MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
fra Fossum og Ålt'er og vertskpet 
selv var innviklet i bevegelsen.
Jeg har vært med på å anbefale     
om  Ossietzky til Nobelprisen. Siden 
stor pressepolemikk for og mot O. -
med Knut Hamsun som svag i fører.
Protestskrivelser mot ham og hyldest
til ham av unge studenter, og av 
kvinner. Helge Krog forbereder protest 
fra forfattere.
Efter 35 års ekteskap er Rolf
Thommessen flyttet hjemmpå - inn
i toværelses leilighet i byen med en
serveringsdame fra beste Selskap.
Anne Thommessen tar hans parti og 
lar barna forstå ham. Selv er hun 
blitt hans privatsekretær i F. T.
Det kan en kalle heroisk hustru!
Men vi lever i de slike menns
tidsalder. Sigurd Hoel skildrer dem 
i sin bok iår - komplekser, hevn 
smiger, visne på viljen. Og vi, som
har så fine tradisjoner! våre store
vist sig for tungt og uregelmæssigt behand-
lede i rythmisk henseende. - For sangens
udførelse tænker vi at få sammensat
et kor af udvalgte sangere. - Vi har endnu
fra København om
busten, men forhåbentlig er der ingen krise
om, at den nu endelig bliver færdig i
bestæmt tid.
Jeg vil benytte anledningen til at fore-
lægge dem som medlem af komiteen et
spørgsmål med hensyn til den inskrip-
tion, der skal fattes på stenen. Der forelig-
ger til valg følende alternativer:
Hans Tone var Norges Hjerteklang
fra Fjeld, fra Fjord og fra Skove.
For Folket bar han den frem i Sang
paa Melodiernes Vove.
2.
Han higed på sin stille livsens=gang
kun did, hvorhen hans evne hel sig strakte,
men det var Norges dybe hjerteklang,
fra Fjeld, fra fjord, fra skov, hans toner bragte.
barnet i en arbeidsløs og tæringsherjet familie,
 men saa rart kan det jo gaa at selv en slik unge 
kan bli noe rart og stort. Gid 1934 maa bli alt 
andet end det en venter , Og glædelig jul!
Din hengivne
Sigrid.
andre akten. "Jeg har hørt den paa
som smaagut",
siger Ditløff, før han synger
Nu er jeg uendelig glad i musik, - og at fortælle Dem, hvor 
meget De vilde hjælpe en "sølle" nybegynder udi hans store
nød - ved Deres toner og Deres navn, - det er jo unødigt værk.
Jeg vilde altsaa bede Dem, om De vilde sætte en melodi
til min vise!
Jeg har vovet dette her, fordi jeg ligesom er kjendt med
Dem ved Deres musik. Den er saa forunderlig, - jeg elsker den
med omtrent samme følelse som den kvinne jeg elsker
min mor og mit hjem, - og den gir mig en vis tillit.
Hvis De synes det er uhørt frækt af mig - saadan at
gaa bent frem ti selve Grieg, - saa ber jeg Dem skrive det
paa min ungdom og paa - Deres egne Toner.
Nu har jeg faat sige, hvad jeg vilde, - vil ikke udstyre
det med flere
og omsvøb end høist nødvendigt -
Aa ! hvis De vilde !
I ærbødighed
Bernt B. Lie.
P. S. Jeg turde maaske bede Dem - i ethvert tilfælde -
at underrette mig om, hvorvidt De vil hjælpe mig eller ei, -
og - lidt snart, hvis De kan tilgi mig en saadan bøn.
Men dette mer mit stykke, det er mig saa uhyre meget, -
hvilket jeg ikke behøver at forklare.
min adresse er: Stud. Jur. Bernt Lie, byfogden i
TromsøBL.
Tromsø 12.5.90
Käre Grieg og fru Grieg.
Velkommen til landet igjen!
Og velkommen snart til
midnatsolens land! For I
blir vel Jert løfte tro?
Jeg har bebudet Jer her, og
man venter med längsel.
Når falder det Jer beleiligst?
I juni og juli får I se
midnatsolen, og den skal vel
sees? Jeg tror nu ikke så meget
på den. - Nu er her fortryllende
vi har ingen nat, bare en
vidunderlighed af fine lyse
farver.
De gjætter neppe hvem der
er Capelmester - Forhenværende
dansk Hofpianist Dahl - der nu
næsten ingen Næse har tilbage
Han er ikke køn! 
Rubinstein hører vi Intet til.
Signale melder at han conserterer
i Gotheborg - han kommer vel
næppe hid. - Wagners "Riense"
gives fortaarende - i Paris og for
fuldt Hus. - Capelmester Rei-
necke gjør megen Lykke i London
- som Claverspiller - siger Signale -
Vi slider Tiden hen og
har det som vanligt. -
En venlig hilsen fra Broder
Petter og Deres nu Agtelse
forbundne
Karl Hals.
sendes Dem
4.12.03
Regn og Holke. Omtrent ufremkom-
meligt i veiene. Havde Seippels Schjøtts,
Hognestad (Eivind) og Løland til aftens igaar
x G. arbeider nu virkelig med "Boka". Jeg tør
næsten ikke se paa ham. Bare han nu
fik være frisk en Stund ialfald saa
nogenlunde. Rigtig frisk er han jo aldrig
stakkar. Han skal til Byen idag. Til
Doktoren? Jeg forfalder til Indeliv.
Min Stue er saa koselig, og hvad skal
jeg ude. Jeg er for gammel til alt svært.
Har ikke støvler paa mig oftere end hver
Gang jeg er i Byen og det er ikke saa ofte
det heller længer. Hvad skal jeg der. Sjelden
gaar det noget morsamt i Theatret og de
tre-fire mennesker jeg liker at være
sammen med kan jeg ikke plage saa
ofte. Nei, min gule og grønne stue blir
min Redning i alderdommen. Hvis jeg da
faar beholde den. x
en fortryllende søt og moderlig gammel miss, om hvem jeg efterpaa fik
vite, at hun er noksaa berømt og specialist i - den indiske byldepest!
Hun har levet i Indien en halv snes aar, gjort diverse opdagelser ang.
pesten og har et hus fuldt av de herligste orientalske tepper og metalsaker
saa jeg holdt paa at bli kleptoman inde hos hende. Naa, det var jo ikke
ang. pest jeg konsulterte hende, og hun skaffet mig bl.a. modeller til
svært praktiske smaaplagg - men hun holdt altsaa paa at præke
«woollen, woollen, woollen». Det kunde være mening i det her i dette 
barbariske landet, hvor det altid er koldt og fugtig og husene træk-
fulde og ikke andre ildsteder end disse elendige kaminerne som man
maa krype op i for at faa litt varme. Men jeg vet ikke om det
vil passe i Rom. Selvfølgelig syr jeg uldtøi til at gi den utenpaa,
men jeg synes den maa faa linned inderst — vi kommer jo til at bli
i Italien over sommeren, og efter etpar maaneders forløp vilde alt som
uld hette være dyreplageri - og det maa vel være lettere at ta av uldent 
yttertøi end at bytte det inderste fra uld til linned? Hvad vilde
du raade til?
Hermed har jeg altsaa skaffet mig et paaskud til at
vente brev fra dig engang i løpet av vinteren -. Mange hilser
til Elisabeth og til Gøsta - jeg haaber, de er friske og kjække og
du med.
Din hengivne
Sigrid
Kristiania, den 26. Marts 1895.
Ærede herr Dolleris!
Hav blot tålmodighed med mig nogle
få dage så skal jeg sende Dem billedet
tilbage i påtegnet stand. Jeg er over-
læsset med arbejde i denne tid.
Deres meget forbundne
Henrik Ibsen.
Finne har engang for en tid siden fundet
hende ravende og rent balstyrig og da tog
han hende og trak hende med sig ovenpaa, flytte-
de saa selv ud af soveværelset for mange uger,
forbød at de maatte have andet end selters paa 
bordet. Men alt det er nu forbi, han drikker
visselig for meget selv, den mand tror jeg ikke
paa, skjønt han er egentlig hyggelig og sympa-
tisk. Men dengang gik han til Kitty og sagde,
at han aldrig havde vist det om Assa, og
spurgte, om vi andre vidste det. Det lyder
utroligt, jeg synes, han maa have været fuld
selv ofte for ei at se det. Se saa, nu har
Du gjort en familietur.
Jeg synes, det høres meget morsomt Dit land-
liv og Dine medboende, hvis de ikke er reist,
saa hils fru Weise, om hun husker mig fra
Sandefjord for 100 aar siden. Jeg tror, at jeg
tror, at man lever videre og skulde det være
noget, som holdt en forbindelse fra her til der,
saa maa det jo være kjærligheden.
Idag er det maanedsdagen efter Einars geburts-
dag, gid han nu havde kunnet holde sig fri
for anfald, han kan jo voxe det af sig, selv
om det enda hænger ved. Bare lad ham ikke
komme til at regjere over Dig, det er ikke
sundt for et barn, og det er uskjønt. Lad
ham skjønne, at om han husker bedre og derfor
kan rette paa Dig i smaa ting, saa er det, fordi
dit hoved er fyldt af tanker, som ligger over
hans evne, ikke fordi at han er klogere.
Hils dem alle tre hjerteligt og dig selv fra
Din hengivne søster Kitty.
Ræd
Der skjælver et Blad på Aspens Gren
I Høststormens Hærjingsvind,
Så gustent og gult af Helsats-
Mén,
Med Dødens Mærke på Kind.
Det skjælver i angst for så hårt
et Liv
I Alderdoms Sot og Kval.
Det skjælver for Høststormers
Dødsbasun,
Der kynder dets snare Fald.
I Rædsel det bæver ved Nat
og Dag, -
Er bange for Liv for Død. -
Ei annen Blad under Himlens Tag
Der fødtes af Skogens Skjød!
Fredr. Döcker=Smith
* Håber jeg ikke har sendt noget
af de vedlagte digte før. I modsat
Fald ber jeg meget undskylde. Har des
værre ikke den bedste Hukommelse.
London omtrent
1½ aar & haaber
at hvis jeg kan
være Dem til
nogensomhelst
tjeneste at De vil
gjøre brug af mig
Haabende at De
& Deres hustru
befinder dem vel
forbliver jeg med
venlig hilsen
Deres Ærbødige
Alex B Grieg.
Kindleins Wiegenlied (Des
Knaben Wunderhorn, Reclams
Udg. S.795) og Rich. Dehmels
ganske moderne "Stimme
im Dunkeln (Ausgewählte
Gedichte S.33 ), der paa
genial Maade forbinder
Mystik og Realisme; og
jeg tør haabe at de
fleste producerende Tone
kunstnere vil føle sig mer
end tiltalt af disse Digte,
hvoraf vel kun det før
ste er almindelig kendt,
saaledes at deres Arbeide
maa være baaret af den
ægte Følelse, som alene
giver det Værdi. Jeg
har da ogsaa haft den
Glæde fra flere af Sam
tidens betydeligste Ly-
rikere at modtage Vid-
nesbyrd om Forstaaelse
af min Plan og hjær
telig Imødekommenhed
fortelle det "huselige liv" - og "hjemmet er kvindens
ædleste og rigeste virkekreds," hedder det videre.
Mon alle er enige - - - ?
Kanske finder nogle, at det er en forældet
anskuelse, der ikke passer i vor tid, da arbeidet
for kvindens selvstændighed har fremkaldt saa
mange før ukjendte tanker og følelser - stukket
ud saa mange nye veie for os.
Men - om det saa er æventyrdigteren, siger
"alt paa sin rette plads"!
Hvor den gifte kvinde har sit egentlige
kald, kan der vel ingen delte meninger være om;
og den ugifte, i hvilken stilling hun end befin-
der sig- er glad i sit hjem, dette fredens asyl,
hvor baade legeme og aand kan hvile ud. At
der gives dem - og kanske mange - for hvem det er
en hvile at komme ud fra de hjemlige forhold,
det ved vi desværre. -
Ligesom mennesket er den skjønneste
skabning i naturen - "den guddommelige
tanke selv i dens helhed og almindelighed" -
saaledes tror jeg,   siger om kvinden i
Viskulde tage derind, saasnart skolen var afslutted.
Samtidig fik tante Thora en indbydelse baade 
"den lille norske niece" til grev Sponneeks i Nøddebo.
Deres barn, en datter, var paa min alder og havde
været tante Thoras elev. Naturligvis havde jeg ti tusiende
gange mere lyst til at komme til grev Sponneeks, reise
over den deilige Fursø og være sammen med tante Thora
end at skulle med tante Mathilde til de kjedelige - som
jeg havde sat meg i hovedet, at Mynsters maatte være, - 
og for hvem jeg bare vilde genere mig! gruelig kjedelig
maatte der selvfølgelig ogsaa være hos dem. Men der
var nu intet valg for mig. Saameget mere som Kjøben-
havn og omegn var overordentlig angrebet af difteril, saa
det var paa høie tid bare at komme væk - saa langt og
saa fort som muligt. Passagen mellem Strand 
Kjøbenhavn var spærret, og hvert eneste minut var taget 
bort for os; thi hvis kommunikationen med Lyngby og
de nærmeste stationer paa Helsingørbanen ogsaa skulde
stoppe, var vi helt afskaarne fra at komme over til
sørbanen. Altsaa tog vi til hovedstaden, saa snart
tante Mathilde bare havde faaet ordnet med vort
Uf, hele byen lugtede af carbol og desinfektion.
Chr'ania, 12 Septbr. 1894.
Kjære Grieg
Som svar paa dit tele-
gram faar jeg meddele Dig
at jeg intet har med
arrangementet af det un-
garske Rapels turnée at
gjøre.
Juli engang bad
foretningsføreren mig op-
give sig arrangørerne i
de forskjillige byer; dette
at hæve honoraret hos herr Giebelhau-
sen. Muligens forfalder det hele ho-
norar, eller ialfald en del af samme,
til udbetaling endnu forinden styk-
kets opførelse såfremt denne skulde
forsinkes ved uforudsete hindringer.
Herom vil herr Giebelhausen på
forespørgsel give oplysning. Nogen
fuldmagt behøves ikke da jeg i et
brev til herr Hartvig Lassen har
betegnet Dem som min kommissio-
nær.
Af honoraret bedes 250 spdlr sendt
til H. J. Preus i Kristiansand
som sidste indbetaling på mine i
det nye passagerdampskib «Dronnin-
gen» tegnede aktier, hvorhos De må-
ske vil anmode ham om at esende
Dem aktiebrevene og indtil videre
opbevare disse for mig.
Resten af honoraret samt min
gage for Januar, med fradrag af
hvad Alfred Larsen skal have, be-
des mig hidsendt i veksel som sidst,
da jeg frygter for at kunne komme
i pengeforlegenhed i næste måned.
Til Alfred Larsen skriver jeg imorgen
og minder ham om sagen.
Men det vilde under alle omstændigheter bli meget for meget
reaktionært til et valgnummer!
Med bedste hilsen,
Deres hengivne
Sigrid Undset.
Dr. Nicolaysen havde heller ingen betænkelighed
ved at jeg forsøgte paa betingelse af, at
jeg jeg lagde alle kort paa bordet for Consulen,
hvilket jeg ogsaa har gjort med ovenfor omtalte
resultat. Jeg syntes derfor ikke jeg kunne
gjøre andet end forsøge.
Gagen blir 3000.- mnd fri bolig og
fri opreise for mig selv.
Jeg haaber jeg klarer det; men kan jeg
jo intet sige endnu.
Jeg maa igjen faa takke dig for hvad
Du har gjort for mig og Alex og de smaa,
det vil altid være friskt i vor erindring og
maatte det blive dig og dine gjengjældt;
vi kan ikke andet give dig og tante Nina
vor kjærlighed, som jeg vil haabe Dere
maatte føle.
Alex vil give dig bankbogen tilbage til
din videre disposition med hjærtelig tak for hvad
vi har brugt.
Naar jeg nu slutter beder jeg dig hilse tante
Nina, som nu forhaabentlig er helt frisk, det
samme er vel ogsaa tilfældet med dig nu.
din hengivne
Asbjørn
Kristiania, den 31. December 1893.
Kære Dietrichson!
Da jeg tviler på at jeg personlig kan
indfinde mig hos dig imorgen, så sender
jeg dig herved min hjerteligste lykønsk-
ning til fødselsdagen! Tak for trofast
venskab gennem tiderne. Et godt og
glædeligt nytår for dig og din frue!
På hustrus og egne vegne
Din hengivne
Henrik Ibsen.
Maj 13de
Frydefuldt Vejr, og et fornøjet Sind, vi har ogsaa nu
Klart Vand, Isen har nu brækket op ganske, saa at
her er ingen Erindring af Vinteren tilbage. –
Maj 14de
Tusinde glæder venter mig i Dag, Vejret er indbyden
-de skjøndt, og med det venter jeg mine Trofaste
Veninder Bertha, og Severine Ouren: Ædle Sjele
aldrig kan Dere være mere Oprigtig agtet, og
aldrig mere Glad imodtagen af Nogen end af mig.
Veltilfreds. –
Maj 16de
Minne Veninder har jeg beholdt blodt en Dag,
nu er jeg atter i min Eenlighed, og glæder
mig ved Erindringen om disse gode. – Vejret
er Smukt, og Humeuret godt, jeg vandrer i
Aften en Tour til min Sødster paa Verket.
Maj 17de
En yndig Dag, og en glad Tilfredshed i Tanker
og Sind
Maj 18de
Smuk har denne Dag været, og ved Vejrets ynde
nød vi den Glæde at see den gode Mor Acheleje
og Pouline Ouren, som tækkes her Natten over.
Med Leiutnant Pettersen har jeg sendt et Brev
til Guri Johansen i Christiania, indeholdende
en deel Comisioner. – Traurig er jeg igjen
i Aften, endskjøndt dette mørke længe har
vandret fra mig, saa maa jeg ej heller knurre
om det undertiden hjemsøger mig. – Gode
fromme Bertha! snart skilles vi, gid da Din Vej
maae blive Fredsom, og Lykkelig. –
af 27. f. md. for Kongen; men Hans
Majestæt svarede mig - hvad jeg
havde forudset-, at hr. Halvorsen
ikke nu, middelbart efter at være
blevet dekoreret med en svensk
orden, kunde få Olafsordenens rid-
derkors.
Sagen får da udsættes til en
senere lejlighed, og jeg beder Dem
være forvisset om, at jeg skal gjøre,
hvad der står i min magt, for
at det ikke skal være altfor længe,
inden mit løfte bliver indfriet.
Velvære i Omverdenen.
36.
daimonistiske Systemer er
Klogskabens Udvikling frem
hævet som en Kunst, der bliver
Hovedsagen i det menneskelige Lev
net; under et lavere Standpunkt
München, den 20. Januar 1880.
Herr bogholder Larsen!
Med stor fornøjelse efter-
kommer jeg den til mig rettede op-
fordring idet jeg oversender indlag-
te fotografi, hvilket jeg beder Dem
venligst beholde når det har væ-
ret benyttet af fotografen i Køben-
havn. Jeg har valgt at sende et
knæstykke fordi jeg antager at et
sådant, bedre end et brystbillede,
vil passe sammen med de øvrige
fotografier i det påtænkte al-
bum. Derhos er jeg så fri at an-
mode Dem om at ville besørge over-
sendt til fru Hennings og herr
Emil Poulsen de for disse bestem-
te fotografier, der ligeledes ved-
lægges.
Jeg beder Dem modtage min
bedste tak for de mange blade,
De i denne tid har havt den god-
interessantere end jeg personlig er
det, gid Alle vilde forstå det, og sætte
lidt mer Pris på mig i sidste Kvaliti
Det er det samme og flyder af sam-
me Kilde, nar jeg ma opleve at
den Deltagelse, der dog undertiden
tilflyder mig i Breve fra Hjemmet
og Gud ved hvor disse kostelige Dråber
paskjønnes! – forvandles i kolde Miner
og misbilligende Taushed, når jeg endelig
udæsker denne Deltagelse. Det skal
ingen Bebreidelse være Alf, men mit
sidste Ophold hjemme har da endelig
tilstrækkelig belæret mig om at I
kunne ikke tåle mig så som jeg er,
vare meget mindre holdne, saa maatte vi
lade det blive derved; Om Natten laae
vi paa lena, gandske got Logie; Sønnen i
Huuset en vittig Dreng paa en 16 Aar, som jeg
viiste Kartet over Norge, som han med største
Begierlighed betragtede;
Klokken
12 reyste vi derfra til Lena paa Teterud
Bonden Philemon og Baucis vi giorde her vort Mid-
dagsmaaltiid, Ørter og Jordbær, kiørte saa
Lne lndan
over Kiølveyen 3 Miile til Quedal, en
fæl Vei, men Vognen var god, Hestene
ligesaa og Karlen ligesaa og vi troer jeg og
ligesaa, thi vi gik fast heele Veyen - Paa
Credu kom vi Klokken 11 1/2 alle Mennesker
vare i Seng og ingen syntes det vilde lukke
os op, indtil endelig Pigen kom ud fra et af
Udhuusene, der blev anviist os en Seng i et
Kammer hvor der laae 2 Karle og sove i en Seng
hvor det lugtede saaledes at jeg umuelig kunde
holde mig derinde for Stank; jeg var saa ugu-
delig at jeg lod de 2 Karle vække og staae og
lukkede alle Vinduer og patrouillerede
omkring
et par Timer og laget mig saa i
Lobråten 
 16  1.04
Gudmind kjørte mig fra
Fagernæs til Tonsaasen. Vi reiste
Kl. 1/2 10 og hvilte en Time hos
Apotheker Didriksen  i Aurdal.
Fruen havde skrevet og teleforeret
til mig i Slidre om at stanse
og danse med ungd. laget altsaa;
men umuligt. Varm Chocolade
og et Glas Vin i den koselige
Stue paa Apotheket smagte godt
Kl. 1/2 3 var vi paa Tonsaasen
og Kl. ½1 om natten var jeg
paa Hvalstad St. G. mødte mig
i Byen. alt vel. Men iaften vil
jeg for en Gangs Skyld gaa i Selskab -
det første denne Jul - skjønt det
Brudefølget drager forbi
Han laa paa Bakken og tænkte paa
Saamange, saamange Ting,
Og Tankerne kredsed det Sted, hvor han laa
I saa fager en Tryllering;
For Fossen den brummed
Og Elven den skummed:
Den Gamle i Urkløften brølte og sang
For den flygtende Ungmø sin længende Trang;
Men hun smutted bort mellem vinkende Høie,
Mens Solen lo i det blinkende Øie!
det men maa tale paa en særskilt maate til hver individuel sjel,
det er jo bare Han selv som kjenner den saa inderlig saa Han
forstaar dens dypeste lag. Men jeg har tænkt paa Solveig og dig ofte. 
Det vakreste i boken din synes jeg er der hvor Erik erkjenner, 
at selve den sunde, gavmilde erotiske kjærlighet tyner, hvis ikke 
den fyldes paa ny, fra en kilde utenfor denne verden - som vaarbækkene 
er et herlig og kortvarig eventyr, hvis ikke himmelens regn mætter dem
paa nytt.
Mange hilsener – og la mig høre fra dig, om det virkelig
er sandt at dere bor her i nabolaget?
Din
Sigrid Undset.
brilliant tegnet. Fru Skram er en
udmærket Advokat for hende. Denne
vielmissende voksne Kvinde, som lyver
og stjæler, men med den uendelige
Trang til Hengivelse og værdigt menneskeliv,
den dybe pinefuld Sorg, og Kampen for
at redde sig ud af Elendigheden ved
hel Sandhed og fuld Tilid til den
Elskede - alt er saa intenst og
hensynsløst gjort. Og Frøken Alfhild
Larsen, som debuterede var af og til
mærkelig. Med et dybt forunderligt
Blik og en Forpinthed som var til
at græde over, saa ægte og modent Udtryk
fik den. Forestillingen var idethele saa god,
at man sad med den Følelse, at her
voxer Hovedstadens egentlige litterære
Scene op. Nansens og M. Moe sad
lige bag mig. M. M. var nu svært
fornøiet med Ivars Eddaarbeide.
16.
Regler om Hævd paa Brug i den Grad mangelfulde, at
de tilstede de meest forskjellige Meninger i denne Materie.
Lovbogen har omtalt Lovhævd og forudsat, at man kan
faa Lovhævdsdom, 5-5-7; men den mangler fuldkom-
men Bestemmelser om Varselsmaaden, som i dette Til-
fælde skulde benyttes, og Institutionen er derfor uprak-
tisk, uagtet den i flere Tilfælde kunde være nyttig, da
man ikke har Adgang til at faa Mortification paa
Skjøder. -
Om Fordelingen af Beviisbyrden mellem Sagsøger
og Indstevnte i en Proces, indeholder den saagodtsom ingen
eller ialfald meget utilstrækkelige Regler. Den opstillede
ingen almindelig Straf for en Forbrydelse, der er saa
hyppig som Bedrageri, og det er vel Spørgsmaal om
man af dens Bestemmelser i 5-2-79 og 89, 5-3-26, 5-
8-3 og 4 tør slutte, at den har tænkt sig Tremarksstraffen
som den almindelige for denne Lovovertrædelse. Om
Forsøg paa og Deelagtighed i Forbrydelser haves ikke til-
strækkelig veiledende Regler. -
Hyppigt har den ogsaa været meget unøiagtig i
sin Begrebsopfatning, saaledes belægger den i 6-15-5
en hemmelig Besiddelsestagelse med Straffen for Ran,
der egentlig forudsatte en aabenbar Bemægtigelse.
2/I Den yngre del af
familien besaa Sigrids
altertavle (til Romskogen)
lavet af Vestberg, og den
befandtes efter omstændig-
hederne tilfredsstillende.
Om aftenen "ballet" for
at tale i James Loranges
jargon. 50 unge men-
nesker. Noget saa
kjedsommeligt som
unge mennesker og dans.
Tove kom om aftenen
Makken ligesaa.
3/1 Stærk frost og sol.
Søstretur ovenpaa Lundestad
visit (Onkel Peter holdt
garn for mama). Kl 4
kjørte Nils, Thor, Makken
og Don til Sund.
129.
"Aa, det er netop sundt for saadanne svinepelser som
dere mandfolk, - netop rigtig godt for dig, far! det skul-
de dere ha bestandig allesammen - " en rar conversa-
tion ved et spisebord - - Bjørnson var meget sær
og krakilsk under hele maaltidet og fandt, at intet
andet var passabelt end Schweiszerosten, hvoraf han
fortærede en utrolig masse.
"Aa, gaa op og læg dig, du, far!" var slutningsreplik-
ken. Dette gjorde han imidlertid ikke, men slængte
sig paa en causeuse i salonen indtil "den forbande-
de kaffen kom." - Frk. Wang og fru Sandberg talte
meget sammen, og jeg hørte til, da fruen ikke kunde
faa lokket andet end enstavelsesord ud af mig. "Hvad
er det for en, De har plukket op der, da, frk. Wang?" var den
meget smigrende omtale af mig; den blev ikke besva-
ret; thi i det samme kom fruens ældste datter - den
nydelige frk. Sigrun, der nu gift med G. Munthe - farende
ind og raabte: "Hvor er Bjørn henne? faar jeg det,
du lovede mig da! jeg vil ha det med engang - "
"A -- a, ja! du maser saa - du skal nok faa det
siden," svarede denne trægt og dovent i sin liggen-
de stilling, - benener langt ud paa gulvet og begge hæn-
13/9 98.
Kjære Ven !
Først Tak for Dit Brev af 28/8 !
Det har vist krydset et lille
kort, som jeg afsendte fra Bern
den 24de August. Jeg syn-
tes, at jeg strax maatte under-
Hvad Du skriver om Dine Lands-
mænd, kommer mig ikke ganske
uvæntet der skal vist løbe en
del Vand til Stranden, før
den Storm lægger sig. Men Du
har jo givet dem en gavnlig
lære, og det vil til syvende og
sidst dog have til Følge, at
de strænger sig noget mere
end hidtil, forat det ikke
Kan kun langsomt pust du trække?
Skal jeg dig af søvnen vække?
Aa - jeg Gud i bøn skal vinde.
saa Han sender engleskare,
som din sjæl hid ned skal bære -
i en storm til huset trænge
- tunge kistelaaget sprænge! -
jeg drømmer. Bønner naar ei
længer op til himlens trone.
Nu en død til liv vi faar ei. -
Kunde én for alle sone?
Død! - Jeg ordet sagde nu -
eller Valborg - lever du?
Ser du med dit milde øie
Advokat Fru Stray
Arendal