MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
40.QUEEN SQUARE.W.C.
London
25nde Januar 1896
Højstærede!
De kan visst
ikke huske at jeg
engang har havt den
ære at træffe Dem, sam-
men med Herr H.L.
Brækstad, i den Skan-
dinaviske Forening i
London; men De kjender
formodentligt mit
navn i anledning af
ken. Fra hofmusikk modtog jeg idag en
anvisning, der forhåbentlig vil sætte
mig istand til at aflægge dem et lidet
besøg isommer. Å, hvor jeg glæder mig!
Med tak for alt, ikke mindst for dette
sidste og de ærbødigste hilsener til Dem
og Deres hustru
Deres
varmt hengivne
Catharinus Elling
Hvad mørket angår: Et af brevene til mig var un-
dertegnet A.G. (som sagt samme håndskrift i alle
disse breve). Frk. Blich har jo flere grunde til at
være mig mindre huld. For det første har jeg aldrig
gjort et skrids for at nærme mig hende eller
stille mig under hendes protektion. For det andet
er jeg ikke ganske af samme mening som
hun angående opførelserne i "Musikforreningen"
som jo dirigeres af hendes Johan. En voldsom
majestætsforbrydelse. Det har Haarklou også fåt
føle. Han har forresten måske været vel strid
den Tid. Hvis Rasmus
M., som Du siger, selv
har gjort Wik det For-
slag at udføre den til
Samlingen i 3/4 Stør-
relse, saa er det jo en
anden Sag. Men tu-
sinde Gange heller
vilde jeg i R. Meyers
Sted ha en af Viks fint
gjennemarbeidede
nøkne Menneske,
en af hans senere Ar-
beider. Det er ikke saa
let gjennem et Foto-
grafi at gjøre sig rede
for et Billedhugger-
værk, som maa rum-
beskues for at værd-
festum. Men den
store Dag var jeg
tilsøs på Vej til
gamle Norge, og vi
havde desværre ikke
Marconis Apparat
ombord.
Altså: Til Lykke
Kære Grieg, og Tak
med denne Banen og hver Gang har
jeg været saa lykkelig at faa Cupe alene.
Næsten ingen Mennesker.
Om Kvælden) Paa Tonsaasen mødte "Gudmund
Vognmand" en kjendt Skydsskaffer
i Valdersveien og vi kjørte i 16 gr.
Kulde over Tonsaasen til Fagernes
Hotel. Først en Times Kvil paa
Frydenlund (god Mad og elskværdige mennesker
v.d. Fehr fra Bergen) 
Her paa Fagernæs er godt at være.
Værten Lage Fossheim og hans Frue
prægtige, vakre og staute Folk og
Naturen omkring vidunderlig. En
af Døtrene, Ingebjørg, en rigtig indtagende
ung Pige paa 19 Aar blir  med mig
op til Slidre som Danseelev -
Saaledes skal vi eie hinanden
til vor sidste Stund. Dybt inde
og høit op! Den lange Tone
og det Øieblik paa Friken, - det
siger alt. Vel mødt snart!
Jeg skal klemme paa med Ligningen
alt hvad Remmer og Tøi kan holde
for at blive færdig nogenlunde tid-
lig. Tænk, om vi skulde kunne erob-
re en Uges Tid for os selv!
Jeg reiste Onsdag Eftermiddag op
til Tvinde for at hvile lidt, men
igaar, Fredag, havde jeg ikke Ro
paa mig længer, men strøg hjem
igjen, da jeg ikke syntes, jeg med god
Samvittighed kunde være borte fra
Kontoret idag. - Der var fuld Vinter
deroppe, men vidunderlig vakkert. Og
jeg trives der. Jeg faar stelle mig som
jeg vil, og Folkene er saa snille og
gode. Sjur Helgeland telefonerte vi
efter, og han kom gaaende over
2 Mil i Sneen med Felen og var
ligesaa glad som jeg ved Mødet.
To Melodier, den ene rigtig vakker,
gammel, fra hans Mor, og en Springdans
var Udbyttet. Du kan tro, jeg strævet
med at faa Springdansen fra Felen
paa Papiret; men saa Glæden, hver-
Kjøbenhavn K.d. 10/6 1895
Kjære Hr. Grieg!
I særskill korsbaand har jeg
tilladt mig idag at sende Dem korr.
paa Halvorsens Stykke i Partiten og
for klaver. Og tør jeg uleilige Dem'
med at sende samme korrektur
videre til komponisten, hvis Adr.
jeg ikke kjender:
Hvad mener De som Stykket kom
til at hedde paa Fransk.
Entrèe triomplhale des Boyards
Intermesso caradèriotiqne pour Grchestre
par st. Halvorsen.
Transcrit pom Piano par
Edv. Grieg
gjørelse og reiser bort med det samme,
ere de først borte, er det tidsnok
at Sladdren faaer frit Løb. De
maae ikke blive vred at jeg gjør
Dem nysgjerrig uden at nævne Navne,
men De faaer bestemt Kort sendende,
og det kommer ikke mange Dage
efter dette Brev.
Vi have et elendigt Veir herhjemme,
vexlende Kulde og Regn, det seer
sort ud med Frugtbarheden; vi
faae ikke det halve Frugt af
hvad vi pleie at have, og det
er en stor Skuffelse.
Naar De engang vilde overraske
mig med et Hardangerbrev, ved jeg
nok vil hvem der vilde blive
glad.
Sinsen 21.12.16.
Kjære Nini
glædelig jul da og godt nytaar
og tak for det gamle aaret! Haaber du faar det
hyggelig paa landet. Du har det godt som kan
absentere dig fra hele julelevenet –
Ikke fordi – jeg glæder mig til
jul iaar jeg og. Ungerne er et kors og en plage
men en kjender da det er jul naar de flyr i
dørene og kniser og titter og er syke av utaalmodighet
efter at festen skal gaa av stabelen. Igaar
kveld vi kom bilende hjem med 18 pakker og 
 juletræ bakpaa kom de styrtende ned alle
fire mobile for at bære op og Pei danset
bortover i sneen som en kalvunge og skrek at
 «det juletræet er vi saa glad i mama» og
Rom den 16de AuSeptember 1864.
Kjære Bjørnson!
Dietrichson har vist mig dit Brev;
at Du, dengang Du skrev det, i Slutningen af August,
endnu ikke var vidende om mit Svar paa Theater-
direktionens Tilbud, var mig meget paafaldende,
men at Du et eneste Øjeblik har kunnet være i
Uvished om hvilket Svar der for mig stod som
det eneste, der kunde gives, var mig noget mere
end paafaldende. Raad, af den Beskaffenhed, som
Du forudsætter, har ganske rigtigt været mig givne,
men havde jeg kunnet tænke mig Muligheden af
at Du gjennem Theaterforhandlingernes Gang i den
sidste Tid havde været i Tvivl om paa hvilket Punkt
Du egentlig havde mig, saa havde jeg, samtidig med
mit Brev til Theaterdirectionen, underrettet Dig om
Beskaffenheden af mit Svar, thi jeg kan godt fore-
stille mig at en saadan Tvivl ialfald ikke kunde
være til Gavn for Sagens Gang i nogen Henseende;
men, som sagt, det faldt mig aldrig ind at en saa-
dan Tvivl kunde opstaa.- I Midten af Ju-
li (dateret 16de) tilskrev Richard Petersen mig, under-
rettede mig om at Underhandlingerne med Dig var
gaaet overstyr og tilbød mig paa Theaterdirektionens
Vegne Posten som artistisk Direktør, eller rettere,
han forsøgte at gjøre gjældende at nu, da Du
ikke vilde, saa maatte jeg overtage Posten.
som efter min men.
øves formeget i Norge og
lidt efter lidt forsumper
samfundet - offentlige
hverv skal ikke være en
forsørgelse for uduelige for
ikke at si upaalidelige folk,
selv om de er fattige. - 
Krigen mellem Rusland,
Japan siges udbrudt.
9/2 Kjøretur med Borghild i
sneveir om formiddagen.
Roggegutterne forlod huset.
Om aftenen i herreselskab
med l'hombre paa Fridheim.
10/2 Forberedte vi vor folkefest.
Rygter i byen om at
kronprindsen skal komme
til den florerer, og gjør 
folk enda mer forstyrrede
alt paa gammel Vis, vi
stræver svært for at faa vort
nye Hus færdigt, og det er
det vel inden 1 Maaned. -
Holter er her i Byen, hans Fa-
der døde for circa 1 Maa-
neds Tid siden. Lammers
holdt igaar et Punschegilde
for ham, vi holdt paa
til kl. 2 om Natten; hvor-
for jeg er temmelig ør i
Hovedet idag, Nei, fra 2-6 er
forlidet Søvn.
Med mange Hilsener til Din Hustru
og Dig, forbliver jeg Din
hengivne
Thor Hals
og jeg naturligvis måtte forud-
sætte at direktionens valg var
det rigtigste.
Imidlertid samstemmer alle
de meddelelser, jeg hidtil har
modtaget fra Stockholm, deri at
hverken «Gina» eller «Fru Sørby»
får en i alle henseender fuldt ud
tilfredsstillende udførelse.
Hvor vidt dramat: teatern for
tiden besidder nogen anden skue-
spillerinde, som bedre vilde være
i stand til at tolke den sidst nævn-
te rolle, vover jeg ikke med bestemt-
hed at påstå, skønt jeg rigtignok
tror det.
Men hvad jeg fremdeles føler mig
fuldt forvisset om, det er aft «Gina»s
parti først kommer i de rette hæn-
der når det overtages af fru Hwasser.
I sin i tidningerne indførte
skrivelse udtaler herr direktør
Willman at en sådan rolleforan-
dring muligvis kunde finde sted
når stykket havde været opført
et større antal gange. På denne
udtalelse støtter jeg mit ønske
og mit håb om at «Vildanden»
sandrygger og fjeldskrænter (der er nemlig ikke saa lidet fielder
i ørkenen, - eller rettere i udkanten af ørkenen) der var ikke saa
ensformig, som man kunde tro, i et sligt vegetationsløst landskab,
den graa og røde sand blev af brudt af gulige slukter og røde fjeld,
og dybe styrninger ned i et lavereliggende elveleie, hvor der gikk
en blaa elv, - irgrønne kaktuser klorede sig fast langs de bratte
skrænter af mørknet fjeld eller sandvægger, - som det saa ud til, at
det stadig "rasede" ud af, - og om natten lyste det perlemors og-
tigt fra et snefjeld i nord for ørkenen, - det var den farligste
vei jeg nogensinde har kjørt med bil, men min araberchaufeur
(halvspanier) var ikke nervøs. -
Saa bar det da til Spanien. Det dampskibselskab, som jeg
havde kjøbt billetter hos havde indstillet sine router, da der
var forliden trafik, og vi maatte tage med et dyrt engelsk skib.
Der var frygtelig dyrt i Spanien og pengene begynte at
slippe op; - jeg havde været dum nok til at veksle alle
penge om i franc's - og frc. stod lavt i Spanien, - efter
tre ugers ophold der, hvor jeg fik se en masse kunst, reiste vi
til Paris, hvor vi traf alle de unge norske malere, som
var meget elskværdige og lyggelige mod os; - vi brukte
lidet penge der - mest til biler, - thi det var fra det ene
gjæstebud til det andet, - de vidste ikke hvor godt de
vilde gjøre det for os, - og der var svær stas med lillegutten,
som forresten var svært forvænt fra opholdet blandt araberne,
som rent sloges om at faa bære paa ham - endog gamle hvid-
skjæggge "profeter" eller rabier. Vi maatte opholde os en tid i
Paris, til jeg fik laant os nogen penge fra Bergen, - vi var
næsten blanc,- vi fik lidt fra konsul Mohr, men det var
ikke mere, end at jeg fik en varm kaape,
og en pariserhat
til min kone for det -
alene Beskrivelsen om de herlige Ting
I opvarte med derhenne er en Fryd.
Jeg nægter ikke at jeg vilde give
adskilligt, endskjøndt jeg jo ei har
saa ret meget at rutte med, for at
kunne overvære Concerterne hos Jer;
siden Fries forlod os, har jeg jo ei
engang hans Violin at glæde mig
ved, det var ikke ofte jeg hørte den,
men det var dog en Oplevelse naar
det skede. Vi faar haabe at Som-
meren muligens vil bringe os no-
get i den Retning ialfald faar vi
da Operaer, og det er da værd at
høre. - Idag har vi havt meget fiint
Veir, og jeg har spadseret baade For-
middag og Eftermiddag, men jeg er
og bliver stiv og ussel. Hele forrige
Uge maatte jeg holde mig inde,
og var rigtig temmelig klein; det
begyndte med egen heftig Opkastelse, men
jeg var min egen Læge, og jeg hav-
de dygtige og kjærlige Pleiersker.
Stakkels Bettebarnet! hun bar den
ene Nat ufortrødent baade paa det
Ene og det Andet, og lod Pigen sove
i sin varme Seng. Ja hun er en Per-
le, jeg mener naturligviis Bet. og
endskjøndt jeg jo gjerne undte hende
en Skikkelig Mand, saa synes jeg
nu hun er som uunværlig for os
to Gamle, og min Bøn til den gode
Gud er kun, at han vil velsigne
hende i enhver Stilling i Livet. Hun
aften hos Bulls i Cousine-Klubben
Men Jeg vil ikke stå fadder.
Gud bevare mig!
Men sangen skal jeg lage.
Kort. - Drachmanns evige pe-
nis er storartet. Så megen
ild som den har, trodde jeg ikke,
der var i Danmark fortiden.
Men jeg synes likefuldt synd
i det folk, hvis største digter
lægger sig i græsset og... ja ja,
lad gå! Det rager ikke mig.
Vil du hilse det rige
fuglerede ved din side og al
den kvidder omkring dere begge.
(at sige, når maverne er i orden.)
Godt nytår!
Hurra!
Bjørnst, Bjørnson
til værdig Opførelse af sine verdensbkjendte og berømte
Storværker.
En Ting skylder jeg mig selv i denne Forbindelse
at fortælle Dem. Fra dette samme Synspunkt som
nævnt og dragende mig stærkt iminde hvor overraskende
lidet imponerende Indtryk jeg i Sangerfestens Dage
havde fået fra Christianias største Orkesters Prestationer
og musikalske Udviklingstrin i det hele, så vovede jeg
straks i vort første Komitémøde at foreslå som af aller-
vigtigste Betydning for alle virkelig musikalske Interessed, -
at træde i Øieblikkeleg Korrespondance for Engagement af et
udenlandsk Orkester og nævnte specielt tydsk som f Ex.
Düsseldorfer's, som jeg troede at få erhvervet på rimelige
Vilkår, og jeg spurgte og mente, at vi alligevel kunde kalde
og indbyde til "Norges første Musikfest for norske Toneværkers
Opførelse". Men Alle som En udtalte sig imod min
Ide og fandt den umuelig, hvorimod jeg endskarpere
fremholdt, at just og kun et sådant samlet udenlandsk
Orkester duede for vor store skjønne Plan, medens
et broget norsk Orkester samlet ihop fra Xania, Xsand,
Stavanger, Trondhjem, Bergen og endelig det endnu
nødvendigvis manglende i Ensemblet, kompletteret fra
Kjøbenhavn, - blir hverken Fugl eller Fisk, hverken
Leiv eller Kage. Men al min Påstand blev
uensomt! Formand Hr Joackim Grieg svarede, at den musikalske
Side af Sagen, forstod han ikke at bedømme, men fandt
Tanken urealisabel, fordi Hr Edv. Grieg selv allerede var
Kjære Grieg!
Nu er jeg da i Ro paa Horten
og kan saaledes faa god Anledning
til at skrive og takke Dig for
al Din Opmærksomhed imod mig
under mit Bergensophold. Ja det
var koselige Dage; hyggeligst af
alt var at træffe Dig og Din
Kone og se Dit koselige Hjem.
Nu er jeg altsaa her og kjeder mig,
men da jeg har tænkt at lave noget
Smaatteri istand i Sommer gaar nok
Tiden. Jeg maa le naar jeg tænker
paa Bergenspostens Kritik efter
den 3die Concert, hvor smukt han
gik i Fælden i Anledning af Impro
38.
8. At Lovbud, der directe foreskrev Politiets Be-
tjente Noget, eller omtalte, hvad man i daglig Tale
kalder Politiuordner, gjeldte efter Lovbogens Emana-
tion, selv om de vare ældre, forstaaes af sig selv.
Dette er Tilfælde med Frdn om Politibetjenters In-
qvisition, 29. April 1684 - der dog først senere er
udvidet til Norge - og Fr 8. Decbr. 1685, Forbud mod
at skyde med Nøglebøsser osv. paa Gaderne. -
Anmærkning. Lovbogens Fortale lover Udgivelsen
af en ny almindelig Politiordning, og til denne
henviser da Loven selv paa flere Steder. Man
traf ogsaa flere Foranstaltninger for at faa
den udarbeidet, men man fik den aldrig fær-
dig, og det sidste Spor, vi finde til at den har
været paatænkt, er nok Res. 17 Juli 1711, hvorved
det er paalagt det kongelige Politi- og Commer-
cecollegium at indkomme med en Betænk-
ning desangaaende. Aarsagen til at ingen
almindelig Politiordning udkom, laa nok deri,
at den Mening gjorde sig gjeldende, at det var
hensigtsmæssigere at have særskilte Politibestem-
melser for hvert enkelt Sted. At ikke Lovgi-
musik efter en ideal målestok
og lad så dem deroppe sørge for
at få den udført. Alt andet vilde
være en mand, som Dem, uværdigt
og desuden til skade for os begge.
I midten af April måned for-
lægger jeg min bolig til Müncher;
inden den tid kommer jeg rime-
ligvis på et par dage til Leipzig
i literære forretninger. Kært skul-
de det være os om vi her i Dresden
kunde have den fornøjelse at
se Dem og Deres ærede frue for-
inden vor afrejse. - Med mange
hilsener.
Deres venskabeligst forbundne
Henrik Ibsen.
24.11.1926
Kjære fru Vislie,
Ja nu faar jeg altsaa benytte mig av 
Deres tilbud om at hjelpe mig med at hjelpe paa 
Hamar. Vedlagt følger kr. 300.00 i check – det 
er jo ikke meget, men der kommer krav fra alle 
ender og kanter i landet saa jeg kan ikke gi mere 
paa Hamar – foreløbig.
Samtidig returnerer jeg listen og sender
to brever som er kommet i disse dager. Det blir 
vel besst at disse to faa besked om at de 
kan hente kolonialvarer, der og der til et 
visst beløp – her i byen har jeg det paa den
maaten at jeg har en forretning som leverer til 
alle som skal ha mat.
Tak for De vil hjelpe mig! Jeg er
ofte rent motløs – elendigheten blandt smaafolk
er slik nu, saa det er som ingenting monner.
– Altid forlanger man det umulige
af dem man  elsker. Det
vilde være umuligt for noget
menneske at være sød hver Dag
i 16. Aar, men især for G., 
hvis Sjæl er i Skruestikke evig og
altid. Og det med Gutten er en
Sygdom,
desværre
af denslags, som har skjæbne-
svangre Følger for Patientens Omgivelser.
Ja, desværre, desværre!
Men tak alligevel for det
gamle aar og for alle Aar, du snille,

hjælpeløse og  ærlige ven!   x
Kjære Bjørn Bjørnson! Nu er
de vel afsted, takket være dem.
Jens havde mange svage øyeblikk
mens vi pakkede. dernede laa et
klogt brev fra hende, da vi kom
ned i logiet, aa hun er listig.
at Alfa og Omega er det
bedste på Charlottenburgudstillingen 
– hvor Vigeland osså udstilte – 
Jeg har i Tyskland fået to 
Bestillinger på Værket –
Det Jeg skammer mig lidt ved 
at sende ind til Blade men
sålænge Folk er så umulige 
får jeg gjøre det –
Det er vel den utrolige vederheftige
Lund der farer og sladrer til Hans
Jæger – Jeg har naturligvis kritiseret
Hans Jæger hvis Livsanskuelse jeg
aldrig har delt – og jeg har trukket tat
fuld Afstand fra Bohemklikken i
Kristiania – men store Egenskaber
– hans Villighed til at ta Følgen
af sine Gjerningerog sin «Martyr-
villighed har jeg altid sat høit
og jeg har altid sagt at han var
af de mest sympatiske Menesker – I Kunst og Künstler
Kva denne institusjonen gjer for
bondeungdomen er storfeldt.
Kaffistova der er einfeld og godt
drive. Der kjem no kvar dag fullt
med medeeinarar frå Rikshospi-
talet til  fyremiddags-kaffi.
Eller er det internat-folki
sjölve.
I den gamle skulegarden
stend eit grönt huntre, som
Ragna Nilsen hev planta, og kring
alle veggjer er blome-sengjer.
Gröne benkjer i solveggen.
Me sat ei stund der og
sola oss til alle var samla
og general Aavatsmark og riks-
antikvaren var dei yngste av
alle. Arnstein Arneberg er meir
tagal, likso byarkitekt Aars,
men når dei segjer noko er
det godt. Dei yngre segjer heller ikkje
Don og jeg reiste med
4 toget - han til jagt
paa Mølen, jeg til 
Kristiania -
14/11 Kom jeg hjem til
Rød og havde møde i
kvindesagsforn. om aftenen -
frk. Sophie Otterbeck "om
kvindeligt erhverv før og nu".
- Jeg har i mellemtiden (fra
28/10) været i Kria - hos
tandlæge, forældre og venner.
Tilslut nu søndag sammen
med Don paa Eidsvold hos
Haaken Mathiesens, fo hvor
20 jægere og jægerinder var
forsamlet til middag og mand,
til harejagt. Don har været 
deroppe siden tirsdag den
Kongsberg. Schjøtt var her ogsaa
i gaar.
11.  11.03
Idag atter fint veir. Har gjort færdig
det lille Hefte om "norske Bunader"
og git G. til Oversættelse. Det blev
for  vanskeligt for mig at skrive
 det  paa norsk. Jeg mangler
Ord. Karen og jeg var paa Beyer
husholdningsskole
i
efterm. Eleverne der lærer mange
nyttige Ting; men især at en Skole
for Piger maa være et Hjem 
hvis det skal lære dem noget for deres
Liv. Jeg saa med Glæde, at de nu
lærer at sy et ordentlige nyttige
store Plag istedetfor smaa Dukkemo-
deller -
Marmor er og Vel at finde, om dend skulde søgis, men
dend skal Vel Være best at faae i Findmarken, hvor ieg dend
har seet og prøvet, og befundet dend af meget bred gang,
og er af haardhed og fiinhed temmelig anseelig.
Om Findmarkens Amt.
Dette Land, som begyndis strax Ved Tromsøe-Fogderie paa
det faste Land, og Ved Hav-siden Ved dend Øe Loppen, er
udi længde noksaa stort som Nordlandenis Amt, og
kand ikke beregnis, efter de Mile, som regnis paa i Lan-
det, saa som det kand befindis at Syv Findmarkiske
og sommestæds i det høyeste Otte giør en grad. Reyserne
falder lidt ind i Landet, men mest Ved Øerne i Havet,
hvor de fleste Handelsstæder er og under-Kiøbmændene
sig opholder, og endelig indtil dend hvide Søe, saa at ieg
ikke om Landet i alle Fiorder har nogen ret Connoissance.
Landets Indbyggere er i alt med Nordmænd og Finner
637. Udi forrige tider har Været over 2000, og seer mand
over alt mange øde stæder, hvor der har boet mange familier.
Da nu er Kirker hvortil ere 2 og enstæds en eniste Mand,
uden hvad der af andre Kirkers Almue kand søge til samme
Kirker Ved Fiskerierne.
Ingen Agerdyrkning er i dette Land, dog har nogle be-
gyndt i en fiord kaldet Alten at saae noget, men
Høsten er meget u-Vis.
Græs kunde nok havis mere om Indbyggerne Vil-
de lægge sig efter at slaae det og holde mere Qvæg.
Fiskerierne derimod ere langt sikkrere end i
nogen Kritik er det ikke
derimod har alle de andre
Anmældere rost ham i mer
eller mindre Grad, og Kon-
gen af Spanien har udnævnt
ham til Ridder af den
hellige Isabellaordenen -
Olsen er ordentlig ganske
flau - han havde kanske
hellede taget Pænge - men
derom blev han ikke spurgt.
Jeg er glad ved at han har
faaet den - hos os har saadant
jo lidet at betyde - men ikke
saa i Udlandet - Du kjænder
jo Din gamle Rojalist og
Ven. Din Frue og
du selv hilses paa
det venligste. Din heng
Karl Hals
Herr Højesteretsadvokat A: Klubien.
Holmens Kanal, No 4.
S.u.
l vi skal anmode Garborg om
at skrive noget extra hertil
eller forandre noget
eller De vil selv henvende
Dem til Garborg i Xania
derom? - Men ialfald
om vi skal henvende os
til Garborg maa vi faa
vide hvad De synes?
Det foreløbige Program som
jeg havde tænkt efterat De
var slaaet feil var først
1) Mandskor (200) under Schjøtt
synger Velhavens Hvor sødt
at favnes af Aftnens Fred
til den ganske udkjendte Melodi.
(Den staar bl. a. i Ole Bulls
Breve udgivet af Alexander
ved Jonas Lie hos Gyldendahl)
Tale og Afsløring.
Torsdag Formiddag
Jeg indbildte mig at dette Brev
kunde komme afsted iaften, men seer
nu til min bedrøvelse af Avisen, at
der ei gaar Post til Udlandet for imorgen,
Du kommer saaledes at vente længe
paa Brev denne Gang, men ka va der a
jørrø? - Endskjøndt jeg jo ikke kan
siges at skrive meget ofte til Dig, saa
har jeg dog ikke synderligt at meddele.
Vi leve som Du veed stille, og jeg taler
med saa faa Folk, at jeg ikke hører
mange Nyheder, naar jeg ikke kan
læse mig dem til i Aviserne. Gamle
Lyder Nicolaysen har nu trukket
sig bort fra Banken, og i disse Dage
solgt sin smukke Eiendom til Consul
Christen Gran for Spdo 12000. Stakkels
gamle Mand! det maa være tungt for
ham at forlade det - han har selv ladet
det opbygge og havt med alle Anlæg at
bestille - men han har vel ikke saa
ret mange Levedage igjen; han er me-
get svag og affældig. - Igaar var det
Tante Grethes Fødselsdag, baade hun
og hendes Ægtefælle ere temmelig klein,
jeg kan ikke tænke mig at nogen af
disse To heller har mange Levedage.
Sophie forgav mig igaar, først i Stuen
og siden paa Gangen, i det Uendelige
med Beretninger om Faderen, der
vare mindre end opbyggelig at høre
fra en Datters Mund. Gud hjælpe mig
for ham, han er vist ikke et af vore
herres bedste Faar, men der er dog ond
naar Ens Egne ei kan være en Sund overbæ
med en så overordentlig sagkundskab
skrevne bog.
Overmåde kært skulde det være
mig om De vilde skrive min biografi
i et eller andet tysk tidskrift. Et al-
deles udtømmende materiale hertil
vil kunne erholdes ved henvendelse
til dr: phil:, bibliothekar Valfried
Vasenius i Helsingfors, som for om-
trent to år siden udgav, som afhand-
ling for doctorgraden, en bog over mig
og min digtning, afsluttende med
«Kongsemnerne» og som senere har
været beskæftiget med at fortsætte
dette værk lige indtil den nyeste
tid. Jeg antager at denne nye udga-
ve nu snart udkommer, og her Va-
senius vil på Deres anmodning med
den allerstørste glæde sende Dem
et exemplar. Ingen kender mit liv
og min literære virksomhed så
nøje som han.
Igår blev jeg glædelig overrasket
ved at modtage Deres oversættelse af
«Brand». Jeg skal læse den snarest
muligt. Foreløbig beder jeg Dem
modtage min hjerteligste tak for
dette fornyede bevis på Deres vel-
vilje for mig.
Mit nye skuespil er nu ud-
kommet og har vakt en voldsom
allarm i den skandinaviske presse.
mange Finesser i Vente. - Igaar var
jeg lige ind til Schanchegaarden
i Isdalen i Uveir, - det gjorde saa
godt som en liden Jotundram.
Søndag tog jeg med Toget til Hel-
dal, gik saa over Sædalen til
Jomfruskaret og saa bortover
Høiden til Natlandsfjeldsvarden,
saa Trapperne ned til Sterlings=Nat-
land, og langs Bækken ned til
Tvedteraas. Vidunderligst! Du ser
jeg har faaet et rent Rabies
for at gaa, men det er Selvop-
holdelsesdriften baade physisk og
psykisk, som er ude og gaar. Ma-
ven skal væk, og Arbeidskraften
op. Staar op hver Morgen Kl 6, men
lægger mig 10¼ a 10½. Meget at gjøre.
Bare hold ud og vær nogenlunde for-
sigtig med Diæten, men spis godt og
nok, hvil godt hver Dag efter
52
§ 36.
-
Religionens Sphære er Gudsriget,
som kaldes det synlige, i Mod-
sætning til Statens afgrændsede
Virkelighed. I Gudsforholdet fø-
rer Individet sin Samfundsud-
vikling sit hele Verdkusliv til-