MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
have sine fordele, at oversættelsen blev
udført her i Amerika, endkjønt dette
dog er af underordnet betydning.
Forventende Deres svar og forsikrevde
Dem om den største beundring og høiagtelse 
undertegner sig herved 
Deres ærbødigste 
Jul Z.Hopperstad
Lillehammer 22.11.28
Kjære Ingrid,
det var snilt av dig at du ogsaa
vilde være med! Mange hilsener og takk,
din hengivne gamle
Sigrid Undset.
122.
livløs nedenfor trappen, der førte op til øverste etage, hvor
hans soveværelse var. - Det var forfærdelig - - Kaja
var som forstenet og viste sig i lang tid ikke blandt
folk. Det gjorde et dybt indtryk paa mig, da jeg en
tre ugerstid efter denne sørgelige tildragelse endelig
kunde gaa hen i værftschefsboligen. Fru Geelmuyden
var rørt over at se mig igjen efter den lange syg-
dom, men Kaja - aldeles ligegyldig; hun var frygtelig
bleg, men rolig og talte meget lidet. Jeg bad hende kom-
me hen til os om eftermiddagen, - "skal paa kirke-
gaarden," var svaret. "Vil du aldrig mere komme bort
til os, da Kaja -?" du havde bedre af det nu - "Jeg
har større pligter mod papa." Det blev en ren fiks
idé hos hende at gaa paa kirkegaarden; og fru Geel-
muyden var rent fortvivlet over hendes besynderlige,
apathiske tilstand, - græde, tror jeg ikke, hun kunde.
Frk. Wang var vist næsten den eneste, der kom lidt
ind paa hende og fik hende efterhaanden mildere stemt.
En besynderlig drøm paa den tid stod i forbin-
delse med kommandørens død. - Jeg syntes, Kaja og
jeg stod ved havegjærdet udenfor vinduerne i det værel-
se, hvor kommandøren laa. Pludselig blev der rystet
Herrn Professor
Dr: Julius Hoffory.
Bendler-Strasse, 20.
Berlin. W.
Trondhjem
6 juni
1902
Kjære Gustav
Tak for dit brev, som jeg senere skal skrive 
et ordentligt svar på. Men jeg må nødvendig-
vis ha disse linjer med, når posten går idag, da
du rimeligvis får samtidigt brev fra dr. Borthen 
om din Ibsen-buste, og det er mig magtpåliggende
at du er fuldt inde i situationen, når du bestem-
mer dig for det svar til Kunstforeningen.
Busten kan, la mig si det med det samme, 
betragtes som kjøbt til Kunstforeningens galleri, 
forsåvidt du vil lempe dig med hensyn til be- 
talingsfristen - ikke prisen forstår du. No-
gen beslutning kunde jeg idag tiltrods for mit 
bestemte forlangende ikke drive igjennem, men
vilde utrydde alle tyske spebarn!
Men hennes katolske venner lider 
også grenseløst under Hitlers styre. 
Eksempel på hennes godhet:
Efter Kongsvollturen besøkte jeg
henne på Lillehammer sammen
med Ruth Leum - oppe på det 
veldige soverummet hennes stod en 
barneseng med en liten gutt i ved 
siden av hennes. Der la Svarstads 
dattersønn, fra Marseaelle - en
liten underernært gutt, som hun 
har tatt til sig i 5 måneder
for å få ham frisk og sterk. Hver 
morgen kl. 6 begynner han å
konessere henne.
Det besøket hos henne var ellers
festlig, alle lys tendt i det store 
hjemmet og i henne selv også.
3 mai blev jeg 65 år og skoftet 
dagen, fantegikk med Hanna om
formiddagen og spiste en enkel middag
med Johan og henne kl. 5. Blansbor
Chr. a. 19.12.1911.
Kjære herr Paasche,
De maa undskylde at jeg ikke
før hadde besvaret Deres brev, saa De
kunde sluppet at søke mig forgjæves.
Jeg er meget smigret over Studentersam- 
fundets henvendelse, men – foredrag har
jeg aldrig i mit liv holdt, og aldrig har
jeg læst op heller, saa jeg vilde vist 
slippe daarlig fra det er jeg ræd. -
- Imidlertid, synes De allikevel,
der er noget at snakke om i sakens
og Maalstræv - det kommer igjen
altsammen med visse mellumrum.
Huk, for noen rædsamme menne-
sker disse videnskabsmændene.
Hvor velsignet var ikke alting
dengang jorda var flat som
ei Pandekake og Vorherre sad
bred og mægtig i sin Himmel
og styred hele Greia og fik enda
Stunder til at ta sig hver især
af os."
"Ja," sa jeg til G. "Jeg begriber
ikke at du kan skrive høitidelige
Bøker naar du ved alt dette. Jeg
blir saa trøt af at tænke paa det,
at jeg bare vil gaa og lægge mig.
Og tænk saa sender vi endnu
i vore Dage misionærer til
Afrika. Ak quelle Comedie!
Som Guldkronen blank sit Hjertes Tro
Hun frygtet ei bort at skjænke,
Thi han ved Siden - han fik den jo,
Da holdt nok den hellige Lænke !
Og Brudgommen ved hendes Hjerte gik
Som Granen ved Birkens Side;
Med Panden hevet og ildfuldt Blik
Han freidig skued saa vide
30.10.1927
Kjære Nini, 
tak for brevet dit forleden. Vedlagt har du mit bidrag – jeg skulde 
ønske jeg kunde git mere, men forholdene her paa Hedemarken og Opland er slik nu, saa
jeg begriper ikke hvor det skal ende – ikke med mig heller som har tat paa mig at berge 
baade like og ulike. Smilet gjennem taarerne skaffes mig av prestene og klokkerne
som jeg arbeider sammen med – men for alvor, her er fælt nu. Jeg haaber det er bedre
andre steder, saa du maa faa in til Gunnar Heiberg en sum som der kan være noe 
mening i. – Det foresvever mig at jeg har set, han fylder 70 aar, eller er det 60
– det er ubegripelig hvor tiden gaar; ja Anders maa bøie sig, naar han endda vil 
kysse sin gamle mutter –. Nu syr skrædderen hans første smoking –!
Og tak for boken du sendte mig, den er uhyre fængslende – ubetinget
er det morsommere at læse om de menneskene end det var at komme til at ramle
paa dem, da det grasserte. – Du har vel set at Barbra har været borte i det 
samme emne, men altsaa mellem folk som ikke har noen smaaskaarne kvalme-
fornemmelser i at spekulere paa statens tomte- tomte-trang.
Undres hvordan du har det og hvordan Johan Anker har det –.
Jeg træffer snart ikke andre mennesker end smaabrukere i nød og kvinder 
uten strikkemaskiner. Men ihøst internerte jeg mig selv i to maaneder paa 
fjeldet, utenfor folkskikken - saa ikke et menneske uten budeien fra lørdag
til lørdag, og post fik jeg naar multefangere kom op. Det var deilig!
Mange hilsener
din
Sigrid
10.  11.03
Sol.
Har i dag underskrevet Kontrakt
med Albert Langen om en
tyske Oversættelse af "Edderkoppen."
Han lader den oversætte af Fru Claire
Mjøen, siger han. Jeg vidste det
ikke engang. Han skrev i Sommer
og spurgte om den; men nævnte
ingen Betingelser, og da jeg netop
skulde gaa ombord i "Egil" og reise
til Island, gav jeg ham bare min
adr. og bad om at høre nærmere.
Siden har jeg intet hørt, før jeg nu
fik Kontrakt sendende til underskrift.



Igaaraften kom Ivars fra
er reduceret. Alligevel staar
de maske endnu for
høgt under hensyn til de sidste
omsetninger. Men da forholdene
nu synes at blive noget roligere
efter jobbetidens efterdønninger,
tør det haabes, at de af mig
antatte værdier vil være tilstede
længe, før Du tænker paa at
realisaere aktier.
Tak for Det elskværdige
brev og for Dine gode
ønsker, som jeg hjerteligst
gjengjælder. Du har jo nu igjen
havt et tørn af Din bronchit.
Jeg hører til min glæde, at
det atter er overstaaet, og jeg
vil endelig haabe at Du her-
med maa have expederes Dig
for iaar, - havde for Din egen
og for Din hustrus skyld.
25/9 Feiret Collett Vogts 70 årsdag
med et forberedende møte  hos
Agnes Mowinckel - i anl. dr. Nic
Hoels forslag om å danne en anti-
facistisk forening av intelektuelle.
Der blev bare snakket frempå; og 
meningen om hvordan var nokså
delte. Men kanhende blir det til
dannelsen av en anti reaksjonær
blokk iallfall - noget, Hoel, Øverland
og Krog jo ofte har drøftet og ønsket.
Efterdønningen av Sande-
mosesaken går ennå i avisene.
15/10 Går ennå! Ledet av hr.
Hjalmar Wåge i Arbeiderbladet -
med angrep så lavtliggende og sjofle
på Helge Krog, at det grøsser i en, når 
en husker, han er med og styrer forfatter-
foreningen.
Ellers har Johan og jeg vært
langt over alle fjell igjen - på
Jægersletten i Skåbu sammen
Forfatteren Jappe Nilssen
Olaf Kyrresgd 83
Kristiania
7/11. 29.
Kjære Tore!
Det har været elendig med mig
en Ukes Tid igjen, men jeg er bedre
nu og tænker nu at bo i et av de
smaa Gjesteværelserne i Garagebygningen,
for det trækker saa svært i "Huset mit".
Her regner det stygt idag, men jeg skal
følge med Mama til Barberen. -
Det var god Karakter du hadde dennegang
ogsaa, det gjorde heller ikke noget at Arild
var gaat litt ned, det tar han nok igjen.
- Undres paa om du er litt ute om
Dagen? Jeg har nu begyndt at ta Tran,
for det findes ikke Matlyst hos mig. -
Ja det var bare disse Par Ord jeg hadde at
si. Du maa hilse Frydenlund og Signe-Mor.
Fra Papa
Dette er saa slarvet skrevet at endog Underskriften er like
det blir vel Syd Norge –
– Vi har meget at 
tale om – LuRavensberg
kommer vel til at 
reise ned og hente mig
og hjælpe mig – han 
kjender Doctoren og han 
virker solid – Helt
bra til Ærendet er
han ikke – jeg frygter
en hvis Nervøsitet
og Påstaalelighed – der
muligvis kunde skade
mig – Træffer Du ham
så forklar ham dette
Han reiser idag fra Christiania, og jeg skal
ikke nægte at saameget som jeg under ham
Reisen overland, saa ønsker jeg dog at han var
hjemme, thi ihvorvel jeg har holdt mig sær-
deles tappert til denne Tid saa frygter jeg dog
hver Dag at der kan ske en Forandring.
har jo rigtignok lovet at hjelpe i det Tilfælde,
og kommer saaledes her hver Formiddag
Kl.11½ for at spørge om mit Bifindend
og om der et noget paa Børsen at gjøre -
thi der gaar jeg ikke - men jeg ønsker dog
meget at undgaa hans Bistand, og vil der-
for nok anstrenge mig til det yderste. I
sligt Veir som nu er det bare en Fornøielse
at følge frem og tilbage med Dampen, men
i stygt Veir er det en anden Sag. Forrige
Mandag rullede vi frygteligt, og der blev flere
af Passagerne søsyge, hvorfor den ogsaa op-
hørte at gaa en Time efter jeg var kommet
ind, og jeg maatte spadsere rundt om Aftene
i en Storm af Nordenvind, der næsten gjorde
Ende paa mig: Marie vilde endelig lade hente
Vogn til mig, men det syntes jeg var uri-
meligt i Solskinsveir. -
Efter en længere Afbrytelse kommer jeg nu
med Tak for Dit kjærlige Brev, ja
Breve, samt for Dine gode Ønsker saa skrø-
belige her hjemme, vi gamle, at jeg ikke
tror Du bør udsætte med at faae se os til
Vaaren. Vi vente Dig derfor i næste Maaned,
thi endskjøndt vi ei kan have Jer om Natten,
saa naar Nina kan være hos Forældrede, saa
har Moer opsnuset en Stue, nogle Skridt fra
os, hvor Du kan faae være med at sove paa
en meget god Sopha, med Moers Sengklæder,
for 3do for en Maaned. Du maa da spise
Dine Maaltider med os, ja ogsaa Frokosten,
endskjøndt Moer siger rigtignok at dersom
Du ei indfandt Dig i rette Tid, saa sender
hun Kaffen over Gaden til Dig, længere
borte er det ikke. Under den sidste Deel af
Storthingsplads 7VI
25/11 95.
Kjære Munthe.
Du skriver deiligt,
saa jeg blev varm og
glad. Undskyld at jeg
har Trang til at sige
dig dette. Jeg vilde saa
gjerne besøge Eder
og komme i Dagslys.
Nu kommer jeg ogsaa
snart en Dag til Mid-
dag; men det er van-
skeligt, fordi der her
i Byen altid kommer
noget iveien. Hils
Sigrun mange Gange
Fjøsanger pr. Bergen 9/4.04
Kjære Grieg!
Vedlagt følger Regnskab for Resten af
1903. Samtidig sendes dig Regnskab for
Balder og Grane forat du kan se at
Udbyttet er gaaet rigtigt ind
Noget Regnskab for Edv. Griegs Drift i 1903
er ikke afgivet af Disponenten, men kommer
da ind paa 1904s Regnskab.
Skulde det ikke være ligesaa greit at Privatbanken
modtog og Kvitterte for dine Udbytter?
Dine Skibsparter staar nu paa dit eget Navn
i Skibsbogen.
I største Hast - blot en varm Hilsen til
dig og Fru Nina Din hengivne
Børre R Giertsen
aften og betydelig forbauset ogsaa –.
Mange hilsener til Deres mand og
Dem selv,
Deres hengivne
Sigrid Undset Svarstad.
Samme Hr Wagner
har gjort endel Skade
i det hans Gjæld skal være
c. 40,000 Kroner og en
stor Deel skyldes til fattige
Haandværkere saasom
Bogbindere og Nodetrykke-
re som neppe kunne
taale saadanne Stød.
Med sandeles Agtelse
Ærbødigst
F Borchorst
av Thjøtta og Kalv Arnesøn ute med sin politik og dobbelt ivrige fordi Kalv 
faar plads for den lille latente sentimentaliteten som Snorre lar os ane i ham, 
i mordsaken/mordakten.  Men jeg hadde ikke tid til at gaa ind paa det, naturligvis
.  Efterpaa, da det blev mørkt og maanen kom op, var der salmesang og musik 
i Garmokirken, som var oplyst – det var aldeles henrivende, og saa var der baal 
paa tjernene.  Jeg var sammen med Helene Frøisland og Peimand hele aftenen 
– festkomiteen var for størstedelen bortreist og dukket først op dagen efter med 
blomster; paa festen saa jeg dem ikke.  Det var pussig, ikkesandt?
Tak for brevet dit og kortene dine fra utlandet.  Du er vel 
forresten gla du er hjemme i din urtehage igjen, hvis du ellers er der nu 
da.  Jeg tænker paa den – herutenfor ligger det i et vildnis, men jeg har 
alle vinduer fulde av roser og pelargonier og oleander og engelske geranier 
og abutilon og betlehemsstjerner og fuksier – slik som her har aldrig potte-
planterne mine trivdes.  Gid jeg kunde bli paa Lillehammer! – Har du 
gjester nu?  Jeg tænker paa dig som har holdt Asker Privathottel i alle 
disse aarene – nu har jeg hat gjester siden 12. april med undtagelse 
av 14 dager;  jeg stænger mig inde og arbeider rasende, men boken svulmer utover;
  jeg vet ikke hvordan jeg skal faa skaaret den ned i passende størrelse, 
for mig selv fryder det slik at gaa rundt i gamle huse og kirker og 
snuse og se – og ligge paa sengen og læse gamle lover og rettergangssaker og
 klosterregnskaper og dit og dat.  Jeg tror det er slik at jeg skjønner vaar 
egen tid saa godt – eller ser den saa godt – fordi jeg helt fra barnsben av 
har hat enslags levende erindring om en tidligere tid at sammenligne 
med.  Ikke for at jeg tror paa sjælevandring – det er noe av det litet 
jeg ikke tror paa.  Ellers saa tviler jeg paa alt som godtfolk tror paa 
og ikke – tror paa.  Ja – jeg synes det er mig som tviler og de andre som
Kjære Edvard og Nina Grieg
Vore hjerteligste ønsker for
det ny aar. Tak for det gamle.
Min Tanke at opføre Olaf Trygvason
lader sig ikke realisere i aar. Det hele
apparat blir for kostbart. Jeg maa vente
til jeg faar et fast større kor.
Tør jeg bede Eder høre paa en fru Margaretha
Jahn synje for Eder i Kjøbenhavn. Hun
har en deilig stemme. Hun er gift
med min mors kjødelige fætter.
Ellers intet nyt.
Tusen hilsen fra os begge
Eders altid hengivne
B Bjørnson
den 5te Mai.
Jeg vilde saa uendelig
gjerne synge flere af
Deres Compositioner, og
ville blive meget lykkelig
om De ville høre min
stemme, og da selv
paapege, hvilken Sange
De synes passer bedste
for mig.
Jeg er opdraget i Paris,
og er Elev af Carlotte Patti,
jeg har hidtil kun synget
Italienske og Franske,
Bergen 10. Oktober 1904. 
Kjære Edvard!
Inderlig Tak for Brev og Telegram!
Hvilken Fryd det skulde have været
at kunne været med paa Konser-
ten! Jeg har netop nu i Morgenavisen
paa Toget nedover seet et Telegram,
hvori er indtaget endel af Morgen-
bladets Anmeldelse, og hvoraf jeg
ser, at der har været stor Jubel. Og
naar saa dertil Du selv telegraferer
"Orkesteret herligt", saa maa Du have
havt stor Glæde af Konserten. Og
sandelig, naar Du paatager Dig det
store Arbeide og sætter saa meget
ind paa det af Din Personlighed,
vilde det været saart, om Du ikke
skulde faa kjende Glæden derved.
Men ikkesandt, at give en vellyk-
ket Konsert i Norge og for Lands-
Forfatteren Jappe Nilssen
Olaf Kyrresgade 11
Kristiania
en meget rørende hilsen
med til Kristian. -
9/6 Sad baade Don og jeg længe
hos Kr. om aftenen - han
er mageløs livlig og sød kjærlig.
Han kalder mig sin straalende
aftenssol - gudskelov saalænge
jeg har nogen straaler at
skinne fra mig.
10/6 Don red op til sliberiet,
hvis renhold han frem-
deles er misfornøiet med.
Om aftenen var Thor Anker,
Signe og Herman Schultz her.
og vi beslutted at lade dem
komme hid med 11 venner
og veninder paa tirsdag.
11/6 Johan her om morgenen - 
han er kommet hjem
fra Sandefjord for at betale
Montebello 12. juli 1935.
Kjære Mathea,
Takk for Deres hyggelige brev forleden. Jeg var jo
forfærdelig glad, kan De vite, for at høre at det staar saapas til med 
Mosse. Nu længter jeg svært efter hende, men nu blir det vel hellerikke 
saa længe til jeg kommer hjem. Jeg reiser herfra den 17de – det er 
nu paa onsdag og blir i Kjøbenhavn nogen dager – tar ogsaa ned til 
Kallundborg en tur. Jeg vilde jo helst ta dampbaat hjem, men jeg vet ikke 
hvordan det passer. Min adresse i Kjøbenhavn er Frk. Haves Pensionat, 
Store Kongensgade 21.
Med Hans paa Runmarø gaar det godt – fru Wiberg 
er begeistret for ham. Han er saa snil og hjelpsom, men fælt klosset 
skriver hun (hun har ingen hjelp og alle tre barna har sit at gjøre i 
huset) Hans er kanske ikke fuldt saa begeistret – men han har
sikkert godt av at være der!
Jeg ser norske aviser av og til – d.v.s. jeg kan se dem 
saa ofte jeg vil, for de har Aftenposten paa læseværelset. Saa jeg saa 
altsaa om den store branden i Hamar. Det er nu akkurat det jeg 
altid har tænkt, at de kassehusene der maatte det vel gaa galt 
med tilslut. Men jeg tænker det har været opstyr i byen - en
alvorlig historie var det jo ogsaa da. Dere maatte vel næsten kunne
lukte branden op paa Lillehammer?
Det blir ved at gaa bra med mig - nu kan jeg baade
kjende og se at jeg har tatt av saa det forslaar noget, og jeg flytter
knapper og trykkhekter i alt mit tøi. Hun som masserer mig synes
søgt med saa stor Forsigtighed som
muligt og overveiende hvert Ord i
hoslagte Skriptum at gjøre et Udkast
til. Det lader sig ikke nægte, at Ind-
senderens Opfatning af de nye
Indbyderes vel freidige Fremgangs-
maade er noksaa almindelig i
meningsberettigede Kredse, og det
vil neppe skade hverken Sagen eller
Bladet om dette gyder lidt afkjølet
Vand i Blodet, selv om det "Isvand",
Indsenderen serverer,
vilde være
noget for
stærkt virkende, naar det kommer fra
Redaktionen. Hvad angaar de
faktiske Oplysninger, som jeg i Ar-
tikkelens sidste Del meddeler, har
jeg hertil indhentet Departements-
chefens underhaands Tilladelse, dog
med privat Tilføielse af, at Udskrift
Bergen, 3die Decb 1887
Kjære Edvard!
Hvor god du er imod mig! Du ved ikke,
hvor godt det gjorde mig at faa Dit
kjærlige Brev; - jeg har i den sene-
re Tid været saa nedfor baade i
Sind og Krop, og Dit Brev kom som
en varm Solstråle med Dine kjær-
lige, trofaste Venneord. Jeg har fulgt
Dit Raad og søgt at tage mig sam-
men, og det skal nok gaa, saame-
get mere som jeg i de "n" i "den" sidste Uger
har havt det saa travelt paa Kon-
toret, at jeg ikke har faaet Suk for
mig, ja ikke engang Stunder til tid-
ligere at skrive til dig. Det har
gaaet i et Kjør fra Næsset til
Kontoret, fra Kontoret til Berg-
mann, saa til Kontoret igjen
og saa om Aftenen i Mørke hjem
til Næsset. Jeg sidder nemlig midt
i en indviklet dispache med en vidt-
løftig Tabel, nu nærmer den sig
omsider Slutten og saa kommer Resul-
Kristiania, d. 21de oktbr. 1908.
Kjære ven W. W.!
Det gjorde mig oprigtig
ondt, at Du af hensyn til hel-
breden maatte frasige Dig hver-
vet som formand i kirkeorga-
nisationskommissionen, da jeg
jo ikke alene helst havde seet Dig
paa den plads, men ogsaa under
vor interessante samtale paa
Din altan i august mærkede
hvor gjerne De ønskede at
kunne medvirke ved denne an-
ledning. Men stridt var arbeidet
blevet! Og chikanøst og saare
den indeholder paa en
og anden Ubetydelighed
være, alt hvad der
af originale Kompose-
tioner er givet af norske
Tonsættere, har ogsaa
fra Sangerfesterne de No
der for Lejligheden er
komponeret uden Ledsa-
gelse af Instrumenter.
Skulde ikke De ville
vise mig den Venlighed
i det sidste Bind, jeg nu
har under Trykning;
til Minde om 6te Store
Sangerfest at lade mig
faa aftrykke Deres Hilsen?
Men ikke alene for at faa
den fæstet der, men opaa
for at faa sunget den
med mine Sangere
vil jeg bee Dem overlade
mig dem. Honoraret
faar De selv bestemme
Hr. professor Aubert!
Med stor fornøielse modtog jeg i slutningen af forrige
uge Deres brev, der indeholdt flere efterretninger hjemmefra,
der for mig var af interesse. Med mindre fornøielse sen-
der jeg derimod herved mit svar, da det i det hele taget
ikke indeholder synderlig tilfredsstillende medddelser.
Hvad for det første angaar juristmødet i Frankfurt, saa
kjender man her efter alt hvad jeg kan faa opspurgt kun
saare lidet til det, og ingen af de herværende professorer agte
sig did. Ved ankomsten til staden maa De henvende
Dem til "das komité des juristentags in Frankfurt", hvis
addresse De med lethed faar vide i Deres hotel; har De
ikke allerede faaet Dem tilsendt adgangskort, bliver saadant
udleveret i komitéens kontor. Med hensyn til logis bør De
ogsaa jo før jo heller henvende Dem til den nævnte
komité, hvis oven angivne titel tillige er fuldkommen til-
8
lære å skyve det sermerkte hjå
kvarandre og vyrde det. For her, som
i alt, er det sjølvsagt fyrst og fremst
vårt eige andlet me skal syne. Me
skal forstå og vyrde kvarandre, men
ikkje herme. Um det so er berre i
dans og song.
Liksom hinduane
som
nyst var her, og
gjorde Indias sjel levande
for oss i sin herlege kunstdans, som i
beste og finaste meining ogso var ein national-
dans, so skal me i våre folkedansar og
vår folkemusikk etter evne gjera vårt land
og lynde levande.
For ogso folkedansen kann vera so
ekte og god, at det vert kunst,
slik som me
t.d.
kann sjå det i den beste
færøydansen, som er nasjonaldans i djupaste
meining; fordi dei i songer som
er
vedunderleg
samansmelta med dansen gjer levandegjer
sitt lands soge og sjel.
Men ogso i dei andre nordlandi hev me
fullgode nationaldansar vakse fram
saman med folkemusikken og er ekte uttrykk for
folkelynne. Likevel er det me so mykje i ætt,
at me ogso kann skape stemning og harmoni
i festleg samdans! Og det i det er det von
ogso for samarbeid i større større ting, når det
vert spursmål um det.
Takk og ære då, alle, som kom til oss
på fredsvegar desse dagane!
Leve gjestene våre, dei kjære og høgvyrde!
Kjære Jappe! Min Lyst
til at forvilde mig i
et Vildnis af et Brev
gjør at at jeg med et
langt hufærdigt Brev i
Lommen sender Dig blot
nogle Hilsener –
Tak for Du skriver lidt
mig – Jeg skriver snarest –
Min Helbred gjør stadi
Fremskridt – Men jeg syns nok
jeg nu bør snart prøve lidt
at komme ud –
Au revoir cher Cammerad
Din Edv. Munch
Herr fuldmægtig
August Larsen,
Gyldendalske boghandel,
Københaven.
Baronesse Else Schaffalitzky de  
Rødkilde pr. Ulbølle,
Fyn,
Danmark.
jo blot en eneste Ting: at mene Noget.
Det er en billig Fordring og fremsat som
her i den Sætning er vel alle enige om
at dette er nødvendig. - Og dog mener de
Fleste saa rent forlidt, eller helst som
alle de andre. I mine Øine er de da
overflødige - ikke skabende. De blir da
med om at gjøre Fordringerne smaa til
det Personlige og Originale - med om at
hjælpe, Sandheden maatte frem.
Du ser selv, kjære Ven, at jeg har havt saa
travelt med at snakke om Dig og Dit, at
jeg ikke dennegang faar Tid til at berette noget
videre om min egen Ringhed - mere derom
i et følgende Brev, som ikke skal vente
længe, indtil da de bedste Hilsner og
lykke med Arbeidet!
Din hengivne 
Gottfr. M-H.
Hjærteligst Hilsen til Dig og din Hustru
fra Helga.
jeg vil ikke saa gjerne være gjest nogen
steder. Men skal ikke du en tur over
til Kjøbenhavn allikevel? Eller, skal
du ind til Malmø en dag, saa sig
til, og vi kunde møtes der?
Ja - ellers er jeg frisk - og glad,
svært glad. Jeg længes skrækkelig efter
min "fæstmand", men jeg vet, han
drøjer ikke længre i Kristiania
uten mig, end det er strengt tat nød-
vendig. Mon du kan tænke dig, hvad
det vil si for to menneske, som ikke
kan leve uten hinanden, og som i mere
end to aar har maattet stjæle sig til
alt og smaalyve og endda ofte har
maattet være skilt, naar vi mest trængte
til at være sammen - endelig, endelig at
skulle faa leve sammen i ro og fred -.
Det er saan, ser du, at vi kan næsten
ikke tro, det endelig skal bli virkelighet
at nu skal vi snart møtes for aldrig
at skilles mer en eneste time, hvis ikke
vi selv vil.
Min kjæreste hadde en stor ut-
stilling i Stockholm i april, og den
gjorde megen lykke - kanske har du set
Da er det jeg lægger Deres Brev til Ibsens
til Kjellands, til Dietrichsons, til Ridderstads,
og siger: det er Nødskatten, og den er ikke
ringe.