MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
tæt ved og tilhører Capt. Bull, saa at Gaardene har
nu 500 rd i aarl. Grundskat.
Søndagen d. 20 Juni Provst Steenbuk ivrede meget
imod den Forordn. at en Bonde ej maatte invitere
saa mange Giæste han vilde, sætte paa sit Bord hvad
Mad han vilde.
Mandagen d. 21. kun at
indskrænke
Dagene kunde gaae an
en 8 Dage er for meget at skrive.
Tirsdag d. 22. Haandsave ere meget i Brug i
Ørkedalen, de skade Skovene da de bruge icke allene
til
men mange Stabler udføres en Stabel
er
Tylter, en Tylt 12 Bord. Dels den slette
Vei over Moe dels lyst til at see Meldals Kob-
berværk bevægede os til at giøre en Omvei
af 1 Mils Længde. Grev Schmettou var imod
Aftenen komet til Ørkedals Præsteg. og talte me-
get om den slette Vei der vilde udsætte os for
tusende Vanskeligheder. Han blev der om Natten rei-
ste om Morgenen tidlig til Stiftamtm. Mølmann;
skrev i min Dagbog om Formidd., betalte 2 rd i Dricke-
penge og Kl. 3 forloed vi Præstegaarden efter mange
Taksigelser. - til Major Bang - til Lykkens Hytte
er 5 Fierdingsvei, vi kom over en meget god men
temmel bonket Vei Kl. 5. og steeg af hos Bergskri-
ver Halse der tillige er Directeur ved Værket; de
Bierge som ligge rundt om Hytten ere altid nøg-
ne men give dem i mine Tanker langt fra icke
saa melancholiskt Udseende som paa Røraas;
Clima er og meg. mildere da det langt fra icke
ligger saa høit som Røraas, den bestand Røg som
opstiger fra Hytten og Rosterne forhindre alt Græs
fra at groe paa de tæt omliggende Bierge og en
Reisende maa ved Synet befrygte at Jorden
skal styrte ned af Fieldene paa Huusene, saa løs
lader det at den ligger, men i det høieste ruller
Det er forunderlig stemningsfuldt.
kan ikke nedskrives. Al Folkemusik
som skrives ned med den "modererte
Toneskala" blir uigjendelig. Men
for den "naturlige Skala" har vi
vel ikke Tegn. Jeg skjønner mig
ikke paa Musik; men jeg hører og
forstaar, at "Natursangen", "Naturmusiken"
skiller sig i noget meget væsentligt
fra Kunstmusiken og vist ikke kan
oversættes. Den Maade gamle Folk i
vore Bygder synger paa fandt jeg
igjen i Færingernes Sangmaade endnu
mere udpræget, og Færinger sa, at de
ikke kunde kjende igjen de melodier
som en dansk musiker nu har nedskrevet
og udgivet. Jeg hørte engang en gammel
Vise sunget paa  sætersdalsk og anede
ikke, at det var den samme Melodie
som jeg kjendte fra et Musikhefte, hvor
Skalden skal råde for Folkets
Vel!
Han dets Tankevæld Tolk -
skal det føre med Held
Frem til Hæder med seier-
rig Hand.
I dets Mund skal Han
lægge det klingende Kvad.
Der på Ørneving' bær' det
mod Høiderne glad, -
Han på Sangbund skal
bygge sit Land!
(Vend!)
panik. -
Paa Thorsø talte vi om
aftenen jordskjælv og
socialisme - nok
beslægtede themaer til
at kunne diskuteres side 
om side. Præsten
Christensen var den
første Guds-ords-forkynder,
jeg har mødt.
24/10 Kjørte vi om
morgenen hjem i 
øsregn. Stemte til
det komunale valg. -
jeg med venstre - det
maa engang ske.
Johan telef. om aftenen,
at han var blit valgt - 
en af de to venstre,
ti høire.
Kjære hrr Edvard Grieg!
Nu må De ikke bli
altfor vond på mig
fordi jeg plager Dem
kjære hrr Grieg! Men
det gjælder så meget
for mig så jeg synes
jeg er nødt til det!
Jeg skal til min
Vi var paa Sorgenfri til
middag - jeg om efterm hos
Kr., som lo og talte om
gamle dages karnevalsglæder.
Han har faaet haab om at
kunne leve nu og vil det
saa gjerne! Ja - saa er det.
Saalænge vil mennesket
gjerne dø som det ved, at
det maa. - Jeg talte med
Gunhild om aftenen -
spiste hos hende og Jørgen.
6/6 Tante H. og børnene fra
Fridheim her til middag -
Diesen besøg om efterm.
Paa Fridheim er det rent
forunderlig godt.
7/6 Endnu ikke regn, som 
haven trænger. -
Sender samtidig cr 80 Exemplarer til behagelig Afbe-
nyttelse. I al Hast, med de venligste 
til din Hustru
Børre R Giertsen
H. B. den største personlighet og hendes
værd kunstnerværk har en sjelden
vækt. Hendes kunst savner ikke kvin-
delige egenskaper, den har både ømhet 
og ynde. Men dertil også en mandlig
tyngde kraft og konsekvens, en sjelden
utholdenhet i sin stræben mot det fuld-
komne, som gir den en høi plass ikke 
bare i vor hjemlige kunst, men i selve 
verdenskunsten i det tidsrum hun levet 
og virket, overgangstiden fra realisme til 
impressionisme.
O, Nattens Sanger, hør min
Bøn den varme!
Agt på mit Suk og stil
min dybe Længsel!
Mit Hjerte, træt af Li-
vets Strid og Larme,
Kveldens Fred bær ud
på Tonens Arme. -
Gjør der det fri fra
Sorgens Marterfængsel!
Fredr. Döcker=Smith
og B Georg Brandes' samlede
værker af Johan var
hvad jeg blev gladest
i. Julie og Johan gav
os ogsaa fiskegafler og
knive af sølv til
48 mennesker.
Barfrost og fæle holke-veie.
25/12 Havde vi hele
familien her til
middag kl. 4. Omkring
70 mennesker. Dans
og høstning af juletræ af
25 unger. Tale af
papa, sang af Kr. -
taler af tante Dikka
og Lakken. Megen
graad og rørelse -
maatte der staa gjerning
bag "i nødens stund." -
Kristiania 1. juni 04
Min egen, kære pige!
Gid dit hele liv 
og dens, du er blit glad i, maa 
blive rigt og vakkert, enten verden 
gir dere medgang eller modgang. 
Jeg ønsker deg naturligvis at slippe 
det sidste, og det er jo ikke noget 
at snakke om nu forresten, men 
alligevel siger jeg igjen: Gid livet
staar tætt indpaa vinduerne. Matthea koker tyrkisk mat efter den nye kokeboken 
til Hetna Dedichen – faar se hvad det blir da.
Er det ikke glædelig med Røros – gid det bare maa vinde og vare. 
Jeg blev saa glad saa jeg skrev og gratulerte Falkberget; han er jo likesom 
fjeldkongen deroppe da.
Gid du maa bli ved at kjende virkningene av Lillehamer en stund 
utover ialfald. Det var veldig hyggelig at faa se saa meget til dig engang 
igjen.  Mange hilsener
din
Sigrid.
Og takk for de deilige roserne. De stod her like til igaar.
Desværre har jeg ikke billeder av
mine besteforeldre. Fars foreldre
har jeg aldrig kjennt; vet ikke
engang deres fornavn. Men min
staute, elskelige gamle morfar,
garveren ute i "Gamlebyen" så jeg
da han lå i den store omhengsengen
i det beskedne men usigelig
koselige hjem og skulde dø.
Og vesle nydelige bestemer som
siden kom i huset hos min onkel,
navigationslærer Fredrik Stokke, henne
var jeg ofte sammen med i min
ungdom. Hun gikk altid i sort kjole
med hvite smale strimler, sort silke-
forklæde og et gammelt fint 
fransk sjal med hvit bund. Og så
hvit blondekappe på det bølgete,
sølvgrå hår. Hun var som et barn
så finlemmet og liten og hadde de deiligst
 mørke øine. Kanske var det
litt sigøinerblod i henne; hennes slekt
kom jo inn fra Bøhmen, da Hadelands
glasverk blev grunnlagt her. (Samtidig
som Wentzel-familien)
delectat! -
Lykke til, at De ikke
har været her under
den Bjørnstjerneske
Flag = Hurlumhej!
Det er uhyggelig at
være op i det under
slige Omstændigheder,
naar man har Indtresse
for den, der ved Mis-
kjendelse af egne Evner
og Kræfter kun prosti-
tuerer sig og den Sag
han gjerne vil forfæstes
Foresten alt ved det
gamle i vort gamle
Norge!
Far- og lev-vel!
Xania 14/4 79 
Joh D Behrens
Her Grig
Da jeg nu ser at de er vent til-
bage til deres jemland vil jeg
tage mig den frihed at til-
skrive dem nogle linier og ønske
dem velkomne tilbage, jeg skrev
paa høstkanten et brev til dem men
slet ikke vor de var i utlandene
men adresserte det til Kristiannia og
derover er det vel al grun til
at tro de ikke har modtaget det -
mit ønske var om den natsjonale
musik kunde blive bevaret
de gode Tellemarksslaatterne
som efter min forstand stod
paa it lang høiere trin en de
nu jør, nu nærmer jeg mig
imod mine 6 ti og da er det uvist
vor lenge jeg Spiller og da er her
jen i Telemarken som Spiller
det gamle som jeg jør
Bylow Giver Konsert i
aften men neppe for fuldt
Hus - jeg gaar og hører ham
imorgen. - Olsen har vi
underrettet om at han
maa spørge efter Dig i
Kjøbenhavn - Han reiser
fra Wien den 7de indom
Leipzig og jeg tror han
er i Kjøbenhavn midt
i Maaneden. Han har nu
endt sin Virksomhed i
Wien med Opførelsen af
Ouverturen til Erik den XIV.
der blir givet i Musikforenin-
gens store Sal han dirigerede
selv og blir gjentagende
Gange fremkaldt, - I den
Anledning har Hanslich
rakket ham grundigt ned
Kristiania den 7 Febr 1887.
Brødrene Hals
Pianofabrik.
Kjære Grieg
Ved Nytaarstider modtog
jeg et Lykønskningskort fra
Din Hustru og Dig som glædede
os alle meget. Det gjør saa
godt at blive erindret af
kjære og trofaste Venner.
skal have tak for det.
Hvorfor jeg netop idag
skriver Dig til er for atter
at bringe Dig med Tak
og det for Dine Sange
"fra Fjeld og Fjord" - Jeg hørte
Lammers synge desse
paa sin Konsert - Lørdag -
Det var en sand Fornøielse
saadan som Du saa mange
meldte Tidspunktet for
min Ankomst. Men dels
har det ikke være muligt
at faa bestemt Besked af
Carl Nielsen om, naar han
kunde rejse; dels maatte
jeg vente, til Ly kom hjem,
og jeg fik talt med hende.
Hun havde nemlig skrevet
til mig fra Rom, at hun,
medens jeg var i Norge, vilde
leje mit Hus her, flytte ud
med begge sine Piger, tage
Karl paa Kost, men sende
Sanne bort. Det var derfor
nødvendigt at faa hele
- 5 -
Nu har vistnok Loven knyttet sine Bestemmelser til
den Forudsætning at Vidnerne enten vare ganske
lovfaste, som i 1-13-1, eller ganske forkastelige, som
i 1-13-16, 19 og 20, uden at omtale Retsvirkningen
af Vidners Udsagn, der hverken havde den første eller
den sidste Egenskab, men svarede mellem begge. Her-
af kan man dog ikke slutte til Forkasteligheden af Be-
grebet om ei aldeles lovgyldige, men heller ikke al-
deles utroværdige Vidner. Det er i det Hele Lovbo-
gens Maxime, kun at opstille de yderste Grændse-
puncter for Modsætningerne, uden at man derfor
altid kan forkastert tertium quid. Saaledes kjender
1-15 kun til Virkningen af egen Tilstaaelse, enten
som fuldkommen og afgjørende, eller som blottet for
al Beviiskraft, skjønt der dog i 3-18-15 § 1 er-
kjendes, at der kan gives en Tilstaaelse, der gaaer Mid-
delveien og har nogen, men ei afgjørende Vægt.
Og i den senere Anvendelse af Loven om Vidnesbyrd
har Lovbogen ogsaa undertiden krævet flere, end
tvende Vidner f. Ex. i 4-2-12, 4-3-10, 4-5-1, hvil-
ke Bestemmelser ere byggede paa den Forudsætning,
at man ved Antallet maa supplere, hvad der mang-
ler de enkelte Vidner i Troværdighed.
§ 89.
Den Upaalidelighed ved et Vidneudsagn, der grun-
der sig paa Mangel paa Forstandens Brug, som
Afsindighed, Beruselse o. s. v., har Lovgivningen
ikke udtrykkelig omtalt, og Regler herom vilde
heller ikke være til synderlig Nytte, da de Tvivl, som
[11.5. 78]
Hr. Bjørnstjerne  Bjørnson!
Endelig igår kom deres skrivelse af
11te forrige måned mig ihænde, for
hvilken jeg takker dem over al måde.
Jeg havde ganske opgivet at få noget
svar fra dem, og stod netop i begreb
med atter at henvende mig til dem,
for at bede dem være uleiliget med dog
at sende mig det tilbage, da jeg fik det
indfald endnu en gang at forespørge mig
på posthuset, om der dog måske skulde
være noget til mig, hvilket jeg forresten
havde såre lidet håb om, og de kan
derfor tænke dem min glæde ved at
modtage brevet og læse de venlige ord,
fra en, hvem jeg uden at kjende personlig,
dog skatter sa uhyre høit. Dit glæder
mig at de vil lade noget af det trykke
i  "Oplandenes avis", og jeg beder dem dis-
eller ikke utskrive en pike, hysterica,
som lider av selvmordslyster. Foreldrene
bad om a få henne hjem, de har gård
og kan skaffe henne eget rum, de vil
avstå fra ethvert statsfridrag, bare de
kan få datteren hjem og selv passe henne.
Hun er efter overlege Hasneneannus uttalelser
ikke farlig for andre. Overlege J Rinkval.
Familiens møte der sa jeg, at jeg vilde 
stemme for at hun fikk komme hjem.
På de premisser, at selv om hun fikk
leilighet til å ta livet av sig måtte det
være en bedre utgang for henne enn kanskje 
resten av et (langt) liv å være pasient 
på sinnsykasylet. Foreldrene kjenner
jo hennes tilstand og vet, hvad de gjør. 
Gamle sorenskriver Kitje var enig med 
mig - doktor Kahrs stemte for at hun 
skulde bli på Blakstad. Harmmales
måtte ut fra sitt legestandpunkt
også stemme før å beholde henne.
Hun blir altså nå atelemet, 
to mot en stemme i kontrollkomiteen.
Jeg hørte
ogsaa
paa Undervisningen en Stund.
Og aldrig før har
jeg
faat saa stærkt et
Indtryk af hvad menneskelig Taalmodig-
hed kan udrette. I al Tristheden gjorde
det ogsaa godt at se den Tillidsfuldhed
hvormed de arme Barn saa op til
sine Lærere. Der var et inderligt
og intimt Forhold mellem Lærer og
Elev, som man aldrig ser ellers.
Og lykkelige og glade saa de ud næsten
allesammen. Særlig morsomt var
det at se en liden Klasse af de mest
haabløse ha Leg og Gymnastik. De
morede sig saa kosteligt
og
hengav sig
af Hjertens Lyst til Legen. Og pent og godt
gjorde de det under Lærerns
forstandige og venlige Veiledning, saa dersom
man ikke havde set deres sørgelig herjede, uhyggelige
Ansigter, skulde man ikke trod, at der var nogel
særligt iveien. Og under de faa enkle Gymnastik-
øvelser udviste de en rørende Opmærksomhed
noget med kunsten at gjøre, - samt at en "fri, ædel
personlighed" godt kan fremstaa uden kunstens
paavirkning; men jeg tror, at alt, der kan - som
jeg sagde - hæve aanden over den daglige prosa,
om end kun et eneste øieblik, adler personen og
virker i det godes tjeneste. Der er nok af ballast
alligevel desværre; - man staar næppe i fare for
at blive deroppe i skyerne!
Ja, kunsten er et uundværligt opdragelses-
middel, ved den lærer vi at fatte, hvad det er, vi
nyder - og lærer at blive selvstændige mennesker,
der gode kan slutte sig til et parti eller virke
for en idé og stedse alligevel bevare sit præg af
oprindelighed og originalitet, - harmonere med
den saakaldte "mening" uden at være echo af denne. -
Der er en trang hos de allerfleste mennesker
til at se sterke, livlige farver omkring sig - (lige-
som en gjenspeilen i vort indre af naturens dei-
lige rige blomsterflor!) Ligeledes vil vi - og aldeles
instinktmæssig gjerne omgive os med sager,
hvis form og  her maa jeg kalde det "af
Fr.hald 8/5/81.
Kjære, søte Bjørnstjerne Bjørnson.
De må ha to adjektiver allermindst foran
det herlige, stålsatte navnet deres, siden de
har været så langt afveien, og så længe, længe
borte. Hvor deiligt at have dem tilbage og vide
at de har klaret dem med livet på både "broen"
og "snæsjøen". Var der tilstødt dem noget, så
kan de tro det havde været guds straffedom
over deres vantro o.s.v. Et helt fyrværkeri
af velkomsthilsener, og inderlige, kjærlige ord
gnistrer op omkring dem, såsnart de åbner
dette brev. De må føle dem om de også ikke
just ser dem.
For en vældig gigant de er bleven, ved al den
spektakel man har valtet ud over hele Norges
land i anledning af Vergelandstalen. Der er kun
ét menneske i
hele
verdens rige, der kan sætte sindene
her i en sådan bevægelse, og det er Bjørnstjerne
Bjørnson. De har fået en enorn betydning
det er hvad pøbelklikkerne landet rundt
har opnået ved sin jammerlige adfærd. Det er
ikke til at navne slig som de farer afsted!
11. 11.04
Deiligt Høstveir. Stille og Sol. Onsdag var jeg
paa en rigtig koselig Fest for Maleren Kittelsen,
som hans gamle Müchenerkammerater
holdt for ham i Logen. Elling Holst holdt
Festtalen og der var en Mængde Münchener-
vrøvl - Viser og Stubber og gamle Minder.
Skredsvig, Gerbart Munthe, Lars Jorde, Lexow
Hansen, Fru Skredsvig, Johanna Bugge o.a.
sang norske og tyske Viser. Saa spiste
er for
Kr.
2. 50 i Wurst og Munchenerøl,
Sauerkraut og norsk Dram. Da jeg gik paa
Toget lidt over 11 sammen med Weren-
skjolds og Otto Valstads begyndte Dansen.
Eilif Petterssens, Nansens og
Munther blev igjen forat danse. De
vilde kjøre hjem.
Garborg vilde gaat med i Festen,
for han er saa glad i Kittelsen; men han
blev syg netop som han skulde til at
klæde sig paa. Igaar havde han et endnu
voldsomnere Anfald som endte med
stærk Frost og Opkastning,  en ganske
ny Form. Idag maa han holde Sengen. Han
Hotellet, jeg har ikke Råd til at lægge
i Ovnen mere end en Gang om
Morgenen. og Værelset selv dræber
mig. Først i Dag kom jeg hen i en
af Pinekatakerne, men der var så
ulidelig koldt at jeg måtte opgive det.
Veiene her ere altid smudsige, selv efter
14 Dages godt Veir, Færdselen på Gaden
meget ringe. Ser Du nogen af mine
Bekjendte da hils dem at jeg er her, Men
skrive Breve vil jeg ikke til Nogen. De
som bede derom eller egentlig fordre det,
kunne ikke løsrive sig fra den Indbildning at
jeg hører til de lykkelige Reisende, der har
lutter Glædeligt og Interessant at meddele, de
glemme at det er en stakkels Forskudt, der
næsten vanvittig af Lidelser hjemmefra må
tigge det Fremmede om en Mulighed til at leve.
Jeg er nu desuden ikke i mindste Måde
Det er at bemærke ved mit
Billedsalg 1919, at jeg da
afleverte som færdige Bille-
der disse 45 Billeder var
flere Aars Arbeide i Besti-
linger som jeg hadde hat
under Arbeide dels paa
Studiereiser om Sommeren
Sandven, Løiten. Jevnaker
dels om Vintermaanederne
i mit Atelier. Derfor den store
Indtægt 1917-18. mens jeg al-
deles ingen Indtægt havde af
Malerisalg 1916- 17 hvilket
vil kunne ses af dette Aarets
Selvangivelse. Jeg vil tilstut
tilføie at Billedernes Pris
intet har med Krigsforholdene
at gjøre. Hvad jeg eier af Spar-
Amerika-Ibsen-tourné
lave et reklamehefte,
hvori jeg - foruden
kritikuddrag - også
gjerne vilde hae
et par pene anbefalende
ord fra navne som
har glans og klang der-
over. De forstår da
kjære hrr Grieg at
Deres navn er et
12.8.11.
Kjære ven! Endelig har jeg faaet
færdig den længst lovede anmeldelse
for tidsskriftet af Motzfeldts vasdragsret.
Tillader mig at sende den hoslagt.
Den meget ukorrekte maade, hvorpaa
bogen er bliven behandlet af stym-
peren Hoff har nødvendiggjort
større udførlighed end ellers vilde
været paakrævet. "Usynlig nys Du svang
Dig" – gjennem landet! Hjertelige
hilsener til Din hustru og dig selv
fra Din hengivne EH-g.
vend.
vi endnu! Belag os
nu ikke dette Haab, men
lat os snart faa høre
"gjiti" at De virkelig
kommer
Hjertelig Hilsen til Deres
Kone fra min og Deres
med sandt Venskab
hengivne
Hans Gude
Vi lever næsten daglig oppe
i Deres Musik og altid med
dybere Glæde
Og endeligen, i håb om at De ikke
tager mig det ilde op, er jeg så fri at
anmode Dem om at ville lade bestille
for min regning to gode mysoste hos
Deres nabo, købmand Simonsen, der
tidligere har sendt mig lignende,
og som visstnok også dennegang
vil besørge alt fornødent når han
blot får min adresse opgivet.
De med disse affærer forbundne
udgifter bliver selvfølgeligen at afdrage
i min gage.
Med forbindtligst hilsen tegner
jeg mig
Deres ærbødigst forbundne
Henrik Ibsen.
Paris den 9 Marts 1894,
4 Rue Poisson 4.
Kjære Edvard Grieg!
Thomasine og jeg havde hat
en Glæde i at skulle møde Dig og
din Hustru i Kjøbenhavn i Novbr.
og det kom som en stor Skuffelse
ikke at møde Eder i noget af de
to Selskaber, vi blev budne i.
Jeg fik dit Brev, ærgrede mig,
læste det vist blot med et opgit
sygt
Smil, gjorde saa et
Kraftsprang af en Visit hen i
sikkerhed siges, at flertallet endog blot i Andet Kammer,
om det kom til en alvorlig prøve, vilde gjøre fælles sag
med oppositionen i Norges storthing. Den fest, der i april
maaned afholdtes af svenske rigsdagsbønder for den om-
reisende norske agitator, Ullmann, betød, efter alt, hvad
jeg derom kunde erfare, meget mindre, end de norske og
svenske venstreblade forsøgte at gjøre ud deraf. Den efterlod
blandt en stor del af de fremmødende et bestemt indtryk
af, at de havde været med paa at forløbe sig, og at de af
festens radikale forstandere i mindre bifaldsværdige hen-
sigter havde ladet sig lokke ud paa glatis. Som bekjendt
begav de tvende høvdinger for den opsvenske bondefraktion,
D. Hrr. Danielsson og Liss Olof Larsson, sig ogsaa personlig
op til kongen for at fralægge sig og sine nærmeste me-
ningsfæller ansvaret for visse uoverveiede yttringer, der i
aftenens løb vare faldne. Hertil kunde jeg føie andre med-
delelser, der ligeledes oplyse det svenske bondepartis store
tilbageholdenhed i det norske spørgsmaal. Da man f. ex.
en dag spurgte vicetalsmannen i Andet Kammer, Hr. Karl
Ifvarsson, der er den egentlige leder af de saakaldte "Skaa-
ninger", Landtmannapartiets kjærne, om hans opfatning
af det norske venstres forhold til Sverge, skal han have
svaret, at han som svensk "betragtede disse opponerende
Nordmænd med liden tillid; først var det den svenske adel,
som de ophidsede sine landsmænd imod; nu er det det
svenske bureaukrati, som de erklære for sin naturlige
fiende; naar det passer dem, finde de vel ogsaa et tredie
er en forfærdelig ting, naar man har en liten
spissborgerlig husmorsjæl sittende forkrøblet indi
sig og uøvede næver - og ingen "fagkundskap" - 
jeg opdager daglig nye og bedrøvelige motiver, men
om jeg nogengang faar skrevet den, det kommer an
paa om jeg kan opdrive en brukbar tjenestepike. 
For ungen mins skyld vil jeg ikke ha no 
bohem-menage. Men vaskedager og tørreveir og
middagsmater og mysser i kjælder og paa loft 
rir mig som djævler. – Mine elskelige kolleginder
Nini Anker og Regine Normann dukker op med 
trøst pr. brev og telefon av og til – "du har
faat din mand frisk og gla, og det kræket 
av en unge du kom hjem med har du klækket
op til en øienslyst og hjertensfryd, og kan du 
ikke nøie dig med mand og barn og skrive
her og så ta en Prøvetur op til 
Nørregaard – Jeg er ganske enig med
Dig i at når jeg må se Smertens By 
midt i Øinene engang – og det vil 
være min Lægedom – og jeg må det 
hvis jeg ikke vil miste mit Fædreland 
– Som det nu gårmister jeg Landet 
Stykke for Stykke – Og det er enda værre
at træffe Landsmænd ude for der blir 
jo Mennesker som jeg ikke selv vælger 
at træffe – Dette har jeg længe sagt mig 
men ennu er jeg vist ikke krafti 
nok dertil – Det En Ting er kommet til
14/1-39.
Kjære tante Kirsa,
Mosse døde stille iforgårs.
Mandag skal hun begraves oppe ved 
dette lille skogkapellet, hvor hun blev
ført op igår. Du vet at på en måte
er jeg tilfreds, for jeg har altid vært så redd 
for at hun skulde overleve mig.
Vil du fortelle det til Clara og 
de andre?
Mange hilsener
din
Sigrid.
Labraaten. 30.10.04
Kom til X igaar Kl. 12.20. G. mødte.
Hid med 4 Toget. Afskeden i Trondhjem
festlig. De fleste Dansere fulgte paa
Stationen om Aftenen og jeg var overlesset
med Blomster og milde Gaver i Form af
deilige Drueklaser, Pærer ect. Atter
Tale, Hurraer og " dei Bandi som me
knytte, dei ingen løysa kann! Berre
Dauden, berre Dauden kann løysa desse
Band" for fuldt Kor. Ak ja - var det saa
vel! Snille, gjilde Folk iallefald.
Har idag læst Prof. Grans
Anmeldelse af "E." Han siger jo meget
godt om den; men jeg er forbauset
over hvor ogsaa hans Udtalelser faldt
anderledes, da han havde læst den i
sin Tid. De tekniske Feil, som nu
baade han og de andre finder hørte
Jeg intet om for. Tvertimod. Men
nu er jeg træt af Dyret.
Lad det sove! "Ørebladet", "Dagbl."