MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
4. 10. 1926.
Kjære Tore Ørjasæter,
jeg sendte det sisste av ms. til Norli direkte for at spare 
tid, som du ønsket.
Du vet, det har været en stor glæde for mig at se
Gudbrand Langleite i denne endelige skikkelsen. Ett og andet av det 
som er kommet til, er jeg i sig selv ikke saa henrykt for, og svært meget av det
som du har ment at du maatte stryke, vil jeg nok synes det er saart 
at du maatte offre. Men naturligvis kan der ikke trættes om den ting,
at tilslut tjener baade tilføielser og strykninger verkets koncentration
og klarhet: det blir nu det du vilde ha det til, et moderne menneskes 
indre historie, slik den utspilles i vore dager under konflikten mellem evig 
menneskelig mangfoldighet i en mand og hans fast formede, traditionsbundne
miljø –. Og ganske fortrinlig synes jeg du har evnet at gjøre ret og skjel
til begge sider. Det kan være min egen sympati som gjør at jeg synes, 
bygden og baandene har gaat av med seiren, forsaavidt som de har faat
de rikeste, skjønneste og mest sødmefyldte digtene dine – at jeg mener,
"tinderne viser vegjen heim, til Langleite gard" i eposet ogsaa.
Men som det staar, i helheten, saa sier jeg dig tak for Gudbrand
Langleite! Gud du maatte faa glæde av verket og al den hæder
som du fortjener for det!
Din hengivne
Sigrd Undset.
Hansteensgt. 2 IV
26/9-19
Kjæreste Hulda
Jeg begynder at bli svært
mangfoldig desværre.
Igaar faldt jeg utenfor Wold
-Tornes og fik min Skul-
der ut af Led. En Kjøre-
mand hjalp mig saa rid-
derligt og snilt. Gud vet, hvor-
ledes det ellers hadde gaat
mig liggende i Gaten. H
Kris kom Dr: Lindboe og
trak Skulderen i Led igjen.
Det gjorde svært ondt; men
jeg besvimte ikke. Venstre
Arm kan Du skjønne, si-
den jeg kan skrive dette.
I Formiddag skal Skulde-
ren fotograferes med
18/10. 47.
Kjære Tore,
(Vaare Brever har "omgaattest", sa vi
i Nordland.)
Nei send mig ikke Aviser om Brøgger-
gutten. Det er jo bare Lurv og Uredelighet
hele Veien, og han holdes oppe av alle, Aktor
selv, Politiinspektøren, Dommeren, Aviserne.
Ikke Tale om Selvmord mere. Forsvareren sier
at det er han som nu endelig har drevet Saken
frem, - jeg har ingen til at drive min Sak frem.
Her gaar jeg.
- - -
Send ikke Underbukse - og Undertrøie har
ikke vært paa min Krop i 30 Aar. Det er et
unødig Plagg.
Ellinor har jeg ikke hørt fra i Maaneder,
Gud hjelpe hende, ingen anden kan. Ellinor
som skulde vært Fyrstinde av Nørholm.
Arild er slaat dypt ned, intet Liv og ingen
lnteresse mere, han er lammet, Gud maa hjelpe ham
ogsaa. Du Tore er levende, velsigne dig fordi du stræver
og ikke gir dig over. Men om Hundrede Aar er vi alle glemt.
Papa.
Faaberg station, Aulestad 28/12
Kjære vore vænner,
som I har været ælskælige mot os
udi det bortgangne år! Som
vi er lykkelige ved å ha dere så
tæt in til os, som var vi sø-
sken.
Jeg kan hilse fra det
vinterlige Bergen! Jeg har et
billede av svart sjø, rasende
bærg og hundrede
millioner lys omkring en havn og inde
i hus med tindrende øjne
og livlige røster. Å, var jeg
komponist! Så laget jeg
en rejse til Bergen vinterdag.
Jeg kommer ikke til
Ole Bull-avsløringen; jeg
tør ikke møte flere portræt-
statuer av Stefan Sinding.
De havde valgt det Kostbarere
Instrument da jeg maa formode
at det ogsaa er det mere solide, og
jeg kan ikke noksom takke Dem
for Deres Uleilighed i denne Sag
med Agtelse
Forbundtliget
Colin Archer
29/11. 39.
Kjære Tore,
Jeg sender dig Mamas Brev fordi du
ikke har hørt saa utførlig fra hende.
Hun klager over at vi ikke skriver, men
hun faar vel ikke Brevene, jeg har nu
skrevet 4 og Arild 2.
Naar jeg tænker paa dig og din Utstilling
frykter jeg for at det er gal Tid. Folk er
utmattet og pengelænse efter Jul. Men vi
faar haape det bedste.
Og Lisbeth da! Men jeg har virkelig
hørt at Mandler ikke blir fjernet nu mere,
det er en anden Raad. Likesom Blindtarmen
som det heller ikke er nødvendig at ta mere.
Men som Sakerne staar faar hun ialfald
ha god Bedring. Spot og Skam, ta bort noget
av Vorherres pene Utstyr paa hende, selv om
det er indvortes.
Papa
med dens følger forlængst glemt
saaledes at vi maaske dog endnu
en gang kan faa lov til at spørge
Dem, om De ikke da (1907) skulde
kunne være iblandt os, naar
den norske bauta reises paa
Nordraaks grav. Tilgiv mig min haard-
nakkede vedholdenhed i dette haab!
Nu skal vi snart skrive til
Nordraak-komiteen i Kristiania og -
naturligvis uden at nævne, at De har
nævnt noget om tidspunktet for monu-
mentafsløringen - spørge den om, naar
hin antages at ville finde sted. Saa
maa vel al kollision kunne undgaaes.
Deres udtalelser om min sang
"Vaar-vön" har glædet mig meget, og jeg
takker Dem hjertelig for, at De, skjønt
De sagtens ofte nok plages af nybe-
gyndere med fremvisning af komposi-
tionsforsøg, har skjænket dette mit lille
at realisere nu og som
jeg gjerne vilde snakke
med Dem begge om.
Med venligst Hilsen
Jeg vilde helst komme
i Mørkningen - Men mellem
Mørkning og 6 = Tiden.
Men den Tid kommer.
Hva han vil sejre
Over de Mange.
Han, som de slog.
Og Verden vil sige,
at de, som slog ham 
Duede ikke
Og Verden har Ret.
Jeg rejser hjem på Man-
dag. Jeg har forresten
arbejdet over Evne hernede
og er træt i Hjærnen.
Venligst Hilsen og mange
Tak.
Deres hengivne
Otto Benzon
Hr. Advokat Smedal
Hafrsfjordgt. 7
Oslo
Jeg kom til at tænke paa: du maa
ikke bruke din Haandskrift i Teksten
til Billedboken, det maa være trykt
Tekst, ellers snuser de dig op. Og du
maa hele Tiden tie med dit Forfatterskap,
i Tilfælde det kunde bli nyt Oplag næste Aar.
Den snille Hans Andreasen og
Cecilia har sendt mig 3 digre Bøker,
enda de har ikke Raad til noget nu.
Men nu har jeg ogsaa frabedt mig deres
næsevise og paatrængende Omsorg for
min Læsning.
Det er nu noksaa skammelig
av Lurven Grieg
at slutte
med at sende mig Forlagets Bøker som jeg
har faat helt fra jeg hjalp til med at faa
Gyldendal hjem til Norge. Men han kan
være rolig, skal ikke tigge ham.
Hilse Lisbeth og de Smaa, Herregud hvor
det skulde være morsomt at komme til Børnene,
men jeg er fremdeles beslaglagt. Papa
mig. Naar jeg vidste det vilde være hende
kjert vilde jeg gjerne skrive hende til, men jeg
har desværre indt Datum saa lidt behageligt at sige hende om hendes
kjere Kjøbh. Maaskee gjør jeg det dog alligevel naar
Tiderne blive lidt lysere. Skulde nogen see Natalie
D. da hils hende at jeg er taknemlig for Brevet og
skal svare have Svaret i bedste Erindring.
Deres heng
Camilla
Til Johan Collett
aftenerne med jenterne og kjærestrene 
deres, som kom op fra bygden, eller 
sad alene i peisen og røgte cigaretter 
og dovnet mig. Træt og overanstrengt 
er og blir jeg, og det blir vel ikke bedre, 
før jeg slutter kontoret, men det blir 
nok først til april eller mai — da 
skulde jeg ha nogen penger, har jeg 
regnet ud, saa jeg kunde komme en 
ordentlig tur til udlandet. Først til 
Danmark etpar maaneder, og saa til 
Italien, tænker jeg, eller Sydtyskland. 
— Saa kommer jeg og besøger dig, hvis du 
vil og kan ha mig da — jeg har ofte længtes 
svært efter at se dig og lære dig ordentlig 
at kjende — og faa se dit hjem og din
og med næsten udelukkende må
føres på tysk, hvilket jo altid for-
øger arbejdet en del. At jeg un-
der disse omstændigheder skulde
få tid og sindsro nok til alvorligt
at gi&rapo; mig i kast med nogle nye
dramatiske galskaber er ikke til
at tænke på. Men jeg føler adskil-
lige sådanne rumstére inde i
mit hode, og henover våren håber
jeg nok at få sat dem i system.
Vi tænker stærkt på, hvis alt
går efter ønske, at tilbringe den
kommende sommer oppe ved Ska-
gen. Stedet har jo længe været søgt
af malere og det store åbne hav
drager os mægtigt. Helt op til
Norge går i hvert fald jeg ikke. For-
holdene, ånden og tonen deroppe,
synes jeg, har lidet tiltrækkende
ved sig. Det er højst pinligt at se
med hvilken glubsk ivrighed de ka-
ster sig over alskens småting, ret
som om det var højvigtige sager.
97
lyse rum i gamlehuset; turene våre var av 
forskjellig lengde, mine de korteste, men jeg
gikk da på ski et par timer daglig den 
siste tiden. Sol hver evige dag og vidunderlig 
vakkert.
En svak lysing mellom forholdet
de andre stormaktene og Tyskland er
kommet - iallfall ikke krig imorgen
lenger. Men rustningene fortsetter i samme
febertempo.
Her hjemme lå bokpakker fra alle 
forlagen i anl. stipindiutdelingen - det
er en fel jobb å pløie gjennom alle
de bøkene for å se, om der skulde fins et
roter med gro i:
15/4 Denne unge mann
var vi daglig sammen
med på Kongsvoll
han var gift med Anette
Schultz, Johans slekting.
For et par dager siden døde 
Haakon Horn.
med en vis Flothed, om just end-
nu ikke med nogen synderlig
Elegance. Men det skulde un-
dre mig om jeg ikke til Som-
meren bringer det saavidt, at
jeg klarer mig. Du maa ikke
tro, at jeg lægger nogen Tid paa
overskrivning Violinen, som jeg kunde anvende
paa Pianofortet; jeg spiller
kun lidt paa Violinen efter Mid-
dagen, i et afsides Værelse, medens
Mor sover der, hvor Pianoet
staar. I det heletaget faar jeg
ikke spille synderlig meget;
dertil er her formeget Barneaul
Jus og Hovedpine i Huset, ja jeg
lider ikke af det sidste. Hvorledes
gaar det i Musikforeningen;
Marie Smidt har af og til la-
det mig høre lidt om Konser-
terne. Gades Elverskud skal jo
være saa vakker; hun siger, maa
tænke paa Bøgeskove; Maane-
skin.
at omkostningerne
kan bli saa høje
at vi ikke raar med
at opføre det.
Du skal nærmere
faa høre fra mig
Men Völven?!
Hjertelig hilsen
glædelig jul
til dig og Nina 
Din hengivne
Hr. Redaktør Smith
Aftenposten
Oslo
bruge mine snører når Du
er ude at fiske. Der er
løkke ved dem. Jeg har
leiet på Næs i Aadalen
og glæder mig svært til
at være der. Denne bygd er
gået i blodet på mig. Hvis
det nu lykkes mig at få Annie
tilat føle noget af det sam-
me så får vi en deilig sommer. -
Ja, tak for telegrammet
ianledning gutten Han har
naturligvis alle dyder kan
du vide. En har han utvilsomt
og det er voldsom appetit. Ligner
deri sin Fader.
dette ene hefte hindres i nogen=
sinde at foranstalte en virkelig
samlet udgave."
Du vil af ovenstaaende se, at
Du uden forbehold har solgt os
eiendomsretten for alle lande,
og at vi i henhold hertil har
overdraget Rob. Forberg i Leipzig
vor ret for Tyskland, Østerig-
Ungarn og Schweiz og Augener
& Co i London for England
og Amerika.
Vi er i saa henseende i vor
fulde ret, og har intet med
C. F. Peters at bestille, at der
formentlig finder en misfor-
staaelse sted mellem Dig og Peters
vedkommer ikke os. Det bliver
udelukkende din sag at ordne
dette, og vi henstiller venskabelig
Men lad dig ikke skræmme
af vagtmændene fra at kikke ned
i krateret saa du faar se de svarte
smaatoppene med ilden og svovel-
røken. - Capri er jo ogsaa "for touristerne",
men, "den blaa grotte" er dog en ople-
velse at komme ind i særlig i oprørt
sø - (lægg dig bare godt ned i baaten, saa du
ikke slaar hodet i det trange gap).
Rom bør man enten spandere
et par maaneder paa eller slett
ikke se, - for mig er det væsentlig
et minde om en skraphaug med
ruiner, og fortainer med skiddent
vand, - og kolde nætter med skidne
sovende kvinder indpakket i filler
med sutrende ouger. - Pass dig
for malariamyggen - forlang altid
"slør" om sengen og lidt "røkelse", og
lad aldrig vinduet staa oppe med kveldslys.
Kjære Grieg!
Jeg har medelt Administra-
tionen Dit ønske og håber jeg at afgjørelse
kan finde sted om et par dage.
Har nylig exekveret 2 Beethovenkoncerter
for udsolgt hus. Gamle Bøhn og Schrøger
sagde at de havde aldrig hørt c-moll
symfonien bedre. Martin Knutzen har
nylig havt 2 concerter for fuldt hus.
Han spillede en intresant men miserabelt
instrumenteret concert af Stenhammar,
b.moll af Tschaikowski, Essdur af Mozart
(2 pianoer) og Es dur af Beethoven. Det
begynder at gå op for folk at han er en
Tastenhelde og ikke nogen sensibel musiker.
han spillede Din g-moll Ballade. Det
var en stor glæde for mig at høre denne
for første gang. Ja, så snart Nissen
eller Knussen er fastslået skriver jeg til
Dig. Hils hjærteligst Nina fra os alle.
Din heng.
Johan Halvorsen
Nachs. Kuber 3/12
adskilligt at gjøre, naar jeg kommer til Stavan-
ger, saa jeg expederer dette nu.
Luften ser lidt uveirs ud, men her er
aldeles stille, saa der kan neppe bli stygt
blot hærligt, jo regn blir det vel. Jeg har
bare hvilet, Kapteinen er min eneste bekjendt,
vi har diskuteret hverdagslige temaer, om hans
sønners bestemmelser for livet og om hans egne
tanker om sin livsstilling.
Jeg vil neppe telefonere, for jeg synes, det hele 
var bare nervøst utehershett, ud lan hoa
ta ha latt det være, men man maa staa
inde for sine dumheder, man skulde eller,
jeg skulde ha tænt af lichem, at man skal
tælle til 20 før man lar sine nerver faa
boltre sig, der er vel altid en smule bagom,
men man forøger fra myg
myg
til elefant. Det
maa vel bli i det hinsidige, jeg kommer til
den modenhed, men der kan ikke saadant
forefalde igjen, jeg føler mig latterlig, det fore
komme ofte for mig. Kysten er herlig, det har
tillige, at i det omhandlede tidsrum
de norske landskabsnavne endnu havde
fortrinnet fremfor "Noregr". Vikingerne,
der i 787 (ifølge Munch) anfaldt engelske
kyster, siges at være fra "Hæredhaland",
og paa samme maade kaldes de, som
i 843 o. flg. aar herjede ved Loire "Vest-
foldinger" (se Munch I 1 s. 424). Nu har
De selv, Professor, paavist, at den manske
runerække stammer fra Jæderen, og G. Storm
har i Hist. Tidsskr. II 2 s. 313 ff., som det synes
med fuld føie, hævdet, at 9de aarhundredes
Dublinerkonger havde nære familieforbin-
delser paa Agder. Denne "kyststrækning"
var jo imidlertid atter kun en udgrening
af Rogaland, og i en fjord paa Jæderen
blev da ogsaa baade Rogalands og Agders
indlemmelse i Haralds erobringsrige af-
gjort. Derfor fremkommer jeg med det
spørgsmaal til Dem, om ikke Lochlann
kan tænkes opstaaet ved forvanskning af Rogaland?
17 april 1931.
Kjære herr Professor,
Mange tak for Deres hilsen forleden og for
de tilsendte skrifter som jeg glæder mig meget til at 
faa set nærmere paa. Hittil har jeg bare faat tittet
paa indledningen til boken om stedsnavn i Land
– med den sørgelige "anmeldelse" om Prof. Kolsruds 
stort anlagte Landingsbok, - og de andre stort 
anlagte bygdebøker, som nu saa bedrøvelig er blit stanset 
i utgivelsen.
Jeg ser av Deres kort at De nu er kommet
i hus i Prof. Drolsums gamle villa og haaber at
den er like henrivende at bo i som den var at se 
paa, saa at baade Deres frue og De og Førstebibliotekar 
Kjær og hans frue er fornøiet med flytningen.
Med bedste hilsen baade til Kjærs og Deres frue
Deres hengivne
Sigrid Undset.
at se alle de Ansøgere til de
stakkars Kr. 3000, 00 hvori
hele Summen nu bestaar.
I Kristiania, hvor jeg
var baade i Gaar og i Forgaar er
nu fuld deilig Vaar; men her
er endnu en Masse Sne. Ribs-
buskene bare halvveis synlige i
Haven, og Lølands Trap er fremdeles
en liden Galhøipig. Løland er forresten
skral, stakkar. G. heller ikke bra.
Jeg saa igaar Oda Nilsen.
Skuffelse. Hun synger jo pent;
men noksaa almindeligt. De sam-
me Varietemanerer som man kan
saa altfor godt. Og hun er jo
ingen Backfisch længer. Man
siger 55 Aar. I hvertfald er
Anstrengelserne for at være
Hamsun, Grand, Hamar
Kære Molard, kom imorgen, tirs-
dag (mardi) æfter middag, like
æfter, ikke senere æn 6-7 til
fru Bætzmann - æller hør
inom her, om vi er gåt. Det
er hænnes bryllopsdag, og De
skal som sædvanlig misbru-
kes.
Bjørnson
det sammenrotteri mod mig fra samme
Lexow & Kranz. Og De vil forstaa,
at slikt kan tage paa en mands
nerver og gjøre ham mistænksom
mod hele verden. Og hvis dette havde
været det eneste tilfælde - ja saa
kunde man undskyldt det med:
"denne helvedes politikken" - men
jeg kunde nævne flere slike, som har
dyrket mig - rent intenst et øieblik for
siden at lade sig paavirke af mine
fiender slik, at de rent har hadet
mig siden. Jeg har tilladt mig at
sende Dem nogle slike avis artikler
og uttalelser, hvoraf flere af disse
artiklers ophavsmænd siden er blevne
mine fiender; - for Rolf Thommesens
vedkommende, blev det, som De vil se,
straks paatalt af malere; men Jappe
Nilsens senere angreb paa mig, har jeg
desværre ikke, men hans introduction
Abs: Henrik Ibsen.
München.
er jeg nær ved at takke gud for Jens Wang som jeg ellers 
ikke saa sjelden har ønsket en anden mand vilde ta sig 
av og steke i hans eget smult.
Det gjorde mig vondt, det du skrev om G.H. – Der er 
enkelte mennesker, som man gjerne vil ha lov at dyrke 
saan en bitteliten smule og jeg ialfald blir trist over at 
det absolut ikke lar sig gjøre at se op til dem – ialfald 
ikke qua dødelige mennesker –. Anders har av dyrekjøpt 
erfaring vel sagtens sin vel hærdede foragt for alle som 
hører til en viss periode hjemme – mig personlig var det 
pinlig at høre at f.eks. S.B. er fuld i et møte, 
hvor en same skal være tilstede. At de kan!
Jeg glæder mig til din bok. Jeg har bedt om at 
faa den og Regine Normanns hit, hvis de kommer 
før vi reiser herfra. Nygaards tilbyr mig alle nye bøker 
og «fruer» mig op og ned i brevene sine – behandler mig 
i det hele med den utsøgteste elskværdighet. Rimelig nok 
forresten – jeg er dem virkelig en billig og hyggelig kat. 
Jeg kan ikke vænne mig av med at være ræd for gjæld, 
selv til en forlægger – jeg burde naturligvis kjøpe gardiner 
og gulvtæpper til mit hus i Liberty og dækketøi og laken 
hos Irish Linen i Regent st. og la Nygaard betale – 
men se om jeg gjør! Kvindelige forfattere maa sgu være
26-10-1947
Kjære Vilhelm,
Bare en liten hilsen før
jeg forlater Stavanger for å ta
fatt på selve rundreisen. - Jeg
bor her i et utmerket gammelt
hotel, like nede ved fjordmunnin-
gen. Skibene går frem og tilbake
like utenfor mine vinduer,-
veiret er strålende, og landskapet
like strålende vakkert med sine
øyer og fjell klædt i sine høst-
farver.
Hittil har jeg bare holdt
ett foredrag, i Sandes
så
jeg
har fått tid til å se meg litt om
i denne morsomme, gamle byen.
Men fra nu av skal det rigtig
Forleden uge var jeg inde i Stavanger for
at male færdig mænderne paa doctorbilledet, de
blev forresten ikke færdige, da modellen, doctor
Wyller havde saa lidet tid. Ganske uventet kom
Jane derhen, Holm og hun skulde et par
dage paa Jæderen, han blev derude, og Jane
kom ind til byen. Men desværre tror jeg ikke
hun fandt sig vel, vi var alle Holm med i
et stort familieselskab paa Ledaal, der var
der vist forefaldet noget mellem Holm og Allik,
for som gjorde, at Jane hele tiden efterpaa
gik med et bededagsansigt. Jeg var jo inde
for at male og svært nervøs, fordi jeg gik og
ødede min tid, mens jo herude ventet me-
get arbeide, som skulde gjøres. Saadant
fatter ikke Jane, hun synes, at ens familie-
følelser skal herske over det andet, saa
have hun halv lovet sig til Finnes paa
besøg, men da hun kom og saa, at jeg boede
i hotel, vilde hun heller det, men havde ikke
til Jæderen
mod til ligeend at sige det, men reiste med
den besked, at jeg skulde ordne det jeg sagde
da til at Assa, at vi fik dele Jane, saa hun
havde hende to og jeg to dage, med det saa
Jane ogsaa misfornøiet ud, men havde nu
jeg foreslaaet, at hun slet ikke skulde komme
til Finnes, og de var blevet fornærmet, saa
havde hun vel været end mer misfornøiet.
Jane er lidt rolpet i det, at hun vil have
læse ting som jeg har ventet i aarevis paa at
komme til og sysle med; jeg har praktisk
talt ikke andet at gjøre end gi den mindste
mat og mate mig selv med alt jeg har lyst
paa. Fortiden holder jeg paa med Thomas
More og Utopia –. Det er rart at finde
igjen de ideer som længe har været med i det 
daglige brød og hakkelse for den daglige diskussions
gamper som friskt, fint vaargrønt paa 
middelalderskulturens pløiemarker.
Er De sluppet fra Holmenkollens 
Sanatorium lykkelig og vel og har de faat
et hus, som der kan leves i uten det
blir altfor nedslaaende?
Saa faar jeg høre nærmere om Rigs-
maalsvernet ?
Lev saa vel
Deres
Sigrid Undset.
Herr
Bjørnstjerne Bjørnson!
Det er umenneskeligt at
dømme en for, hvad han ikke har
gjort eller set.
Thi det menneskelige er, bare
at udrette endel og at se et Stykke
fremover.
Og netop det, at den ene gjør
sit, bringer andre til at se og gjøre
det, som gaar videre. "Det største
ved Godheden er, at den er skaben-
de. Den lægger til af sit eget, saa
foreenet med et andet Rige, naar den mandlige Linie /: agnati :/
er uddød. – Conseqvents synes at fordre, at man i et Arve-
rige ogsaa forud kunde bestemme, hvorledes der skulde forholdes
dersom den Kongl. Slægt uddøde, eller at man i det mindste
overlod det til den sidste Regent at bestemme sin Eftermand.
I det Tilfælde Folket har Repræsentantere, kan det afgjøre ved
disse flere Prætendenteres Tvistighed, ellers bliver det umu-
ligt, da der ikke er nogen som kan samle Folket. Man bør
derimod agte Usurpateuren fordi man er forpligtet til at le-
ve i en Stat, og dette kan ey skee uden ved at agte den nær-
værende Tingenes Orden. Folket kan vel bedømme U-
surpateurens Competence til Regjeringen og dette kunde ikke
hindre det i at afsætte ham; men da det er Pligt at leve i en
Stat, maa man ikke destruere Staten, naar Usurpateuren
engang har bemægtiget sig den høieste Magt. –
§ 271.
I det uindskrænkede Monarkie beroer det eene og allene paa
paa Regenten selv om han vil gjøre en saadan Inddeeling imel-
lem ærarium og fiscus da han kan disponere over Indkom-
sterne, som en privat Mand over sin Formue. –
§ 272.
At tilføie en saadan Clausul at man i Tilfælde af at Regenten
vilde nedlægge sin Magt, maatte have Magt til at tvinge
han til at vedblive, vilde være en Absurditet, siden da
Folket vilde tvinge Regenten til at tvinge Folket. Efter
den private Rets Grundsætninger synes det vel, at Regenten
dette Brev identisk med Peters's?
Jeg troede alt nu var i Orden.
Saavidt jeg erindrer, dreiede det
sig kun om 2 Breve, nem-
lig det første (som faldt fra Him-
melen), hvis Beløb jeg tog ud og
satte i Banken, og det andet
(fra Peters) som jeg remitterte
dig uaabnet, og som du jo har
modtaget (har du ikke det?)
Svar mig herpaa i Dit næste
Brev. -
Søndag, da jeg kom fra Gjællestad
gik jeg over Helgemyr og Salomon, -
det var stille Frostveir og Snelag
over Markerne. Du kan tro Din
lille røde Hytte tog sig ud indi-
mellem Birkestammerne, nu var
der intet Løv, som skjulte den.
Lev saa vel, kjære Edvard,
og atter Tak for dit Bryderi med
Sangene! Hvis der kommer Hono-
rar, skal det anvendes til Kjøben-
havnertur til Musikfesten! Dahin,
wo es hinhört! Farvel! Din
Frants!
maa vi dog sige at det er Sommer.
Lars og Hesten har det travelt med
at faae Høe ind paa Landaas - fra
Stykket nedenfor Vognhougen - saaledes
skal jeg kjøre op i aften med Lengrein.
Benedicte har ligget paa Marenspladsen
inat, hun hjælper Maren Müller med
at sye, thi nu skal denne da endelig være
Brud i næste Maaned. Det bliver et
sørgeligt Bryllup, thi jeg troer hver-
ken Brud, Brudgom eller hendes Fa-
milie særdeles ønsker at det finder
Sted, og er bange for det skeer af lutter
falsk Undseelse. Bettebarnet er
buden til Stiftamtmandens imorgen for
at faae sig en liden Svingom; formo-
dentlig fordi Ginas Forlovede nu er
her hjemme til Exercition. Moer
er Gud være lovet rask, om hun just
ikke mere kan være den gamle Nor-
denvind; hun er ofte meget træt.
I forrige Uge var baade Benedicte og
Elizabeth til Dands hos Thomsens
paa deres smukke Landsted: jeg
veed ei nu Du kjender til at Sønnen
Jacob, er forlovet med en ung Miss
fra London? hun er nu her paa Besøg.
Ja nu faaer jeg sige Dig Farvel, min
kjære Edvard! thi jeg skal ogsaa
fuldføre Brev til Maren, fra hvem
jeg ogsaa idag har lovet Geburtsdags-
brev. Hun plages stærk af den fæle
Brystkrampe, den Stakkels!
Lev nu vel Du elskelige Gutteman!
og gjør Du det ikke, da raadspørg ende-
lig Læge. Kjærlig Hilsener til Dig
og Nina, saavelsom til John den kjære
Sjæl -/ Tante Kühle1/ fra Moer, Søstre
og Din hengivne Faer Alexr. Grieg.