MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
til 1 en million francs! Langen skulde
have en fast Gage af jeg tror
20000 fr osv. - B B svarede sluttelig
et uredt nei til mig gjennem Finn Henrikssen
og rasede samtidigt mod Garborg
og mig og slige Maalstrævere!
B B var altsaa haabløs. - Saa
til Jonas Lie som var da saa
snil strax at give Besked og
telegraferede Nei! Saa til Vilhelm
Krag. Nei! Uagt skulde skrive
til Tordenskjold, Nord Rolfsen gjorde
saa grundig Fiasco ved National-
theatrets Aabning at vi vovede os
ikke til ham, Paulsen Stakkar
syg og svagelig og en anden, tredie
Rangs Pust til Ole Bull! Nei, Nei.
Garborg henvendte vi os ikke til
for ikke at udæske de vrede Guder
med B B i Spidsen, vi er jo igjen
op i en ny saar Maalkamp her.
Men saa midt i min Sorg faldt
Paris 5/oct 1892
Kjære Grieg.
Jeg skynder mig
med at besvare Dit
Brev af 29de September.
Den 8 de allerde drager
jeg til Cherbourg med La
Bourgagne og er da i
New-York den 16de om
Alt gaar sin vante Gang.
Jeg faar Følge med
en gammel Veninde
med hvem jeg gjorde Over-
farten for 21 Aar siden.
400 alen fra hinanden, Klipper i Midten,
det nedre stærkere end det øverste, ved det øver-
ste begynder Skummet strax førend det falder,
ved det underste derimod falder Vandet som
en rullende Blyemasse og formerer først Skum
i Faldningen, lig den hvideste Snee. Den
skrækelige Susen, det skummende Fald, den
uophørl Fart hvormed det skyder frem,
de toe Saver som drives deraf, den modige
Lax som vover sig op imod den og finder
i den sin Grav alt dette er for en Tilskuer
et lystigt Syn, for en Digter Stof til Sang.
Kiørte hiem med Generalen som fortalte os
underveis at en Captain af hans Regi-
ment havde opdaget en Maade at separere
Grøde Steen fra det Cement de havde arbeidet
den i langsomelig Tiid, havt den ligesaa
compact som Steen-Massen selv
Ligesom Leeret om Foraaret mellemstun-
der formerede de saa kaldede Tællegrøb, for
formodede han maatte det Cement paa den-
ne Maade løse henimod Foraaret alle disse
Grøde Stene fra hinanden. - Om Aftenen spiste
jeg paa Generalens Gaard ved Byen, hvor jeg i
hans smucke Have saae nogle Færskener i
Drivhuset hvoraf nogle allerede for 5 Uger
siden havde formeret sig, og eet var saa
Høistærede og kjære Herr Professor!
For Deres tvende breve min
hjertelige tak! Efter omhyggelig overveielse
af Deres sidste skrivelse vil jeg gaa lige løs
paa dens besvarelse: Jeg er selvfølgelig fuldt
opmærksom paa baade vigtigheden af og den
store interesse ved, at den danske rets reception
i Norge i perioden før lovbogen bliver nøiagtig
gaaet efter og fremstillet i sin sammenhæng,
ligesom jeg vilde anse arbeidet hermed for
særdeles tiltrækkende. Jeg havde imidlertid
tænkt mig, at denne del af retshistorien fra
min side fik hvile, indtil de foregaaende
perioder vare behandlede. Til dette resultat
kom jeg ikke alene, fordi mine materialier
og studier hidtil havde sigtet paa en fremstilling
af den ældre tids retsudvikling, men ogsaa
fordi hine første perioder hidtil ingenlunde
foreligge færdige, ja neppe nok skizzerede i rets-
Trykfejl frabedes!
Kristiania 12.8.08
Kjære tante Kirsa!
Nu har jeg saa længe pønsket
paa at skrive til dig og sender dig 
vedlagte afskrift af farmors beretning
om gamle oldefader Dahl, og her har 
du ogsaa mit fotografi fra "Debutaaret". –
Nu skulde jeg jo von rechts wegen 
ha mængdevis at fortælle dig, men har
egentlig ikke mere at berette end ellers.
Jeg kiler paa ved begge mine to
læster og da faar man ikke tid til
synderlig rangel.
Her har vi igjen fuldeste vinter
nu, saa vasken fryser i kjøkkenet og
sneen i Nordmarken ligger opimod 3 meter
dyb.
Jeg har næsten ikke været ude, hos
Vinteren op i en Fjeldbygd,
hvor der er meget at male,
og hvor intet forstyrrer. Sin-
dings taler om det samme,
og det var bra, om vi blev
flere Malere. Egentlig har
jeg haft Glæde af hvad jeg har
gjort i Sommer. Det store
Billede blev kraftigt, og der var
Farvepoesi i det, om jeg end
langtfra fik det, som jeg vilde.
Jeg sender det til Chigago.
Saa har jeg disse Skitzer
i Kjøbenhavn, som Eilif
og de andre Malere roste
meget; men nu faar vi
se, om Ufærdigheden ikke
forarger i Kjøbenhavn, hvis
Kunst aldeles ikke lider af
Ufærdighed, tvertom.
Ja, Farvel, hils Din Kone
hjertelig! Jeg tror gjerne hen-
min torvmyr altsaa i rigtig tid af
Blomquist indsendt? Du saa det vel
ikke i den nye ny ramme?
Jeg maler et interieur her fra mit atélier,
det kan hænde, det blir noksaa bravt.
Saa sidder jeg model for fru Ancker,
hun maler mit portrait. Jeg er meget
sammen med de danske, Krøyer, An-
ckers, Villumsen og nogle andre, og de
ere hyggelige, men det trætter mig at
være alene norsk. Idag kommer kanske
Grønvolds og Werenskiold det er vor mi-
ddagsdag idag. Krøyer vil jo altid spise
kvægbif og dyrt, og der har mellem os
alle og ham været en venlig strid som nu
er endt i et kompromis, hvilket er
Richelieu til 2 fr. 50. Krøyer har
jeg forresten kommet til at lige godt
rigtig godt. Han maler et umuligt bil-
lede, ja han faar det vistnok saa
godt sammen, som det overhovedet er
muligt at male det. 31 portrætter,
hele comitéen og malerne til den franske
udstilling i Kjøbenhavn. Saa har Jacob-
sen, bestilleren, givet hver især karakter
Thrine (hos frk Vogt) 
her. -
9/3 Reiste Don og jeg til Sund.
Blev der til 16/3. Havde
meldt lindt frostveir -
akkurat nok til at
ødelægge harejagten. Don
var en dag ned til skog-
møde (og middag) her paa
Rød. 14/3 fik jeg vide,
at studenterne gjerne vil 
ha mit foredrag nu paa
lørdag og jeg slog til - godt
at ha det overstaat.
Brev fra Sigrid at en
af hendes medarbeidere
har frid til hende.
Selvfølgelig. -
3. 6. 1926.
Kjære Tore,
i anledning det vi vekslet etpar
ord om ute i gangen paa Bondeheimen 
vil jeg bare si dig, at hvis intet uforut-
set kommer i veien, saa reiser jeg til
Vestlandet ca. 15 ds., og da er det vel
bedst at saken blir ordnet forinden?
Lørdag er jeg optat – tandlægen om for-
middagen, og om eftermiddagen reiser jeg til
Hamar og blir vel der til mandag, men
passer en av dagene ut i næste uke for dig?
Ring op, er du snil!
Haaber det staar bra til med
Aaslaug og Jo – ja med dig og da natur-
ligvis!
Hilsen,
din
S.U.
Lysaker. 20. Aug. 1903.
Kjære Hr. Grieg.
Vi har været oppe i Fjeldene, ellers
havde jeg forlængst skrevet Dem til
for at udtrykke min Glæde over
at De og Deres Frue synes saa godt
om Bordopsatsen.
2)
derfor sidder de så inderst inde på høisædet i
mit hjærte, mens alle de andre aldrig kommer
indenfor dørstokken engang. Og Garborg har
gjort det i den grad, at jeg virkelig kunde være
bange for at komme til at nære noget der ligner
det man kalder "kjærlighed" for ham. Ja det er
underligt at treffe et menneske
der
har tænkt
og følt
så
ens med en selv, og hvis arbeide for
at komme løs fra alt det, der bandt så stærkt,
har havt en så ensartet form. Ja jeg ved slet ikke
om han føler det så, men jeg for han taler aldrig
direkte
om sig selv, men jeg har følt det. Ja han er en
fin natur, det er sikkert. - Men ikke fortæl
nu dette om Garborg til nogen eller lad nogen
anden læse deres brevet (ja jeg mener ikke deres
kone), for jeg kunde ikke tåle at bli drillet med
det, 
ikke ingang af dem
eller at høre det igjen i en profaneret eller
vulgær-
iseret
form, og det ved de
er
uigjenkaldeligt vist,
når det går gjennem flere hænder. Jeg vil aldrig
mere betro dem noget sligt, hvis de siger det til
et eneste menneske. Jeg er forskrækket over
"Arbeidsfolk"!
Er det muligt, at de siger det?
Vigeland
at burde gjøre opmærksom
paa, og mener Du, at der ikke
bør søges om Pension, saa
skriv det hurtigt til mig
og jeg skal da tale med Ha-
gerup derom. Fristen for
Andragenders Indsendelse ud-
løber c. 23de d. M. -
I Harmonien har der, som
Du ved været Begivenheder i
den senere Tid. Paa General-
forsamlingen indstillede den
gamle Direktion, at Selskabet
skulde stille sin orkestrale
Virksomhed i Bero for, men
paa et Forslag af Kinding
vedtog Forsamlingen, at det
skulde overlades den nye Di-
rektion at træffe Afgjørelse
i saa Henseende. Denne nye
Direktion bestaar af Kin-
ding, Børre, Arkitekt
Kielland, og Eivind Grieg, hvor-
hos valgtes OR Sagf Jebsen
skrinlægge erindringen om dem, - så
kommer de os imøde i deres bøger, ikke
som gjengangere (var det ligt!,) nei som
fulde, levende mennesker med kjød og
blod og sin egen naturlige stemme.
Vil de tænke dem at de skildrer situa-
tioner der til punkt og prikke ja indtil
deres yderste detail har existeret
i det virkelige liv, - ja for nylig, (uf det
er ganske fælent!) og vil de tro at deres
mennesker siger akkurat de selvsamme
ja de ganske selvsamme ord der er falden
fra levende menneskers mund i de givne
situationer. Jeg bæver når jeg møder deres
mennesker og jeg kunde fristes til at sige:
"Hvoraf ved de det"? altsammen?
Og nu Ågåt, den herlige, elskelige men-
neskelige Ågåt. Hun lærer en stakkel
påny at elske, ja elske menneskene.
Hvor er hun ikke skjøn, - ret som om
Rent ut sagt saa har jeg da ogsaa alle det legitime
ægteskaps goder - og ingen av dets pligter og besvær endnu. Intet
husvæsen - det vilde ikke lønne sig herovre, hvor man omtrent maa
gi det samme for møblert værelse uten kost som med kost.
Vi har hver vort store, hyggelige værelse, min mand og jeg, og
begge vender ut til smaa villahaver og grønne trær - ja nu næsten
bladløse da. Skjønt dette stedet er boardinghouse, saa faar vi
vore maaltider servert alene for os to i et litet kabinet neden-
under. Og min ægteherre forlanger ikke saa meget som at jeg skal
sy hans knapper i og stoppe hans strømper - tvertimot tror jeg
næsten han betragter det som et kjedeligt bryderi, hvis jeg leter
i hans skuffer og bortfører nogen av hans filler - skjønt han
efterpaa takker yderst pent og høflig for mit "bryderi".
Og bedst av alt er det, at han er den samme kjære søte forelskede
gutten, han altid har vært mot mig og at ingenting er ander-
ledes mellem os nu end det var for aar siden i Italien og
i Paris. -
Hittil har jeg arbeidet paa min nye bok, men for etpar
dager siden sendte jeg ind manuskriptet. Jeg hadde ingen følelse
selv ialfald av at det faldt mig vanskeligere at arbeide end
før - men nu glæder jeg mig til at lægge bort alt denslags
for en god lang stund og helt gaa over til andre sysler.
Naar vi kommer til Italien - det blir vist desværre ikke
Kjære Stina og Fredrik,
Gledelig påske ønskes dere fra
Sigrid.
at kjæmpe imod førens I kom saa
vidt som I nu ere, derfor nu, da
I virkelig høre hinanden til, saa vær altid
kjærlig og bliv hinanden tro til Slutning;
tag fat paa Livet med freidigt Mod og
glem alt det Forbigangne. Dersom Bønner
og ønsker kunde gjøre Eder lykkelige; da
er jeg vis paa, at I skulle blive det;
thi jeg er sikkert ikke den Eneste; der har
sendt sine brændende Bønner til Gud
for Eders Fremtid; og Han vil høre dem
saafremt I ogsaa forene Eders Bønner
med vore, ikke alene nu i denne Tid,
men altid, hele livet igjennem.
Bene og jeg have under Arbeide to smaa
Tæpper, som I maa være saa snil at
lægge foran Eders Senge og beholde som
en liden Erindring om Eders Søster i
Bergen; dersom Eders Bryllup ikke var
blevet bestemt i saadan Fart, skulde der
blevet færdige til rette Tid, hvilket desværre
nu var en Umulighed, især da vi i denne
Tid have temmelig meget at bestille, da
- 3 -
nok, at Intet er oplyst, som betager Vidnet sin
Troværdighed. Selv ubekjendte Personer ere efter
1-13-5 fuldgyldige Vidner, naar de kun gjøre Rig-
tighed for sig, hvor de ere, hvor de have deres Ophold,
og hvor de ere at finde. I Tilfælde af Indsigelser mod
Vidnets Habilitet paaligger overhovedet Beviset
den, som drager Vidnets Lovfasthed i Tvivl.
Naar man henfører Manglerne, der kunne betage
en Person sin Habilitet som Vidne, til tvende Klas-
ser, nemlig Mangel paa Evne til at gjøre rigtige
Iagttagelser /: Mangel paa Forstand og Skjønsomhed :/ og Man-
gel paa den Redelighed, Sandhedskjærlighed og Uafhængig-
hed af slette Motiver, der tilintetgjøre Formodningen om
Udsagnets Sandhed, eller med andre Ord, naar man ind-
befatter de Egenskaber, der skulle findes hos lovfaste
Vidner, under de tvende Hovedbegreber: Dexteritet /: Ev-
ne - Dygtighed :/ og Sinceritet /: god Villie :/, da danner
man sig Categorier, der hverken ere udtømmende,
eller staae i nogen bestemt Modsætning. De ere ei
omfattende nok, fordi visse Betingelser, som Lovgivnin-
gen fordrer, for at Udsagnet skal have fuld Beviiskraft
som f. Ex., at Vidnet skal henhøre til den christelige
Religion, ei uden Tvang kan henføres under nogen
moralsk eller intellectuel Kategorie, ligesom man
neppe vil regne visse physiske Mangler, som Døvhed,
Blindhed o. s. v., eller Mangel paa tilstrækkelig Kund-
skab i det Sprog, hvori det Udsagn, der er Gjenstand
for Vidnebeviis, er afgivet, til Mangler ved Dexte-
riteten. Modsætningen er ikke skarp, fordi
den Mangel paa Klarhed og Fasthed i Forstanden, som
Til de unge. 
Det er sørgeligt, hvorledes de unge med for tiden er henfalden
til drik. De kan ikke engang have en flaske brændevin uden
at drikke sig fuld: Nei før var det andre tider. Jeg mindes
bare fra den tid, jeg var liden. Min fader kjøbte, som skik og
brug var for ca. omtrent tyve aar siden, hver jul et anker bræn-
devin; men aldrig saa jeg, at han drak andre drukken. Han gjor-
de det nemlig til en hemmelighed, at han havde brændevin,
og han var en mand, som kunde holde maade med det, saa
han gjerne havde det hele aaret rundt. Kun en sjelden gang
hændte det, at han kjøbte 2 ankere om aaret. Men det gode
var det ved ham, at han aldrig drak, saa nogen saa det,
eller tød nogen en dram for ikke at skade ved exempel eller
lede nogen i fristelse. - Nu naar jeg alt i længere tid har
har været totalist, ligesom jeg i længere tid ogsaa har af-
holdt mig fra brændevin og aldrig har været synlig beru-
set, kan vel mine unge venner forstaa, at det er en rigtig
sag. Ja kjære unge venner dette er fakta sandt. Derfor
vil jeg bede enhver af de unge, som ikke er totalister, til
idetmindste at være maadeholds mænd og dermed forstaaes
ikke, at de ikke har lov til at tage
et par
glas nu og da. Nei
ingenlunde. Kun maa det ikke overdrives; thi da ved vi af
egen sørgelige erfaring, at det er skadeligt for vor helbred.
Hvorfor skal vi ogsaa ty hen til de sterke drikke, naar vi
har saa gode sager som separeret melk? Før kunde det enda
være tilgiveligt; men nu maa det betragtes som samfunds-
fiendtligt, og derfor bør vi afholde derfra.
med megen agtelse
en totalist
regnes med Assistance fra det Kgl. Theater.
Begge de nævnte Sangkræfter have været
hyppigt anvendte baade af Musikforeningen
og Cæciliæforeningen.Til Fru Gulv-
brandtsen henvender jeg mig idag.
Jeg vil bede dem, om og foreløbigt
den 10 November for Concerten, jeg
gjør Regning paa, at Theaterchefen vil ind-
komme med Tilsang om ikke at ansætte Open
denne Aften.
Et Par Spørgsmaal maatte jeg bede Dem
vænligst besvare mig.
I Klaverudtagets pag 47 og pag 63 er den
8 Takter Solo, hvormange Stemmer ønsker De
paa hver Stemme?
pag 53 er angivet, at Satsen N - O med
Koncertopførelsen kan udgaa. Skal dette Sted
udgaa ved denne Leilighed ?
Jeg havde haabet at kunne laane Materialet
af Koncertforeningen. Prof. Malling siger mig
at De selv stillede Materialet til
Disposition ved den daværende Opførelse.
Vilde De kunne gjøre dette ved denne
Leilighed? Eller vilde De kunne laane mig
Idag komme Fnu Holmgen til
Byen. Der er Plads paa Løken.
19.6.04
Ved Feillæsning af et Kort fra
Fru Holmgren havde jeg forstaat at
hun vilde komme herud igaar.
Telefonerte og skrev strax til nogle
andre Damer.  Fru Nissen, Fru
Werenskjold og Fru Brandes kom;
men ikke Fru H. Der stod Søndag paa
hendes Kort, da jeg nøiere skulde se
til. Maatte desværre  sige nei idag,
da  Garborg var i Vente, og jeg tænkte
at reise ind til Byen og møde ham
idag. Han kom imidlertid i Nat.
Helga og jeg var oppe og ude i Haven for
at se hvad Hunden gjødde paa.
I forgaar laa nemlig to Omstreifere
paa Laaven, da Arbeidsmanden
16.1.99.
Dr. Henrik Ibsen. takker
forbindtligst for de tilsendte bil-
letter men kan desværre ikke benyt-
te samme.
er rektor ved skulen og ordförar
for byen (eller bygdi?) Byen hev no
7000 ibuarar, og dirar er kvar 6te
"på kassa". Skatteprocenten yvi 18.
Industriens velsignelser.
Röyken frå smelteverke og
"Carbiden" låg tett nedi gjenom
dalen og løynde vatne. Men uppi
högdi, der eg budde hjå frk. Ingebjörg
Söørensen, hadde me sol og herleg
vår. Frk. S. hev vore lærar ved
seminarane alt frå Hognestads tid.
Det er den 4de styraren ho no
arbeider under. Stöylen kom vist
etter Hognestad.
Det er eit kristelig privatseminar, og
som hev "Norskdom og
Kristendom"  til fanemerke. Der
vert vist elevane endå meir enn
ved andre seminar "upplærd til
små teologar", som ei ung gjente
ved loroms seminar eingong sa.
Ø. Sinsen torsdag.
Kjære Nini
tak for sidst. Haaber du er frisk igjen. 
Jeg ringte ut til dig i lørdags og Marie sa du var iseng endda –. 
Jeg gik ikke paa Thits foredrag, var for træt.
Av nyt:
Regine har indleveret katteboken i forrige uke 
– men det vet du kanske. Hvad du ikke vet er at jeg har gjort 
dig en stor tjeneste (antar jeg du vil synes) Jeg traf fru Kinck paa 
gaten med en diger pakke manuskript som hun vilde ha noen til 
at læse og hun hadde tænkt paa dig men jeg avværget faren og nu 
læser jeg det selv: det er ca 300 sider tætskrevet og utydelig skrevet. 
Det var igaar jeg fik det og jeg har ikke rukket at læse stort: det er 
ikke saa uklart som hun pleier skrive; jeg tror der er noget ved det, 
men det er gyselig vidtløftig, som sagt, jeg har bare læst ca 50 sider 
endda. Men jeg haaber du takker mig for at du slap denne jobben!
Jeg formoder det er din skyld at jeg har faat et 
opus av Sletto, og det er jeg ikke svært taknemlig for. Jeg skjønner ikke 
et levende ord, for mig ser det ut som bare et røre av uklare dyp-
sindigheter og soleklare banaliteter – og et fælt sprog. Jeg kan ikke 
se noget norsk i landsmaalet – jeg synes alle maalforfatterne 
later til at tænke paa daarlig riksmaal og oversætter til «maalet» 
– de tænker ikke paa sit eget naturlige sprog. Pokker vet hvad 
jeg skal skrive til manden – tak og ære og ikke mere, tænker jeg.
Jeg selv er oppe kl 7 og ser barna avsted paa
Baronesse Else Schaffalitzky de Muckadell,
Rødkilde
pr Ulbølle St.
Danmark.
Cher ami! Reiser sandsynligvis 
Torsdag på en 2 Dages
Tur til Kjøbenhavn – Håber 
vi træffes – Spørg efter mig 
Torsdag aften kl 8 Angleterre
Avec tous mes sentiments
Edvard Munch
er mange som venter paa det. – Imorgen kommer frk. Baadstø 
og skal bli over søndagen, saa paa søndag blir vi en hel liten 
menighet.
Msgr. Kjelstrup er desværre ikke bra i vinter - det er ikke heldig
for hans hoste med denne vinteren - vi har ikke set solen omtrent i hele januar, 
men det sner og sner omtrent hver dag; gamle folk heroppe sier at de har ikke 
set saa dyp sne siden for 40 aar siden. Mine to aar gamle frugttrær i haven 
er helt nedsnedd, saa bare ett og andet særlig langt skudd av de største 
trær stikker op hist og her. Det blir spændende at se, om det alt skal braa-tine 
paa en gang, for da er jeg ræd at hele Bjerkebæk skal bli fløtt ned i byen! 
Jeg haaber at De og Deres nu er friske. Og saa undres jeg paa
om De kommer til Hamar engang i vinter eller i vaar?
Med bedste hilsen,
Deres
Sigrid Undset.
se, at alt det øvrige "retter sig
i Marschen". - Du har vel hørt,
at jeg den 23de ogsaa iaar fik
mig en Svingom med den 90 aa-
rige Heltinde, - hun engagerede.
Ja, det er utroligt; hun var
saa flink og kjæk, og opgav
sig selv som 19-aarig. - Jule-
aften havde Marie og jeg først
paa gamle vante Vis en stille
Julestund paa Næsset, endog
med et lidet Juletræ paa Bor-
det. Dernæst var vi hos Børre
og Nancy, hvor der var meget
hyggeligt, men noksaa mange Men-
nesker, saa den stille Julestemning
ikke egentlig laa i Luften. Ma-
Lillehammer 29. november 1935.
Kjære Peter Egge,
Dit brev av 25de er det jamen ikke lett at svare paa.
Naar saa mange av dere mener, at det virkelig er av betydning for For-
fatterforeningen at jeg tar imot formandsvalg, saa vet du at jeg ikke
vil undslaa mig. Men hvordan det kommer til at gaa er en anden 
sak – jeg har hatt et nervesammenbrudd og lægen sier det er overanstrengelse, 
og det er meget langt ifra at jeg er ovenpaa igjen, det merker jeg bedst naar 
jeg nu igjen har forsøkt at arbeide litt. Saa det gjælder altsaa at 
finde en flink viceformand. Tror du at dere kan faa Elster til det? 
Med flytningen min er heller ikke noget ordnet. Stedet her
er jeg nødt til at selge, saa meget er visst, og jeg vil forsøke foreløbig at
faa leiet hus ved Høvik eller i Asker – Nini og Stina Paasche bl.a.
skulde være paa utkik for mig. Det blir altsaa til vaaren — jeg har 
ikke lyst til at ta en flytning før det er blit nogenlunde mildt i veiret. 
Boken din skulde jeg ha takket dig for for flere
dager siden, men saa blev jeg altsaa for trætt igjen. Den er vældig god, synes 
jeg, men grænsesløst uhyggelig. Det er aldeles beundringsværdig hvordan en 
føler tvers igjennem, at ingen av disse menneskerne er igrunden "fæle", 
og endda bærer de sig alle sammen at som om de var det. Og hvor det er norsk!
Jeg vilde ønske, at hele dette verket kunde komme ut i Tyskland 
snart – da vilde de faa vite litt om det nordiske menneskes styrke og 
begrænsninger:
Jeg maa indrømme at jeg synes synd paa Barbra. Ulykken
beviser det modsatte. Her er raske Folk der lever
længe see meg. mindre ud af Øjne, Vanen giør
alting den Røg jeg troe Ungdommen altid er vant
at taale taales i Surendalen meget vel. Hr Hage-
rup havde en meg fortrefl Indretn. i sit Fiøs
/ Fæehuus / i stædet for at Urinen af Qvæget om
Vinteren randt ned og fordærvede Gulvet tilli-
gemed Aasen / Bielkene Bygningen hviler paa /
saa havde han giort en Kielder under Fiøset
i denne Kielder bl slengt Straae, Muld, Kostaf-
fal Blade etc. igiennem Hullene som er anbragte
i Gulvene rinder Urinen ned i denne Kielder
og frembringer der efterat have trængt igiennem
den i henved 2 Aar den allerbeste Giødning.
Fiølk er et Ord som bruges her i Egnen nmg
for snaksom, høfl, tækkel i Værdalen heder
det mange i Tallet. En Soldat fra Surendalen
kom til Værdalen paa Marchen mod Sverrig tilli-
gemed nogle andre Soldater og bad en Kone om
Mad; O nei i ere saa fiølk; hvad er vi for høf-
lige hvorledes forstaaer i det; nej i ere saa
mange i Tallet. Reiste Torsdag den 24 om
Eftermiddagen Kl 5 fra de fortrefl Folk paa
Rannes til Surendal aae som ligger 1/2 Miil
derfra. Sura Elven havde anrettet meg. Skade
Veien som siden var lagt længere ind, den arbeider
sig paa fl Stæder længere og længere ind, midtveis
omtr. saa vi en Bondegaard som alle sagde vil-
de med Tiden bl et Rov for den, vi kom til Su-
rendal og stoed af paa et meget got Giæstgiver-
stæd, hvori vi bl en Times Tid, til Baaden
var færdig. Kl henimod 7 roede vi fra
Land og kom til Framnes som er midtvejs
Paris Nytaarsaften 1887.
Kjære Edvard Grieg!
Jeg kan jo ikke have
saa stor Mening om det; men
jeg tror virkelig, det forholder
sig saa, som den danske for-
fatter og Pariserkorrespondent
Richard Kauferman under stor
Ivrighed Sagde mig i et Sel-
skab iforgaars at, - kommer
Hr redacteur!
Jeg ved, at Thommesen ikke er hjemme,
han har lovet mig, at dette skulde faa
komme ud, naar det var færdigt, jeg ønsker
meget, at det kommer imorgen.
Det er blevet længre, end jeg selv synes om,
men det var umuligt at faa det kortere.
Jeg ønsker det hele, skulde det være for
vanskeligt, saa kan til nød sløifes paa
første side fra den ene blyantstreg til
den anden, men aldeles ikke mer, og helst
vil jeg have det hele. Jeg tror nok at jeg
trygt kan love, at jeg ikke kommer mer
i denne sag.
Jeg har prøvet at træffe dem i telefon
et par gange idag, men forgjæves.
Forbindtligt
Kitty L. Kielland
17/4.
se gammel Mesterværker i gam-
mel Kunst og studere vor Tids-
nyere Kunststrømninger
Saaledes er
Dette var Meningen meg dette
Privatstipendium, og Pengene
derfor
kan Kund  bruges paa denne
Maade. Omtr dette bad Eilif
mig selv at sige eller skrive
til Wentzel; men jeg ved,
at De selv etter Hulde vil
kanske Hulde bedre
kunne sige det bedre naar
hun har sat sig ind i Sagens
Sammenhæng. Det er vist,
at kan har mine varmeste
Ønsker med paa Reisen.