MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Søndag 13/9. 31.
Kjære Tore!
Jeg lægger ind de 15 Kroner, men
jeg vil alvorlig bede dig avstaa fra den Turen
du taler om. Det vil for det første gaa mange Ganger
15 Kroner, for det andet er ikke Turen ufarlig. Din
Maate at kjøre paa er ikke en moden og ansvarlig
Chaufførs Maate, det viser Merkerne paa vor Bil og
de Reparationer jeg har maattet koste paa. Du skulde
istedet for at kjøre som en naraktig Spirrevip heller
vise dig like saa voksen og moden i din Kjøring
som i alt andet. Du har utviklet dig til en forstandig
Kar i alt mulig, synes jeg, bruk da din Forstand ogsaa
ved Bilrattet og husk paa at om du kommer nogen
Minutter senere frem saa er du kommet frem uten
Fare og uten Ødelæggelser paa Bilen. Jeg hadde den samme
Chauffør til at kjøre mig til Valdres og tilbake til Oslo igjen,
og det var med den største Tillit jeg la Merke til at han
sænket Farten ved hvert Møte med andre Biler og i hver
Sving av Veien. Det var en Lørdag jeg kom ind, og om
Lørdagene er det en enorm Utrykning av Biler med Folk
som tar sig fri fra Eftermiddagen, min Chauffør var gammel
i Faget, han var forsiktig i sit Møte med disse Hundreder
av Biler og undgik at skrape indpaa mere end en tosket
Spirrevip som i sin Naraktighet bare vilde fort frem.
Igjen La France!
Har du holdt i den haand, ja - en egte, ren la France -
en fuldkommen, rigt udfoldet rose?
Og forstod du dens dybde, dens væld og resonans
i forms og farves, dufts metamorfose?
Sig + bragtes tonebølger at svinge i dit sind, 
og stemtes i akkorder hver luftning om dit kind.
A-moll - la France med smil fra barneøine
Mon du magtet at fange den liden vingealv
og følge dens lek og vink saa ømme?
Mon du hørte dens harpe - at strengene skal
- dit eget hjertes eventyr og drømme?
Sig, dulgte rosensløret din barnefantasi,
mens sjæl og tanke løstes i fred og harmonie?
A-moll - la France med sol og glød i favnen
Hør, hvad var det du følte med læben, Zefyrlet
mot blomsten, den bæger - var det glæde?
Eller vemod - - - Du kunde som du og gens perle græ
og nøies med refleks - - Nei, heller beder
om lov til selv at være, og være litt i pakt
med livet, skjønhet, ynde, natur og rhytme, tak.
A-moll - la France, Euterpes røde rose!
Lagertha Broch
Hjertelig tak for julehilsenen!
Maatte det nye aar være Deres helbred
en naadig hersker!
Forøvrigt trækker jeg mig stadig mere
tilbage fra aktiv deltagelse i vore fælles
anliggender. Jeg kommer paany i
stigende grad frem i vort offentlige
liv, og om jeg end er fast besluttet
paa, at der i denne retning er grændser,
som ikke skal overskrides – op i den
egentlige politik agter jeg ikke atter
at blandes eller blande mig –, saa
paalægger dog hensynet til mine
landsmæds gjenopvaagnende
tillid mig den pligt ikke at støde
deres ethiske begreber eller fordomme
altfor stærkt for brystet. De kan jo
ligesaalidt for, at de tænker og føler,
som de gjør, som vi kan for, at vi tænker
og føler modsat.
Deres meget hengivne
Ebbe Hertzberg.
München, den 29. Juni 1889.
Kære herr boghandler Lund!
Tillad mig herved at an-
mode Dem om godhedsfuldt at
ville sende mig en veksel for det
beløb, jeg ved kvartalskiftet måt-
te have disponibet hos Dem.
I begyndelsen af næste må-
ned begiver vi os til Tyrol for at
tilbringe resten af sommeren
der. Antagelig vælger vi Gossen-
sass, hvor vi før så ofte har le-
vet. Min postadresse bliver i-
midlertid indtil videre uforan-
dret.- Med vore bedste hilsener til
Dem og Deres ærede frue tegner jeg mig
Deres hengivne og forbundne
Henrik Ibsen.
fru Frølichs klinik, forfærdelig forbrændt – men det
gaar da godt fremover. Men det var en skrækkelig tid
og er det endda – arten av undersøkelserne som M.K.
skal foreta høres saa uhyggelig ut. Her er ikke hyggelig
her heller. Signe overanstrengt og den mindste ungen
hendes skral. Og paa Kampen er det grusomt – 
S. var resigneret, gentlemanlike og elskværdig som ikke
paa syv aar og jeg syk av samvittighet, mens jeg sat
der med ham og de to rædsomme ungerne han har
at slæpe paa –Trond mere ynkelig og til at faa
vondt av i begge betydninger end nogensinde før,
og Gunhild hadde klippet cutting paa sig og saa
absolut ikke ut som en dydig ung pike, endda jeg
tror at hun er det –endda. Ebba er paa Askov 
og har det deilig – det er endda en lysstraale.
Ja du kan vel ha nok med dit eget –
men jeg er cut up – og fredag skal jeg i gjestebud til
Peter Egge; jeg hadde sendt han blomster - 
Stia bene, cora - din Sigrid.
29/5 Vi tænker og taler
bare ett, og aviserne
er fulde af det ene -
og det er deiligt at leve!
Generalforsaml. i
kvindesagsforn. om aftenen,
hvor jeg udgik af bestyrelsen
i al ro, hilset af taarer, 
smukke ord og haandklap.
Og jeg kjender det, som har
jeg faat et par fjær til
i vingerne. -
30/5 Vaar, vaar! Alle
æbletrærne blomstrer
og alt er allerdeiligst!
Om form. overvar jeg en 
konference mellem
Don og Johan ang.
processen, de fører om 
Brekke og Krappeto vandfald.
Vi var på Holmgild fra 22de
til 3 januar. Svært koldt iår og en 
mengde sne, til hen der for tømmer-
driften. Den nye forstenester Spilhaug
en liten reisse få Odalen, ladd
med energi. Må skogen og Johan
få glede av ham.
I Spania, ved Tesuel, har de
slåss uavladelig i snestorm og kulde -
drept og drept. I Frankrike er de 
stadig på randen av revolusjonære
bevegelser. I Kina rår japanerne sig
som de vil - byer brenner, elendige 
kvinner og barn på stadig flukt.
I Europa vokter stormaktene på 
hverandre som villdyr i spranget - 
nyttårsbudet er om svære nye rust-
ninger i alle land. -
O jul med din glede og
hellige fred...
Det er også ganske aparte. Jeg har 
taget dit brev frem, og hver gang jeg har 
læst det igjennem, har jeg paa en 
prik vidst, hvad jeg skulde sige dig, 
men naar du jeg sætter pen paa 
papiret, er det væk altsammen.  
Mandag 10de marts. 
Akk nei - alle mine planer gaar istyk-
ker. Jeg har fortalt dig, at jeg vilde 
være forfatter? Jeg kan ikke faa i 
mit hoved at det ikke vil lykkes. 
Jeg ved nemlig fra saa godt, hvad 
jeg vil skrive om, hvordan jeg vil skrive 
men har jeg i fire timer faaet sammen 
en side, saa er den bare til at 
brænde op næste dag. - Akkurat som 
naar jeg vil skrive til dig - jeg ved, 
hvad jeg vilde sige, men ordene her 
paa papiret er saa underlig falmede, 
og jeg er bange for, at der tit kommer
Broren, skibsreder Blehr, har laget en
formue til sin mor sammen med sin
egen.
Der er Henrik Lund og frue, Pola
Gaugin og frue, Chr. Schou og frue, Blehr,
gamle fru Blehr, Mo Halfdan Raabe og frue.
Heiberg var saan "pen" vært, passet paa 
at vi fik mat, var ikke flink til at
svare godt engang, hvisket til os allesam-
men, at vi var nydelige. Til mig sa han:
aa, saan som hjertet dit triller foran dig
hele veien i alt, du sier; og næste morgen
er det ikke træt, men tar paa at trille
igjen.
Henrik Lund var pragtfuld -
rumlet og støret, fortalte og hermet, et
overskud av natur og artistisk lone.
Ikke før var den unge fabrikeier Chr.
Schou gaat - ut paa natten - for H. L.
holdt en tale til Gunnar Heiberg og
fl karikerte bordtalen, herren til Sinsen
ved middagen hadde holdt for Heiberg - 
en liten taapelig og selvyd tale. Det
2) livet, blodige, en enkelt
myrdet, sønderrevet på
marken. Og når jeg går her
på gaden, næsten aldrig kom-
mer jeg hjem uden at ha set
af sorg og nød, det som søn-
derever mit hjærte, jeg
kan ikke gå udenom alt dette.
Lykkelig den, som se'r så 
højt tilvejrs at han kan det.
Får jeg lov til at leve, og skrive
videre, så blir mine bøger ikke
lysere. Hvor skal jeg ta det
fra?
Jeg havde en bror, som jeg
fra barndommens allerfør-
ste tid elsked og beundred.
Og det blev ved livet fremover.
Mere og mere kom jeg til at
holde af ham. Ingen i verden
- min mand undtagen, har
Nina og Edvard Grieg!
I Sangens kransede Fugle,
som flagrer fra By til By,
og nærmer i Kunstens Fèland,
og vinder et Verdensry -
tag en Tak fra "Bispen i Thule!,
til vi møder hverandre paany,
2
En anden Ting: Er det ikke saa at det er
Kommune-Myndigheterne /som ved Lov er
tillagt Ret til at skatteligne mine Møbler r|eller
ikke?
Men nu har "Erstatningen" skrevet op Stol og
Bord, Pot og Pande hos mig for at faa frem
den "astronomiske" Sum - bare i Kraft
av en nylaget saakaldt  "Forordning".
Et tredie:
De faar vel ikke Bruk for det lille "Regnskap"
jeg gav Dem, saa maa De venligst sende mig
det tilbake Jeg tænkte mig at De kanske vilde
oplyse Høiesteret om at jeg jo har gjort noget
som ingen av vaare "fire Store" har gjort -
og forresten heller ikke vaare tolv Smaa. Jeg
gav et Hundred Tusen offentlig, men mit lille
"Regnskap" har overskredet denne Sum til
trængende Kolleger og Kamerater.
Men nu tier de stille.
Naa ja, i Guds Navn!
vilde trives der, skjønt jeg trivedes
godt den sommer jeg boede der.
En Række Breve fra den Tid viser
altfor tydeligt, at han selv ikke
har vovet Hjemflytningen.
Men Gudskelov jeg
er
over
den Tid da en liden Uretfærdighed
blir til en Livssorg. Livet er
for kort. Tilslut lærer man at
spare paa sig selv ogsaa. Værre
kan det endnu være med de
smaa og store Ting, som kan
saare ens Forfængelighed. Det er
mærkeligt, hvor seig den Svaghed
er i en. Men den skal vel ogsaa
med Guds Magt døyves tilsist.
Og saa?
22.9.04
Garborg reiste til Vaage den 19de
for att hvile ud nogle Dage for Korektu-
sjauet begynder. Helt kunde han
dogstste slippe heller denne Uge
En Portion blir sendt
Kun et Øieblik havde han bedt
om at hilse Folkene i Forret-
ningen. Dette er hvad jeg har
hørt sige, men jeg t ved
ikke, hvad der er sandt.
Faar jeg høre mere, skal
jeg skrive til dig.
Saa Farvel for idag!
Vel mødt, hvor det saa
blir! Ja det skal blive
en Glæde at faa være
sammen igjen!!! Kjærligste
Hilsener Begge! fra Begge!
Din
Frants
I Hast!
Kristiania 28/5 78.
Kjære Grieg!
At begynde en i længre Tid Afbrudt Brev-
veksling paany, er undertiden lidt vanskeligt,
i dat mindste naar man vil optage Traaden
der hvor den slap, og end mere naar man ikke
har en ganske ren Samvittighed, men maa be-
brejde sig Forsømmelighed. I begge disse Til-
fælde befinder jeg mig. Resikerende at op-
rippe længst forglemte Ting og at berøre Em-
ner, som allerede kan have tabt sin Interresse,
maa jeg dog til en Begyndelse henholde mig til
Deres sidste Brev, og takker Dem først og fremst
for Anvisningen paa Deres Onkel, som den der kun
give bedst Besked om Musikforholderne i
Bergen, en Anvisning der dog kom for sent til
at jeg kunde benytte mig deraf. Uagtet jeg
nemlig paa de 100 til 120 Breve, hvormed jeg
for Anledningen havde plaget Folk rundt om
i Landet, kun havde modtaget Svar paa 10 a 12
var dog Materialet til den historiske Oversigt
saavidt samlet og Tiden saa langt fremskreden.
München, den 19. November 1890.
Kære herr dr: Elias!
Mit nye skuespil er nu færdigt jeg og
jeg kan derfor begynde at tænke på det
forretningsmæssige.
Først og fremst tillader jeg mig da
at bede Dem om godhedsfuldt at ville
meddele herr Fischer at jeg modtager
hans tilbud om 300 Mark som honorar
for tilsendelsen af korrekturarkene
direkte fra København, enten til ham
selv eller til den eventuelle oversætter.
Oversættelsen af dette stykke frembyder
adskillige vanskeligheder, der nødven-
diggør min personlige kontrol. Jeg
skulde derfor bede herr Fischer under-
rettet om at det er mit ønske at han
Kristina.
Det er som om jeg i Aftenluften
Fik Bud fra de hjemlige Strand,
jeg aabned mit Vindou mod Havne
For at svale den brændende Pande!
Aimerik
Elskte! fat mod,
Haabet ingensinde
Elskov forlod.
Lad det sagte rinde
gjennem dit Blod -
Haabets Drik jeg tømmer
Salig mig drømmer
Ved din Fod!
Nonnerne.
Herre! i min Angst og Smerte
Kommer jeg med Haab til dig!
Aimerik.
Elskte! Godnat!
Frygt ei for imorgen -
I dunklest Nat
Ligger Sol forborgen.
Sank du kun mat
Dine Øienlaage,
Tro skal jeg vaage
Sidste Nat!
Nonnerne og Kristina.
Du, som læser i mit Hjerte,
Kjender, hvad der tjener mig!
sligt noget burde ubetinget for-
vises fra scenen. Der hører kun
den dramatiske kunst hjem-
me; og deklamation er ikke
dramatisk kunst.
Prologen skulde naturligvis
være på vers; thi så er jo skik
og brug. Men jeg kan ikke være
med på at holde denne skik og
brug i live. Verseformen har til-
føjet skuespilkunsten overmåde
megen skade. En scenisk kunst-
ner, der har sit repertoire i sam-
tidens skuespildigtning burde
ikke gerne tage et vers i sin
mund. Den versificerede form
vil neppe finde nogen nævne-
værdig anvendelse i den nærme-
ste fremtids drama; thi frem-
tidens digteriske intentioner vil
sikkert ikke kunne forliges med
den. Den vil derfor gå til grun-
de. Kunstformerne dør jo ud li-
ge så vel som urtidens urimeli-
ge dyreformer døde ud da de-
res tid var omme. En fem-
fodet jambe-tragedie er jo alle-
rede nutildags en ligeså sjel-
den forekomst som den fugl
faa pusle i ro med sine Graccher – «de taabelige bæster» – hun 
omtaler Sigge og Graccherne akkurat i samme tone som den 
svarte stuten her gaar utenfor huset – og indimellem staar hun 
i vinduet og taler til stuten og kuerne omtrent som det skulde 
være Sigge og Gracchernes mødre hun hadde fat i, og kuene holder op 
at beite og staar og glaner umaadelig forbauset op paa hende. 
Det hele er baade til at le og graate over, forstaar du – men 
det betyr vel noget bra, at jeg finder firkløver hvergang jeg gaar 
ned til byen – og Mosse har været frisk siden hun hadde 
det anfaldet da jeg var ute hos dere –.
Jeg er ræd Nygaard altsaa slipper at bry sig med 
mine betingelser iaar. Jeg har overdraget Gyldendal oversættelsesretten 
til Jenny og Vigaljort men erklæret at jeg gaar aldrig!! over og 
sviger Sir William. Sendebudet bød 20% av bruttomassen og 
samtidig utgivelse paa 3 levende sprog. Jeg er forresten imot 
de Eggeske 20%, for jeg kan ikke se andet end at det 
maa gaa ut over de litet salgbare forfatterne. Jeg synes 
Egge er altfor meget bussines-mand for at være digter. 
Jeg er glad du faar din søster og gutten hitop 
og især for at Anker er friskere nu, saa du er kvit 
den angsten. Uf ja, gid at Asker ikke var saa langt fra Lille-
hammer – for nu kommer dere vel ikke paa disse kanter nogen 
av dere. Alle mennesker reiser i bil hitop, men du vel ikke –?
Det var leven det du fortalte om Barbra. Regine 
hadde jeg et søtt brev fra – nei, hun er bare henrykt over 
sin Kjøbenhavnstur. Jeg har avertert efter piken bl.a. i danske
dene mellem Holmer og Skjær og
kjende Sjølugten, saaat bare
Turen fra og til Byen blir en
Glæde. Marie var ikke med, da
hun syntes, hun maatte blive hjem-
me hos M. og Dagmar. Med den
Sag gaar det forøvrigt noksaa godt
paa Næsset. Marie er freidig
og kjæk. Jeg haaber ogsaa, at det
er noksaa godt for hende, at hun
ikke er saa aldeles alene fra Mor-
gen til Aften, thi jeg har i den
senere Tid i de skjældneste Tilfælde
været hjemme før Kl. 7 - 8 om
Aftenen. Det er jo saa sin Sag
kun at se Næsset i Farten om
Morgenen og saa først komme
hjem i Mørke, men jeg trøster
mig med at det er en Lykke
at have Arbeid (og Fortjeneste)
og at Kardialgien ogsaa har
godt af Middagsroen paa Kon-
toret. Den sidste ærede Gjæst
har forøvrigt i den senere Tid væ-
ret mindre stadig, tiltrods for
at jeg ikke holder nogen Diæt. Rig-
tignok nulder han sig af og
til, men lidt Salt jager den strax
Hr. Erling Bergendahl
Tordenskjoldsgate 7
Oslo
ikke at braute af Dine 80 Aar. Det er no-
get, som Du har fundet faa, og som Du ikke
faar mig til at indrømme. Gud ske Lov, Du
er endnu i Din Ungdom! Kom snart, jeg er jo
altid hjemme. Og saa faar jeg høre om det alt
sammen. Jeg vil ogsaa se Dine tr sidste Bille-
der. Jeg har læst om Dig i Avisen, "Nationen" og
i "Tidens tegn." Har Du mere saa maa jeg faa
jeg
se det ogsaa. Og saa faar et Kys!
Din egen, Harrietten
videre der han taler om hovedpersonen hovedfiguren
og hovedmotivet siger han, at
om
de andre kvindelige
figurers holdning og udtryk at ved dem: "blir medfølel-
sen med dobbelt Styrke betonet ogsaa hos os som
selve Fremstillingens Grundstemning."
Der er i det hele billede blot en eneste ting, som
synes at krænke den sædelige skjønhedssans, og
for dem som ikke har seet billedet, ser det ud til
at være en svært liden ting. Nemlig at den ene
forgrundsfigur i sin motiverede stilling, idet hun
vil tale med den anden, vender hovedet om, saa
det "i Virkeligheden ser ud, som om det er Publi-
kum hendes Øie søger. Der er i dette en stødende
Familiaritet."
Her synes kunde det synes, som om den alvorli-
ge kunstkritiker burde stanse og staa inde for, at
han synes finder, at billedet er et helt stort
kunstværk som vækker medfølelse og er gjennem-
trængt af af alvor i kunst og tendents.
Men nu gaar desværre Aubert bagom billedet og
spørger. "Hvad er Kroghs Hensigt med at
vælge dette Emme?"
Thi staaende foran billedet, har da ikke det selv
sagt os,
beskuerlet
hvad kunstneren har villet, har ikke
Aubert selv fortalt os udenbysboende,
hvad der er i det,
hvilket indtryk maleren vil gjøre, og hvorledes han
har faaet dette frem.
Man kan da ikke forlange i al verden forlange,
af et kunstværk en redegjørelse for, hvad
hernæst skal ske. Aubert siger ogsaa, at
dette vilde være formeget forlangt, men det er alli-
gevel, som om han skulde ønske, at Krogh,
hvis saa er hans mening i spørgsmaalet, skulde
Kristiania, den 26. November 1894.
Kære herr August Larsen!
Atter må jeg desværre volde Dem
ulejlighed. Jeg må nemlig bede Dem
om godhedsfuldt at ville underrette
min tyske stedfortræder, Dr. Julius
Elias om på hvilken dag mit styk-
ke tænkes udgivet i København.
D Hans adresse er Matthäikirch-
strasse 4, Berlin. Lignende med-
delelse bedes betimelig sendt til
W. Archer. Derhos vil det være nød-
vendigt snarest muligt at sende
W. Heinemann 12 uheftede exem-
plarer under adresse: 21, Bedford
17/3. 49
Kjære Tore,
Det er meget vanskelig at skrive til
dig, jeg vet ikke hvor meget du kan tie med.
Jeg har visst før latt dig forstaa at jeg
ikke har Tillit til Tau. Det har jeg ogsaa
sagt til Fru Stray, men hun driver paa.
Det er visst Tau som har fundet Ex Libris -
skjønt han omhyggelig tier med det.
Jeg skulde visst ha læst Kontrakten, men
nu er Arild "indsat". Du maa studere den
selv nøie. Jeg vilde vite noget mere om Ex Libris,
det Gierløff oplyste var altfor overflatisk.
Kjender du Ex Libris Bankforbindelse? Det maa
sættes en vid Tid i Kontrakten (5-10 Aar?) Ex L
maa ikke vedbli at spekulere mod mig i Tyskland
hvis Tyskland kommer til Kræfter, det er en uhyre
stor Affære for mig i Tyskland. Brænd dette Brev.
Husk paa det er mig som skal underskrive alle
Kontrakter (for alles Skyld) ogsaa Ex L. Kontrakt. -
Naar kan Ex L. betale? Hvor ofte?
München, Maximilianstrasse 32.
den 28. Februar 1887.
Herr kabinetskammerherre
H. Schlytter.
Da jeg ikke er sikker på
ad hvilken vej indlagte an-
søgning formrigtigst bør frem-
sendes, tillader jeg mig at til-
stille herr kabinetskammer-
herren samme med anmod-
ning om godhedsfuld videre
besørgelse og tegner mig
med udmærket højagtelse
herr kabinetskammerherrens
ærbødigst forbundne
Henrik Ibsen.
til med saadanne. Kort; Bergen
Trænger Dem nu, og Sympatien
for Dem blandt alle Sangens Venner
hersteds har De i fulde Maal,
efter som jeg kan forstaa.
Maaske forekommer Organist.
postens Kombinationer med den
saakaldte Kontorbestilling dem at
være en lei Ting, som det ogsaa
Kristiania, den 28. Marts 1895.
Herr teaterdirektør
Olaus Olsen.
Netop af hensyn til Deres opførel-
sesret har jeg nægtet de bergenske
skuespillere tilladelse til at spille
«Lille Eyolf» i Stavanger eller over-
hovedet i nogensomhelst by udenfor
selve Bergen. De kan derfor være gan-
ske rolig i så henseende. Der vil in-
gen kunne komme Dem i forkøbet.
Undskyld hastværk!
Forbindtligst
Henrik Ibsen.
Søndag 14/2. 43.
Kjære Tore,
Jeg har faat Brev fra Arild, et uvanlig
langt Brev, fra ham at være, men det var 16 Dager
gammelt. Han fortæller baade om Sengen og Maten
og Strævet, i det hele tat det daglige Liv. Om jeg sendte
dig Brevet vilde det nok interessere dig, men du faar
vel Rapport av Mama naar hun kommer, Arild
sier nemlig at han venter hende om et Par Dager.
(Apropos Mama, hun skriver ikke, mig er det
likegyldig, men hun skulde sende Selvangivelse inden
28. Februar.) - Du spurte om jeg ikke kommer ind.
Komme til Oslo - der er jo ikke Husrom og ikke Mat.
Men jeg skulde absolut snakket med Quisling om noget.
- Artiklen, jeg fik Telegram fra Aftenposten at den skulde
komme Lørdag. Kluss med Censuren vel, jeg forlangte
den ind i flere Blad samtidig. - Er det blit av Kr. Elster "d. y."?
Er "Barbra" uaresteret endda? Hun prøver da at faa ind
igjen alle de gamle saakaldte "Kommunister". Og Jøden Harald
Beyer (han med et Slags Bok om Kierkegaard) er ikke han
skutt? Skulde vært det. - Ja det var bra om Tyskerne tok og tvang-
førte en Tredjedel Norsker til Østfronten, her vilde bli nok Rak igjen. Papa
nok saa rask, men imidlertid er der
dog nogle smaa Ulemper med Barnet,
der ei vil tage for sig af hvad Moderen
har at byde det. - Jeg har ikke man-
ge Nyheder at berette Dig, men jeg
vil søge at fremføre dem jeg har.
Magnus kom igaar tilbage fra Eng-
land; han har Ordre fra Mad. Robert,
at maatte skaffe hende Dit og Eliza-
beths Billede, da hun ønske at have
alle vore Børn. Hun har skrevet et
Par Gange til mig herom tilforn, Du
maa derfor endelig sende mig nogle,
hører Du. Magnus var kun vel to
Dage i London, eller rettere i Greenworch,
thi han boede hos Roberts, der var
med ham i Chrystalpalladset ogc -
Du vil blive meget forbauset - ja
maaskee vil det endog ryste Dig -
naar jeg fortæller Dig at Din gamle
Skolekammerat Carl Ege har maat-
tet saa tidlig forlade denne Værden.
Han døde i Lørdags otte Dage siden
i Hamburg, efter 3d Døgns heftig
Hjernebetændelse. Det var et haart
Stød for Forældrene; de havde Ons-
dagen havt Brev fra ham, der meldte
hans lykkelige Ankomst til Ham-
burg, samt at han haabede at faae An-
sættelse der, da der Fredag Aften eller
Lørdag Morgen indløb Telegram der
meldte at han var betænkelig syg.
Faderen besluttede øieblikkelig at reise
til ham, men allerede om Eftermiddagen
kom det andet Telegram - der meldte
hans Død. Jeg føler ret meget for
Forældrene, det var jo deres eneste
- deiligt, at Kristine kom til at tænke paa de gode kavringer-
ne, som var igjen fra middagen igaar! og de kunde jo saa
svært godt gaa an til saadant et rent improviseret thesel-
skab", - saa begyndte mama at blive noget nervøs og
distrait; - det var jo nogle af papas lommetørklæder, hun
havde lovet Kristine at stryge selv, da denne skulde sku-
re gangen og siden pudse bliktøi, - og nu var klokken
over syv, saa det varede ikke saa længe, inden papa
kom hjem; - og kanske han da ikke vilde like at se
fremmede, hvis der nu ogsaa havde været noget leit i
forretningen idag ligesom sidst da fru Hansen var her,
og jeg havde været saa flot at kjøbe de der smaa tærte-
kringlerne - - - nei, Gudskelov, alt løb godt af.
Men saa var det det forfærdelige, at Bjarne skulde
finde paa at tage saa tykt smør paa brødet tilaftens.
"Har du da ikke spor af begreb om penges verdi, siden
du ikke har lært gutterne af med saadant! ja, den som
engang kunde faa ind i hodet paa dere, at jeg ikke faar saa
meget som en knappenaal engang for ingenting
naa, - der render der jamen vand af vinduet! kunde dere
nu ikke passe paa at lægge en svamp eller en klud eller
hvadsomhelst i karmen, førend det kommer saa langt
om aftenen hos Nils Stang
som er blit opereret i benet.
Jeg indom Gottfred, som har
B. paa Hankø, og er ratten
trist alene med Klem.
10/8 Midd Hos Kr. om
form. Om efterm. gik
Don og jeg ned til gamle
Karl Bergers hus, hvor
en familieidyl med
Severin og kone og gaml.
moder rørte os, saa
vi beslutted, at Severin
og ikke Elias skal bo
i huset. - Johan
kom hjem fra kapseil-
lads; fortalte, at Kristen
Nygaard lørdag kommer
ned for at sætte op
skilsmissekontrakt mellem
ham og Julie. Johan vil
men den end i økonomisk henseende vilde
være mig, vil fakultetets stilling til den
blive en friere om nogen tid.
Deres ærbødigst hengivne
Ebbe Hertzberg.
Holmestrand den 7de aug. 1887.