MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
røtterne raatne -.
Jeg kommer sgu aldrig til at føle mig som en rettelig
frue, om saa vores fælles Møller befruer mig to ganger mindst
paa hver linje - jeg synes jeg hører sammen med de enslige
frøkener uten lykke eller med en illegitim og hjemløs lykke - 
og føler min nuværende legitime lykke trods alt som et
rov fra skjæbnen og som en anomali, jeg har kunnet gjøre 
ut av mit liv takket være gunstigere skjæbne og en robustere
konstitusjon. Ja jeg gjør, trods plettete fiskekniver og
andet husutstyr som jeg kan glæde mig ved at besidde.
Og det er mit alvor at jeg vilde ønske jeg aldrig fik døtre -.
jeg burde ønske hellere ikke at faa barn. Det gjør jeg
selvfølgelig ikke - men jeg sier at det er toppunktet 
av egoisme, dette kvindeønsket om unger, unger, unger - 
til egen fornøielse. Ungernes fornøielse av livet faar saa
bli gjenstand for en senere skaal -
Vi har jo forsaavidt spadd i samme haven 
iaar, du og jeg. Og Anders faldt i betragtninger over
menneskenaturens ufornøielighet - det er ikke længer siden
end «familjen paa Giljes» dager at det skulde kunne erstatte
en kvinde alt andet - bare at faa bli smaaskolelærerinde,
naar det førte til selvstændighet. Nu vet jeg ikke om
det skal opfattes saan at skolen hendes skal erstatte
Inger Johanne alt - skjønt jeg godt forstaar, at skole eller
i ethvert fald ikke havde kunnet lægge veien
om Berlin, og fortsætter: "Men jeg hadde været
tilstede i hilsen og hjærtelig glæde. Ideen
åa rejse ham en minnestén næste syttende maj
er smuk, og kan det ske, skal jeg prøve å være
tilstede".
Denne Bjørnsons imødekommenhed har
selvfølgelig vakt stor glæde hos de norske i
Berlin, blandt hvilke kapt. Lie, maleren
A. Normannn og Hans Dahl er med i komiteen.
Men - "mer vil ha mer".
Jeg er da kommen paa den tanke, at vi
burde prøve at faa istand en norsk musikfest
i Berlin i forbindelse med denne 17de Mai.
Først fæstede mine planer sig ved en frem-
førelse af Nordraachs og andres kompositioner for et større
publikum i forbindelse med festlighederne ved
bautastenens reisning. Det var vel ikke utænkeligt
at Studentersangforeningen - maaske i forbindelse
med en europeisk tourne - kunde med virke. Jeg
har selv i mange aar været medlem af denne for-
ening og vil nu nævne tanken for formanden, Dr Thom-
sen. - Men skulde man først tænke paa en større
fremførelse af norsk musik i Berlin, vil en
Grieg-aften under mesterens egen ledelse og
med Philharmoniens orchester og gode, helst norske
solister, fremstille sig som et stort ønskemaal. - Ellen
Dresden den 28de Marts 1875.
Kære svoger!
Allerede for længere tid
siden har jeg naturligvis erfaret din
udnævnelse til sorenskriver, og da jeg
modtog dit sidste brev, hvori Du så ven-
skabeligt lykønsker mig til min jubi-
læumsdag, fortrød jeg dobbelt at jeg
ikke straks havde sendt Dig min
gratulation i anledning af din nye
embedsstilling. Nogle linjer fra mig
håber jeg dog at Du nu har modta-
get samtidigt med et exemplar af
«Catilina», hvilken bog jeg skikkede
til nogle af mine nærmeste venner
i det håb at den skulde nå frem
til eder forinden den 20de, et håb,
som jeg nu, på grund af standsning
og "nach Tausenden" von Mark er
noget der kun han existere i "Konzert-
agentur Jules Sachs". - Og om min
"Erfolg" og dens "Nachhaltigkeit" burde
Sachs forhøre sig nærmere om, især
da hos Breitkopf Härtel, der betaler
mig saavel honorar som han ogsaa
sikrer mig Tentiemen for mine kom-
positioner. - Herr Sachs brev til Dem
er den ene fornærmelse paa den anden,
og gaar der gjennem hele brevet et
ligefremt had til mig, - og saa
denne afskylige kryben og beilen til
Dem, at ogsaa De skulde (er vel tanken)
behandle mig von oben herab og at jeg
skulde takke paa knæ for at De
i naade ser ned til en fattig lands-
mand, - slig er jo jøderne, og Sachs og
Liebling slikket Dem gjerne hvor det
skulde være dersom de havde fortjeneste
derved, - for slige mennesker er penge
livet og livet penge. - At "Herr" Sachs
ikke kan være høflig uden at man
holdsveir, og da jeg kom ud i Haven
og seer mig om, frydedes mit Øie ved
at skue Ulrikken aldeles hvid, næsten
lige nedtil Øvretræet. Jeg maatte strax
ind og hente Betten, for at hun kunde
frydes med mig Jeg vandrede imidler-
tid omkring overalt saavel da, som igaar,
i over en Time, og fandt det smukt hvor
jeg kom, thi Alt staar i Sommerpragt,
og Fuglene undlod ikke at synge for mig.
Men det var ogsaa kun slige enkelte Lys-
glimt, thi ellers var det rædsomt, ja jeg
syntes det blæste paa mig hvor jeg var,
og hvor jeg sad i Værelset. Moer er ræd-
som forkjølet, og jeg var det ogsaa i en
høi Grad i Søndags, men jeg vaskede
det af mig med koldt Vand, men den
fæle Ovnsvarme paa denne Aarstid, den
er mig stedse en Part. Vi vare ganske
ene deroppe, vi to Gamle og Bettebarnet.
Veiret og Nervefeber hos Elias skræmte
Alle fra os; iaften troer jeg dog Tante
Hanne kommer til os for at blive til Tors-
dag Morgen. Bull er reist igaar til Etne.
Ja mere blev det ei idag, min Ven! uhel-
digvis har jeg havt flere Afbrydelser.
Torsdag den 23de. Idag er det Onkel Jens
Fødselsdag, og i den Anledning har mine Da-
mer været til Middag paa Rennebø, og der
har da jeg ogsaa lovet at komme for at spise
min Aftensmad. Det vedbliver fremdeles
uhyggelig koldt, endskjøndt Solen ikke for-
lader os ganske. Igaar skinnede den for os,
hele Eftermiddagen, og da var det smukt
overalt, følgelig ogsaa paa Landaas. Da jeg
kom derop Kl.7 fandt jeg Nommels og Yelva
Syden om en Smule Solskin og Fred – et ringe
Afdrag på dens Gjeld til mig fra forrige Gang.
Jeg traf der et gammelt Venindepar, Frøken Ribbing
og Schreiber, og sluttede mig strax med Glæde til dem.
men jeg ved dog ikke om det i det Hele var et lykkeligt
Møde for mig, thi netop disse Damer syntes at holde
alle disse Splittelsens Tråde i sin Hand, navnlig var
Frøken Schreiber i en opirret Stemning, der grændsede
næsten til Vanvid, når hun skildrede alt hvad de havde
gjennemgået, lige til at Frøken R. var bleven bedraget
for sin Formue af sin egen Broder, og nu blev hun bestor
denne Kjeltring
met med formanende Breve om at tilgive og være
Drage af en
lige blid af en pietistisk, bibelspyende Søster. Jeg var
mangen Gang færdig at blive gal. Billedhugger Magelse
bragte mig at bittert Pamplett over Tilstandene til
Gjennemlæsning, og lille Paulsen der havde bekjendtska-
ber blandt alle Partier, for som en Gnist
mellem dem alle, og midt i Alt dette sad –
Fru Colban som en Æderkop i sin Væv,
"Madonnas" "tøi" (bagage) paa jernbanestationen
med mine egne hænder; - men jeg fik ikke lov:
hotellet (eller pensionen) vilde ikke tillade det, - jeg
vilde bære det i to "vendinger", men man "stoppede"
mig, - "pensionen" skulde besorge det", sa man. Ja,
ja, jeg gav mig; - vi kom til stationen, - der var 7
minutter igjen, og da opdagede jeg, at pensionen hadde
glemt en kuffert, - jeg fik i en fart fat i en kusk
til pensionen, - der var regulering af gaterne for
nedlægning af gatesten, - og kusken benyttede sig der
af til at kjøre alle mulige omveie, - jeg blev ra-
sende tok tommerne fra ham og kjørte selv, som
jeg vidste, pensionen laa, - (italienerne er mærkelig lette
at skræmme). - Da jeg kom til pensionen sprang
jeg af drosken og ind i vestibulen, - men en kuffert
var sat foran glasdøren, og jeg havde i farten nær
rendt tvers gjennem glasdøren, som ikke kunde
aabnes paa grund af kufferten; - det regnede med
glasstumper, og jeg skar den ene haand op
paa mange steder,- værst var det med en finger
som næsten blev skaaret rundt omkring like i
benet, - pensionens damer
"eiere"
kom ud og gjorde
Kjære Professor Collin
I henhold til vor avtale sender
jeg Dem herved en gjenpart av den
skrivelse; som jeg den 24de d. m. har
sendt til Major Darwin.
Dermed håper jeg at saken er
kommet inn i en rolig udviklings-
gjænge, - og at resultatet, hvordan
det så ellers blir, ialfall vil gi
større klarhet i arbeidets fremgangs-
linjer, en klarhed som for mit ved-
kommende er absolut nødvendig for
mit standpunkt til saken.
I håp om at De vil forstå, at min
holdning i dette spørsmål har være helt
saklig begrunnet, og at De derfor ikke
vil ta min likefremhet ilde op
Deres forbundne
Kristine Bonnevie
Sandvigen pr. Bergen
den 10de April 1874.
Min kjære Edvard!
Endelig kommer jeg
da, som Du ser, men det bliver nok
derefter, thi jeg er fremdeles meget
og taale, ikke at udrette store
vil ikke komme gan-
ske tilbage frygter jeg. Jeg er nu
begyndt med at kladde Papiret
til, men jeg tænkte mig at det ei
gjorde noget til Dig, min Ven, da
Du saa ofte selv opvarter med den
Slags Confect, og derfor lader jeg
det smøre. Tak for Dit sidste Brev,
det indeholdt Adskilligt til Besva-
relse, og jeg vil forsøge saa godt som
muelig at skride dertil. Du siger at
Hagerups har været saa venlig at an-
mode Jer om at tage ind til dem, og
derom tvivler jeg nu aldeles ikke, da
de jo ere lutter Gjæstfrihed; men Du
maa tillade mig at sige Dig, at saa
venlig havde vi og været saafremt
i havde boet i Byen, da vi som
sagt tilforn nok skulde huse Jer for
en Uges Tid, men det kunde nu ei
falde os ind at gjøre, da vi antog de
forbundet med Van
Jer. Hvad Tingen
Kost angaar, da kan jeg blot sige at
No 66
"Juninat og et gammell
Jølster-tun"
Eier: Oprindelig Rasmus Meyers
samling.- Nuværende eier vides ikke; -
muligens Rasmus Meyers svigersøn:
Nyquist, - der har en kemisk fabrik og
farvemølle i Oslo,- (hvis ikke han ogsaa er
fallit). Billedet var altsaa det 5te -, som
endelig fandt naade for - Meyers øine -
(se under No 28), og det skulde da være
som et resume af alle de andre
høist forskjellige variationer. Det var
imidlertid malet friskt efter naturen
og er vel ogsaa det bedste af alle vari-
ationerne - men selv vilde jeg helst havt
det første (Ole J. Stangs),
No 65
om jeg kunde vælge.
Men dette No 66 er det største - og altsaa "det udvalgte"
No 67
"Lørdagsnat og soleier"
Eier: antagelig Statsminister Joh. Ludv.
Mowinckel. Dette billede husker
jeg næsten ikke igjen - man kan jo "gaa surr"
i det, - naar man skal male saa mange af
samme motiv - selv om man "varierer"
og hver gang studerer naturen omigjen.
Der blev jo endog nye huse paa gaardene i fra
jeg malte det første og til jeg malte det 7de.
Fru Høst troede at Moewinckels billede var
det samme som O.J. Stangs "soleier" og at Stang
havde solgt det til Ammeln, (som hængte sig); -
men efter hvad en som kjender min kunst godt, -
har fortalt mig, kan det ikke være tilfældet.
Det maa være et af "de 5, som Meyer kjøbte,
og saa har foræret sin ven Ammeln, (paa hvis
dødsfallet - bo Moewinckel kjøbte billedet).
Paris den 12 Decbr 1887.
Kjære Edvard Grieg!
Først og fremst Tak for dit
gode, hyggelige Brev! Vi
blev storartet glade her i vor
lille Kreds ved Udsigten til, at
I skulde komme hid til Paris
og jeg saa alt for mig lune Kvæl-
der, hvor vi kunde siddet i
Stilhed og Ro og pratet, naar
Martii 10de
Et traurig Vejr, som ogsaa virker paa min
Sygdom, at jeg nu i Dag er daarligere igjen,
jeg søger nu derfor Ro for at qvæge mig. –
Martii 11de
Meget bedre end i Gaar er jeg nu, O hvor
det er sødt at efter saa lang Tid at finde bed
-dring. Haab synes nu atter at Trøste mig.
Martii 12te
Jeg har i Dag modtaget Brev fra Trine, hvori
hun skriver vi kan vente hende med flere i
Aften, men endnu er ingen kommen, dog venter
vi. – Ritmester Brunich, og Laumann har været
her. – Mørkt Vejr. – Overmaade veltilfreds
er jeg i Aften, thi min bedring tiltager,
og hvilken uskatterligt gode ejer mand
ikke naar man kan være Frisk. – Jeg længes
meget efter Bertha og Severine! for hos Dem
at glæde mig, og Trøst vil de evig være mig. –
Vort Liv sig er skjøndt, O lad os glade vandre
Hver Glædens Ven er Dydens Ven.
Mens end vi favnes, med hverandre
Vi dandse Rosenvejen hen. –
Martii 13de
Ret maadelig er jeg igjen, i Dag, og kan
derved ikke skaffe vore Fremmede nogen fornøj
-else. Seent i gaar Aften kom Trine, og Jomfru
Bærum, Lava Berg, Rønnov Finne, Martin
Berg, og Ole Finne, Alle er ret nogle snilde
Mennesker. – Syg og traurig er jeg. –
20/10 Spiste Gunhild
med gutterne og Knivsø
middag her. Forskrækkelse,
men heldigvis ugrundet,
om aftenen med
Kullberg, som kom en
halv time forsent frem -
grundet forsovelse og ikke 
fuldskab.
21/10 Kom Don kl. 12,
glad men bleg, og vilde
ikke med til Torsø,
men først sove nattevaag
og tidlig opstandelse af
sig. Han var begeistret 
for Skabersjø og
brødrene Thott, og havde
med hjem hoderne af
dyrene - en buk og en
er borte fra byen Werenskiold har vært
inde i døden, det var en pinlig tid, naar man
staar ligeover for den frygt at miste en ven,
saa kjender man, hvor fast han sidder fast
i ens indre. Jeg var derude for en uge siden,
talte da med ham, det var gribende at se
ham. Han havde faat dette skarpe i øinene,
som sydommers piner og alvor gir, saa saa
gammel ud, haaret saa dødt og slapt ud, det
skal jo falde af altsammen. Det var rosen,
de første dage var han saa syg, at han sagde
siden, at han bare længe ønskede, at det
maatte vær være slut, smerterne var saa grufulde.
Ja nu er da billedene udsendt, det har været
en plagsom tid, jeg har maattet ta mig af det,
for Sinding var bare vrang, og Munthe er der intet
tag i. I sidste stund vilde Sinding streike og
vilde have os til at alle ikke at sende noget
til Stokholm. Munthe, Harriet og jeg var derude
sender Dig. Vil Du undskylde mig
dette; jeg gjør min Pligt.
I Stokholms Dagblad saa jeg i
en Notits om de Greef et Spørgsmaal,
om ikke Du ogsaa vilde komme til Stock-
holm og glæde dem ved at lade opføre noget
af dit.
Vi haaber, at I begge er friske
og ikke har nogetslags Nachspiel
efter Influensaen. Jeg arbejder nu
paa min ny Bog - er udeluk-
kende optat af den, saa Verden uden-
for bare ligesom summer mig om Ørene,
men Sager som den Sigurd Ibsenske Affær
kan jo ikke undlade at ta sin baade
Spænding og Opmærksomhed aligevel -
Thomasine hilser Eder begge meget
hilset og Asta takker Fru Grieg for
Brevet og sender sine bedste Hil
stod foroven. Han havde
spændt Hanen på den
ladte Børse, han holdt
i Hånden, og Fingeren har
han vist havt på Af-
trækkeren. Så snublede
han, skuddet gik af og
på c. 2 Alens Afstand
sendt han c. 30 Hagl
ind i Højre Arm og
Hånd på Drengen.
Niels skal have taget
det brilliant og trøstet
de andre, der jo var for-
tvivlede. Og nu er han
stor Karl. Jeg læver nu
at bruge venstre Hånd
siger han det er måske
ikke så drevet
Der sidder endnu nogle og
at tale ved Afsløringen
men siden falt han fra,
efterat han begik den
Idioti at skrive til Axel
Heiberg at man skulde
lage hans Statue foran
Theatret ved, thi derved
har han jo saaret
Sinding paa det dybeste
og vil nu ikke resikere
at træffe ham. -
Hvad angaar Sæter
jentens Søndag saa havde
jeg jo tænkt nærmest
gjennem Sang eller
unisone Sang som
ved Begravelsen, at
faa den frem.
for din lille pige. Jeg skal ture jul for første 
gang mellem bare fremmede. Gud ved, hvordan 
det blir. Det er rart at tænke paa, at nu er 
der sne og vinter hjemme. Her hænger orangerne paa 
trærne og kameliarne blomstrer ude paa den pro-
testantiske kirkegaard ved bymuren - i cypresskogen; 
tænk dig store kameliatrær, høie som syriner 
hjemme, dækket med røde og hvide blomsterrosetter!  
Gid du vilde skrive til mig til jul. 
Husk paa, jeg er ganske alene mellem fremmede! 
Mange hilsener til Elisabeth, og tusen hilsener 
og en julekys til dig, Dea,
fra din gamle veninde  
Sigrid.
Eenheden maa være personlig.
Spinoza det høieste Gode er Gud – Gud
er den absolutte Substants (men da
bliver Kjærlighed umulig) Det høieste
Tænkelige er at fortale sig i Gud!!
det høieste Tænkelige er at kjæmpe
med Gud og beseires guddommelig
Christiania 16/3 62.
Kjære Gonka!
Uagtet jeg i Grunden kjender
saa lidet til Dig, saa holder jeg
dog saa inderlig meget af Dig, hvad
enten det nu er meget fjerne Barn-
domseringringer, (Du kan nok hu-
ske, at vi i Barndommen stadigt
kom i Slagsmaal?) - - eller det, at
vi ere kjødelige Cousiner, - nok,
jeg holder virkelig meget af Dig,
kjære Cousine. - - Ved en saa
høitidelig Andledning som en Com-
firmation vilde jeg gjerne for
en ringe Deel vise Dig min Hen-
givenhed; - - - forsmaae derfor ikke
min lille Present, - og, - - kritiser
den ikke altfor nøie. - - - -
- Det vilde være underlig om jeg
skulde skrive til en Comfirmant,
og ikke ønske hende, - hvadfor, der
selv saa nyligt stod paa Kirke-
gulvet, - veed, - at være den bedste
og største Comfirmationsgave,
nemlig Guds Velsignelse! - - Ikke
sandt, et "Gud velsigne Dig," tør
jeg jo ønske Dig, uden at ville
synes for gammel eller for voxen.
Han skriver om Illustrationer til Bøger
i det Hele udmærkede Ting, som jeg fuldt enig
i. Bl. a. "- - det er ikke længer Bogen og
jeg; der kommer en Trediemand imellem
og blander sig i -" og "Homer mangler ikke
mine Billeder" o. s. v. Efter han med
Aarene er blit mere
og mer
glad i Homer,
har han sluttet at illustrere ham. Men
i Begyndelsen lavede han Hundreder af
Tegninger til Illiaden og Oddysseen.
"Katharina  2" har atter
maatte vige, dennegang for "Confueins
und seine Lehre" af Prof. Rudolf Dvoiák.
23. 1.05
I Byen Lørdag  Hos  Harriet Backer
paa vanlig 21de Visit. Hun fyldte vist iaar
60 eller 6l. I mange Aar har nu hun
21de omtrent de samme Damer truffet
sammen der om Form. Iaar slog det mig
hvor gamle vi  var blit. Agathe Grøndahl
var graa og tynd og sad der med sit Hørerør; det
jeg svært liden lyst! Det har ikke andet
end andenrangs temmelig lavtliggende far-
cer paa repertoiret og kun spille det sam-
me aften efter aften 3-4 uger itræk.
Jeg indser ikke, at jeg der vilde lære an-
det end at blive scenevant _ men bliver
ikke begyndelsen grundig, synes jeg, det
ser smaat ud fremover. Om jeg straks
var begyndt der, vilde jeg kanske ikke
have havt saa meget imod det; men
nu har jeg netop læst saa meget, at jeg
ser, jeg for det første ingenting kan, og
da at skulle stanse undervisningen og
træde frem paa dèt grundlag, synes jeg
er mere end ondt. Jeg skulde saa usi-
gelig gjerne ville komme ud; se, høre
og lære rigtig meget - være i Stokholm
fra saissonens begyndelse efter sommer-
ferien og saa fremover næste vaar - alt
i alt 8-9 maander. Frk Mejlænder
har gjort et overslag for mig og siger, at jeg
Drammen 7/1 82
Kjære Grieg!
Tak for Det kjære Brev idag igjen,
og for hvad Du har gjort, og tak fordi
Du i kjærlighed optog mit sidste
vreds Brev. Men jeg var ærgerlig,
ikke paa Dig men paa alting
Jeg ved ikke hvordan Alt er blevet,
jeg lides saa paa Sindet, og tager
mig nær af Alt, ja det mindste som
gaar mig imod. Men det er en
stor Trøst i al Modgang at have
gode og trofaste Venner.
Det glæder mig at Du synes
om mine sidste Compositioner,
jeg holder nu ogsaa mest af den
Kjøbenh. Gothersgades Forlængelse 129
den 12te Juli.
Kan der opstaa nogen prioretetsstrid mellem de
nye donationer og de gamle, tør det tydeligt anføres
hvordan prioritetsordenen skal være.
Efter den nye bestemmelse bør der helst tilføjes:
Forøvrigt skal vort oven paaberaabte testamente med
codicil staa ved magt i alle dele, hvor det ik-
ke kommer i strid med, hvad vi idag have
bestemt. - "Til slut maa vidnerne paategne
testamentet, den vanlige attest, hvor med antage-
lig Din fætter statsraaden vil være Dig behjælpe-
lig.
Fra statsraad Bull havde jeg igaar brev, hvoraf
jeg ser, at Du intet har imod at jeg indløser obli-
gationen hos fru Richter for 2000 efter de 6000,
Du har før, noget jeg, som før sagt, tror du trygt kan gjøre.
Pengene er til disposition naarsom helst. Paa
Din kontrabog med Bergens Kriditbank endstod den
1 januar 1906 kr 9633.18 mod kr 8467.28 ifjor. Deres øvri-
ge værdier ere uforandrede undtagen forsaavidt, al Din
pantobligationer hos Madsen og Rasmussen Lovet i Strand-
gaden 152 ere reducerede med de i aarets løb indbetalte
afdrag, hvilke Du vil se af vedlagte udskrift af
Din Konto hos mig for 1905.
Efter hvad jeg her i staden Lover, skal Dine synder
ikke være større end at Du i god stand snart
kan forlade Vor Frues Hospital, om Du ikke allerede
er slippet ud. Din hustru, som forhaabentlig har
det godt og som bedes hilses, vil antagelig hellere
have Dig i Westminster.
Af aviserne ser jeg, at Bjørn Bjørnson bliver borte
i hele vinter, saa min datter Ingerid ikke faar
godt af hans veiledning. Det vil vistnok blive hende
en skuffelse, men forhaabentlig greier hun den. En an-
den ting er, at hun vistnok havde haabet paa
ved Bjørnsons hjælp at skulle faa debutere paa
Nationaltheatret inden Sæsonen slut. Men
jeg faar jo haabe, at Bjørnsons sobstifærd, til Hauston, vil være
hende ligesaa gunstig stemt som B. selv, og at B. ogsaa
fra det fjerne kan medvirke til hendes optræden, hvis han
ikke har forandret anskuelse, siden han prøvede hende, Ingerid
vil vistnok forsøge paa at hilse paa Dig, naar hun om en uges tid kom-
mer fra Kjøbenhavn. - Vær imidlertid baade Du og Din hustru hjærtelig hilset
fra Din Karl Bergh
Det glæder mig at De
har det bedre. Nielse
mand går stadig frem
ad, men der sidder jo
29 Hagl endnu hvoraf nog
le ialtfald må skæres
ud.
Venligst Hilsen til
Frue og Dem selv og
Tak igen for Omsorgen
for mine Børn
Deres Hengivne
Otto Benzon.
Larvik, 16 Septbr. 1917.
Kjære Vigeland,
Undskyld at jeg kommer igjen!
Du svarte min Kone saa elskværdig at
du er fortapt. Jeg vilde ha reddet dig
fra hendes altfor frie Plageri, men mit
Brev kom altsaa ikke tidsnok. Og
nu er du solgt. Du har jo et og andet
at gjøre i Livet og burde
skulde
skaanes av os
som burde vite bedre end at forstyrre dig,
men nu er Ulykken skedd. Jeg skal
være dig dypt taknemmelig om du vil
støpe min Buste av og sende os den, jeg
vilde selv ha bedt dig om den i alle disse
Aar men har kvidd mig for det, jeg
kjender selv til hvad det er at bli over-
rændt med Henvendelser. Men nu gjør
jeg altsaa som alle andre. Bare jeg kunde
Naa, jeg spadserte ud om morgenen med store forvent-
ninger og dumpet straks ind paa en gammel kirkeplads, 
smaa gamle huser i barokstil, med blomsterbalkoner foran
alle vinduerne, madonnabilleder af gips, indrammede oljetryk
med en lampe foran udenpaa dem alle, midt paa 
pladsen en stor Sebastian af sten med forgyldte piler i 
skrotten, og folk tog hatten af, naar de gik forbi ham.
Jeg gik ind i kirken og satte mig i en krog, folk 
kom ind, knælte og dyppet fingren i vievandet, 
bad lidt og gik ud. Nogen gamle koner laa i stolene 
og bad uendelig. Ja Bamberg er nok ogsaa en af Tysk-
lands frommeste byer, katolsk erkebispesæde og alting. 
Jeg likte de kirkerne i Bamberg! Her i Nürnberg er 
de jo blit protestantiske alle - og restaurerte i den 
"oprindelige" stil, og i bedste fald løser man jo 
"Eintrittskarte", i værste fald faar man en fører paa 
halsen -. Men i Barnberg var kirkerne spillevende 
- havde vokset gjennem alle tiderne. Allesammen saa 
var de gamle romanske basilikaer med gotisk kor, 
et kapel eller en facade i barok, rokokoaltere, 
gamle skjønne stenstatuer, gotiske træskulpturer 
med forpinte, lidenskabelige helgner og helgeninder 
om en udværet, skindmager frelser, udskeiende
rokokoengler, splinternye, gyselige gipsfigurer 
af vorfrue af Lourdes og krybber i landskaber, bygget 
op af mos og stene. Og bunker af lys og vokslemmer
Hr Redaktør Finn Lie.
Gammel som jeg er, arbeider jeg
endnu den lyse Dag og har mangt
at staa i, som Arbeidet fører med
sig, derfor har jeg ikke for idag Søn-
dag kunnet finde Tid til at besvare
Deres elskværdige Brev. Det er altid
elskværdigt at skrive til en Maler
at hans Kunst er elsket, og om dette
kanske ikke fører til noget mere,
saa takker jeg Dem hjerteligt og sætter
stor Pris paa Deres anerkjendende
Ord. Saken er den, at jeg har intet
usolgt Billede i eget Eie, og de
ufuldførte, som er under Arbeide
er alle Bestillinger.
Jeg gaar i mit 80ende Aar og tør
vel ikke regne herefter paa nogen
lang Arbeidstid. Imidlertid vilde
det være mig en Glæde at kunne
opfylde Deres Begjæring, og jeg maa
faa Lov at tænke nøiere over Sa-
ken og se Tiden an, hvorledes det
kan gaa. I Tilfælde af at jeg skulde
kunne skaffe Dem et lidet Bille-
de, som tilfredsstillede mig selv
saa jeg kunde tilbyde Dem det, vil
jeg ganske vist være rimelig i
min Pris. Men jeg ønsker meget,