, som 
nu er begyndt å gå igjen efter sin dukkert ned paa sjøbarn
vid. Minne.
jeg oftest gaar paa Hjemmenes
Vel og spiser min Middag for at
vinde Arbeidstid om Eftermid-
dagen. En stor Glæde har jeg op-
levet: Forleden Dag kom Lignings-
kommissionens Formand og et af
Medlemmerne, nærmest en Repræsen-
tant for Arbeiderklassen eller for
de mindre bemidlede, op ind
paa Kontoret som Deputation for
Ligningskommissionen for at sige, at
Kommissionen enstemmig havde
besluttet at indgaa til Magistrat
og Kommunestyre med Andragende
om et Lønstillæg af Kr.1000 for
mig, da Kommissionen fandt, at min
nuværende Løn er saa altfor urime-
lig lav i Forhold til, hvad der
kræves af mig. Du kan nok
forstaa, hvilken Glæde dette
var for mig. Thi bortseet fra,
at Sandsynligheden paa Grund
af de daarlige Tider og Budget-
tets Stilling vel kan være lige stor
min fætters frue, - hun skræmte rent "Madonna"
en nat ved at komme ind til os (der laa for ulaast
dør) og fortælle at hotellets vært holdt paa at
voldtage hende ; - det var bare feberfantasier,
Nei nu begynder jeg at
"sladre", - men det er fristende at gjorde det, naar
man bor tusend mile fra sit "fædreland" og ikke
altid har det godt. Som sagt - vi var
altsaa i Palermo og frøs værre end i Jølster. -
Vi bodde paa hotell "France": - en af byens bedste
hoteller, - man gav os op en ganske billig pris
da vi kom did, - men da vi skulde reise derfra
fik vi en regning paa mer end det doble deraf. -
(Vi er aldrig bleven snydt værre paa veien).
Vi fik altsaa nok af Palermo. - Vi blev
altsaa snydt af hotellet - og frøs som hunder.
I Italien er det forresten dobbelt saa dyrt
at leve nu iaar som ifjor, - det sagde en
italiener selv til os, - han raadede os til at reise
til Tunis, - og det gjorde vi da ogsaa for "hel-
bredens" skyld; - men kulden forfulgte os, - en
Bestum 5/2 1900
Kjære Grieg
Jeg vil gjerne medvirke ved den
omskrevne Nordraakkoncert. Men
Kaares Sang er hørsnau,- og jeg vilde
Derfor gjerne synge hør-. Af hans
Romancer er der jo flere, som passer
mig udmærket, f.ex. Solveig, over de
høie Fjelde,- jeg har søgt,- Solskins-
o.s.v. Jeg har saa faa Anledninger
til at bruge Dette utaknemlige Publikum
til at erindre, at jeg trods Alt endnu
er
, at jeg, naar jeg træder frem,
maa gjøre dette
med muliget
Eftertryk. Du er vel saa venlig snarest at
sende mig nogle
Jeg maa takke Dig saameget for
bejde, der skulde og måtte være fær-
digt til høsten. Ja, så blev jeg altså
fortvilet tilslut, gik oppe nogle
nætter til og gråd til kl. 4 og plaged
Skram ganske forfærdeligt, hvad jeg
sorged mig halvt ihjel over, fordi han
altid var så storartet god med
mig. Så sa jeg til Skram: dette
kan vist ikke gå; lad mig rejse bort
lidt, fra mit arbejde, for skal jeg holde
på slig at bare stirre og stirre på det,
blir jeg gal tilsidst. Ja, det skulde jeg
altså. Så havde S. truffet vor læge
og kom derpå til mig og sa: har Du
noget imod at lægge Dig ind på
komunehospitalet under Pontop-
pidan en halvanden uges tid for
at tale med ham, og høre hvad han
vil råde Dig til? "Nej," svarte jeg, "ikke
det ringeste". Tværtom,- og gik
rolig afsted, men det skulde jeg ikke
ha gjort, for dengang spasær jeg lige
lukt ind i helvede. S. gik fra mig
var et yndigt billede, da
solen skinnet ind
gjennem de brede
gamle vinduer paa
Gunhild, som i hvid
kjole sad med sine
to smaagutter ved siden.
Om aftenen var Johan og
jeg over hos Kr. som altid
er bedre. - Tilslut stor
disput om det rimelige
i at bli staaende i
statskirken, naar man
ikke tror, at Christus er
Guds søn. Jeg alene
mod alle - mener, man
da kunde melde sig ud af
statskirken.
Onkel Peter var "glad" 
og tog Johans floshat.
Kjere Fru Ibsen. Jeg har omtrent vundet
igjennem ⅓ af St-s tydske Bog og dermed kan jeg
også helst lade det bero. Når man har sundet sig lidt efter
det første kvalmende Indtryk, samler det sig i et
roligere, mere oversigtligt. For mig står da denne
Bog, snarere som et vægtigt Indlæg i Kvindesagen[.]
Kan man fastholde, at den egentlige Drivefjer,
i denne Sag er Klage-Anklage mod Modpartiet Manden,
så har Forfatteren af dette Smædeskrift, så langt
hen at modbevise Anklagens Berettigelse, tvertimod
på glimrende Måde støttet dem. Når han i sine
gemene Beskyldninger mod de Enkelte han vil tillivs
tager hele Kjønnet med, medens han i sit blinde Raseri
også
på det g<gap />ligste stiller sig selv blot, sker det jo i hans
eget Kjøns Navn. Han er slem mod dette sit eget Kjøn
når han vil pådutte det en sådan brutal rå Opfatning
af Kvinden. Os skade det ikke Og jeg er fo<gap />tet om
helst
at enhver skikkelig Mand vil frabede denne Strindbergske
Bjørnetjeneste.
-de som det, svenskerne gjorde, vilde aldrig
være bleven taalt fra dansk side - (og det
vilde nærmest været oplagt tap for det parti,
som fik dansk støtte); - men saa vilde
vi vel aldrig have risikeret noget slikt
fra dansk side heller, - danskerne har mere
deplomatisk takt, - og de følte kanske selv
at en indblanding fra deres side vilde virke
modsat sin hensigt. - Der staar mere, "kulde"
mellem dansker og nordmænd - end mellem
svensker og nordmænd - trods den næsten hund-
red aarige kamp i politikken ; - ja selv unions-
tidens "mare" over det norske folk - formaaede
ikke at skape en tilsvarende mystisk følelse som
den vi instinktivt nærer mod danskerne; - det
er kanske større forskjel i karakter og "lynne" o.sv. som
gjør det.
Ja, jeg sa "vi"; thi naar jeg gransker grundig
i mit eget hjærte, - kan jeg ikke sige mig
helt fri for at have "en sem af huden",-
tiltrods for min danske afstamning, (der er
endnu antagelig hos mig som
hos
alle "gamle embeds-
slægter" i landet - mere dansk end norsk blod). -
Nu kan vi jo "snu tingen om og tænke os, at det
er noget gjensidigt, - at danskerne altsaa kan
have samme næsten ubevidste følelser overfor
Norge og nordmænd; - og de mange nordmænds
daarlige opførsel i Kjøbenhavn, - hvor de stadig
149.
sig hele den tid, hun var der. Jeg kunde bare ikke begribe,
at Maria tog imod hende; - men der laa nok andre
hensyn end de, jeg kjendte, under dette. Da benyttede
jeg gjerne anledningen til at besøge mine andre ven-
ner, - ellers blev det nok sparsomt nok med min
høflighed og hensynsfuldhed overfor dem desværre. -
I sommerferien reiste jeg høist modvillig hjem;
retoucherapparater havde jeg med og fandt deri som
et slagt forbindelsesled med hovedstaden. Og saa
hurtig, det kunde lade sig gjøre, reiste jeg tilbage
igjen og vilde nu gjøre alt muligt for at faa en plads
hos en fotograf. Jeg gik fra den ene til den anden,
uden at det lykkedes mig at opnaa andet end gyldne
løfter. Ogsaa hos dem fik jeg høre om mit altfor sy-
gelige udseende og den naturligvis for urimelig korte
læretid som et retouchør. Jeg var nær ved rent at
fortvivle! Frk. Wang saa ikke verden saa meget lysere
for sit vedkommende, - saa der var hellerikke stor op-
muntring at faa. - Det eneste, vi endnu glædede os
ved, var de lange spadsereture søndag eftermiddag opo-
ver Egeberg eller i Tøienhaven. Der fik jeg en blomst
engang af hr. Schubber selv, - en ganske deilig
Med Tøiensaken er det nu en pause, forsaavidt
som komiteen endnu ikke har tat den op til
slutbehandling. Vi lar derfor ogsaa artiklerne
vente til spørsmaalet efter blir brændende.
En episode maa jeg dog fortælle dig, belyst
ved vedlagte dokument.- Jeg antar Løvland er
blit rystet i sin samvitlighets grundvolde ved
dit brev til ham. Han har ialfald, paa Brøggers
opfordring, henvendt sig til prof. G. om en uttalelse
ang. vanskelighederne ved at lægge et kemisk
laboratorim paa observatorietomten, - og har
faat vedlagte skrivelse, som ogsaa blev oversendt
fakultetet til efterretning. Du sen, de - far og
søn - sparer ikke paa konfekten.
Likeoverfor spørsmaalet om "ildsfavlighet"
kunde Størmer i samme møte fremlægge en
skriftlig uttalelse fra "Storebrand", hvorefter
man vistnok fandt det paakrævet at gi en
liten forhøielse av. præmien for et kemisk uni-
versitetslaboratorium, - men itkae ansaa den farlig
for omgivelserne, - 6 m's(?) avstand fra universitets
bibliotheket var fuldt betryggende. - Denne
skrivelse blir nu vedlagt den anden. - Fakultets
vedtak - mot G's stemme - en uttalelse, om at det
fastholdt sit tidligere standpunkt, og at overhodet
intet institut kan bygges, før man nu definitivt har
bestemt pladsen for alle,- da der jo er enstemmighet