MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
samling" - benyttede sig af min nød og fik alle
mine bedste billeder for spotpris, - men da de
skulde forblive i et galleri, - saa tøiede jeg mig
langt, - saa at jeg nær sagt "gav væk" billederne
til ham (flere af billederne var jeg privat
buden det doble for, uden at jeg da havde villet
sælge, - fordi jeg syntes det var forlidet).
Men Meyer blev jo gal og skar halsen af sig
- den skurken - uden at ordne papirerne med
overdragelsen af samlingen til Bergens komune,
og han familie tog da ud af samlingen
mine bedste billeder, - saa jeg blev narret
dengang ogsaa, - og det værste er, at jeg ikke
kan faa vide, hvor billederne er havnet, - (da
familien ikke tør være ved, at de solgte ud af
boet - forinden de gik fallit -) dette mellem os -.
Saa holdt jeg en udstilling i Oslo 1911, - der
fik jeg laane ud en del af mine tidligere ting
og en del  af nyere ting, - og deriblandt de
to, som galleriet dengang kjøbte, - det var
to billeder, som jeg engullig ikke var tænkt
poetiske Flugt. Denne Mening om Stykket
er ikke en øieblikkelig Opbrusning, thi
jeg kjender det meget nøie; Neupert
har i flere Maaneder regelmæssig besøgt mig en
Gang om Ugen og hver gang spillet Claver-
partiet, og vi have talt vidt og bredt
sammen om alle Enkelthederne i det;
jeg har hørt alle 4 Prøver og endelig
Opføringen, saa det sidder fast i mig
og bliver aldrig glemt.
Apropos den Neupert, det er en prægtig
Mand; her er blevet et ganske mærkvær-
digt Liv i Khavn, siden han kom-
men hertil; han, Neruda og Violispil-
leren Svendsen komme regelmæssig sammen
engang om Ugen, og spille alt muligt
igjennem; saa vi faar en uhyre Masse
nyt at kjende.
Kan Du huske Trioen, som jeg gav Dig
et svagt Afrids af afviste Sommer
om mig selv og mine egne sorger. Det, som
jeg ikke havde oplevet noget tilsvarende 
til, greb mig ikke saa stærkt. Sommetider 
syntes jeg ogsaa, du brugte vel sterke udtryk
- sagde mere, end jeg troede du mente. Nu
først begriber jeg, at du sikkert har følt alt, 
lige saa sterkt, hellere sterkere, end du skrev.
Du maa ikke misforstaa mig. Dengang 
var jeg mig ikke selv bevidst, at det for
meg var mit eget jeg, der var det vigtigste
i vor korrespondance. Det er først nu,
da jeg synes, jeg kjender og holder af dig, rigtig
af dig, Dea Hedberg, og ikke af min korrespon-
dent Dea med de mange berøringspunkter
med mig selv, at dette er gaaet op for 
mig - det er vel ogsaa først nu, jeg er 
kommen saa vidt, at jeg kan se saa klart
paa mig selv - og rigtig, rigtig tænkt
det igjennem har jeg ikke før i aften under
indflydelse af dine gamle breve og det 
aller sidste brev idag.
sig gjældende. Paa den anden side har
denne udsættelse bevirket, at et og andet
udtryk ikke længer er saa øieblikkelig aktuelt
som ønskeligt i en saadan brochure, me-
dens tillige i mellemtiden et og andet
moment kan være kommet til, der
burde offres en sætning. Jeg tror
derfor at burde henstille til bestyrelsen,
at der bliver givet mig adgang til at
læse en tidlig korrektur paa skriftet, og
at jeg faar lov til herunder at foretage
enkelte mindre ændringer, der kunde
findes ønskelige. Nogle kroners korrektur-
omkostninger til trykkeriet bør jo ikke
her komme i betragtning, hvor det
gjælder at finde de mest indtrængende
ord.
Deres Excellences
ærbødigst forbundne
Ebbe Hertzberg.
St. Halvardsg. 10,
den 6te aug. 91.
fordi han har langt større
Autoritet. Jeg kan konstatere
at Hr. G.s Optræden havde
Følger - hvilket vel maatte
være Meningen- ; thi snart
efter var hans Udtalelser
vel kjendt i politiske kred-
se.
Om Artikkelen i V.G.
hørdte jeg i Bergen følgende
udtalt: Den er antagelig
inspireret af Hr. Grieg &
Venner derved har troet
at gjøre hr. G. en Tjeneste.
21-5-1900
Johannes Haarklau.
Hr. Dr. Edward Grieg
Bergen den 29de Augt. 1865.
Min kjære Edvard!
Om jeg ei tager Feil saa er det
idag fire uger siden jeg sidst tilskrev Dig, og det kunde
nok derfor være i sin Orden, om jeg søgte at faae et
Brev istand til Dig. Jeg maa imidlertidt paa Forhaand
tilkjendegive at jeg føler mig meget ilde oplagt til dette
Arbeide idag, da jeg har været en Smule upassende i de
sidste Dage, Og er endnu ikke kommet i mine gamle
Folde, jeg vil dog haabe, at naar jeg først faaer Blod
paa Tand, saa skal det nok gaae. John havde lovet at
han vilde ogsaa skrive, men jeg frygter der bliver Intet
af, thi da vi skulde stige i Giggen paa Landaas kom
der en Photograph, som han havde bestilt til at tage
endeel Stereoscopbilleder, hvilke han vil sende til Dresden.
Han maatte saaledes blive deroppe, og faaer rimelig-
viis ei Tid til at skrive senere paa Dagen, naar
kommer til Byen. Jeg har nu sendt Magnus paa
da min Mave ei er tryg, og vil saaledes søge at under-
holde mig med Dig en halv Times Tid til jeg gaaer
til min Middag hos Tante Konow. Ved min An-
komst herned i Formiddags fandt jeg et Brev til Moer
fra Onkel Herman. Lars var desværre allerede draget
opover igjen, saa jeg maa beholde det til iaften, og end-
skjøndt jeg er meget nysgjerrig efter at vide Indholdet,
saa synes jeg dog ikke at det er i sin Orden, at aabne
det, og maa saaledes smøre mig med Taalmodighed.
Du maa troe vi leve høit med Musik i denne Tid,
vi have Concerter saa omtrentlig hver eneste Dag, hvad
siger Du vel dertil? ja, men har ei ogsaa en utrolig
Mangde Indvendinger fra alle Kanter, og en heel
Deel Fremmende, og disse ere vel de fornemste der
besøge Concerterne, naar undtages den Griegske Fa-
milie, der ere temmelig stadige Gjæster. Tænk Dig
at Bene og Betten gik til Byen i lørdags, og Moer med
Frue Undahl kjørte senere i et Veir, hvor neppe en Hund
kunde sendes ud, ikke at tale om at Fruen og Bene reiste
fik være om sin Far hans
sidste Dage. - Det blir underligt
for Marie og mig at være hende
foruden, thi med alle hendes
"Manquements" (hvem har ikke
dem!) saa var hun dog bleven
en Væn i Huset. - De to sidste
Søndage, da Veiret har været stygt,
har jeg reist op til Næsset, fyret
i Ovnen og spillet, spist Poteter
og Spekekjød. Iforgaars var Sigurd
Lie med. Han er en Gjennemmu-
sikalsk, ligefrem, ukunstlet
Natur. Og saa bar det løs med
Tristan og Isolde, indtil baade
de og vi befandt os i Himmerige,
medens en Tilhører, - om der hav-
de været nogen - visselig havde
følt sig "in der Hölle". Saa
spiste vi Middag i Skogen efter
at have været væk fra Kl.10 til
Kl 5. - Det er som sædvanligt,
det improviserte er det bedste.
- Stakkels Doktor Abraham
Concerten var til ubetinget Glæde
for alle Musikfolk.
Saa har vi nu faaet 2 Concerter
hver Uge af Joachim Andersen, saa
vi trænger ikke just, og Foreningscon-
certerne ere slet ikke begyndte endnu?
Hvad os angaaer, da har jeg com-
poneret et Orgelstykke, som udkommer
hos Vilh. Hansen; iøvrigt laver jeg til
paa Orgelforedragene, som skulle begyn-
de efter Nytaar. Helga Læger om
Kjære ven!
Tillad mig at gjøre Dig et
spørgsmaal, hvilket Du i Din dobbelte
egenskab af historiker og af sagkyndig
i den Wedelske families slægtskabsfor-
bindelser turde være den nærmeste til
at besvare: I Suhm's ægteskab med
Karen Angell fødtes der jo en datter,
fra hvilken den grevelige gren paa Jarls-
berg nedstammer (var hun ikke gift
med en Storm og hendes datter igjen med
en Wedel?) Mit spørgsmaal gaar nu
ud paa, om ikke Suhm i samme (eller
et andet?) ægteskab havde nok en dat-
ter, der blev gift med en Gether, boende
paa gaarden Ulleberg ved Laurvig. Eller
Kjøbenhavn
Deres Brev af idag, at De
dog her kunnet og villet blive
her og komme til mig Søndag
Middag d. 15de Mai kl. 5
har ikke blot glædet mig,
men vil ogsaa være til
stor Glæde for samtlige
vore Gæster, Slægt og Venner,
og derfor et hjerteligt
Velkommen fra os Alle.
Med de varmeste Hilsener
til Dem og Deres kjære Frue,
Deres altid lige hengivne
J.P.E.Hartmann
Til
Componisten Edvard Grieg
Dr. phil. R. af Dborg.
efter sit Kristianiaophold, at han tænkte paa
at komme til Bergen i Midten af Juli. Saa
maa vi gjøre noget sammen, enten det nu
blir i hjemlig Ro ved Nordaasvandets Stran-
de, eller noget andet. Men sammen maa
vi nyde den korte Sommer. Det skal gjøre
godt i Sjæl og i Skrot!
Jeg føler mig noksaa sliten om Dagene, ja-
get af Arbeidet, som jeg fremdeles er, men jeg
fryder mig til at være færdig, til Du kommer!
Jeg giver ogsaa Vaaren en hel Del af
Skylden for Trætheden, det gaar mange
ligedan, f. Ex. Schjøtt og Marie, og det
er jo en gammel Erfaring. Altsaa: friskt
Mod, - lad Straalerne skinne
paa Hud og i Sinde!
Og saa Tak for det gamle Aar, for alt
Dit trofaste Venskab og for hver en kjær-
lig Tanke! Du ved, hvor Du er i mine
Tanker og i mit Hjerte imorgen!
Farvel da, kjære Edvard! Vær Du
og Nina kjærligt hilset fra Marie
og Din
Frants.
Prestissimo til Posthuset!
10.6.04
Lidt Regn igaar; men idag atter
straalende Sol. Haven herlig i hvide og
rosa Skyer. Idag oficiel meddeleser
fra Aschehoug om 7de Oplag. Fru Elise
Welhaven Gunnersen raser i "V. G." over
Bogens Raahed, og forlanger at Forf.
skal frem i Lyset, saa ikke andre
skal mistænkes. Samtidig Brev fra
en Theodor Tønnesen i Kristiansand,
som takker  den ukjendte Forf.
gjennem Aschehoug) for "de rene,
skjønne Tanker" o. s. v. Fiu Holmgren
som ikke aner hvem Forf. er siger
at sjelden en Bog har grebet hende saa.
Brev fra Fru Hagelius. Hun er
sød og eskelig som altid og ønsker
mig velkommen åter!
Brev fra Sandvig paa
Lillehammer idag om at komme
derop 1ste og 2den og 3die Juli og hjælpe
op til mig, naar Du er i Byen
Jeg vil saa gjerne høre Din Me-
ning om Billedet, som det nu en-
gang er. Jeg vilde gjerne benyt-
te det til en Bestilling jeg har
hat længe. Det er det vanskelige
for mig, med Hensyn til Motiv,
at jeg har lidet Valg. Jeg kan
jo ikke gaa ut og søke det i
Bondestue eller Kike som før
eller male Landskap staaende
ute i Naturen. Men la mig
bare ikke klage, for trods Øien-
operation for graa Stær, ser
jeg at male. Med enkelte
smaa Vanskeligheter ved den
siste Detail-Gjennemførelse,
(jeg kan nemlig ikke bedømme
min Penselspids' Afstand 
fra Lærredet), saa vet jeg, at jeg
ser Farven kanske vakkrere
end før. Kunde jeg bare naa
frem til det jeg vilde!
Jeg vet, at Du har et deiligt
Billede paa Statens Utstilling,
men har ikke kommet der, for
jeg kan jo ikke gaa alene
nogenstede hen her i Byen
hjemme? Omtrent saaledes begyndte det ogsaa
denne Gang, og kom saa pludseligt, at Ingen
var i Byen med ham; heldigvis sad Carstens
herude og han er saadan flink Sygevogter;
han vaagede ogsaa sidste Nat, da Moder nu
er saa træt, at hun trængte til ordentlig Natte-
ro. Det har været en meget bedrøvelig Tid, da
det har gaaet saa op og ned, at der har været Grund
til at frygte det Værste, igaar foreslog Heiberg
selv at tage en Læge til, og saaledes har Lehman
ogsaa været hos Fader. Det er nok Lungebetændel-
se, og der maa iagttages den aller høieste Grad
af Forsigtighed; det er forbudt ham at tale, og ik-
ke taaler han at der tales hos ham; Du kan
tide at det er dobbelt vanskelig i denne ind-
viklede Hummertid, hvor her uophørlig kommer
Folk og Breve, og han aldeles ikke maa befatte
sig det Mindste med Forretninger. Stakkels Moder
det gaar ud over hende, hun løber op og ned for at
forhindre at Fader skal høre Folk komme og
for at tale med dem og ordne, hvad hun formaar.
Vi har tænkt stærkt paa at telegraphere til
Eder som er fraværende, fordi vi frygtede, at Fader
ikke kunde overstaa det, og ham gjerne vilde se
os samlede, men nu er det godt at vi ikke forha-
stede os; det havde blot været unødvendig Forskræk
17.5.95.
Underskriften er besørget.
Venskabeligst
Henrik Ibsen.
Fredag.
med paa en Uttalelse. Jeg ventet ikke
at saa mange vilde være enig netop
med
i
min Artikel, men - sa jeg - lat
dem uttale sig om Saken selv om de
ikke er saa enige med mig. Som du
selv bedst vet mener vi alle forskjellig
og dikter med Alverdens Bokstavering,
men i Hovedsaken kan vi gaa i Spand.
Naar du nu har faat 32
enige saa er det mere end jeg har
nogensinde tænkt mig. Og det er jo
altsaa ikke av de daarligste heller.
32 er mere end vi trænger for at
markere os. Bryd dig Pokker om
Tryggve Andersen og Hans Aanrud.
Ikke for det, Tyggve har Sprogfølelse,
men han skal altid være vrien.
Aanrud er derimot endda mere vrien
uten at ha Sprogfølelse. Det er saa
aldeles en Feiltagelse av dig naar du
men med den skal jeg klare mig paa
en Sten i Ishavet.
Det er vistnok saa, at Sandhedens Erkjendelse
i sig selv er skjøn og gir Skjønhedens
Vederkvægelse; men da den som oftest staar
i eng Forbindelse med Selverkjendelsen,
der sandelig gir megen Styghed og Rædsel,
saa blir Sandhedens Skjønhed mig ofte
vel obligat, ikke nok barnlig, freidig
og glad. Jeg kan beundre den og ane
stort ved den men ikke juble. Derfor,
kjære Grieg, glæder mit Hjerte, naar jeg
nu snart ved aldersgrensen, - for
Nordgaard kunde jeg tenke mig mulig-
heten av en prolongation, men
Grieg går vistnok av innen et år.
Lea's stilling i Fiskeristyret vil
nu, - antagelig 1ste november - bli
besatt med Sven Runnstrøm. - Da
blir altså Herdla ledig.
Netop for et par dager siden fikk
jeg brev fra Brinkmann, som forresten
også før har talt om mulighetene
fremover. - Jeg citerer nogen ord av
hans brev ordrett: Skulde De tale
med Føyn, Knaben eller andre even-
tuelle Kandidater, så kan De fortelle
dem, at der nu er en meget bra bolig
for amanuensis (leje Kr. 600) derute
det gjør måske det hele mere tillok-
kende - i alt fald for gifte folk. Men
dersom Føyn tenker sig å søke Herdla
bare forat gå til Trondhjem efter
Nordgaard, så må han ikke vente
å få stillingen - ellers er han den
jeg helst vilde ha. Jeg hadde håpet at
Huus vilde søke, men jeg tror han,
når alt kommer til alt, heller vil
bli Griegs efterfølger.
Der har De altså situasjonen
og paa malaria-feberen og bronkitten og
paa dette stadige "sting", som er værre end alt.
Jeg fik idag brev fra min søde datter Kari
(den kjæreste af mine barn), - hun er altsaa paa
Hvaløerne; - hun fortæller, at det gaar hende godt
paa skolen, - hun er allerde godt inde i "rigsmaa-
let" som hun aldrig før har lært noget af.
Samtidig fik jeg brev fra min svoger, som hun
bor hos, - og han fortæller, at hun har
vokset meget; - ja vokser hun slik,
saa blir hun en ren "kjæmpedame", - hun
var næsten saa høi som sin mor ifjor da
hun var 11 aar - (den 11te mai). Min svoger
siger, at hun har mange venner alt dernede, og
at det "truede lidt med en forlovelse", - ja det
skulde bare mangle - førend hun var 12 aar. - "Ma-
donna" var da iallefald 14 aar, - da vi blev "for-
lovede", - men ungdommen blir jo stadig værre og
værre. - Fra Kramer har vi ogsaa
havt
brev
ind i "Samfundet" og læser
den.
Jaja, så gir jeg mig på det
om Kristoffer Janson. Et
ord, Du skrev: folkelærer, slog
mig. Det har jeg ikke tænkt
på. At han er god og snil og
uegennyttig, ved jeg. Men kun
ved siden af.
Jomfru Bensen derimod fast-
holder jeg min mening om.
Et menneske, der i fuldt alvor
fortæller at alle disse sjældne og
kostbare snykker, ægte kniplings
tørklæder o.s.v som ikke er at 
opveje med guld, er dalet ned
fra himlen til hende - ja,
et sådant menneske er mig
inderlig imod. Et menneske,
der vover at spekulere så vildt i
medmenneskers godtroende en-
foldighed må jo være inkarnatis-
nen af frækhed og - ja også dum-
hed. Eller tror du kanske på at sligt,
eller overhodet noget, daler ned fra
himlen gjennem hustagene til
en? I det hele tat - alt dette spiri-
tistiske væsen foragter jeg. Hvad er det
for en hovmod? Hils Karoline og Dig selv fra
Kjære Jappe!
I al korthed Tak for 
Brevet – Jeg er enig i 
at skal jeg ikke miste 
Norge som Fædreland 
må jeg engang tvinge mig 
til at se Kristiania i 
Øinene – Men det blir
vel ikke ennu – Derimod 
kunde jeg ta et Besøg 
hos Nørregaard og det 
vilde vist være bra at
Al bitterhed fra de 15 aar, hvor mit eneste
maal har været at faa denne bogen skrevet
vognede igjen. Det er som om alt har
sammensvoret sig for at lægge mig de størst
mulige vanskeligheder i veien helt til det
sidste. Jeg troede at jeg endelig var kom-
men ovenpaa da jeg havde faaet Meiner
mig i ryggen. At efter det Svante og
Herslow skulde
forsøge at
spænde ben for mig havde
jeg ikke ventet. Jeg sendte øieblikkelig et
krast brev til Svante og sagde at det var
ikke tale om at jeg gav mig her. Jeg forlader
ikke Leipzig før bogen er trykt, og har Høgsko-
lan nogen sinde havt anledning til at gi
en permission som burde gives saa var
det denne. Jeg har endnu ikke faaet svar
fra ham, og det kan kanske være lidt hvis
Leni og jeg gik om aftenen
til Fridheim. Kr. var
delvis klar, sagde mig 
kjærlige ord; men han er
lammere paa lungen end
før og vanskelig at forstaa. -
13/5 Regn og kaldt som
alle dage nu. Vaaren
kryber uvillig ud over
birkegrene og marker.
Tandlæge for Etti og mig.
Om aftenen hos Kr., som
havde ondt for at tygge
og som det er en eneste
lidelse at se. Don og
Thrine kjørte om aftenen
til Gløersens og gav dem
kr. 1000 i sølvbryllupsgave.
aar siden. Og nu i vinter har de sagt 
det til mig, - og nogen af mine jevnaldrende 
siger mig, ja jeg har fortalt om deres liv 
i vor by - og derfor har jeg saan lyst til 
at svare paa det til Dem. For mest 
kanske fra Dem bilder vi os ind, at vi 
ved lidt om kamptiden dengang -
Vi synes, det er som Dere mener vi
er nogen daarlige soldater. Og de siger os, 
vi er kolde, kolde og verdsligvise. -
Det er sandt, vi har ingen ideer, som vi
snakker om, de fleste af os. For vi tror 
ikke videre paa, at den enes ideer kan 
hjelpe den anden, men hver faar finde 
selv, det en maa bruge. Vi ser, vore forældre 
forstaar ikke os, og deres forældre forstod ikke,
sorer ved universitetet og vi har of-
ficerer i forskellige diplomatiske
stillinger. Der er altså intet tabt.
Men videre, end til at studere an-
detsteds, bør dine planer for øjeblik-
ket ikke gå; Du bør se tiden an
for at komme til erkendelse om,
hvorvidt det er hensigtsmæssigt at
at lade Dig naturalisere i Italien
eller ikke.
Jeg håber at Du udtaler Dig skarpt
og bestemt angående den modstand,
Du har mødt, men gør ikke regn-
skab for dine fremtidsplaner, og
giv Dig så lidet som muligt af med
folk deroppe.-
Hvorledes går det din mamma
og hendes øje? Jeg kan ikke tvivle
på at hun har rådført sig med en
læge. Hvis I behøver flere penge,
så kan sådanne hæves hos boghand-
ler Lund, eller også hos Hegel, så-
fremt I lægger tilbagevejen over
København, hvad jo er det rime-
ligste. Og så må jeg snarest muligt
få vide, når I kommer tilbage til
München. Din mamma husker vel
København K.d. 19/8. 1899.
Kjære Grieg!
Tak for Brevkortet og
Brevet til Kumerudkollen,
disse fik jeg dog først i hænde
her i Kjøbenhavn.-
Desværre fik jeg ikke Lov at
blive saalænge, som jeg først
havde bestemt, der kom nemlig
noget op om en forretning
med Warmuths, som tvang mig 
til at gøre Afkald paa en 
Ugestid af min Ferie
blevet meget naturligere og
jeg tror det vil ordne sig
paa en behageligere og
hyggeligere Maade lidt efter
lidt. Undskyld at jeg nu
har lagt Beslag paa
Din Opmærksomhed for dette
Emnes Skyld, som jo ikke
kan være af Interesse
for Andre, men Du skulde
forstaa nogenlunde Situa-
tionen. Nu ber jeg Dig betragte
dette som aldeles privat
og ikke omtale det for Fischer,
der - skjøndt han kjender
min Mening aldeles - alli-
gevel kunde føle sig krænket
over at jeg har sagt alt
dette til Dig.
Glæder mig til I
kommer! Skjøndt jeg
Ingen ser og aldrig er
i Byen gir bare det at
I er der Glands over
Kolbotten 12/1 88
Tusind tak for Brever og Aviserne kjære,
snille Mann' min jeg blev saa glad saa
jeg nær hadde omfavnet den ellers
noksaa kjedelige Ester som kom med
det nu for et par timer siden. Ja du
siger noe, at du ikke reiste i Skjorten,
det var mærkværdigt – jeg er næsten red
jeg ikke hadde opdaget det engang jeg,
jeg sansed ikke paa noe andet end
det ene, at du skulde reise fra mig
jeg ser du, men nu haaber jeg da i Guds
navn du har faat Frakken og Klokka –
Jeg har sendt dig 2 Breve, mon der er
kommet ordentlig frem. Tænk om du
alt
det
De har git mig gjennem Deres fine og hjertegode kunst; thi hiint minde
fra femogtyve aar tilbake vilde antagelig været længs forsvundet om det
ikke var blit levendegjort paany hvergang jeg saa Deres vakre og
stemningsrike billeder. Og for
den
glæde og lykke som det er for
mig at vi hos os har en malerinde hvis arbeider man helt og
uafkortet kan være glad i og glæde sig med, derfor vil jeg skrive
til Dem min hjerteligste tak. Og min lykønskning for dagen
idag - først imorgen vil De faa mit brev men da vil jeg ønske Dem
alt godt for de kommende dage.
Deres ærbødig hengivende
A. C. Svarstad
I næste Konsert vil 
der komme - blandet
Kor - for en Dag og dertil
Solo af Tenoristen Saloman
og maaske Karen Holmsen
og endelig et Par Sager
for Strygeorkester - til
stort Orchester har vi
ikke Pænge.
Nu kommer Du
vel hid til Høsten
der er mange som Læn-
ges efter Dig og Dit
ikke mindst
"Min Ven Almanaken"
Av et Privatbrev fra Knut Hamsun
Vi har faat Lov til at trykke
dette Brev. Overrskriften er vaar.
- - - Jeg vilde saaledes gjerne faa lagt ind
et godt Ord for en Terrorbombing av Almanaken.
Jeg har tænkt paa det længe, ja jeg er saa gammel
at jeg har tænkt paa det et Par Menneskealdere,
men aldrig er det blit saa at jeg tok mig sammen til det.
For at holde mig til Aarets Almanak saa vilde
jeg faa utryddet mindst 22 Sider Astronomi av den.
Paa disse 22 Sider vilde jeg heller ha slike oplysende og
nyttige Artikler som Liestøls Sagndannelse, Klingenbergs
Jordens Størrelse og Form, Njaas Dyrevern, osv. Høres
det urimelig ut? Jeg synes det ikke.
Allerede den egentlige Almanak, Datoalmanaken,
er overfyldt med Astronomi. Vi lægger ikke mere
Merke til det, men hver Side for hver av de tolv Maaneder
er delt i to, saaledes at Halvdelen av Siden er optat av
Tal, Myriader av Tal. Vi tror de skal være der og at de
er nødvendige. Lat os se: de handler om Solens og
Maanens Opgang og Nedgang hver Time, hvert Minut
i Døgnet for hver Dato. Saa nødvendige er de!
Men lat os ikke regne nøie, vi kan bære mange
Tal før vi segner. Men nu begynder sandelig den rette
astronomiske Videnskap at ta fat, det er her den bruker
22 sammenhengende Sider. Her kan De snakke om Urimelighet.
Det er nesten Uraad bare at regne op alle de 15
Gaater og Hemmeligheter som drøftes her, men det
maa til. Ellers blir
vel
de Stjernekyndige fornermet.
Det var skrækkeli i Begynnelsen 
da jeg selv forstod at man
ved en feilagtig Behandling 
kunde have ødelagt mig. 
– Intet er jo naturligere 
end at denne Krise kom 
efter de forskrækkelige åringers 
Begivenheder og Ophidselser og
jeg vidste jo at det hele vilde 
give sig ved en Ro – Uheld
var jo den frygtelige Rangel 
med Mathiesen der gav min
Tilstand et slemmere Udseende –
– Ennu tænker jeg desværre 
på Norge med en Slags Skræk 
og da især Kristiania – hvor jeg 
dog helst burde være som
komme frem i næste Maaned
Mange Hilsener fra os Alle
til Dig og Fru Nina
Din hengivne
A. Wilhelm Hansen
P.S. John Paulsen maa sikkert
være i Bergen nu - det
er længe siden han reiste
herfra. Jeg skal 
ikke glemme at 
purre
Svendsen, saa Du ikke komme til
at vente forlænge paa Oplysningene
Musik (Festen varer fra Pindselørdag -
Fredag aften). Paa Pilbogeveien spiller jeg om
Søndagen i Flensburg efter Opfordring derfra,
først samle Penge til Orgelet i den danske
sin tømmerrende,
som efter Bødtkers kanal-
plan gjøres værdiløs.
Gottfr. vil have stor 
erstatning for den, 140,000,
og forlange eksporpiations
takst. Dette er udenfor
B. s beregning og blir nok
hans plan en stor sten 
i veien; neppe den eneste.
8/10 Søndag med herligt
høstveir. Don og jeg gik
en lang tur, men
solen skinned ikke
i vore hjerter. Alene
herhjemme hele dagen!
9/10 Var Don hostende
og uvel om natten,
holdt inde og havde
Lillehammer, nyttårsdag 1949.
Kjære Tore,
takk for din julehilsen! Det var
hyggelig å høre fra dig, at du og dine har det
bra, selv om altså Jo må inn på sykehuset 
til kjølhaling - han er jo ung, så det er vel 
noe legene kan få bukt med. Kanskje du
eller Åslaug ser opom her da, når dere har 
ham liggende her? Og hyggelig at du har hatt
Femte Forelæsning.
(meget lang).
Gans Erbrecht I § 55 og 281