MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Hr. Professor Nansen
De var så elskværdig ifjor at
garantere for mine hos Vang
pantsatte Billeders Værdi.
Det har ikke lykkedes mig
trods Berlineropholdet at få
indfrie Beløbet og nu får
jeg pludselig med kort
Varsel fra Vang Fordring på
Indfrielse af Summen – i
modsat Fald retslig Forfølgelse
og Auktion –
Denne Pågåenhed er – hvad
jeg har hørt – en Følge af
udsøgt, Stentøiet, Vinen og
Maden, og Samtalen var ligefrem
øredøvende; men morsom trotz dem.
Fornøielig og spirituel var
især den endnu skjønne
Ingeborg Brandes. Fernanda
var ogsaa sig selv. 
"Spings"
som
Fru Brandes 
sier
, var ogsaa der,
hun er yndig; men ikke meget
talende. Selskabet var ellers for
Pylle Horst, som skal til Pans
strax over Jul og siden til Tromsø
Eva Anker Konow dansede en morsom
reel. Hun 
ligner
sin yndefulle Mor,  af døds
Fru  Mix Anker paa Sagatun.
Statsraaden saa vi ikke. Han var i
middag
 hos Statsm. Hagerup
at forbigå mig. Dette medlem bør
delta i alle møder og stemme i alle
spørgsmål, hvor han selv ønsker at øve
indflydelse.
Jeg ved ikke, hvor meget du længere
interesserer dig for kirken og de ting
heroppe. Jeg kan forstå, at du gruer
dig for tanken ved atter at skulle arbeide
i gothisk stil. Men når jeg tænker
på den tid, da vandspyerne myldrede
frem under dine hænder, kan jeg ikke opgi
at håbe på, at du i alle fald vil beholde
overledelsen om det store arbeide, som
her skal gjøres. Og da vil du ikke
nynne smaa melodier næsten rent kan hun – to takter av Home sweet
home klemmer hun paa med i timevis om nætterne.
Jeg saa Regines stykke om Fram. Det er jo meget sandt
hvad hun sa -men hun æser slik, naar hun skriver denslags.
Hun har det i det hele litt med at æse -men hun er et sødt men
neske. Jeg skulle ønske jeg saa hende snart -men jeg ser jo aldrig
folk og væerre og væerre blir det. Gud vet naar jeg faar se dig
igjen -for du kommer vel aldrig til at forvilde dig opover 
paa disse trakter.
Jo, vi var hos Egges en aften -det er forresten længe
siden nu. Pei spurte om han het Peter Eddik -det er jo litt av
en vits, men det kunde det uskyldige lam jo ikke vite!
Mange hilsener
din Sigrid
9)
med svære Hjerteanfald 
og Blodcongestioner – 
– Jeg arbeidet imidlertid
meget i Aasgaardstrand – 
og gjore hva jeg kunde 
forat forklare mine meget 
formående Venner i 
Tydskland 
Norges 
vor Ret – der 
var de mest formående 
Mænd – som stod Keiseren 
nær –Jeg tror Du
Men selv man overfaldt 
mig i min Stue med 
de gemeneste Skjældsord (fordi 
jeg havde den Nervesygdom) 
og Du husker vel Resultatet
Kristiania d. 12-10-1904.
Kjære Edvard Grieg!
Vil du godhedsfuldt læse disse
Linier og velvilligst overveie Indholdet.
Sagen er den, at jeg i disse Dage har lidt
Rom, den "chi lo sa" Mai 1871.
maaskee 11?
Kjære Ven!
Det skal Du ha'e Tak for! Det gjør ordentlig godt
i et gammelt Snøvls Hjerte at faae høre, at han dog
virkelig har vundet Dig til Ven. Noget han aldrig var
fræk nok til at Tro, skjøndt han havde en dunkel Anel-
se derom, og Fanden skulde ta'e ham, hvis han ikke
strax sendte Dig et Svar, saa godt hjerteligt og velment
som han formaar det. Jeg har modtaget Dit Brev
for en Time siden, og Du begriber, hvormeget kjært Gam-
melt der kom op i mig med Champagnesus, saa at
det øieblikkeligt drev mig til Papiret. Det er Lørdag
Aften, Folk ere gaaede, og jeg er ene - udi Natten
hos Dig min kjære, gamle Ven.
Tag saa det, jeg skriver Dig til, for hvad det er:
Nattetanker. Klokken er akkurat Tolv, hvilket jeg
forøvrigt ikke bemærker for at forhøre Effekten, men
fordi det i Virkligheden forholder sig saaledes. Filippo
høres snorkende paa den anden Side min Dør, Ca-
ligulas Buste staaer foran mig paa Bordet og sku-
ler ned paa mig, Winges optøiede Thor svinger Kob-
berkjedlen over mit Hoved - der er Stemning i et!
ikke sandt?
Efter denne Indledning turde Du maaskee vente Dig
noget Overordentligt som f. Ex Trolde, der dandse
med Grankogler paa Maven og ikke være fornøiet
Nei Du, - jeg er ikke færdig endnu,
jeg var borte og spilte igjen.
Suttam, suttam, sutilulilei!
den kaate Kvålins Hallingen
- og saa kommer den, - jeg
tror, jeg atter maa til med "tungsindig
vemodige" Mellemsats
og saadan er det jo paa Turen
vor ogsaa, vi kommer ikke
langt ned under Tinder og
Bræer, før der igjen klin-
ger et, aa Edvard,
der er saameget af den Klang
og den Tone i Din Musik, Utla-
dal og Friken og Skogdalsbøen
jeg blir lørdagen i Berlin, og reiser videre
om aftenen. Mine meteorologiske inte-
resser er nemlig begyndt at vaagne
igjen, og jeg vilde gjerne træffe prof. An-
mem (Chef for de høiere luftlag i
Tyskland). Skulde derimod efterretninger-
ne være daarlige saa fortsætter jeg selvfølgelig
uden ophold. Men det er ellers dumt
at forsømme anledningen naar man
har den, og det skader ikke at jeg skaf-
fer mig endel direkte forbindelser paa
haanden med meteorologen, hvis der
virkelig er saa at Motre i stilhed
modarbeider mig.
Jeg holder mit meteorologiske fore-
drag her fredag aften før jeg reiser,
samme Stene og under de sam-
me Oldertræer iaar som ifjor
og som dengang, da jeg som Gut
fangede Fisken med Hænderne.
Ja det er næsten latterligt, hvor-
ledes Livet i Naturen kan gjøre
en ung, - jeg synes næsten, jeg be-
gynder at gaa i Barndom-
men, naar jeg sidder nede paa
Næsset og fisker Bergjylter,
jeg har jo endog bragt det saa-
vidt, at jeg har bygget smaa
bitte Dammer og sluppet dem
deri - akkurat som i Gutteaarene.
Men, - det er saa deiligt. - Og
saa som det klinger i Stuen
vor! Det skal rigtig gaa løs,
naar I nu endelig engang
kommer, thi jeg er vis paa,
at baade Nina og Du vil
have Trang til at synge og
spille ud af alt dette deilige
Vaarliv. Ja velkommen,
er af Størrelse som en liten
Bibelhistorie eller Forkla-
ring. Ingen af Mennesker-
ne er søndagsklædt, og et
Bidsel er slængt paa Bæn-
ken. Det er netop som til
Hverdags og ikke som
til Opbyggelse. Forresten
synes jeg altid bedre om mi-
ne Billeder, naar jeg ser den
i Fotografi, end naar jeg
træffer paa Billederne selv,
saa jeg er bare vel fornøiet
og Heftet er meget vakkert
udstyret og morsomt.
Med Tak og Hilsen
Deres
Harriet Backer
over denne snævre og snusfornuftige
begrændsning, bliver man bare en
ufrugtbar fantast, i det høieste
skikket til digter eller noget andet
saadant genialt overmenneskeligt
noget.
Undskyld disse stemningsudbrud,
kjære Andræ. Men med en omskriv-
ning af et gammelt vers kan jeg med
sandhed sige:
«Jeg kun – stemningen har nu tilbage,
Gud lad mig aldrig, aldrig tabe den» -
Thi at udrette noget her i landet viser sig
mere og mere umuligt for enhver, der
har lært lidt. Det er de ulærde, de usag-
og ufagkyndige, alle de, som vil, hvad de
ikke kan, poetokraterne, demagogerne,
levebrødspolitikerne, Kleon’erne, skrig-
halserne, som dominerer alt og alle
heroppe. Samfundet forsimples et nos in
illo.
Deres hengivne
E H-g.
12.5.03.
om efterm. var han
daarligere, - ligger helt.
20/7 Johan her til
middag - Fridheim - og
Bødtkerbørn og tennis.
Riecks om aftenen. Altid
samme deilige sol og
samme forfærdelige
tørke.
21/7 Kristian mat -
han vil ikke mer
nu, ligger hen og bare
ønsker ett.
Hofjægermester Fearnleys
kom til middag - om
natten reiste Don og
han paa andejagt til
grev Lewenhaupt paa
Claestorp. Om jeg er træt!
Tante Henriette Krebs kom.
om Vinteren, naar den hjemvendende end-
nu magtesløse Sol strækker sine første
Straaler hen efter dem, i sin hvide
Dragt tager sig ud som store Blom-
sterbed af Lilier, Kalaer og Tule-
paner, hvis fine Skjær farvedes af
alektrisk Lys. Kom De herop, saa blev
De begeistret, saa maatte De skrive
et nyt Opus, og da vilde De sande,
at Ibsen har ment meget mere.
Musikeren er saa stor, at han endog
i den livløse Natur kan indblæse
Aand. hvormeget mere skulde De da
ikke kunne faa Aand ind i vore
Filistere, skjønt vi her oppe har saa
elegante Typer, at det er rent Synd,
at Forfatterne ikke kommer hid
ligesom Malerne for at gjøre Studier.
Ikke tror jeg, at Embedsmænd klarer
Filisteriet, saaledes som De antyder.
tionen, - og en fordel har den unegtelig, nem-
lig at jeg nu kjender hovedmomenterne
i de tilsvar, dine artikler vil komme til
at faa.
Wille, som jo hverken er fin eller
dybtgaaende i sin polemik, gjør bl.a. et
nummer av dit uttryk om det historisk
bekjendte møte mell. B. og E., og av at chance
for slike møter skulde forringes ved en
flytning til Tøien. Han skriver omtrent som
saa: Som bekjendt var det i en middag
hos Gunnar Knudsen at dette møte fandt
sted, og jeg kan neppe tænke mig at
vore professorer ved en flytning til Tøien
skulde synke ned til en saadan Paria-kaste
at de ikke længer kan bedes i selskap
med dannede mennsker. - Det kan
vil hænde at dette eksempel bør sløifes
naar artikelen skal ind i avisen.
V. Goldschmidts tilsvar blev forkjere, da
det er holdt i saklig tone og baseret
paa hans erfaringer derute fra. - Han
gir nøiagtige oplysninger om avstand
mellem universitets instituter og den
nærmest mulige industri, - likesaa
av sporveis- og jernbaneliners forløp
sammenlignet med forholdene ved Observa-
35
eldste gutt, Anders - en nydelig og sær-
preget 21 åring. Senere hadde vi
protestanter et forberedende møte og 
planla aksjonen. Snakket om for- 
mannskandidat i tilfelle vi fikk
mistillitsvotum'et gjennom. De foreslo
mig, men jeg hverken vil eller dur til
det. Vi vilde gjerne ha Gunnar
Larsen, men som redaksjonssekretær
i Dagbladet kan han ikke få tid til 
det. Spørsmalet utstår nå til
desembermøtet, da Bojer går av. 
Debatten på møtet var svært 
lang, delvis dårlig - Helge Krog,
som er så god i pressen, er merkelig 
lite god og uhyre omstendelig muntlig.
Sigrid Undset var klar og knapp og 
forfriskende sint. Men våre innlegg
snudde iallfall adskillige av 
de tilstedeværende, så hadde ikke
styret på forhånd skaffet stemmer 
ved å sende sitt postinnlegg
rundt til alle forordrende, hadde 
det hele gått anderledes.
Conservere: Men det Var Vel meget tienligt,
at Regninger og Liqvidationer Var rigtigere,
da mand tit seer Regninger uden nogen Li-
qvidation at gaa indtil 3die og 4de generation.
Dend Kongl. Forordning af Anno 1697 d 7de
Augusti finder mand ikke at Være sat i Exce-
cution, og det er ilde, at end og Dommere Ved
forefalden tvistigheder om Regninger en-
ten med levende eller i Stort boar, ikke
Veed hvorefter de sikkerlig skal Rette sig.
Hvad som den Kongl. Forordning af 5te Febru-
arii 1685 foreskriver i dend 12te Paragrapho,
hvorledis der skal forholdis med Handelen
i Bergen var  at ønske at derover blev
holdet, og nu ikke saa mange klager skulde
aarlig høris om, at ingen Contract sluttis om
Varene, og at forhøyelse af Saltet gods,
Vegten og Vragningen er u-taalelig.
Ud i Landet forhandlis Vare en deel til
Borgere, som enten har taget deres Borger-
skab i Bergen og altid i Landet ere boende,
eller og har taget deris Borgerskab i Trund-
hiem, hvoraf dend største deel fra Sep-
tembri og til April Maanet er udi
Trundhiem. Men disse Borgere er gandske
lidt formuende. Deris eniste Handel,
som de driver, er med Brendeviin, Tobak
befinde sig i kyndige hænder.
For det tilfælde at De indgår
på de opstillede betingelser, hå-
ber jeg derfor også på et for alle
parter tilfredsstillende resultat
af forestillingerne.
Deres særdeles forbundne
Henrik Ibsen.
og fordi - så føler også du i dette ny, lyse tem-
po, med det stærke opsving, med flugtfølelse, i 
seir!
For mig står din "Abel" som et pludseligt og 
uventet gjennembrud i din kunst. Om jeg vil 
bli mere glad i det, som kommer end det, som var,
om det kommende vil bli det ved jeg ikke. Men
jeg har en følelse af at
du i 
det kommende vil
gjøre dig til herre over helt ny og andre sinds-
egne end dem, jeg før har truffet dig i.
Kanske
Mulig tar jeg ganske feil
om det kommende
. Men deri tar
jeg ikke feil, at du
din
"Abel" har åbenbaret en 
stor og kraftig elasticitet i din kunstnerper-
sonlighed, som neppe nogen har anet.
Jeg vil selvfølgelig skrive - eller offentlig tale - 
om gruppen, så snart
når
den først er udstillet. Før 
nytter det vel ikke at blande sig i det, når man nu ikke
trodde at ha brug for mig som jury-mand. - Jeg kan
ikke andet end føle det som en forbigåelse - en tort.
Hvis det er muligt for mig vil jeg at komme løs fra museet (og skaffe reise-
penge) kommer jeg ned til Kr. ania under skissernes udstilling. Jeg har da megen
overmaade slette og kølige Veir
blev liggende 31 Dage; det var
jo ikke muligt at foretage noget
somhelst, og da vi havde til
Naboer Carl Mayer og hans Frue,
befandt vi os egentlig meget
vel i hele den Ladhedsperiode,
spiste godt, drak ikke Bier der-
til (det var for koldt dertil)
og paa Grund af den fuldstæn-
dige Apathie, man ved saadant
Rom, den 12. Juni 1883.
Kære Brandes!
Også denne gang må jeg
begynde mit brev med at bede
Dem undskylde at jeg først idag
besvarer Deres seneste venskabe-
lige skrivelse.
Det var mig overordentlig kært
at erfare at Deres afhandling over
mig snart kan ventes offentlig-
gjort i Tyskland. Straks jeg fik
underretning herom tilskrev jeg
Hanfstängls fotografiske anstalt
i München med anmodning
om at man derfra direkte vilde
tilstille redaktionen af «Nord
und Süd» to forskellige portrætter
af mig i kabinetsformat og håber
at dette nu forlængst er sket. Mit
navns underskrift lod jeg med-
følge på et visitkort.
Deres store værk over den ro-
mantiske skole i Frankrig har
rigtig meget af hinanden og faa hinanden saa
kjær som virkelige Søstre. Hils hende kjærligt
fra mig og sig hende, det var Skam at hun
ikke vilde besøge os paa Landaas og see hvor
vakkert der er. Ja iaar har jeg rigtig frydet
mig deroppe; vi havde nogle deilige Sommer-
dage i Mai, saa ubeskrivelig skjønne, at jeg ret
ofte ønskede at Du og Nina havde været der
og at vil sammen kunde betragtet og glædet os
i Guds herlige Natur; jeg kommer ofte til at
tænke paa Dig, som sagde at Kenc Garden i
London ikke maatte komme ved Siden af Landaas;
egentlig var dette sagt forat drille Faer
lidt, men jeg er saa fuldkommen enig med
Dig i at Kunsten, hvor stor og sjøn, aldrig
kan sammenlignes med det Friake, Yndige og
dog Storartede i Naturen paa Landaas. Desværre
have vi i den sidste Tid ikke kunnet nyde stort
Godt deraf, da vi paa Grund af Faers Sygdom for
det Meste have været i Byen; det har været en trist
Pintsefest for os, men nu vil det med Guds Hjælp
lig, og hele folkemassen morede sig; - det allerfornoieligste
var at høre smaaprinserne synge melodien med saa
høit, de kunde. - Hvert øieblik kom der jublende ud-
brud dernede fra plænerne, naar en eller anden ny af
de kongelige viste sig paa altanen. - Pludselig saa
jeg kongen bøie sig nedover den lille prinsesse Louise,
der laa paa knæ paa en taburet udover rækværket; -
han tog noget paa hendes ene efter engelsk skik bare
ben og holdt to sammenknebne fingre leende op mod
prinsesse Thyra, der hastig for tilside og med en liden
latter flygtede til de indre gemakker. Som en løbe-
ild og under stor munterhed og fornøielse gik det fra
mund til mund dernede paa altanen, at Kong Chri-
stian havde fanget en "sort husar" paa prinsesse Louises
smalben. -
Helt rask var jeg paa ingen maade endnu, og
legerne tilraadede fremdeles absolut ro og stilhed og
foreslog at sende mig ud paa landet et sted hvor der
var saa meget liv og mange børn. Derfor havde
tante Mathilde skrevet til Mynsters paa Emilsminde
og spurgt, om hun maatte tage mig med derud. hun
pleide nemlig hver sommerferie at være der en tid. -
er alt for varmt, fugler
er holdt op at spille.
20/5 Frøs vi med arsstand 
under grønne trær -
en pludselig iskald
nordenvind og jeg "kjenner
eni stram!"
21/5 Spiste Hola og Heim-
dal middag her -
Gottfred blev ved aftens-
bordet syg, feber.
22/5 Var Don om form.
oppe hos general Sørensen
og meldte sig til aktiv
tjeneste i tilfælde af
krig. Sørensen vil, at
Don skal passe grænse-
vogterne - han skal
reise til Sund i det
øieblik, det blir mobelisering.
innsetter hun sin hybel på Østen-
stad og vi skal være sammen, til
døden skiller oss at. Det er
en stor lykke for oss begge.
Mens freden hviler over våre 
sysler, raser alt vondt i Rusland
og Spania. Begivenhetene i Sovjet 
er som den franske revolusjon i 
langsomt kino-tempo. Det, som
i F. tok måneder, tar i R. år -
men likheten er påfallende. Nå 
utrydder da Stalin fra fote alle
sine forrige medarbeidere; snart 
blir det vel hans tur til å stå
mot muren -. Og om denne
Sovjets "sol" og "gud" og "far" forlyder
de latterligste motsigelser!
Han elsker bare sin mor. 
Han skal gifte sig for tredje gang.
Han lider av Augenia paeloris. 
Fantasien spinner om ham -
pålitelige underretninger kommer
ikke over grensen derfra lenger.
blev tat imot med slike henrykkelsesutbrudd, saa jeg syntes næsten 
synd paa  hans vikar, en snil tysk pater, som gjorde hvad 
han kunde – men faa ordentlig tak i menigheten kunde han altsaa ikke.
Idag tænker jeg jubelen dernede er over alle grænser. Vi har jo alle ventet forfærdelig
spændt paa dommen i Steinsvik-saken – men mange av arbeidsfolkene dernede 
har simpelthen hat det frygtelig, slik som de er blit forfulgt og plaget av 
sine kammerater. Leif Larsen og Asbjørn Pehrsson er nu begge i et fransis-
kanerkloster i Holland og skriver hjem, de blir mere og mere lykkelige for hver 
dag som gaar – men deres paarørende har jo bare faat høre om alt det 
som M.S. avslørte.
Jeg skal hilse saa meget fra alle her, men især fra Hansemand; 
han var saa henrykt for den kolossale hummerkloen og opbevarer den 
sammen med alle sine sjeldneste klenodier. Jeg maa forresten si, jeg hadde 
aldrig ant at en hummer kunde anta de dimensioner.
Hvordan blev det med det som De talte om den dagen ved
kirkeindvielsen? Til mig hadde jo fru Bomann-Hansen sagt at 
De efter en viss tid skulde faa løn. Men det blev saa forjaget for
mig, saa jeg fik ikke se mere til Dem, og sist jeg var inde, blev det 
endda værre – nu er det næsten bare at kapfly med klokken, naar jeg er
i Oslo.
Ja saa maa De leve saa vel og ha godt nytaar og tak
for det gamle! Og være saa snil at hilse baade hos Geist's og
i Neuberggaten.
Hjertelig hilsen
Deres hengivne
Sigrid Undset.
Hankø. 17.6.03
Kære Edv. Grieg!
Jeg sender Dem
min hjærteligste
Lykønskning - post
11
Den fornuftige Skabnings Frihed
staaer i et nødvendigt Afhængig-
hedsforhold til sin Idee, der hviler
i det høieste Fornuftvæsen, men
denne Afhængighed er ei forskjellig
Nørholmen Gaard
pr. Lillesand.
mig, naar De skriver."
Jeg: Tak, det skal jeg gjøre; jeg
gratulerer med Nansenfondet, -
nu er det jo fuldt?"
B: "Ja, nu har vi en million,
saa nu kan vi gjøre, hvad
vi vil. - Og saa skal vi
se, om vi kan faa det istand."
Det var det hele. Nogen kom-
mentar behøves ikke, da du
har samme forudsætninger
som jeg for at udfylde dette
sprinkelverk.
Jeg skulde bare ønske, at de
vilde "faa det istand" lidt fort.
Det er rigtig morsomt, at
far og mor skal til Väddø isommer;
de glæder sig svart begge to
27.4.1926.
Kjære Fru Backer,
tak for netop nu. Her er det omtalte brev
angaaende Monseigneurs jubilæum – saa faar De gjøre med
det som De synes
Nu har jeg skrevet til Frk. Zecher og skal
sende Dem besked, straks jeg faar svar fra hende.
Adjø saa længe og tak!
Deres hengivne
Sigrid Undset.
ord til Otto om Kristian.
Don var om form. nede
paa bryggerne med soren-
skriveren, som nu omsider
bebuded dommen i brygge-
sagen.
3/10 Var vi alene - læste 
den hele aften i fredelig
forstaaelse - noget saa
deiligt som stille kvelder!
4/10 Fik Don om form.
tilsendt dommen i
bryggesagen - han har vundet
mod at betale onkel
kr. 9000! - hvad han
altsaa tilbød at gjøre fra
begyndelsen af. - Med 
middagstoget kom fru
Helene Lassen, som om
til italiensk. Og nu lyder de papirer, vi har
faat paa barnet paa  "Andrea Castus 
Svarstad".
Mange mange hilsener til dig og dine søte 
unger .
din hengivne og lykkelige
Sigrid
3. januar 1931.
Kjære Kitti,
Tusen tak for din hilsen til jul, og for de
yndige lommetørklærne! Jeg blev saa glad for at faa en hilsen 
fra dig igjen – det er jo min egen skyld naturligvis, at jeg
ser dig saa sjelden, jeg vet jo hvor du er at træffe; men nu kommer
jeg saa sjelden til Oslo, næsten bare naar det er noget bestemt 
jeg maa ind for at ta del i, og saa kommer jeg omtrent bare til 
at gaa de nødvendigste erinderne og gaa op til min mor.
Og det er svært længe siden at du var paa disse kanter? 
Her har vi hat en deilig stille jul med ustanselig
snedryss; da gjør det ikke saa meget at vi ikke har set noe
til solen. Ingen gjester, undtagen Helene Frøisland og hendes 
barn nytaarsaften - og saa nu er Sigge Thomas kommet hitop 
for at hvile en liten stund. Jeg var saa træt selv, saa jeg
trængte til at være uten fremmede en jul.
Mange hilsener og godt nytaar ønskes dig og alle
dine
din hengivne
Sigrid Undset.
Ved
Nils Collett Vogts båre.
Av GUNNAR REISS-ANDERSEN.
Fordi han var et hjerteslag
Som gny av en aprilblå dag
Et kuldepust. Hvad fløi forbi?
hans åndedrag, hans hjerteslag
så sterkt, — så sterkt et åndedrag,
En frigitt ånd? Men her står vi.
så kjentes det som åndenød
Han er jo her, han er jo her,
En frigitt ånd —. Er det litt armt
at han var død.
så levende, så nu, så nær:
for sorgen? Da går lyst og varmt
Mot alt det livet i hans liv
et dikt i tanken op. En trøst,
Så slipp den dødes døde hånd
blir døden oss så dobbelt stiv
en livstriumf. Hans egen røst.
og møt ham her i liv, i ånd.
og kold, — mot ham så toneraus,
Her er, så lenge hjertet slår
Fordi han gav så rikt sig selv,
så sterk i ordet, dobbelt taus.
i diktet, — evig vår.
er diktet blitt et kildeveld
Gunnar Reiss-Andersen.
Et hjerteslag, et åndedrag —
som morgenblått og blankt kan le
så denne taushet. Vinterdag.
i dødens grå midtvintersne.
Sandvigen pr. Bergen
den 10de April 1875.
Min kjære Niske!
Da jeg saa ganske nylig
har skrevet til Vardo, saa vil jeg nu
henvende mig til Dig, endskjøndt
Brevet jo egentlig er foraarsaget ved
hans Pengeaffairer. Jeg har rigtignok
ikke meget at underholde Dig med,
men jeg tænker dog det vil glæde Dig
at modtage nogle Linier fra Din
gamle Onkel, især naar disse kan be-
rette at jeg er taalelig ved Helbred.
Ja jeg medicinerer jo rigtignok frem-
deles, og har oftere smaa Onder, men
det er dog store Ting at det virkelig
lader til at gaa fremad. I dette Øie-
blik forlod Signe og Agnes os, de vare
herude i et rask Ærinde. Sidstnævnte er
ikke rigtig rask siden hun i Man-
dags begyndte Skolegangen, klager
hver Dag over Hovedpine, hvorfor
hun nok skal ophøre igjen. Frøken
Pihl syntes stax at det var for tid-
lig for hende, og at hun burde Vente til
hun var 6 Aar, men Forældrene vilde
jo gjerne at disse To skulde have fulgtes
ad, men nu bliver det nok ikke saa alli-
gevel. Igaar kom jeg da endelig ud til
Johns. Tante og jeg roede lige herfra
Bøschens Brugge til Petanebryggen
i det yndigste Veir man kunde ønske
sig. Gamle Knud der for første Gang efter
sin Sygdom var paa Trappen, som ha
kalder der afhentede os. Jeg aflaad
Viisit hos Konows, og gik med i
Bergen 28/5 07.
Kjære Edvard! Gid Du
nu maatte have det
bedre! Jeg er meget spændt
paa, om Lyskuren virker som
vi ønsker, - det er jo noget saa
helt nyt. Men Solen fører jo
saa meget godt med sig! Ja
bare forsyn Dig med Solskin
og Solvarme, det kan vel
trænges. Thi heroppe - ja
Sol har vi jo, men saa
koldt saa koldt. Da jeg i-
morges reiste til Byen, var
det kun 3 ½ Grad Reaumur
og en bidende Nordenvind.
Igaaraftes blev jeg færdig med
Klagebehandlingen i Møderne,
saa nu lader det til, at
Det fortelles at kronprins Olav
er i et strålende humør om dagen.
Det har han grunn til. For meget
taler for at siste båten ingeniør
Johan Anker har bygget for ham
blir en fulltreffer. «Norna 6» har
hittil vunnet en rekke til dels over-
bevisende seire selv om det enda
ikke er blitt anledning til å prøve
evnene i hård vind. Men i almin-
delighet pleier jo ikke denne siden
av saken å være Norna-båtenes
svakeste - -.
Igår vant kronprinsen points-
premien for KNS's serieseilaser.
møte i Berlin. Det
var en meget kjær
erindring. Vi læser
om den Raiserliche
verbindungen Hvis
du i vinter i Decem=
ber kommer til
Berlin, saa er vi der.
Det er altid en
udelt glæde
at se dig kjære