MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
ledede til Februar-Revolutionen i 1848 og til Kongens De-
tronisering og Flugt fra Frankrig."
Således fortoner sig denne his store historiske begiven-
het som en personlig tragedie i en norsk malers liv, 
som selv tok flugten fra de oprørte tilstande og und- 
gik at opleve blod borgerkrigens rædsler.
At februar-revolutionen
og dens ideer
må ha gjort et sterkt ind-
tryk på B., må man formode, siden han senere i sit 
liv hjemme i Norge nærmest opgav sin politiske
maleriske
virk-
somhet og hengav sig til politik av Temmelig yderlig-
gående radikal, nærmest socialistisk art. Men
hele denne side sisste periode av hans liv er så litet 
historisk opklaret og forekommer mig så sammen-
sat i sine motiver at jeg ikke vil tillate mig nogen
dom over den. Han blev
høker
kjøbmand, spekulant, byg-
herre for en mængde arbeiderboliger - Balkeby på 
Hegdehougen - som brændte ved en stor brand. I Utvil-
somt har der foresvævet ham noget om at bli politisk 
arbeiderfører i likket med Mareus Thrane. Han var 
den første til at arbeide for tanken om egne hus for 
arbeiderklassen. Og altid var han på færde når der var 
spørsmål om statens og kommunens ansvarspligt
14. september 1939.
Kjære Ronald Fangen,
Takk for dit brev, og takk for blomstene fra
Solveig og dig til min mors båre. Ja, hun blev da begravet 
den 31te – dagen efter hadde det vel fallt os alle vanskeligere
å samle os om henne med våre tanker og våre bønner. Hun kunde 
huske, da hun var liten pike, at barna i Kallundborg la
sig flatt på bakken og lyttet, så kunde de høre kanonerne drønne 
nede ved Dybbøl. Det var startskuddet til den tragedien 
hvis sisste akt vi vel oplever nu – godt at hun slapp å opleve 
den! Hennes gamle søster, 82 år, døde to dager før henne, – jeg kan 
ikke annet enn synes, det er godt at Gud har tatt disse gamle 
og hjelpeløse til sig nu.  Men å tenke pa alle de gamle og
hjelpeløse ute i krigslandene er hjerteskjærende.
Man spør sig uvilkårlig, hvordan kan Gud la alt
dette skje – og glemmer, hvor innbidt vi og alle mennesker har
stridd mot Ham for vår rett til å velge, om vi individuellt vil holde
13/11. 29.
Hr. Bergendahl,
Jeg har ikke ment at uttrykke Tvil
om Hr. Kohners økonomiske Stilling, saa
der er han nok "god nok", han kan godt
være Mangemillionær for mig. Men nu
er det jo saa at vi har litt Uorden i Sakerne.
En Kontrakt er til at holde, det er derfor den er
til. Den skulde holdes selv om en Kontrahent reiser
til Troperne. Men kast ikke bort Penger paa dyre Tele-
gramer til Amerika, for min Skyld skal De ikke
gjøre det.
Deres ærbødige Knut Hamsun.
Christiania, 13/5 1900.
Kære hr. og fru Grieg!
Hjertelig tak for Deres elsk-
værdige telegram, som jeg blev
umådelig henrykt for. Og når
jeg først nu sender Dem min
tak er grunden den, at vi
næsten ikke har været alene
efter min første optræden.
Man er altfor elskværdig
imod hos her i Christiania,
og jeg er nær ved at blive ban-
ge, når jeg tænker på, at jeg
Dag som gaar, bringer Dig nærmere til
Vaaren og Hjemmet. Det er en Trøst
at vide, at Troldhaugen ifjor bekom
Dig saa vel! Du var jo forholdsvis
kjæk hele den Tid, du var herhjemme.
Maatte vi saa faa en lige saa god
Sommer, som den ifjor! Her stormer
det og vexler det som om det var i
April, men Luften er mild og god.
Meiserne er saa smaat begyndt med
Vaarlyden sin. Gid jeg kunde sende
Dig et Kvantum af den deilige mil-
de Luft! Hvor godt det er at vide,
at Du har faaet Sygepleierske,
gid Du maatte være fornøiet med
hende. De pleier jo være nogen velsignede
Væsener. Ja Flunza er slem paa alle
Kanter iaar. Jeg talte forleden med
Dr. Broch Martens, som sagde, at
her var rent ualmindelig meget af
den i Byen nu og det af ægte Sorten.
komme til
i sin Forbindelse med
den hele Samfundsorganisme at fremstille sig
som en ialfald historisk nødvendig Betingelse
for
almene
borgerlige Rettigheder og Goder,
Noget hvorpaa
Statssamfund med gamle
Traditioner som fEx. det engelske
viser
talrige Exempler.
Overalt hvor vi saaledes opdage et Princip
en Idee, der
altid
gjør sig gjældende i Samfundet, enten
den nu tilhører Retsgebetet eller hvilketsomhelst
andet
Feldt for den menneskelige Aands Virk-
somhed,
en Idee,
som hvor
Muligheden af nogensomhelst Realisation af
det Almeenmenneskelige er forhaanden, stedse
vinder større og større Terrain, stedse
frem-
træder med større Styrke for den menneskelige
Bevidsthed, og
i stadig Progression paavirker
Livet og Institutionerne, kunne vi være sikre
paa at den
er en Guddomsgnist, fælles
for den hele Menneskeslægt, og stemmende
med eller begrundet i den menneskelige For-
nuft, og de Institutioner, hvorigjennem det Almeenmenneskelige
tiltrænger for at aabenbare sig
ere følgelig
nødvendige og begrun-
dede i Retsideen.
Vi have saaledes mere antydet end udvik-
let, at der i selve Retsinstitutionernes Kjerne,
ligesaavel som i den Retning, hvori deres
Udviklingsproces foregaaer, er noget Fælles, noget
Almeenmenneskeligt, Noget, som har en høiere
Sanction, end den menneskelige Vilkaarlighed.
Det er med Undersøgelsen af disse Ideers
Gyldighed og Indhold Naturretten Retsphilosophien
beskjæftiger sig.
Anden Forelæsning.
Det er Noget, jeg ei behøver at fortælle
Dere, at denne Videnskab
ialfald som særegen Disciplin
her tillands er falden i
Foragt og næsten glemt.
De derhen
udelukkende
hørende Undersø-
gelser sysselsætte ikke den almindelige videnskabelige
Bevidshed; vor egne positive Ret
Romer-
retten, Statsøkonomien, Sammenligningen mellem
egen og fremmed Ret, Dagens politiske Spørgsmaal
lægge udelukkende Beslag paa Opmærksomheden
hos den Deel at vor videnskabelig dannede Al-
meenhed, som beskjæftiger sig med Studiet af det menne-
givet meget for at have hørt Nina
synge dette! Og i det hele for at bare
veret tilstedet ved anledningen, - Din
tale og det hele! Jeg kan nok forstå,
at stemningen har været oppe. Overko-
redet - hvad man kan sige om vore
bysbørn, stemning kan der komme over
dem. - At Du strøg mine streger,
var jo en selvfølge, - jeg er fuldstændig
enig i alt, hvad Du siger derom.
Og så kun endnu engang tak
for altsammen, - også hvad Du skrev
fra hotellet, telegrammet o.s.v. o.s.v.!
Jeg er meget glad over det hele, - ikke
mindst over, at det så vel har lykkedes
mig at give udtryk for, hvad også I, som
jo fra senere år kjender Frants og Marie
så meget bedre end jeg, ved denne anle-
dning havde på hjerte. Tak og atter tak!
Jeg skal altid bevare det som en kjær
erindring.
Med hjertelig hilsen til Eder
begge fra os allesammen
Din hengivne fætter
E. Hagerup Bull.
27.11.12.
64 The Grove
Hammersmith
London W.
Kjære Nils Collett Vogt,
tak for Deris brev. – Jeg har ofte hat
lyst at skrive til Dem, og isommer, jeg var i 
Danmark, reiste jeg ut til Gjentofte og spurte 
efter Dem, men da var de flyttet. 
Jeg tænker ofte paa Dem og føler det 
altid som jeg har saa meget at være Dem tak-
nemlig for. Skjønt jeg sommetider har indbildt 
mig, at De gjorde litt nar av mig - allikevel
har jeg altid hat en følelse av at de gav
mig en sympati, som gjorde mig godt og gjorde 
mig taknemlig. – Jeg vilde ønske jeg hadde
den evnen, at kunne vise folk elskværdighet 
slik at de blev taknemlige for det jeg kunde
gi dem – ikke fordi jeg forsøkte at være elsk-
værdig, men fordi de virkelig syntes, de mot-
Kristiania 6/3 98
Holbergsgade 11
Kjære Grieg
Hjertelig Tak for Din venlige
Brev og for Indbydelsen til musik
baade paa Mallys og egne Vegne.
At give noget
Tilsagn om
at medvirke kan jeg dog ikke,
jeg faar Besked om hvad jeg faar at ud-
føre. Jeg synes ikkeat jeg kan reise
til Bergen bare for at medvirke f.Ex.
ved en Konsert og det muligens bare
ved Udførelsen af et Værk. Jeg ved
at Du gjerne vil ordne det med av Hen
syn til mig; men det kommer vel
Krav fra mange Hold, som ikke let
kan afvikes. Dag forekommer det mig
at det fortrinsvis burde tages hensyn
til mig som den ældsde Sangen. Jeg vilde
kan ikke tro andet, end at
gjensidig Forstaaelse mellem
Folkets to Afdelinger maa
blive mulig; som glædelige
Varsler i saa Henseende be-
tragter jeg den varmhjertede
Velvilje vort "norsknorske" Arbeid
allerede nu møder hos en
Flerhed netop af de mest
- eller virkeligt - kultiverede
dansknorske; jeg kan her bare
minde om flere af
de bergenske Maalmænd fra
den første Tid; og nu Mænd
som Dem og Prof. Sars, foruden
flere af vore første Kunstnere,
som ialfald instinktsmæssig
drages i den Retning. Trods
min Sorg over Bjørnsons Stilling
kan jeg derfor ikke blive rent
mismodig, om jeg end finder vor
indre Splidagtighed alvorlig nok.
Deres ærbødige og taknemmelige
Arne Garborg.
99.
forbauselse besvarede jeg den nogenlunde efter hendes ho-
ved, nemlig - at "tingen altsaa maatte være til, siden
der kunde siges noget om den." - Ivrige botanikere
blev vi alle; men Maja og jeg kom aldrig til enighed
om, hvilket var det bedste og for en selv tjenligste for-
maal: at rive blomsten itu for at kunne bestemme
thil hvilken klasse og orden i Linnés system, den hørte,
- eller bære den hel og uskadt med sig hjem, - sætte den
ivand og i mange dage glæde sig over dens duft eller skjøn-
hed! - - Det gjorde ingen forandring for os, da familien
flyttede op i værftchefsboligen; afstanden mellem os var
lige kort; - vi kunde blot ikke mere controllere dem-
vore vinduer. De fik saa større leilighed til at
holde deres store, blandede, men saa hyggelige 
delig livlige aftenselskaber. -
De fire à fem aar, Geelmuydens boede her, var vist-
nok den morsomste og mest ungdommelige tid i mit liv,
som jeg dog aldrig har ønsket mig tilbage! mine nerver
blev staalsatte paa saa mange maader; og jeg fik
maaske en liden del af den selvtillid, der er nødvendig,
hvis man skal kunne leve blandt folk som, et no-
genlunde almindeligt menneske. Det var absolut ikke
17/3. 36.
Hr. Bergendahl,
Jeg kjøper ikke Ret til Lydfilmatisering
av mine tidligere solgte Stumfilm. Det greier
Selskaperne, saaledes som Olaf Fjord gjorde det
nu med "Pan".
Da De altsaa har lagt ut Kr. 500. - for mig
tør jeg vel gaa ut fra at jeg ikke længer hefter
med noget Beløp for Dem i Banken. Kr. 500. -
følger hermed, likesaa Deres Livspolice.
Jeg beder om at faa tilsendt det Papir
jeg underskrev i Oslo (eller det som Direktør Grieg
evtl. har omredigert og underskrevet for mig).
Vor Forbindelse er hermed ophørt. Jeg vil
intet ha med Dem at gjøre mere - ikke paa Grund
av disse smaa 500 Kroner, men fordi De ikke
vil nedlate Dem til at svare paa mine Brever
- ikke engang det siste.
Deres ærbødige
Knut Hamsun.
31.5.13.
Kjære Nini,
I’m so sorry! Det er engelsk og 
betyr jeg er saa lei for det og ikke som du kanske 
tror: dra paa taket eller no slikt. Men jeg kan 
virkelig ikke hjelpe dig med dine forfatterinder, dels 
fordi jeg ikke vet no om dem og dels – jeg kunde 
jo muligens faa skrevet no om dem, selv om jeg ikke 
har læst alt paa langt nær av Amalie og Camilla, og 
glemt det jeg har læst av sistnævnte og ingenting læst 
av resten – jeg husker iøvrig ikke navnet paa flere av de 
andre end Hanna Winsnes og Marie Colban og Magdalene 
Thoresen – jag og Elise Aubert og Clara Tschudi, skal de tas 
med? Men dels – det var det jeg kom bort fra deroppe, 
– dels vet jeg ingenting om dem, og dels faar jeg aldri tid 
allikevel; jeg har lovet prof. Karl Larsen no til Juleroser, 
som jeg neppe kan holde, og Krokvik no til 
Sir Williams jubelutgave som jeg ikke vet hvad jeg skal 
gjøre med og jeg skal flytte og ungen skal 
begynde med bukser og kort kjole – med de økede 
kræfter spreller og spænder han og hyler som en liten 
djævel, naar jeg bytter paa ham, og han saa faar de lange
Jeg synes Du snakker så gam-
meldags undertiden. "Du véd
ikke af
at
kvinner af det slags
stjæler", siger Du. Agnete er
ikke en kvinde af nogensom-
helst slags. Hun er sig selv,
jeg har truffet hende og lært
hende at kjende, intet andet.
Detteher, at man tar den og
den slags kvinder og til-
deler dem den og den
slags egenskaber - føj! for
satan! - 
Ja, jeg følte godt da jeg læste "Det
flager" at Du havde tænkt på mig
ved hende, den ene. Ja, tænk at
det gjorde jeg, skjønt hun slet
ikke var mig. Men noget af
mig var der i hende, og uendelig
Hr. billedhugger Vigeland
Sorgenfribakken 2
Kristiania.
No 40
"Sommernatsvind i slaattetiden" Eier: Maleren Henrik Lund
No 41
"Martsstemning ved Jølstervandet". Eier: Advokat Knudsen
eller hans arvinger -
(Om dette billede - se bilag til
"Foto II". "Hasselen", som De sign
- er en "graa-alder" med "huldre-
sopling", (som det kaldes her)
No 42
"Portrait studie af en gammel mand" Eier: Inger - datter af Høst
No 43
"Halvnøken kvindestudie". Eier: Rasmus Meyers samling
No 44
"Julimorgen kl. 3 ved Jølsters præstegaard
Eier: Fru Høst
Et lidet høidebil-
lede med halvraud-
denet hø paa hesje
i forgrunden.
No 45
"Sommervind over Jølsters præstegaard" Eier: Hr. Loennichen? Bergen
Jeg er ikke aldeles sikker
pat, om dette er eieren, men
se Deres bilag til "FotoIV". Som
nævnt der, syntes Inger Høst, at
det var mit bedste billede den-
gang - (jeg var ikke enig), men
kanske denne omsstændighed finder
eieren.
11/12 Kom vi hjem til
middag. Var om aftenen
paa Fridheim i anl. Lenis
geburtsdag.
12/12 Ægte December -
lod himmel,
rimede trær, barfrost. - 
Minni, Johan, tante Lena,
og pastor Diesen delte
min form. ligelig mellem
sig. - Don optat af
forhøret over de ulovelige
jægere (elg) segeanterne
Malm og Rustad, som
vared den ganske dag.
13/12 Mødte jeg paa min 
middagstur Julie -
foreslog hende at vi nu, hun
er kommet hjem, tar 
det parti at være høflige
ved at træffe Arrange med
Heugel, skal jeg selvfølgelig gjerne
gjøre det. Jeg
da have
at vide først og frem
om de har 
over vores
Musik i
, om De vil sælge den
fremste Forlagsret til Heugel
og omtrentlig den hvilke Be-
tingelser.
Bjørnson Siger, at De bør
Bergen 10/6 1906
Kjære Grieg!
Hjærtelig tak for Din
nytaarshilsen og Dine gode
ønsker for det nye aar; hvil-
ke min hustru og jeg oprigtig
gjengjelder baade for Dig og
Din hustru. Specielt vil jeg
ønske, at Du maa gjøre fra
Dig ved Det nuværende besøg
blandt katholikerne, og Du
for resten af aaret vil und-
gaa enhver liaison eller mes-
seliance lovede mest katolske
og protestantiske hospitals fruer
fortsættelse af Einar Lexows artikkel: Lidt om Nico-
lai Astrup" (Konservator E. Lexow. Bergens Museum)
paa afstand utløser de lodne
skikkelser, som færdes sommer
nattens dunkle lys, veistængte
fjeldbotners ulevede tilværelse gjør,
at der maa være ukjendte ting -
noget, som ikke er opdaget, for at
redde tilværelsen for menneskerne.-
Med hver opdagelse er der noget som
dør. -
Mystikken finder vi over alt i Astrups
billeder. I tegningen av hvert træ
dets grene, dets blad, i fieldenes
dyriske former, i ildens orme - er
han tro mot trold. -
En maler, som kjender og forstaar
karakteren i hver træsort, og for hvem
denne kundskap, sprungen og intimt
forhold til naturen, er en stadig fristelse
til den fineste detaljerte skildring,
meget meere besynderlig, som forudte det, Ca-
nonens Styrke og Varighed er saa meget
bedre end før - for nærværende Stangjer-
nets Priis er saa høy en 15 à 16 rigsdaler Skd,
saa er det Canon-Støberie et reent Tab, eller
liden Gevinst og Forvalteren vilde bede
Etatsraaden reent at indstille det. - Her
er et Valse-Værk, det eeneste i sit Slags i
Norge - det bestaaer af 2 Cylindre som ligge
oven paa hinanden og hvoraf det øverste
kun ved Skruer bevæge sig op og ned, efter
som det Stangjern som ligger imellem skal
plades meer eller mindee tyndt - det klip-
pes derpaa i Strimle paa Skiver som sætte
i hinanden og bruges saa enten til Tøndbaand
eller Spiger etc. Vand er her Riigdom paa,
ja tæt ved Værket ligger en Dam hvor
Vand bestandig underholdes af en Søe som
ligger 1/8 Miil fra Værket og kaldes Vandsøe -
Dammen er deelt i 2 Deele, giennem den eene
løber Vandet til Værkets Drift, giennem
den anden til den mængde Saugbrug /: 22 :/ som
i Molde, - disse Sauge maae betale
Etatsraaden for at holde Digerne ved lige
en 70 Rigsdaler om Aaret. -
alvorlig opfordring fra ham kunde
bevæge H. til at vende tilbage og give
sig under behandling af de læger, der
kender hans sygdomshistorie. Thi det-
te er trængende nødvendigt. Her har
han ingen at søge råd hos, eller vil det
i al fald ikke. Og derfor går han nu og
forfalder mere og mere dag for dag.
Deres beredvillighed til at stille tild
og arbejde til rådighed når det gælder
en venskabstjeneste, kender jeg jo af egen
erfaring. Derfor henvender jeg mig i
denne sørgelige sag til Dem. Det er et
menneskes liv eller fremtid, som her
står på spil.
Med vore venskabeligste hilsener til
Dem og Deres ærede frue tegner jeg mig
i hengivenhed
Henrik Ibsen.
hvis jeg skulde nægtes at gjøre mig bekjendt med - om
disse kom mig ihænde - de allerværste bøger; Gud ske
lov fik jeg dog ikke fat i saa mange af dem og havde
sikkert heller ikke farstaaet indholdet. Mende roma-
ner, jeg læste dengang, lagde en spire i mig, der ud-
viklede sig som opposition mod hjemmet - jeg me-
ner, med hvad der var passende eller ikke for os unge
i forholdet overfor de ældre og erfarne. Et brev hjemme-
fra bidrog ogsaa meget dertil. Jeg havde nemlig skre-
vet og fortalt med min sædvenlige begeistring om et
besøg hos nogle af Hannas venner, hvis familie far
ikke syntes videre om; dette blev løseligt berørt i mors
brev og bragte mig i stort oprør. Jeg mente, at alle
mennesker kunde være lige gode, og at naar jeg person-
lig likte dem, var det min egen, private sag - og at
jeg umulig kunde "tage skade paa min sjæl", om
disse mennesker ikke just stod paa samme samfunds-
trin som jeg -, osv. Dette var naturligvis heller ikke
fars mening! men ungdommen bærer jo ikke som re-
gel den ægte og sande filosofi i sig fra begyndelsen af,
selv om reflectionsevnen er der - heldigvis! da hav-
de livet ikke saa stort et værd. -
faaet udført, er produkter af de faa
øieblik, da kampen for tilværelsen
har komt mig en mager frist.
Men jeg skal ikke klage dermed.
Jeg har maaske dertil heller ingen
anden grund end den, som smerten
over at se sit liv forespilde gir.
Deres
Thorvald Klavenæs
det. Hidindtil har det gaa-
et godt; men jeg har intet
Haab om at faa det fær-
digt til Salonindleverin-
gen. Heller ikke tænker jeg
at faa mit Billede fra i
Sommer ned. Jeg blev saa
inderlig kjed af mine
Hjulmagere, da jeg saa
dem paa Høstudstillin-
gen, og jeg vil nødig se dem
igjen her. Saa har jeg taget
fat paa en Portrætskitze
af Asta. Mons reiser til
Australien for at blive Faa-
rehyrde i Archer-Slægten.
Kanske han alt skal
afsted i denne Maa-
ned. Mit Billedes Skjæb-
1905 1ste Januar
Været i Byen inat. Stort
Lag (40 Mennesker) hos Dr. Nissens. Muntert og
festligt. Dans. Nansen som altid utrættelig i
Dansen. Blehr, Horst og Garborg politiserte. Blehr haabefuld.
Svenskerns Krangel de sidste Dage i Unionsforhandl.
har gjort Høire sinte endelig. "Unionens Opløsning" tør
nævnes høit. Et Fremtidssyn: egen norsk Konge
af det engelske Kongehus. Betryggende udad,
om en norsk indfødt Konge var en
morsommere Tanke -
Garborg i jeg gik i dag morges en
Tur rundt Akershus. Sjøen en eneste
svart Røg. Skibene paa Havnen var som
sunkne i et sort Hav, saa Masterne
raget op i Taagen spøgelsesagtige som
fra "Flyvende Hollændere". Isen lægger sig vist
inat. Herude er klart og kaldt med Sol. Men
nede ved Slæbende staar Taagen som en Vag
af Dr. Dedicken og Frue (født
Brandes) fik jeg igaar vide, at Edvard Brandes
har anmeldt "Edderkoppen" godt i Politiken.
Det var en "Styrkelse. Brandes afgaar som
vært så god imod mig, og
har lært mig så meget. Han
var så streng og kjærlig mod
mig. Og mod alle menne-
sker, og i alle forhold sam-
vittighedsfuld, god, fin, klog.
For halvandet år siden
døde han, knust af livet, 49
år gammel. Sveget mishand-
let, forrådt af den kvinde
som var blet hans hustru.
Den kvinde, som han havde
git alt sit åndelige eje. Jeg
var i Xania om våren som
han døde om sommeren
for at sige ham farvel.
Aldrig, aldrig glemmer jeg de
dage vi var sammen.
Her i Kjbhvn. havde jeg en ven-
inde, der var en solstråle over
Lillehammer 23.9.1924
Kjære Collett Vogt,
Gid jeg kunde finde ord saa varme 
som jeg gjerne vilde og ønsket Dem tillykke,
og takket Dem – for hvad De har git mig
med Deres kunst, fra det første til disse 
sisste digtene Deres, og for Deres venskap, som
jeg tror jeg har hat i disse aarene, siden 
den dagen da De møtte en meget ung og grøn
ung pike som tumlet forvirret paa den
nordsjællandske jernbane-labyrint for at reise 
op til Dem i Fredriksverk og besøke Dem
paa Deres fødselsdag.
En het - Bøsken.
eller i tyrkisk fangenskap, en dame 
i høitt, en herre i blaa flanels
skjorte, en Borthen fra Kristiansund.
Johan fik sang og taler, jeg fik
at armbaand med diamanter med
tak for at jeg døpte Atalanta!!!
(Svært trist, for da Johan bad mig knuse
en flaske champagne mot baugen
av tolvmeteren og si Atalanta, syntes
jeg det var slikt tap: sludder, at
vi blev vist paa hanvedte. Og da
jeg ga mig og gik avsted for at
besørge daapen, kom jeg for sent.
Baaten laa paa vandet og Johan
hadde greid akten alene). Det
blev sagt og gjort og sunget og spilt 
det vidunderligste (ungarsk orkester)
Til slutt dans. "No hadde det
vortre løient, du, om han far 
hadde levd og vorre her, han var 
en selskapelig kar, ser du" sa
Ole til mig. Ole fortalte mig saa
om slegten Ø Austervold og
om fiske og landbruk og alle de
hundingen sin og sætter sig i pelskragen
og stirrer og stirrer, gud ved hvad det
kan vare for noe kart paa mig som
hun aldrig kan bli færdig med. Idag
er Martin Rommel tilbage fra Amma
han fulgte nedover med den Kjører
som tog med sig Frakken din igaar,
du har vel faat Pakken og Brevene?
Brød fandtes ikke paa Auma desværre
saa jeg er fremdeles brødlaus men jeg
fik Post 3 Dagblad og I Firda og P. o.s.v.
2 hefter Forfatterlexikon og 2 Breve.
Det ene aar fra Karen Køien om
Brødbagning og det andet er noksaa
hist Brev fra Velga som er afsat,
Du maa endelig gaa derned og tule
med hende, hils og sig tak for Brevet
Herrn Polytechniker Hartmann
aus Norwegen.
Abzugeben in Café Probst.
Neuhauser-Strasse.
(Hier.)
på traurige Fakta, dog det er vist
at jeg med al Energi vil sætte mig
til Modværge så længe som muligt!
Kunde jeg blot være hjemme! Det
er så trist at sidde her ensom
i det fremmede i den Jammer. 
De Digte jeg idag sender Dem
har jeg digtet for længre Tid
siden, - i de sidste Par Måneder
er der desværre intet kommen fra
min Pen. - Forhåbentlig tar
De mig det ilde op, når
jeg ber Dem godhedsfuldt at
sende mig de trykte Artikler
tilbage. N.B, kun hvis det ingen
Møie bereder Dem, og hvis De
skulde ha Dem ved Hånden. Der
er næmlig et Tidskrift hvis Red.
kan vedligeholdes, og Lovenes Virksomhed vedblive. Derimod synes
Forbryderne at burde straffes efter deres egne Lands Love, siden de
kun kjende disse da de begik Forbrydelsen, og deres Handlinger
hverken ere bleven mere eller mindre slette derved at de bortrømte
til et andet Land. Det er derimod problematisk om ogsaa Forbry-
delsens eller Forbindtlighedens vedvarende Virksomhed skal be-
dømmes efter deres Fædrenelands Love, f: Ex: om Debitor, i sit
eget Land havde indgaaet Contract om et Laan med 5 Pst Renter
og siden bortrømte til et andet, hvor han kun maatte svare
4 Pst; unægtelig kom Creditor her uforskyldt til at lide.
Den naturlige Folkeret synes at fordre, at enhver Forbry-
der blev udleveret; thi ellers aabnes en Udvei til at und-
gaae Lovens Straf, og den fælles Sikkerhed fordrer og, at
Forbryderen bør undgjælde for sin Forbrydelse, i det mindste
burde han straffes af det Land til hvilket han flygtede. –
Det er egentlig paa Grund af Regjeringen Territorial-Høi-
hed, at den kan fordre grændse-Told; thi den kan bestemme un-
der hvilke Betingelser det maa være Fremmede tilladt
at opholde sig i Landet. – I de Lande hvor man fordrer en vis
Deel af den Fremmedes Arv /:som hos os 6de og 2de Penge:/ udøves
egentlig en partiel droit de Auburne, skjøndt det er en langt
liberalere Fremgangsmaade, end at tilegne sig det hele; men
Principerne for denne Handlemaade, ere dog de samme. –
§ 296.
De Servituter, som forhindre Staten i sin Beslutning af
Krig og Fred, ere især farlige for dens Selvstændighed.–