MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
trelastbruk som siste åre gjekk
attende – dei som alt anna og
fruva  skal no til Oslo og
leve for dei tvo söøninene i ein
liten byleilighet utan tenarar.
I 23 år hev ho fört hus og fått til
ein vakker hage dernede, uvanleg
intelligent og dugleg husmor som
ho  er.
Herlegt utsyn sadt yvi til
Sverig og morosame sund og
småbyar.
Idetheile var Fr.stad venar
enn eg minntes med alle dei store
gamle trei og idylliske heimar.
Parken ved stasjonen fin. I eit
hus deruppe bur byfut Dahl,
spiritisten, som atter iår hev
gjeve ut ei bok um alle dei samtalar
han og fruva hans hev med dei tvo
avlidne sønine sine – ved mediet
Men det går undertiden så i et slag,
at lykken vender sig. Og bunken av
"vore" lå tilfældigvis mest tilslutt.
Det er noget av det mest spændende jeg
har været med på i mit liv!
En stor og glædelig overraskelse hadde
jeg, i det jeg læste op stemmesedlen fra 
en
god gammel ven av Dem, som mange
hadde sagt mig vilde stemme i mot- 
sat retning. Jeg kunde ikke undgå
at kjende håndskriften. Han stemte
som De gjorde. Og jeg følte mig be-
skjæmmet over mine tvil.
Sandsynligvis er det ulovelig, hvad
jeg her fortæller, utover valgets utfald
med sine tal, som selvfølgelig er of-
fentlig. Men jeg gjør det for at glæde
Dem, og De får som Maria "bevare 
ordet i Deres hjerte". - Tak!
Deres hengivne
Jens Thiis.
Juni 5te
Rejsen til Land er nu i Dag taget sin Begyndelse
og i Nat ligger vi paa Ruud i Biridalen, her er
ret nogle Simple Snille Folk. Vejret har i Dag
været begge dele, baade Regn og Solskin, ellers har
Turen været meget behagelig, og det skjønne i
Naturen fortryller mig ganske. Humeuret godt. –
Juni 6te
Nu er jeg ankommen til Finden i Torpen, og finder
her ret nogle overmaade gode fortræffelige Folk,
Oprigtige og velmente i Alt. Rejsen har ogsaa i
Dag behaget mig, og Vejret overmaade skjøndt.
Mit Ønske efter at have min muntre gode
Severine med er inderlig, og savner jeg derved
mangen sand fornøjelse, som ved hendes
blide Selskab, vilde glæde mig. – Beliggenheden
her er ganske Smuk, dog savnes Vandet, som saa
meget forskjønner Naturen. – Tilfreds er jeg, men en
smertelig Hovedpine hjemsøger mig. –
Juni 7de
I Aften Rejste vi fra Finden, og er nu her ankommen
til Berg, til Finden kom i Dag fra Aamodts
Kjerke, Præsten Dahl, med Kone Student Berg fra
Aamodt, med Jom: Petra Lund fra Lands Præste
-gaard, og Lensmand Nimb, jeg fandt dem
alle dennegang meget Snilde. Ved vor and
-komst her til Berg, traf vi Frue Sadolin, og
Frue Lie, Frue Sadolin, er et særdeles hyggelig
og Fornuftigt fruentimmer. – Bergs Beliggenhed
er meget Smuk om Sommeren, her rinder en Aae
"styrende" i kunstforningen paastod alle, at
han havde streng ordre til ikke at sælge under min,
pris (som var lav nok), -- "han skulde forlangt "overpris"
sa de, - det var overprisen, som skulde været hans
fortjeneste. Kjækleriet dem indbyrdes kan være
saken likegyldig,-
De splittedes; thi Kaland skilte lag med Krantz af hensyn til mig - men han begik feil
det var ikke det "puridiske", det
her kom an paa, - det var den ondskabsfulde og
pøbelagtige maate, - og Journalisten paastod,
at de løi, - og jeg syntes ikke jeg kunde lade et saa-
dant "vrak", og en saadan fattig djævel, - en
ren "Lazarus" undgjælde, - naar de andre rottet
sig sammen, - han var forresten langt mere værd
end de andre, - han var sympathisk i mangt og
meget og virkelig begavet, - saa begavet, at han just
derfor ikke "slog av" hos det brede publikum (ja
der gaar mange begavede journalister i hun-
dene - igrunden gaar alle bega-
vede journalister i hundene,
hvis de ikke i tide kan berge
sig over i noget andet, - det er
kun de "ubegavede" - journalistikken har
brag for.
er ingenlunde artiklernes venlige og anerken-
dende tone, som har bestukket mig til at
stille dem forrest i første række. Disse ar-
tikler indeholder til belysning og rigtig
forståelse af stykket alt det, som jeg helst
vilde skulle blive sagt, alt det, som af an-
dre kritikere enten sletikke er bleven be-
mærket eller også urigtigt opfattet. Nu er
jo forfatteren formaliter anonym, og jeg
har således ikke adgang til at henvende mig
direkte til ham; men særdeles kært skulde det
være mig om De kunde finde anledning til at
bringe ham min hjerteligste tak for den velvilli-
ge, kyndige og fornødne håndsrækning, han har
ydet mig.- Direktør Vogt har ikke henvendt sig
til mig, og hvis Deres theater ønsker at spille
stykket i kystbyerne, så erholder han ingen til-
ladelse. Skulde han, mod formodning tænke på
dat give det alligevel, så bemyndiger jeg Dem her-
ved til hos vedkommende politi, hvis De så synes,
at nedlægge protest på mine vegne. Dette brev kan
tjene til foreløbig legitimation. Men noget sligt
vil han vel ikke vove.
Med de bedste hilsener samt med ønsket
om en glædelig jul og et godt nyt år for Dem,
theatret og alle venner tegner jeg mig
Deres venskabeligst forbundne
Henrik Ibsen.
Bojolali. Java.
15. juni 1911.
Kjæreste lille tante Nina,
ja - det er den 15 juni
idag. Og mer end ellers
går tankerne til Troll-
hougen og til dig, min
egen tante Nina. - De
lyse junidage og de dæm-
rende juninætter - med
de mange - mange minder.
Kjære tante Nina min.
Det er ikke bare på disse
mærkedage, du er i mine
tanker, - må du tro. -
Nei da, - jeg kan vel
trygt sie, at du lever
med os her i "vore troper".
havde idag redet ind
til den svenske
grændse og der sikret
sig en "medhjælp" - 
2/VII Solskin om form. -
om efterm. lunkent
skylregn. 160 fabrik-
piger kl. 4 til 9.
Senere om aftenen
Tante Lena, som ligger
vaagen om natten
i fundering paa, om
hun bør reise med 
bedstemor Roshauw og
en kiste med seng-
klæder til Lillehammer
for kommende krigs
skyld.
30/10 Reiste vore gjæster
samtlige. Don og jeg
filosoferte om aftenen
over ægteskab og over
Aggas. - Bare det 
ikke gaar pokke'n i 
vold, sier Don. -
31/10 "Rodbløte". Til
middag pastor Christensens,
Bødtkers, Ordings, Kathr.
Mange øer i et lidet
hav. Om aftenen tog
jeg mod paa stationen
Arne Bølling og bragte
ham i logi hos Riecks.
1/11 Don og jeg vandrede
Kjære Jappe!
Jeg skriver vil forsøge 
i flere Breve at forklare 
Dig mit Forhold til mine 
Landsmænd og hvordan 
jeg i en Række af År er 
bleven forfulgt på det 
gemeneste – Det er vel bare
jeg som ka har Greie på 
det – Jeg vil gjerne ialfald 
noen skal vide det i 
Norge hvor jeg dog engang 
må komme da at
Naturen der vistnok er vigtig 
for min Kunst
Så slemt D som 
Du havde det var det 
dog noget annet da 
Du jo havde elsket og 
den Lidelse er nu engang 
fastslået  
og naturlig 
Jeg blev forfulgt
af alle omtrent – Slag 
i Slag hver Gang jeg sat 
Næsen hjem –
Du får se at få Rede i 
på Brevene og dra ud 
Hovedtraaden – Der vil 
vel komme Gjentagelser
– Nu nærmer sig altså 
Udstillingen – og mine 
Venner får da hjælpe mig
kan ikke greie saa
mange Jern. Ellers
havde Den jo været
Tid nok om De
havde været frisk
og forsaavidt fri
og frank som
Dhr Sinding der
jo strax var forat,
Garborgs Digt er
Storslagent, det er sikkert.
Men jeg er nu glad
Deres Navn som
De saa gjerne
gerne vide hvor mange gange «Hærmændene»,
«Kongs-emnerne», «De unges forbund» og «Kær-
lighedens komedie» har været opført hjemme.
Det er rigtignok før bleven mig sagt at B:
betales langt bedre end jeg; men jeg har
aldrig villet tro det. Nu ved jeg imidlertid
ikke længere hvad jeg skal tro, og beder derfor
om klar og grej oplysning.
Venskabeligst
Henrik Ibsen.
Slægter kan glæde sig
i; lykkelig den, som har
faaet Ták i denne. Mange
andre Glæder er Skum
og Blæser væk. Kunst og
Natur og Hjertelag! Skaal
Edvard! Skaal Frants!
(fra det Fjerne)
Tak for denne Stund da
Edvard, jeg synes jeg har havt
mig en hyggelig Tur med Dig,
en saadan, som vi skal ha
mange af --- naar Vaa-
ren kommer! Levvel, Du
kjæreste Ven, og vær Du
og Nina kjærlig hilset fra
Marie og fra
Din
Frants.
Øs Trøst og Lindring i din Nød
Af Kjærlighedens Flod,
Der varm fra Broderhjertets Grund
I Trængslens bitre Smertesstund
Dig bølger forårsmild imod
Til Håb og Helsebod.
Fr Döcker-Smith.
(Vend!)
damer godt og forsvarligt ind. Det er en
fix ide hos ham, og saa sidder han livlig, 
smil smilende munter inde i dagligstuen 
hos os og passiarer, sjæleglad over at 
have alle døre stengt og nøglerne i lommen
allerede klokken halvti. Klokken ti siger
han godnat. "I har vel jeres vinduer
lukket, børn?" "Jo, far."
- Ikke før er han forsvundet op i sine 
værelser, før tante Agnes styrter ind i 
sit og slaar vinduet paa vid gab,
tante Anna faar gasen op i kjøkkenet
og kaffekjedlen paa, og moster, der har
sat papilloter i sit snehvide haar og
bundet et lille kniplingstørklæde over,
lister om med et stearinlys i den mørke
spisestue for at tage frem pebber-
nødder. Medens bedstefader sover og tror
den hellige grav vel forvaret, laver hans
damer "en lille, munter aftenbosseralle"
som moster siger.
Schöneberg bei Berlin
Apostel Paulusstrasse 3.
29/11-1906
Ærede Herr Grieg!
Jeg spiller - men efter konserten
holder jeg regnskab med Sachs! -
Gad nok gjerne vide Deres svar til
Sachs paa hans uforskammede brev, - det
var jo fornærmeligt ogsaa mod Dem! -
Desverre komponerer jeg atter, men Deres
konsert forsømmes ikke for det, - jeg
har hørt den her to gange, den ene gang
af en frøken Krüger den anden gang
af Alice Ripper under Nikisch, - begge
gange elendig opført. Jeg er meget forundret
over at Nikisch kan tage sligt skrab
til solister, - og slig som de alle 
og taper hurtige tempi! - Især straffer
dette sig i Philharmonien, hvor
dobbelt bør tages i betragtning og hvor
slige udskeielser høres grødet uklart og
udvisket, især da Finalen i Deres konsert
leiligheder. Vi har fagtet ogsaa her om
"Albertine", og det tror jeg nok sikkert, at
havde ikke vi andre fra først til sidst
været faste, agressiv faste, saa var en
størrelse her blevet slingringsmand. Men
det er bedst for alle parter, at ydersiden,
fasaden, som vender til gaden ser pud-
set og ordentlig ud. Jeg mener ikke, at
det nu ikke er sandhed, det er det, men
usikkerheden har ogsaa meldt sig. Jeg be-
griber ikke usikkerhed her, da jeg synes
"Albertine" næsten er vel klar, vel enkel,
den er narrende enkel. Nu taler jeg ikke
kunstnerisk, derom har her hos os ikke
været tvivl, den er kunst. Men moralsk
sædelig talt. Jeg synes, at "Albertine"
gjør det ligesom for let, det er næsten
som om mændene og prostitutionen er
hele verdens ulykke, var den sidste borte,
saa var alt vel. Man blir rasende over
denne institution. Men forresten dette
var en afstikker. Vor disput har været
om, hvorvidt bogen var urent skrevet
Hr Redaktør
Nordahl Rolfsen.
27/10-1927.
Angaaende Elisabeth Sindings
Portræt til Læseboken har jeg hen-
vendt mig til Malerinden
Frk. Emily Langberg (Slemdal)
og faat fra hende følgende
Svar 18/10-27. - "Der er alt
"(gjennem Marie Hauge) te-
"lefoneret til Elisabeth Sinding,
"og Dybwad har faat et gam-
"melt Fotografi." -
Med Tak for at Hr Rolfsen
vilde sætte Pris paa et Por-
træt ogsaa af mig, som forres-
ten ikke paa nogen Vis har
gjort mig fortjent af Læsebo-
ken, - vil jeg nu gjennemsøke
mine Gjemmer og Skuffer.
Med venlig Hilsen
Deres
Harriet Backer
H
Længge dere ønsker for naar
jei kan leve og bliver sat istand
til jem reisen saa er jei vel
tilfreds med at hove levert
mine beste Slaatter,
nu skriver jei neste gang
fra Kristiania,
Vær paa det venligste hilset
Knut J. Dahle
Tinn
Telemarken
brevet og fotografiet haaber jei
dere har modtaget.
K. Dahle
Alle de Slaatter som har navn og Sagn
om, skal jei forklare saa nøiagtig
som jei har hørt dem.
78
Englands troppesamlinger i Østen og skiller 
i Middelhavet skremmer kanskje den gale
mannen i Italia - hvis det ikke er forsent.
Men ennå står det og bikker mellom krig eller
ikke krig.
Vi så i forgårs Nordahl Griegs krigs -
stykke "Vår ære og vår makt." Det rørte slik
op i minnene fra verdenskrigen, at både Johan
og jeg kjempet med tårene i førstningen. Siden 
blev det så meget film og så krasse virke-
midler, at vi blev avkjølet. Det er en smart 
kompilasjon av alt, som hendte, blev sagt og 
skrevet i 1917 - med svarte skibsredere og
hvite arbeidsfolk. Mer utvendig enn innen-
ifra hele tiden, syns jeg. Men det er sterkt 
agitatarisk og maskulint - og svarer til publi-
kums smak idag.
Søndag hadde vi Sverdrup og Johan Friis
og fru her. Sverdrups drar i dag med barna
til Svalbard for å være der i vinter; Friis
vil og til våren, være der i to år som læge 
og studere den merkelige influensaen, alle
deroppe får straks første båt fra Norge
kommer op. - Det er en så tappert -
Isaafald maatte imidler-
tid dit nyeste fund i
arkivet paa Jarlsberg
forblive utrykt indtil
det kunde indarbeides i
din fremstilling for
tidsskriftet. Dokumentet
er jo av stor interesse. -
Med undskyldning for
den fortsatte benyttelse
av sekretær og de hjerte-
ligste hilsener til dig og
din frue er jeg
din hengivne ven
Ebbe Hertzberg.
Kristiania 2 febr. 1911.
76.
Mediation henimod Guds-
tilegnelsen; i den findes For-
løsningen, der som ualmindelig
Foranstaltning er Summen
af Guds Forjættelser i hans fra
til Dekorationerne
Jeg vilde gjerne vise Dem
disse en Dag – hvis De vilde
være så snil at sige mig
naar De var at træffe –
Jeg blev glad overasket
over hvor godt de gamle 
 virket – så jeg virkelig nu
tror at det har været ganske
unødvendigt at male nye –
Ihvertfald vilde jeg hvis der
tidligere var bleven afgjort
for lang Tid siden have havt
færdig Dekorationerne med
Figurerne endel formindsket –
– Ethvert Menneske må
da se hvordan den gule
Silke opstykket Salen medens
mine Billeder samler det
til et Hele
Med venligst Hilsen
Ærbødigst
Edvard Munch
Sköien i Romedal 27.6.33
Reiste med alle mine frå
Labråten 24de. Dr. Galtung flutte
same dagen inn i Tuftehuset med
alle sine.
Kom til Hamar um kvelden
ved ½ 8 tidi, drog til ruinene med
heile flokken. Ungane var glade og
kåte som kje – frygda sig serleg
yvi det gamle tree mitt "Kongen",
på Stormanstrandi. Neste morgon
var dei alle ute og tok foto av
både Kongen og fars gamle hus og
Glöersens skule i Skappelgata.
Kl. 12 f.m. drog dei uppyvi til
Kolbotn med Koppangtoget og eg litt
seinare hit. Må vera herikring heile
8 dagar for å halda det forbaska
foredraget i Hurdalen (foreningen
Nordens stemne) den 4de juli.
(Glomdalsmuseet må utsetja Alvdals-
stemne sitt endå ein gong og då kan
eg ikkje vera med der)
der gik for præsten, fulgt dig i dine
glæder - ved du monstro, for et lyksaligt
brev du skrev da du havde begyndt
paa sygehuset i Malmø - - og alle dine
skuffelser og sorger hjemme og ude - 
og gang paa gang læste jeg den samme 
historie, sagt med rene ord eller den stod 
skrevet mellem raderne: Om de blanke
drømme og det graa liv. Hvor er du
dog bleven skuffet, min stakkels veninde,
og hvor har du dag taget dig alting 
nær. Og alligevel - ikke før har du
givet slip paa en tro og et haab - saa
er det, som du var begyndt at haabe
paa ny. Gud ved, om det ikke er
det, der har holdt liv i vort venskab
alle disse aar – i hverandres breve
følte vi vor egen længsel aande.
Var en af os dengang bleven lykkelig,
var kanske det hele døet bort, som de 
fleste af de "kammerat" korrespondancer
Kjøbenhavn d 26 Juni 1889
Henriques KjøbenhavnHerr Componist Edvard Grieg.
Bergen
Deres Erede af 22 do samt
dermed sendte Copien.
ere i min Besiddelse og sender jeg Dem indlagt
under fuld Værdiangivelse:
til Udgangen af denne Gjenstand idet jeg beder
Dem anerkjende Modtagelsen med et Par Ord.
Med Høiagtelse
A Henriques 
Kjære Ven! Tack for Indbydelsen, som jeg 
knapt benytter, det hører ikke til Umulighederne, at Marie besøger Eder. 
Hun gjør en Norges Tur med Rektor Block og Familie og kommer vel 
nok til Bergen. Hils Din "Nyfødte" hvis Bekjendtskab jeg glæder mig 
til at gjøre i Vinter. Fernanda og Børn ere paa Petershøi og hilst 
ligesom Anna, Robert, Edmund og Marie samt Frøk. Möller sende 
baade Dig, Nina og Troldhaugen de Bedste Ønsker. Acco
Lev vel Din hengivne 
Martin R Henriques
hun i det parisiske Aristokrati blev feteret, skrev Studenterne
Smædesange om hendes Korrespondenceartikler fra Paris.
Ja Christiania burde gaa i Bad og purgere for
at cureres for sin Kritik og Smædesyge! Luften
er skarp her.
Behøver jeg at sige Dem hvor det vilde glæde mig
hvis De fandt Tid til at besvare mit Brev? jeg vilde
deraf see at det ikke har været Dem uvelkomment.
Til Slutning vil jeg anbefale mig hos Fru Sibbern og
bede hende bevare lidt af den Venlighed hun viste mig
under vort sidste Møde. Jeg maa lægge Dem dette
paa Hjertet, kjere Georg at hun ikke ganske glemmer mig – – –
og Gud være med Dem!
Camilla Collett
Aimerik.
Det veed du ei, du Nordens vene Mø,
Hvor Sydens Barn af Elskov kan fortæres,
Som paa sit Bryst han gjør den dybe Sø,
dets Flamme vilde deraf
Kristina.
Et Kys jeg aander paa din Pande hen;
Maaske vi aldrig tales ved igjen.
Det kan vi feide, at du jo maa vide,
At jeg, som du, vel uden Haab maa lide?
Min Ungersaand, ak, hør mig rolig ud,
Jeg ælsker dig! - men er en Andens Brud.
Dog, som et Tegn, at Skjæbnen vel kan binde
Mit Legems Vilkaar, aldrig dog min Aand,
Jeg for den Tid, da Jordens Strid er over
Med denne Ring min Sjæl med din trolover.
Begge.
I Glæde og i Sorg er
Saalænge du min Ring end Hjertet var.
Du vand, naar Jordens Strid engang er over,
Min Sjæl med din for evig jeg trolover!
21/6 Svenske kristne sangere 
konsert. Don paa
Hola for to svenske til 
middag. Efter konserten
Seips, Raschs, Krosby her.
Sigrid kom med sidste
toget
22/6 Var Sig hos Kr.
om form. og var forbauset
over hans makelige bedring.
Til middag de samme 12 unge
som i forrige uge - jeg i 
Tistedalen om aftenen. -
Dans her til 12.
23/6 Kristian gaar nu med
hjælp gjennem værelsene.
Men hvilket syn - 
Bødtkers og Rogges her om
aftenen, folkene som
om at fakultetets instituter maa bevares samlet.
Saken forløp altsaa ved Universitetet svært uheldig
for G.; men derfor er det jo ikke utelukket,
at hans skrivelse kan være en velkommen beroligelse
for Løvland.
Vegard har vært syk en tid nu ,- kom
like fra sengen til fakultetsmøtet, - derfor har
han foreløbig intet kunnet gjøre med de maalinger
du talte om. Saasnart han blir frisk nok, venter
jeg ham her, og faar da høre om han mener
at kunne foreta sig noget.
Bryns har nu hat telegram fra Nanti, at hun
og barna har det godt; og igaar telefonerede Torkel Hause
fra Stockholm, at han passerte Åbo netop under
beleringen, og var 9 dage hos Nanti. Nu er de
meget spændt paa gjennem ham at høre alle
enkeltheter om forholdene der.
Nu længes jeg saa efter at høre lidt fra
tvillingerne ,- har de ikke tid til at skrive lidt
engang? - Jeg har vil kanske ikke direkte svart
paa deres sidste brever; men de husker vist at
min til pleier at være vel besat, selv uden
brevskrivning.
Denne sidste lørdag eftermidelag og søndag
formiddag har jeg vært helt optat med vare-
optælling paa Universitetet og hjemme. Det
var en ordentlig sjau at veie op vore forraad
hid. At upåregnede skrivelser
til mig endnu i nogen tid vil
komme til at indløpe i Mün-
chen, kan jeg ikke forhindre, og
håber jeg at De i så fald med
sædvanlig velvilje sender mig
disse.
Vi har hersteds fundet en hyg-
gelig bolig i via Gregoriana, nær
ved Monte Pincio, og indrettet os
på gammel romersk vis. Me-
get forandret finder vi det ikke
i Rom, og heller ikke dyrt, skønt
huslejen jo er noget højere end
da vi for ti år siden levede
her. Så meget er ialfald visst
at man her kan leve fuldt så
billigt som i München og ubetin-
get bedre til samme pris. Vejret er
uafbrudt strålende sommerligt,
endnu måske lidt for varmt, men
det begynder allerede at blive
køligere. Vinen er fortræffelig, og
det er ingen biting. Gid vi kunde
prøve den sammen!
Ja, skulde De ikke tænke
Ibsen, o ikke mange forstår det som jeg.
Kjære Edvard Grieg ! - Hjertelig Tak for
sidste Brev. Vi er gaaet indom Posthuset i Munchen
-paa Vejen op til Henr. Ibsen - for at min Adresse for
dine høist kjærkomne Sager er:
"I. Avenue de la Grande - Armée. 7"
Paris
Det gjør os meget ondt, at Du og din Hustru ikke
kommer til Paris i Vinter heller! - og meget hilses
I begge fra os Din hengivne Ven
Jonas Lie
ham indenfra. Og saa vil man jo saa
gerne have ham tydelig alligevel, og jeg
kan jo sige mig selv, at historien bliver
lang nok i forveien, ergo maa vedkom-
mende ikke udredes, men karakteriseres
gjennem det han siger og gjør, og hvormed 
han griber ind i bogen; Anders og Folkvar
vilde jeg gjerne have rigtig tydelige, men
de maa gjøres med nogen streger. Anders
f.ex. er den unge piges, Agnetes, broder,
jeg maser for at faa det forhold 
mellem søskendne
frem,
jeg har skrevet side op og side ned om hans 
følelser ved hendes forhold - men væk
maa det; det falder udenfor rammen,
giver skildringen unødig bredde, og jeg maa
nægte mig selv den fornøielse at udarbeide
Anders. Han maa tegnes kun ved sin
optræden, der hvor han er nødvendig,
nemlig efter sin søsters giftermaal, hvor han
netop hidfører afgjørelsen. Osv. - det ene
KRISTIANIA DEN 22de Mai 1874
da jeg i høieste grad trænger
monny til vinteren. Doctoren
finder at det er meget heldig
at suiten blir opført i
K.havn, om der muligens
skulde være noget at
rette på. Nu vilde jeg
spørge Dig hvordan jeg
skal bære mig ad for
at få greiet honorarspørgs-
målet og, hvordan jeg
skal få det i høst.
Eller skal jeg overlade
alt til ham? Hvis du
kan afse lidt af Din kost-
bare tid og sende mig et
par linnier så var det
en Lyst, - Nu skal jeg for mine
rheumatiske Smerter til Strømstad,
og kan derfor desværre ikke selv besørge
noget for Dem. Men jeg skriver disse
Ord i al Hast, for at proponere
Dem at skrive til Fru Jonas Lie
og faae ordentlig Besked paa Alt,
og da enten lade disse leie for
Dem, (hvis De efter at have hørt
for og imod synes Leiligheden
kunde passe for Dem) eller selv
gaa ind og see paa den, hvis De eller
Grieg skulde komme til Christiania
saa tidlig paa Sommeren. Opsigelsen
skal nemlig skee inden Sth Hans.
Det bliver anseet som en reen Slumpe-
lykke, naar man kan faa en
Leilighed paa Grev Wedels Plads,
Professor
Dr. V. Bjerknes
Mysuseter (Nygård)
Otta st.
Norge
Brødrene Hals Kristiania den 22 Oct 1881.
Pianofabrik.
Kjære Grieg!
For nogle Dage siden
modtog jeg Din Landkjenning,
og takker Dig for Dit Tegn
paa Venskab, som Du derved
har vist mig. Jeg skal bevare
Opusset; der vil blive en behage-
lig Erindring for mine
Børn - Børnebørn - o. s. v.
Netop nu modtog jeg
Brev fra Bergen hvori han
meddeler mig at Konsert-
flygelet er ankommet, og
formodentlig i god Orden. -
Ole Olsen skal jeg hilse
Dig fra han er i Wien
og har det godt.
Den skildring Nini Roll Anker
nylig gav i "Sett og hørt" av forfat-
ternes kår formet sig som en bitter,
men velbegrunnet anklage mot sam
fundet, og tildels også mot den sto-
re almenhet, som ikke sjelden over
ser de åndsverdier våre diktere gir
oss med ødsel hånd. Hun ryddet
skjønnsomt op i de mange vrang-
forestillinger folk har dannet sig om
forfatteryrket. Det er for det første
ikke bare å la pennen løpe når "ån
den" kommer over en. Diktningen
krever en intens konsentrasjon. Og
bak de mest flytende dikt kan der
ligge et kjempearbeide, med å finne
de riktige uttrykk for det som
sprenger pâ. Fru Anker nevnte Olaf
Bull og Gunnar Heiberg som
eksempler på hvilke strenge krav
kunsten stiller til sine utøvere. Og
det er bare noen få forfatterskapet
byr slike vilkår at de klarer sig uten
bierhverv
Fru Anker kom også inn på det
stadig tilbakevendende trekk ved
vårt åndsliv, at diktere som refser
sin samtid blir lyst i band av makt-
haverne. Wergeland, Ibsen og