MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Tirsdag Efterm. den 12te.
Jeg skulde nu til at omtale
Din Reise og de dermed forbundne
Pengeanliggender, men sandt at sige
er jeg saa raadvild at jeg veed hver-
ken ud eller ind. Du siger mig forliden
Besked naar Du skriver og saaledes
har jeg mere ondt for at handle. Først
skal Du nu klare for Dig hvor Du er,
og dertil have endeel danske eller nor-
ske Penge for at komme derfra, om
Du hertil er tilstrækklig forsynet
vides ei derfor sender nu her indstrettet
20Spdo paa den Betingelse at saafremt
Du ei har Brug for dem, overlever
Du dem til Nina at bringe mig til-
bage naar hun kommer. Dernæst skal
Du have Preusiske Penge, da Du jo vil
til Berlin og Leipzig, jeg har saaledes
af Sundt faaet kjøbt 100Thl paa sidst
nævnte Tur, men disse vil Du ogsaa
veed ei hvilken Vei Du agter at tage,
dersom jeg var vis paa at Du kom
til Hamburg, havde det været bedst
at tilskrive Matthiassons, og anmodet
dem om at medgive Dig et Creditiv.
Da jeg nu aldeles ikke kjender Dine
Reiseplaner, og Du formodentlig ikke
selv ret veed hvor disse føre Dig hen,
saa sender jeg Dig ligeledes en Vexel
Torsdag 15de marts
Kjære Honoria
Jeg skriver nogle ord i stor hast; jeg skal
ned og beskikke mit hus paa laboratoriet
idag, og det er alt sent. - Jeg kommer ikke
til at reise før søndag morgen herfra, kommer
altsaa til Stokholm mandag morgen, kl. 9.
Morgentoget er nemlig bedre end eftermiddags-
toget, og jeg har endnu nogle timer lørdag
formiddag, som jeg maa besørge selv. - Du
maa ikke haabe paa fotografierne, jeg
skjønner ikke hvor de kan være, og vi har
allerede før rumsteret efter dem.
Jeg glæder mig saa til at reise!
Din Kristine
Ormøen 23.1.1900
Kjære Grieg
Det har vært os alle en Skuffelse, at Du ikke
blir med paa Pariserturen, men efter din meddelese om
de Breve, Du har faat fra iltre Dreyfus.fiender, forstaar
vi jo, at din Deltagelse maaske vilde volde Dig Ubehage-
ligheder. Jeg skriver idag til Svendsen. Og nu et aabent
Spørgsmaal. Tillader Du, at jeg dirigerer Sandkjending,
Norrønafolket og Kongekvadet? Hvis Du heller ønsker
Svendsen til at gjøre det,viger jeg naturligvis,men jeg vilde-
rent ud sagt - gjerne, hvis Du tillader det.
Jeg har været hos Sigurd Hals, der lovede at gaa til
Bjørn for at faa bestemt Dagen for din Optræden Natio-
naltheateret og tillige lovede at beløgge Logesalen for hord-
raakkonserten. Efter min Mening bør Logesalen foretrækket.
Jeg har tillige været hos gamle Ole Olsen, hvis Søn erklærede,
at Blæserne efter hans Mening med Glæde gratis vilde
medvirke i din Sørgemarsch. Vil Du ikke skrive en An-
modning til dem? Navnene kan jo Olsen tilføie. Mands-
Koret skal have de af Dig foreslaaede Sange færsje, til Du kommer.
Med de beste Hilsener til Dig og Fruen
Din hengivne
O.A.Grøndahl
Bergen, den 24de Juni
1867.
Kjære Edvard.
Jeg bleve noget skam-
fuld da jeg for 10 minutter
siden modtog Dit kjærkomne
Brev, over at jeg ikke tidligere
havde send Dig min hjerte-
lige Lykønskning til Dit
og Din kjære Nina's Brøllup.
Jeg vilde have været med
i Telegrammet som Din Faer
sende til Kjøbenhavn, men han
Sagde der var ikke Plads, og
da jeg var paa Sunds-Præste-
gaard under hele Pindstetiden
kunde jeg ikke telegraphere
uden store Bekostninger.
Ødets Hav.
(Ego.)
Der lurer et Øde bag alle Tanker!
Grændserne viger, og Sjælen forfølger
de vigende Linjer, indtil de dølger
sit sidste Lys-spor i Ødets Hav.
De varme Troens og Haabets Tanker
skjød over Bjærge som blanke Stimer,
flød som en Livs-flod i Glædens Timer -
o, men saa sank de i Ødets Hav!
Livs-fyldens svulmende, rus-fyldte Tanker
jaged som Lyn-veir indi mit Hjærte
med sin Lyst og sin vilde Smærte
kun forat havne i Ødets Hav.
Undersøgelsens krydsende Tanker
hidser min Trang til at fatte det dulgte,
lured sig efter og grôv og forfulgte
Gaadernes Gang ind i - Ødets Hav.
Sjælens farve-forfraadsede Tanker
vasked paa skummende, lys-drukne Toner
ind over Værdner, bagenfor Zoner -
ind i det evige Ødets Hav.
- O, der er Øde bag alle Tanker!
Grændserne viger og Sjælen forfølger
de vigende Linjer, indtil de dølger
sit sidste Lys-spor i Ødets Hav.
Kjære Vigeland
indlagt sender jeg dem Olaf Schous
svar paa min anmodning. Han har altsaa paa et
tidlig tidspunkt opgit sin ord-
Jeg vil gjerne ha brevet tilbake, jeg
vil svare litt paa det - send det til Vollebugten, heroppe
blir jeg ikke længer end til torsdag.
Med en god hilsen
Deres Nini Roll Anker
Lørdag
Voxenkollen
Tirsdag Formiddag
Du er en Skabhals, det maa Du vide.
Jeg var aldeles vis paa at finde Brev fra Dig ved
Hjemkomsten fra Heibergs inat, men forgjæves søgte
jeg derefter paa alle tænkelige og utænkelige Steder.
Saaledes maa Du indrømme at jeg har al Grund til
at sige at Du er en Skabhals, og at mene det ogsaa. Jeg
er saa fornærmet at jeg ei engang vil gratulere Dig
Bifald I have høstet. Tænk
engang at det er tre Uger siden Du forlod, og end-
nu ei en eneste Linie fra Dig. Du mener formodentlig
at Telegrammet var saa godt som et Brev, og der i
har Du jo paa en vis Maade Ret, men alligevel bliver
det utilgiveligt at Du ei lader høre fra Dig.
Nu maa jeg i største Galop slutte. Nergaard
kom og opholdt mig om Browns Affaire, og Kl.
er blevet 12. - Derfor Farvel og Levvel Din 
Jeg faaer lade Naade gaae for Ret, og sender
kjærlige Hilsener til Nina og Dig fra
Din Paddy
Paa Uranienborg og Solbakken
maa Du hilse mange Gange
ligesom til Regina og de øvrige
Slægtninger om jeg ei nævner
dem.
Indlagte Brev fik John mig til at aabne, da vi
troede det var fra Haberbier, dette maa undskyldes.
Vi har ikke seet et Ord af dets Indhold, undtagen
hvad der er skrevet i Convolutten om Ibsen.
Efterskrift. Tænk om du optok
til dramatisk Behandling disse
forfærdelige Barnemyrderier hver
Senvinter og Vaar, forsvaret av
sterile Mødre og "humane" Dom-
mere! Du kan gjøre det, jeg ikke.
usand og upaalidelig; men hovedsagen var, at
de er glad i ham, rektoren personlig og alle sko-
lens lærere, tiltrods for, at han er den daarligste
i klassen. Han er nok flittig, sa rektoren, kom-
mer aldrig uforberedt til timerne, men han
har ikke den interesse, som driver det hele. Rek-
toren mente, at studering slet ikke laa for Ingo;
hans sjæl er ikke med i arbeidet, og hans grund-
og for=kundskaber er saa slette, som de bare kan
være, uden at man derfor paa noget omraade
kan sige, at Ingo har daarlige evner, tvertimod,
mente rektoren, han er et lyst hoved. Rektoren
udtalte sin store tvil om, hvorvide Ingo vil kom-
me op i øverste klasse til sommeren; og faar han
ikke artium til sommeren, bliver han altsaa
20 1/2 aar, hvis han da faar det om to aar.
Rektoren sa, at Ingo fra jul af var holdt me-
get strengt, men at han villig fandt sig i det
og sikkerlig selv havde følelsen af, at det var
ham en hjælp. Det var jo ogsaa vor erfaring
dengang i Xania, da han tog sin middelskole-
lysere - af mange grunde.
-Dere sidder vel på det
elskede Troldhougen - og vilde
vel aldrig i verden for
lade det for en sølv-
bryllupsfest i Stokholm???
Men den 19de holder
vi middag her - med
mange gode venner
også fra Xania tror jeg.
Hvor kärt, hvor kärt
det skulde väre og at
se dere, behøver jeg ikke
at sige. Og for moros
skyld lukker jeg brevet
ned sammen med et
inbydelseskort. - Tänk
om dere kom! Vi ved
endnu ikke hvilke af
Bergensfamiljen som følger
kaldetser, men følge
strax gaaet hen i væggerne med kunstner-
sagen, fordi Erik var væk fra det. Ja jeg
ved, han maa ikke anstrænge sig med det,
før han blir helt stærk igjen, men som
sagt, vi kan ikke greie os uden ham.
Hvad vil dere gjøre til sommeren, tænker
Erik paa at male færdig (det er da løie,
at jeg med et begynder at kalde Werenskiold
Erik, jeg gjør det vist ikke ellers) sit billede
paa Flæskum og saaledes bo deropover i
nærheden. Bliv nu ikke ræd, at vi skal
plage eder, det er bare det, at vi ikke
ved, hvorhen vi vil, Harriet har jo sit
næsten færdige billede deroppe fra haven,
saa kan Du vide, vi vilde svært gjerne
være i nærheden af eder. Jeg kommer
sandsynligvis til at gjøre som Werenskiold
foreslog mig, at male i stort format det
lille med baaden og de to figurer, som
jeg har fra Risørkanten, men det er
først ved høsten, og der havde jeg ikke
lyst at være hele sommeren, der er vel
indestængt. Hvis nu dere skulde ikke
ønsker at opa en Del af dem,
og jeg har været så ubodelig let-
sindig ikke at beholde Exem-
plarer tilbage. Og i en Redak-
tion, hvor jeg før havde sendt
dem hen, har man somlet dem bort
for mig. Det er imidlertid en
fortjent Lærepenge for mig. -
Det må udentvivl være
overmåde vakkert deroppe på
Voksenkollen. Jeg skulde ønske jeg
sad så høit tilveirs og havde en
så herlig Udsigt. De fleste af mine
Digt er nu trykt i Tidskrifter, dog
spekulerer jeg stadig på, om de vel er
gode nok til at udgis i Bog.
Tillader mig at sende Dem
og Deres Fru Gemalinde min allerbedste
Hilsen, og tegner jeg mig med største
Høiagtelse, ærbødigst
over Dig, der viste Dig så rén og
hél, som Du er. Når Du tror det
kan gjøre gavn at tale om det,
andre vil ha skjult, så taler Du.
Kun da.
Men har man tat imod et men-
neskes fortrolighed, så skal man
til, synes jeg, selv om man tror
det modsatte er det rigtigere. Nej
- naturligvis ikke altid. Alting
kommer jo altid an på så meget
og mangt.
Nej, jeg har ikke nogen her, som
jeg har kunnet tale ud for. Ikke
fuldt. Og hvad hjælper det så?
Når man fortier det inderste og
vigtigste, det af hvilket den fulde
forståelse afhænger. Jeg har gode
venner her, troe og forstandige
også, men de vilde vært altfor
bange for at blande sig ind i andres
sager, som det heder, til at jeg
kunde havt nogen hjælp af dem.
Det er også det bedste at til og se
til at greje det altsammen selv.
Jo stærkere smærten raser inde
Lillehammer 20. februar 1948
Kjære Fru Willer,
Sennte Dem igår en bok, Ronald Fangens 
Om Frihet. Ronald F. var jo ikke katholik,
men hans bok er - som de fleste av hans bøker 
skrevet ut fra et alment kristent syn, så
her i Norge setter også vi stor pris på den. Dette
er altsa i anledning Deres brev forleden.
Beste hilsen Deres
Sigrid Undset.
Kolding 25/6 02
Kære Grieg,
Ja, nu melder jeg mig
altsaa. Rimeligvis
bliver I forbausede ved
at faa Brev fra et Sted
der ligger saa lidt i Skot-
land, som Kolding. Sagen
er den, at det for visse
Aarsagers Skyld blev
mig umuligt at gøre
Hvor De spåde sandt, da De lovede mig meget godt
i det nye år. Gid også det andet
gik i opfyldelse! Jeg skal altid Chr. 31/3.85
vide, hvem jeg skylder min lykke.
Kjære hr. Grieg!
Nei jeg må fortælle Dem det! Jeg
skulde have gjort det strax, men
jeg vilde vente og se, hvorledes
det udviklede sig. Jeg synker
daglig dybere og dybere i gjæld til
Dem, og ikke ser jeg nogen bund,
nei. Men så må jo taknem-
ligheden blive så meget større.
Ser De! I mandags fik jeg første
telegram fra hofmusikhandelen
i Kjøbenh. om, at jeg snarest mu-
lig måtte sende ned manuskrip-
ter. Siden et yderst forbundtligt
brev. Jeg sendte da ned netop
hvad De i Deres sidste Brev, hvor-
egen, ogsaa feie for sætterens dør: jeg
havde skrevet Høyer, ikke Høier, havde
for "kirkian a Islande" opgivet en hen-
visning, som han med en hel linie har
ladet udfalde osv.
"Langstræti" har jeg opført som appel-
lativ i hovedglossariet, hvilket jeg erkjender
er klodset, men motiveredes ved dets tem-
melig regelmæssige anvendelse paa byernes
hovedgade.
Jon Magnusson, Arnes broder, har delt
skjæbne med en række andre personer fra
forrige aarhundrede, nemlig ikke at medtages
i registret, naar der intet andet oplystes
om dem,
end
at de havde eiet eller afskrevet denne
eller hin bog. Før ca. 1700 har jeg derimod
medtaget  de aller fleste,  naar personer-
ne blot ikke var saa bekjendte, at de med
lethed kunde læres at kjende andetsteds, og der
paa vedkommende sted i haandskriftsbeskrivelsen
intet særskilt meddeltes om dem. Jeg mente
nemlig, at for et par hundrede aar tilbage, flyder
kilderne for personalkundskaben allerede min-
dre rigelige, og at ogsaa rene ubetydeligheder her
kunde have værd.
Ærbødigst Deres forbundne
Ebbe Hertzberg.
at pesetas vil antagelig gaa ned i omkring 80- over
nytaar eller henimod vaaren 1922, - (han skulde varsle mig
telegrafisk, naar tiden var heldig for vexling) (gjevn kurs).
Han fik ret. Og da jeg i høst var for daarlig til at
reise, saa var det min tanke, at pengene, indtil videre
kunde staaet, som de stod i Bergens privatbank - dispo-
nible for vexling i hast, naar jeg fandt det heldig for
min helbreds skyld, - og kursen blev lidt rimeligere; -
- begge dele haabede jeg skulde ske nu i mars-april,
hvad det ogsaa gjorde; - (det pleier i de senere aar at være
min bedste tid for helbreden). Men det blev jo en slem
strik i regningen dette, at Bergens privalbank satte alle
pengene ind paa en bank i Spanien, - saa jeg intet havde
at "starte" med, - jeg burde jo havt noget i norske penge
ogsaa, - særlig da jeg tænkte at lægge veien om Wien
for at se det prægtige kunstgalleri, der samt en større
kunstudstilling, som holdes der i denne tid, - det sidste
blev jeg nu i allefald afskaaret fra at faa se. At
vexle pengen om igjen i norsk mynt nu, vil medføre
et endnu større tap, (da alle banker er valutaspekulerende, og
altid tager mere end kursen ogsaa), - desuten vil pesetas
synke end yderligere nu i den tid, som vil medgaa,
inden vexlingen kan blive omigjen gjort. Jeg er saa frisk
nu, at jeg kanske kunde vove reisen, - men jeg var bedre for
Kjære Jappe – Jeg vinder 
stadi i Kræfter og har været 
ude at kjøre to ganger med 
Sygepleierske – en underlig Følelse 
at vende tilbage til den støiende 
Verden – jeg har halvt forsonet 
mig med den klosteragtige Tilværelse 
på mit værelse – Det har osså 
sin Charme – at have Verden på
Afstand – Det synes som om jeg 
er i Besiddelse af en egen 
Seighed – for jeg synes at greie 
de værste Angreb som den 
sorte Død gjør mod mig –
– Jeg har glædet mig 
meget over dine Breve de
som "Musikforeningen", og
tvivler jeg jo ikke paa, at
dette jo skal lykkes, da
Tivoli jo er villig til at betale
det samme som andre.
Fru Nissen, Fru Gundersen
og Lammers er jo alle 3
bortreiste. Men anser jeg
det som sldeles givet, at
vi faa disses bistand -
Tre prøver. Det staar
fast.
Du skal ikke blive
nævnt som koncertgiver,
Den livrædde Forlægger er altfor ræd for at
kom i Dagbl. til det.
Men evig Tak og Ære for Deres nye Forsøk med
et nyt Brev, en ny Kniv paa Strupen.
Han bryr sig jo ikke det ringeste om hvorledes det
gaar Forfatteren og Boka bare han kan berge sig
for Bladangrep selv.
De nævner England og Amerika - er det
mulig at De forsøker dèr? Gierløff skrev at
nu vilde han prøve England
London
og Paris - jeg har ikke
svaret et Ord i maanedsvis, for ikke at forstyrre
ham i hans gjentagne Skuffelser.
- - -
Jeg kluddret forfærdilg med Blæk paa Skiftet.
Engang naar Deres Damer faar Tid vilde jeg være
taknemmelig for et nyt Ekspl. som jeg skifte ind
og prøve at underskrive vi ordentlig. Saa vilde
ogsaa jeg faa et Ekspl. at gjemme.
Med Tak og Hilsen
KH
Så fik vi Plougsdyrkelsen med sine
Feste hvor der offredes flere Gaver end
Huset kunde modtage, og hvorved «3000
nordiske Kvinder» blev begeistret til at
indbilde sig, at C. Pl.g var en stor Poet
og – en «Ven af Kvindesagen». Så stod
der virkelig i Indbydelsen. Jeg måtte med
Vemod tænke på vore stakkels bortgangne
Digtere, der aldrig har modtaget det fattigste
Tegn på nogen Hyldest af vore «nordiske
Kvinder» – min Broder, som Christiania Damer
ikke havde rakt en Lædskedrik om han havde
bedt om den – på Welhaven der døde
forladt og forbittret. Og dog – jeg tror
Gud forlade mig, at denne naive Uføl¬
somhed, som vel lå til Tiden, huer mig mere
dame som har et korsetmagasin her i byen, nu har hun altsaa 
ham og tre børn som hun maa forsørge helt alene – og den stakkars dames humør 
er vistnok derefter. "Filosoffen" skriver utrykte verker i kilometervis, han
vil omdanne samfundet, da ma, slik at enhver mand skal kunne faa tilfreds-
stillet sine naturlige behov til hus, mat og klær, kone og kinomatograf, uten 
at gjøre noe, men det som da først og fremst maa avskaffes, er kristendommen.
Sit hat til kristendommen lar han da foreløbig fortrinsvis gaa ut over denne
lille barnefrøkenen. En anden en vilde jo ta det med ro – fyren er som sagt
halvtullet – men den lille piken graat bitterlig, da hun fortalte om alle de skrækkelige
ting han sier til hende om hendes tro – og saa river han hendes rosenkrans ned 
og kaster paa gulvet og begaar adskillige lignende fine streker. Og bæstet er hjemme
hele dagen – mens hans kone staar i sin butik fra morgen til aften.
Selv kan jeg desværre ikke ta hende, da jeg har mine "gamle" 
og fru Henrichsen likesaa, og til Oslo kan hun ikke komme – hun maatte 
ta denne posten, da en hel del tyskere blev negtet opholdstillatelse ifjor.
Og hele menigheten paa Hamar bestaar jo av fattige folk, saa der kan 
hun ikke skaffes post.
Foreløbig kan vi jo ikke gjøre andet end be hende komme
til os, naar hun har fri, og saa skal hun være med mig til Hamar, 
næste gang jeg reiser ned – hun ante ikke engang at der var kirke paa 
Hamar, og blev svært glad, da hun fik vite det. Men som De forstaar 
saa længes hun jo svært efter at komme bort fra sin nuværende post. 
Hendes navn og adresse er Hedwig Zecher, adr. Fru v Düring, Lillehammer. 
De kan tro, vi er lykkelige over at ha Pater Lutz hos os. 
Hans har været med hver morgen, og pikerne mine byttes om at være tilstede
– i kirken her i byen har de ikke været en eneste gang paa aarevis, skjønt 
de har fri hver tredje søndag fra morgenen av. Bare det snart blev til 
noget, at her blev station paa Lillehammer – jeg har indtryk av at der
Jeg har hernede fuldført et nyt dra-
matisk arbejde, som nu er under pres-
sen, og som vil udkomme i slutnin-
gen af Oktober. Sigurd beskæftiger sig
overordentlig flittigt med studiet af ro-
merret, statsøkonomi og andre videnska-
ber; italiensk har han også tilegnet sig
således, at han nu med lethed taler og
også skriver det; han har idethele ud-
viklet sig meget i den tid vi har været
borte. Både min hustru og han, lige-
som også jeg selv, har flittigt brugt sø-
badene hernede; jeg har således opfri-
sket mine gamle svømmekunster, og
Sigurd er bleven meget dygtig i faget;
forresten begynder vandet nu at blive
for koldt.
Jeg glæder mig meget til snart
at træffe sammen med Dem og at kom-
me til ro i München, som dog i det hele
forekommer mig at være et behageligt
levested. Med vore bedste hilsener
Deres hengivne
Henrik Ibsen.
Klasensgade 11 Ø
17 - 4 - 93
Tak for dit brev kjære Bjørn-
son! Men nu vil jeg også tale
ud. Selv med fare for at Du tar
dit venskab fra mig igjen -
vil jeg gjøre det. Tror Du kanske
det er bare Dig som har noget
at anke over?
Jeg går frem efter den orden
hvori tingene forekommer i dit
brev.
Nej, jeg har ikke sendt dig
Hellemyrsfolkenes bøger, det véd
jeg meget godt. For jeg var
sint på Dig dengang. Men alligevel
trode jeg, Du på en ellr anden
måde havde fåt fat på dem.
Du orker ikke at kjøbe andde end
udenlanske bøger, siger Du. Men
tror Du kanske jeg orker mere?
Din Frihedshimmel sløres tæt
Af Voldskabs mørke Sky
Lynslagen er din Odelsret
I Aag lagt Finlands stolte Æt, -
Du Folk så djærvt, så mindestort,
Står hjertetungt i Sort.
Du Skrud af ægte nordisk Malm,
Vor kjære, kjære Bror.
Vort Sind det bløder sårt for dig,
Thi Tornen på din Smertesvei
Og sårer trende Brødres Fod,
Og gjør i Hu dem mod.
Dog Folk-i Trængsel lutret tidt -
Sluk ud ei Håbets Baun
Du som så martyrstærk har lidt
I Mulm dig frem til Seier stridt
Fir aldrig Troens Seiersflag 
Trods tusind Tordners Brag! -
pike fjorten dage hjemme – jeg hadde git Asta ferie fra 15. juli 
og vilde ikke opsætte det for hende, men jeg selv kunde ikke 
faa logi og saa reiste jeg paa maafaa til Otta. Reisen var fæl, 
og de fem dage paa hotellet i Otta med de to smaa staar 
for mig som en eneste rædsel – jeg fik hverken mat eller søvn 
for ungerne omtrent.
Saa kom jeg hit til Laurgaard. -.
10
/8. – hvor jeg er kjendt fra gammelt, vilde jeg sagt, men 
gud vet hvad jeg ble avbrudt med - Pei skulde paa do sagtens. Her har
spasseret en mavesyke saa jeg ingen fred har faat. Marit Laurgaard 
skaffet mig en liten jente til at gaa ut med barna straks jeg 
var kommet, men saa forsvandt Ingjeborg igjen grundet mavesyke. 
Nu er hun atter opdukket og jeg har ro til at arbeide fra frokost 
til middag og fra middag til kaffe. Jeg arbeider naturligvis, men jeg 
vet endda ikke hvordan det blir – det er nu saa som saa med roen
. Om kvelden er her ingen ro absolut, barna sovner ikke før 12 og 
i dette øieblik hænger de utover sengkanten og snakker til mig – 
Søndag. Det blir bare skrapbrev dette. No skrap 
er det jeg har skrevet av fortællingen min og og jeg er litt ute 
av humør, men den maa jo skrives om etpar ganger. Her er igrunden 
godt og fredelig nu – jentungen sover middag, Pei er lokomotiv ute 
i gaarden og de andre damerne sitter nede paa trappen og hekler 
– nei de læser vist, her maa ikke hekles om søndagen. Det er 
fru bakermester Pedersen fra Kristianssand som angir tonen her 
og det er ikke den værste – ingen vil støte hendes følelser, fordi 
hun er saa usigelig snil og god og hjelpsom og brav og fordi 
hun triller sin lille elveaarige pike i en sykevogn, barnet
at De kommer igjennem
Christiania paa Veien
til Udlandet? Dette vilde
være et stort Held for
mig; naturligvis vil jeg
kunne spille for Dem i
London før Concerten, men det
er noksaa seent, om jeg i
Opfatningen er kommet paa
Afveie. Vel har jeg hørt den
ofte spilles, men kun Neupert
har begeistret mig; Dem selv
har jeg desværre aldrig hørt i
denne. Vær saa snil med
et Par Ord at svare mig
herpaa, eller kanske Nina
vil paatage sig Uleiligheden.
Jeg haaber inderlig at
I Begge befinder Eder vel,
og hvis det var muligt at
glæde sig til noget saa rædsels-
fuldt som at spille paa Concerter,
vilde jeg her gjøre det ved
Tanken om at skulle træffe
sammen med Eder. Hjertelig
Hilsen til Nina og Dem
fra Deres hengivne
Agathe Grøndahl
ser paa mig med ganske
andre Øine, naar jeg sidder
med "Nordische Weisen" i
Haanden. - De senne dig
med mig i de hjerteligste
Hilsener til Dem og Deres
Frue - med inderligt
Ønske om at det snart maske
staar godt til i Deres Hjem.
Deres hengivne
Om en Time bærer det
afsted til Paris.
"bøn, begjæring og raad" om
at udgive dem, og med 
ord, som gjorde min
stakkars længsel lidt
mindre stakkarslig. -
3/6 For et veir! Desuagtet
tandlæge. Vi spiser i 
hovestuen og har det som-
merligt - i den elektriske
lampe paa verandaen har
en bogfink rede med æg.
Om efterm. kom Riecks -
om aftenen var jeg hos Kr.,
som paa Kathrines foranstalt-
ning uddeler mindegaver.
Han er rolig og saa reflek-
terende, at jeg synes det 
er bedre at tale med ham
end paa aarevis. -
terminologien er han flink til at anvende og forteæller mig
hver kveld om hvordan Frithjof og han fik «gjort» den ballern 
og «sat ind» den og at de vandt med 5:2. Jeg har en anelse
om at foreløbig er det væsentlig jargonen han mestrer. 
Men selv Hans, ja stakkars lille Mosse ogsaa, har opfattet
at i vore dage rører ikke unger som har litt selvagtelse
en ball med hænderne - de gaar ogsaa og sparker og spænder
ballene sine omkring.
Her er overskyet hver nat og knusktørt.
Foreløbig har jeg jo ikke mere end 75 kg poteter i jora at
syte for, men det er svært lite spændende foreløbig at
se paa raderne som ikkeno kommer op av. Men jeg
tænker paa din urtegaards mangfoldige spændinger 
har dere faat regn?
Jeg sitter og skriver til det er lys dag igjen -
hver nat omtrent. Og ligger længe om morgenen og læser
ernste Sachen Netop fæerdig med Magnus Olsens Hedenske