MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Sandvigen pr Bergen
den 12te April 1875.
Min kjære Edvard!
Det var min Agt blot
at skrive til Nina denne Gang, men
ved lidt nøiere Eftertanke, og da jeg jo
Gudskelov er nok saa kjæk for Øieblik-
ket, saa finder jeg dog at Du bør have
nogle Linier ogsaa til Tak for Dit
sidste kjære Brev. Det glæder mig in-
derlig at det gik saa godt med Opførel-
sen af "Foran Sydens Kloster", og at Du
selv var saa fornøiet dermed, thi da
har vist ogsaa Nina Grund der til. Jeg
venter at John idag sender mig Vexe-
len, hvilken han skulde besørge, da jeg
jo forbydes den Ting. Naar jeg atter
skal hæve Din Gage, maa jeg paany
have Fuldmagt, da den forrige var for
første Halvaar; og blev overleveret Ples-
ner for at ledsage hans Regnskab. Du
kommer nok at lade Dig nøie med de
400do, thi jeg ser at Jaabæk ikke agter
at stemme for mere, og sandt at sige
synes jeg I kan være vel tilfreds der
med. Du var ellers god, som troede at
det blot var Musikkerne der var tiltænkt
de Sex; saa indbildsk troede jeg dog ikke
at Du var, min kjære Vardo! Du kan
tro det glædede mig at læse hvad Du
skriver om Opførelsen af Messias i Exct
Hall, thi jeg troede ikke Du vilde
rømme Englænderne noget i mus
Retning, men saa er det, man kan
Maj 22de
Behagelig har ogsaa denne Dag været, med det
fortryllende Vejr. Ellers har det været stille
for Fremmede. – Humeuret er i Aften igjen
bedre. –
Maj 25
I tvende Dage har jeg turet Bryllup paa Verket
hos min Sødster, der var ret meget hyggelig, og
ret muntert for den Dansende Ungdom, der med
Hilsen kan deeltage i denne Fornøjelse. I Aften
besøger jeg atter minne Kjere paa Bjerke, og
vil da igjen oprigtig glæde mig. – Træt og Mødig,
dog godt Humeur. – Min Lethe Klemp har især hygget
mig i dette Bryllup, thi hun er altid saa munter og Golin.
Maj 27de
Jeg forlod mit gode Bjerke iGaar, og er nu paa
en Rejse til Ringsager, som vil holde mig Fravær
-ende nogle Dage. Min Bertha! skal snart forlade
mig, og hvor er jeg derved trøstesløs og meget
Sorgfuld. – Regnfuldt Vejr og mørkt Humeur.
Juni.
Juni 2de
Efter nogle Dage at have været fraværende paa
Ringsager er jeg nu her igjen. Alle beslægtede
og bekjendte paa Ringsager, var alle vel, Søndag
var jeg ved Kjerken der, Herr Præsten Rynning
holdt sin Afskeds Prædiken, der overmaade rørte
en hver følende Sjel. – Ak! hvi er en hver
Afsked, saa tung? hvi er den saa smertelig, om nok
ganske god Bevægelighed
Foden, og Professoren
mener jeg skal faa en
ganske naturlig Fod
igen. Jeg haaber at kom
me hjem herfra om en
Ugestid. Men det vil
vistnok vare en 4 Maaneder
inden jeg kan gaa som
før. Man faar jo heldig-
vis den Taalmodighed
man skal bruge.
Fra Percy hører jeg
ret ofte. Var det ikke
mærkeligt, han anede
intet om at jeg skulde
opereres, men den Dag
Professor V. Bjerknes
Anne Maries veg 14
Vindern
Norge
her savnes I bestandig; baade
af den Ene og den Anden,
og omtales ofte, altid med
Beklagelse over at I ikke
kunne være her. Hils
Deres Kone hjertelig fra
mig; jeg vilde ogsaa gjerne
faa Lov til at sende en
Hilsen til deres Broder
John Grieg for gammelt
Kjendskabs Skyld!
Tilsidst de bedste Ønsker
om en glædelig Jul og
godt Nytaar, og endnu
et Mange, mange Tak
for Melodierne.
Venlig Hilsen fra
Olaus og
Eders hengivne
Agathe Grøndahl
Christiania 3/12.81.
Jeg red og blev gjennemvaad.
Om aftenen telefonertes
k den svenske regjerings
forslag til rigsdagen
(den "urtima") til os -
hvori den "hævder", at
Sverige har ret til med
vaabenmagt at opretholde
unionen, men at en
saadan union ansees
verdiløs. Derpaa forslag
til betingelser
for opløsning
og garantier
for fremtidig fred.
Jeg vilde ønske at
jeg var saa fast i troen
paa vort statsoverhoved
Michelsen, som i troen
paa sagens retfærdighed.
Men jeg kan ikke hjælpe,
noget i dens mands
timerne. AMoll Sonaten af
Schumann spillede han for
hurtigt, der er da ikke Me-
ningen at 
man
skal faa høre hvor
hurtigt han kan spille 
den 
thi
dette Indtryk maatte man
faa af Udførelsen
Bøhn syntes det samme,
, foresten
ved jeg hidtil intet Nyt af Be-
tydenhed der kan interessere
Dem; Alt gaar sin jævne
Gang. Theatret begynder i
næste Uge, og skal med det
Første opføres "De Unges For-
bund" af Henr. Ibsen, som
De maaske ved; jeg har hørt
det skal være et godt Arbeide,
det skal opføres i Stockholm
ogsaa. - Det er sandt jeg gratu-
lerer ogsaa til at De fik
i Stipendium, det høieste af
de bevilgede Beløb. - D Herrer Conradi
og Lindemann bede mig at hilse
Dem. Lev vel for denne
Gang og en lykkelig Reise
til ønskes Dem og Deres
Frue paa det bedste fra
Deres ærbødig hengivne
H Ibsen
Blekevolden
malte jeg Aar næste Sommer. Det var
mit Eftermiddagsmotiv, samtidig
med at "Bygdeskomakere" som Formid-
dagsmotiv, malt i et en Stue oppe paa
Kolsaas. Det
I det
samme Interiør, hvor jeg
Aaret i forveien under Fleskumopholdet
hadde malt Billedet, som eies af min
Søster Fru Welhaven. En gammel Bonde
læser sin Avis (siddende) i Langbænken
mot Vinduet, hvor
ved siden af
en yngre, Ryg-
figur, som ser ut af Vinduet.
Jeg har ingen Anledning til her til at kon-
trollere Aarstallene; men jeg vet sikkert
at de Oplysninger jeg har git Dem
herom
er
korrekte og mener at dette det var
1886-87. At Griegs Skizze er signeret
1886 er derfor ganske feilagtigt. Skizzen
Den er fra Sommeropholdet paa Sæderen. -
Heroppe paa Tuddals Sanatorium
er den deiligste Fjeldnatur, derfor er det
mig umuligt at holde Ferie. Like u-
tenfor Husets Facade fandt jeg straks
det deiligste Motiv, og jeg maler hver
Formiddag i en aapen Veranda, hele
t venter dog intet Resultat, da
Belysningsforholdene er frygtelige.
Med hjertelig Hilsen og i det
Haab at dette Brev kan være
Dem til Hjælp med hjertelig Hilsen
Deres forbundne
Harriet Backer
taknemlighed ved at
have haft et par forældre
som far og mor, som kun
efterlader sig lyse, gode
minder. - Men dette er
jo dog en stor omvæltning
i ens liv. Man har vist,
det maatte komme engang
og kommer det, er det dog
saa tungt. Vi blive her
paa Petershøj isommer.
Det skal sælges. Alfred Wil-
helm Hansen har set paa
det, og ham vilde vi gærne
have hernede som vor
eftermand. Naar feg reiser
til Grækenland ved jeg
nu ikke Bestemmelsen
var til 1ste Okt. men desverre
min nærværelse her er
nødvendig længer, bliver
det vel først henad jul.
Lad snart høre fra di
og vær Du og Tony kærligst
hilset fra Eders Marie H
Paradis. Men naar man kommer
bagenom Strandg. faar man
koldt Vand i Blodet. 
 Den forhen-
værende Amtmandsbolig, hvor
Amtmand Kyhn boede i min
Barndom og Bygningen ligeoverfer
som dengang havde Hamars største
Brændevinsudsalg, staar der som
minder om at Hamar engang
havde havt et godt Tilløb til
en egen Stil og Byggemaade (røde
Murstensbygninger med Skraatag)
Borgerskolen
og fengslet
var ogsaa slig og Apotheiker
Akersborgs Hus lange enetages koselige
Hus. Men nu er det tysk og dansk
og "norsk Dragestil" og Gud ved hvad.
altsammen lige fælt.
- Jonsrud paa Torje, vil itte borje, Sønner
af norje en toskillings Dram
jeg var herinde; der har nok ligget tunge,
vanskelige Aar imellem for hende, men
nu har lidt efter lidt alle Ubehageligheder
jevnet sig, saa hun virkelig i det store
taget har det saa godt, at det vilde være
Synd nu at rive hende ud af sin Virk-
somhed, hun har i den Stilling virkelig
noget at leve for og det vil jeg vist ikke
berøve hende, dertil sætter jeg selv altfor
stor Pris derpaa og ved, at man aldrig, og
allermindst En med Benes Karakter,
kan være lykkelig uden det. Naturligvis
har hun fremdeles meget kjedeligt og pag-
somt at rette sig efter, som sætter hendes
Taalmodighed paa Prøve, men det faar
da erstattes ved Børnenes Kjærlighed, som
sandelig ikke er formisdsket i Aarenes Løb;
det er ganske rørende at se hvad de hænger
ved hende, ja selv Lilla, som i Paris af
Agnes Conradi er bleven saa forkjælet som
muligt holder nu langt mere af Bene end
af Tanten og sætter sig efter hende i en
utrolig Grad; hun er sandelig lydigere end
de flæste væsene unge Piger; jeg synes hun
er sød og meget barnlig. Jeg var igaaraftes
med hende paa Benes Billet i Musikforenin-
gens sidste Koncert og morede mig udmærket
ar over en Concert fot Strygeorchester af
Da skjønte jo jeg, at Stiftsdirektionens slag
var tabt, at andre havde skudt sig imellem
og hindret, hvad nu både Stift. og Komiteen
er enige om, og at jeg
med anre ord
var endlig sat udenfor.
Dette sa jeg Solberg igår. Han blev høilig for-
bauset og forsikret om, at jeg tog feil. Så sent
som 17de mai, har da Meyer var her oppe, havde
han udtalt, at dept. gik med på min indtræden.
Som 4de medlem. Desuden havde komiteen
indstillet mig til to ting.
1) medlem af jury for glasmalerier, som snart
skal bestemmes, - sammen med Munthe
Eilif P. og Ryjord
2) medlem af jury til bedømmelse af kon-
kurence om Vestfacade og valg af frem-
tidig arkitekt. Hva skulde dept. ville
ha Dietrichson med, ifald han ved en
4 harer og meget godt
humør. Jeg oppe. - Be-
skikket mit hus, ordned
med stauder fra England;
ak gid det blev Edens
have her til vaaren!
Og republik.
Astrik kom om aftenen.
Don og Agga klistred fotos.
18/10 Solveir om dagen,
frost om natten.
Jeg vandred i haven med
mine to husmennesker
og saa valpladsen, hvor
Don har ladet fælde
de gamle frugttrær
nede ved dammerne.
Don havde med hjem
fra kontoret Angerbrev
fra fyrstikkens kasserer
maa mere Fyr under Kjedlen.
Men saa havde jeg en ganske skjel-
den Glæde i Theatret igaaraftes, og
det var at se Frk. Johanne Juels
Debut i "Gertrude". Hun havde op-
traadt 2 Gange før i Ugen, saa-
at dette var den tredie. Jeg
blev formelig forynget ved at
se hende! Noget saa friskt,
sprudlende, livfuldt, har jeg ik-
ke paa lange lange Tider seet.
Der var ikke Talen om at søge
efter Maaden at tage Tingen paa!
Alt saa direkte og følt, at man
mærkede, hun var med fra
Hjerteroden til ud i Finger-
spidsene. Hun mindede saa
om Moderen. Vakker er hun
ikke, men hun spillede saa-
ledes, at hun kunde seet ud,
hvordan det skulde være, hun hav-
de taget os alle med Storm
alligevel. Det kan ikke slaa
Feil, at det er noget ganske
skjeldent i Retning af Begavelse.
Jeg har aldrig været Vidne til
Og saa har jeg læst nogen spiritistbøker . Raymond og Guds smil. Jeg kan bare 
ikke begripe, hvis det er sandheten om udødeligheten, hvad for skal vi leve 
efter da, enten timelig eller evig. Middelmaadighetenr og spissborgerligheten i al
evighet, uten muligheten for fortapelse og fortvilelse, som gjør selv det lilleste, borg-
erligste liv, rørende og spændende og høitidelig. Da vilde jeg si, salige er de dødfødte -
hvis ikke Lodge fremsætter den frygtelige paastand om at alle selv de dødfødte 
skal opstaa og gaa i hvitt med liljer og pent tøi paa det hinsidige 
badested, som han skildrer -.
Nu vil jeg læse Fielding igjen først og sa Browning og Donne og noe
slikt om mennesker med spret i sjæla si.
Hadde brev fra Signe igaar – hun har slitt seg ut som sykepleierske
for denne 18 årige digteren. Spør om han skal være forelsket i hende nu.
Vel, han kommer ingenting til der. Mama har det fremdeles bare bra.
Jeg sliter for at skaffe etpar eksemplarer av Jenny og Vaaren til disse
oversætterne. Jeg ærgrer mig over Aschehoug som ingenting gjør med dem, de har
været ute av handelen i etpar aar allerede og der er stadig spørsmål efter dem.
Jenny er forresten kommet paa engelsk, men jeg liker den ikke rigtig i over-
sættelse. Jeg liker den forresten ikke selv længer noe videre. Men den nye
om Kristin Lavransdatter tror jeg skal bli sabla god!
Lev saa vel da du og la mig faa høre litt fra dig snart – 
det er sælebotsarbeid at skrive til mig nu.  Og hils Anker og tak
for de pene ordene om St. Halvard.
Mange hilsener
din
Sigrid
historisk henseende. Med fuld og levende anerkjendelse
af, hvad Brandt her har ydet, og navnlig ogsaa
af, at hans studietid
endnu
ikke godt kunde levere forud-
sætningerne for en anderledes anlagt fremstilling,
end den referatmæssige og foreløbigt orienterende,
som man hos ham finder, er det dog ligesaa
sikkert, at retshistorien ikke kan andet, end nu
at betragte dette standpunkt for et forbiganget.
Jeg behøver neppe, Herr Professor, ligeoverfor Dem
at bede dette mit udtryk om en ældre og baade
Dem og mig kjær studiefælle undskyldt. Vi
skulde jo alle efter vor tur se vore standpunkter
passerede, og jeg mener altsaa blot at tiden nu
turde være kommen til en mere organisk og dybt-
gaaende granskning af retsforholdenes udvikling,
end det paa det første stadium overhovedet var mu-
ligt. Dette gjælder omtrent samtlige rettens brancher
i hin ældre tid. Allermest maaske strafferet-
ten, der vistnok ved nøiere drøftelse vil komme
til at se ganske anderledes ud end hos Brandt.
Men ogsaa den ældste administrativret, om man
tør tale om en saadan, herredet og det til dette
knyttede retsliv, samt derved selve grundspirerne
for den offentlige ret, tiltrænge en indgaaende
revision. For obligationsrettens vedk. er Amira
jo beskjæftiget med en saadan; men med mit
kjendskab til hans methode og anskuelser, vil jeg
specifisch christlishe Werth des Stüches ist
ausser aller Frage, der dramatische und litterarische
Werth ein durcham gediegener."
Desforuden skrev jeg Romaner, Humoresker etc,
hvoraf jeg tillader mig at vedlegge en liden, som
er bleven trygt som Feuilleton i en Avis i Thürungen
og nestens ogsaa kommer her i "Dresd. Nachrichten".
Herved lægger jeg da nu min Skjæbne
med fuld Tiltro i Deres Haand, høistærede
Mester, og beder Dem gjøre, hvad De kan for
mig, at jeg kan faa fuldført mine Planer, og
ikke maa gaa til Grunde, hvorfor jeg ofte frygter.
Med Bøn om Undskyldning for min Paa-
trængenhed har jeg den Ære at hilse Dem
I sand Høiagtelse
ærbødigst
Sigw. Aspestrand
Jeg er vel underrettet om, at der i Leipzig
og ogsaa hjemme findes ondskabsfulde Mennesker,
som ved Intriger, Bagtaler etc søger at hindre
min Fremkomst i Livet, men dertil har jeg ingen
Aarsag givet og lægger min Sag tillidsfuldt i
Guds Haand. -
Jeg skriver også til Svendsen
i denne andledning, men da
han vel neppe er af de meget
skrivende, vilde jeg være Dem
såre taknemlig om De vilde
være såvenlig at purre lidt
i ham. Jeg er nemlig allerede be-
gyndt.
Men hjerteligste tak for al De-
res interesse for folkevise-
sagen, der, såvidt jeg kan skjøn-
ne, nu er kommen i smult
farvand.
Med de ærbødigste hilsener til Dem
og Deres hustru og ønsket om,
at De må befinde Dem vel
Deres altid hengivne
Catharinus Elling.
Min kone beder hilse
Kvalbei 28/7 04
Kjære Véda
Tusind tak for dit sidste brev, jeg ved, Du vil gjerne høre
fra mig, derfor skal du og faa det. Nei du vilde man ikke sidde
eller staa ude "i fykende vind" ved sit arbeide, vilde man neppe
faa noget fra haanden, men dertil nerven maa der ikke tas hen-
syn til, nei da vilde de voxe som ugres over hodet paa en,
nei man maa ville glemme dem, man maa synes, de er en
skam at ha, man ved det er ikke netop saa, men man m synes
saa, hvilket jeg gjør for alvor. Alt er meget bedre, jeg sover ofte
som et murmeldyr hele natten, jeg arbeider ustanselig, timevis
spændt optat, for nu har jeg ingen hyggelige pauser eller ciga-
retter; gaar afsted kl 8, kommer hjem kl 1 gaar atter ud 4,
kommer hjem kl 8, her har du mine solskinsdage, her har været
blot sol. Jeg har ikke saa korte veier at gaa, men der er vakkert,
maa altid bære noget, saa du forstaar, jeg er helt ud arbeider.
Om morgenen ved en bæk, der er meget arbeide der, men hvad
jeg nyder er, at jeg iaar kan faa studere tingen, det er længe siden
der har været veir til det for mig, 2 aar nu, rettere for 4 aar et
aar godt. Om
eftermiddag til
aftenen sid staar jeg ved stranden, der kan være for-
færdelig vind saaledes at paletten flyr af haanden, men nu er tid godt.
Jeg tror jeg arbeider paa mit bedste, men motiverne har svært
meget arbeide i sig, der er en masse ting, jeg trænger, at, de skal
Søndag, 10de febr., 1918.
Kjære Vilhelm.
Tal for dit brev for en tid siden, og for
den første artikkel igaaraftes! Den er, som præ-
ludim betragtes meget listig og vel turneret;
jeg har kun en eneste indvending mod den
nemlig at du 2 gange, : 1gang formæget efter
min mening, omtaler Birkeland i forhold til
vert fyriske instituts dimensioner. Og er det
nødvendig for den nu foreliggende sak at si,
at han "væltet for andre- for at skaffe alburum
fer sig selv." ? - Det syns jeg du burde sløife
Gjennem denne artikkel forstaar jeg da ogsaa
hvorfor der vil fa rede paa officerers og legers
boliger, foruten paa ingeniørernes. Jeg har
imidlertid allerede talt med den nyutnevnte
professor Vegard om dette, og han er gaat igang
med materialsamling og skal fortest mulig besøge
det nødvendige i sakes anledning.
Er du ikke enig i, at dine artilkler bør
komme saavidt mulig slag i slag og umiddel-
bart før behandlingen i stortinget . Kommer
de jer tidlig, saa paaser B. og W. sit snit
til at si det sidste og avgjørende ord lile
før voteringen: - Hvis du allerede paa forhaand
kan faa dem istand i særtryk og tilsendt
komiteens medlemmer , saa er det vist bare bra.
Si mig din mening om dette, saa skal jeg straks
heroppe, messing, fugler og slikt!
Kunde jeg ikke tænkt at Regine var mor til Julius 
Sundil! Jeg skrev til hende for en tid siden men har ikke
Ikke til Asta L.I. heller – guds lov!
Jeg er gla du har Asta Westby. Jeg var svært gla i hende,
men hun gjorde jo bare paa en maate tingene lettere for mig
nede paa Sinsen. Her hadde hun ikke passet rigtig, tror jeg.
Huset er slik indrettet at piken maa gaa ind i familien
og jeg tror neppe hun hadde likt det, hun heller. Dertil var
hun altfor kultivert – av en fremmedartet kultur. Det er
lettere med to slike jentunger som jeg har nu som betror mig rub
og stub av sine unge tilværelser, søker raad, hører andægtig
paa mig og gjør sine smaa dumheter uten at bry sig om de
vise raadene, jeg gir – andet end av og til. Men hils Asta 
saa meget fra mig!
Mange hilsener til Anker og til dig selv
din
Sigrid
at henvise Dig til at sætte Dig i forbin-
delse med ham. Som fraværende kan
jeg personlig intet udrette i sagen; men
da jeg føler mig stærkt interesseret i, at
noget klækkeligt sker, vilde jeg være Dig
meget taknemlig for, om De inden min
afreise herfra, d. v. s. pr. omgaaende vil
røbe mig Dine planer.
For Din store venlighed og imødekom-
menhed under mit korte juleophold i
München modtage Du min hjerteligste
tak, og beder jeg tillige, at Du hilser Din
hustru fra mig, da hun jo har en
saa væsentlig andel i den hygge, Dit
unge hjem var saa gjennemtrængt af.
At Din broders sygdom, som ved min
afreise begyndte at ængste Dig, saa hur-
tigt rettede sig til det bedre, glædede det
mig meget gjennem Maurer at høre.
Hvorledes udvikler sig iøvrigt sagerne
i huset i Schellingsstrasse? Ogsaa
Kjære Gustav!
Tillykke med beslutningen
om "Abel"!
Din
Jens
Fra Juncker har jeg ikke hørt 
et ord til svar på mit tilbud. Hvorfor
skriver han mon ikke til mig, når han
forhandler med dig? Jeg ved ikke om han
77
Iag som oss-
sier ogsaa at du behøver ikke at
være paa Hybeln uten om Natten.
Aajo, man skal ikke være formeget
ute, helst bare til Arbeidet, ellers
skulde man være paa Hybeln, det
gjelder at koncentrere sig og ikke
vaske sig ut ved at stryke omkring
ute. Man kan baade tænke og læse
paa Hybeln.
Vet du at Dampkjøkkenet har
en aldeles god og billig Kafé til Mat?
Gaa dit, det er brillant der (ligger
mellem Møllerg. og Pløens Gt., bortover
til Raadstuen paa Youngstorvet.)
Mama og jeg har været der, storartet.
Ja, velsigne dig og driv paa, bit Tænderne
sammen! Arild gaar i Tusen Tanker og
vet ikke hvad han skal nu.
Papa
nok saa sød at overtage Svaret paa
disse Spørgsmaal, hvis De er altfor
optaget.- Hjertelige Hilsener fra
Olaus og Deres hengivne
Agathe Grøndahl
Hvis De reiser gjennem Kristiania
paa Hjemreisen, maa De være saa elsk-
værdig at lade mig spille Concerten for Dem?
Dem ifjor, fik jeg jo altfor billigt, - pengene
er jo ikke værdt halvdelen af, hvad de var, og
De kommer vel ikke langt med pengene
her nede nu. - Kan jeg ikke faa lov at betale
noget mere for billedet? - Kan De ikke
laane nogen hundrede af mig, hvis De
liker det bedre, -
saaledes"
- "Jo tak!" sa jeg, - jeg trængte
nok godt til et laan, - (men jeg var ogsaa
forberedt paa at have klaret mig uden) - "men
dette ser jo ud, som om jeg "slaar" Dem", sa jeg,
i det jeg kikkede efter Stavangermaleren, som
ogsaa var standset op i nærheden. "Nei men
kjære, det er da jeg som "slaar" Dem" svarede Grieg
Dagen efter vidste hele den norske og svenske
koloni der nede, at "Astrup hadde forfulgt
Grieg paa gaten og plaget ham - og tilslut
"slaaet" ham for mynt, - ja det var endnu
mere ondskabsfuldt fortalt.
Nu ja, Schritler gav mig mangt et vink, om
jeg bare havde fulgt det: naar det var beleilig-
at udstille for mig - mellem "mode-rierne" o.s.v.
Han vilde ogsaa arbeide for mig for at faa sam-
let mine ting til retrospectiv udstilling,- men
nu døde han, forinden vi endnu havde faaet
lagt en ordentlig plan. - Professor Revold
sammen. Nu klarner Veiret op; men
det er for vaadt og desuden for sent,
at male i Formiddag. Igaar og ifor-
gaars gik det noksaa godt, men jeg
er allikevel bekymret for mit Billed.
Mens Du var her har jeg næsten væn-
net mig af med at sukke; men nu kom-
men Sukkene alt i et. Her er intet
hændt. Grethe og jeg tog en lang Aftentur
igaar, ellers har jeg malt, læst og skrevet
Breve. Gid nu Posten bragte et Par
Ord fra Dig, at Du var kommet godt
igang med Dit i det deilige Bergen.
Grethe og Bertha sender dig Kjærlige
Hilsener og alle længter efter Dig.
bort af sig selv om en tid, saa
vilde jeg synes, det var haabløst.
Men nu gjælder det bare at bero-
lige hende, saa godt jeg kan, - de
stunder af dagen, jeg er hjemme.
Hun har nok forresten været daar-
ligere før om aarene; og hun er
utrolig flink til at stive sig op,
naar her er andre tilstede.
Ragnhild Dahl kom hid af
sig selv en aften; vi talte da
blandt andet om Annas "Glæde".
Hun var temmelig indigneret, især
paa Honorias vegne, men var
dog paa det rene med, at beskri-
velsen igrunden var træffende -
- bare saa altfor ensidig. Hun
kjendte næsten hver samtale,
og husked alle situationer, hvor
søstrene er omtalte; men hun
fandt, tiltrods for portrætligheden,
10. februar 1938
Kjære Nini,
takk for brevet dit. Jeg har lagt til side
de stykkerne du sendte, til vi skal ha vort møte om barne-
bøkerne og oversættelserne.
Og takk for innlydelsen – men fortiden har jeg
ikke tid til at tænke paa hvile. Det er en masse arbeide i anl.
Forfatterforeningen iaar – og saa har jeg altsaa denne guttungen til 
Gunhild Svarstad da. Han viste sig at være ytterlig blodfattig, 
veiet ikke mere end en normal toaaring og var naturligvis som 
alle utrivelige unger ugrei og vanskelig at ha å gjøre med. Nu har
han allerede tatt sig op meget – har lagt paa sig 3 kilo paa 4 uker, 
og er blitt adskillig roligere og søtere, saa jeg er jo glad jeg gikk inn
for dette eksperimentet. Men det tar en del av min tid det med. 
Og litt tid til at arbeide paa egen haand skulde jeg jo ogsaa 
gjerne ha da.
Vi skal ha styremøte tirsdag, det er vist den femtende,
men jeg reiser nu til Oslo mandag kveld og blir ialfald til 
torsdag. Saa om du skal til Oslo en av de dagene vilde jeg bli glad, 
om vi kunde møtes. Ring op Bondeheimen i tilfælde, er du snil!
Hadde brev fra Ingeborg Møller her om dagen. Hun bor
paa Aulestad nu – er svært spendt paa om hun faar stependiem
iaar. Hun trænger det haardt – denne branden var jo en fæl strek 
i regningen for henne.
Mange hilsener til Johan og dig selv
din Sigrid