MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Svarthugu tvo næter. Hjå meg
mondags kvelden. Desse tvo
karane er eldsjelar og set alt
inn på si sak. Gullvåg som
journalist og forfattar, Ø. som
skulemann og vitskapleg
(historisk) forfattar. Gjilde folk,
og dei er glad i å tala – både
privat og offentleg.
Igår i Nordpolen for fyrste
gong i år hjå Berte brakar og
fruva til den nye riksarkivaren
dr. Steinnes.
Fru Martha Hauptmann
i Schreiberhau skriv og beg
meg der ned att eingong so vi
"von alten Tagen schprechen
können" –
Ho vilde glede seg so ved det.
o.s.b. Det vilde eg og. Men
diverre –
28/4. 28.
Kjære Tore Vens!
Jeg vil sende dig et Par Ord igjen
og fortælle litt hjemmefra. Vi minerer nu
i skarpe Tak og faar ut Fjeldet bak Fjøset
til Gjødselkjelder til den nye Utvidelse av
Fjøset. Det er et uhyre Arbeide, seks Mand
har boret og skudt i ukevis og det er vold-
somme stenmængder de tar ut, og altsammen
gaar med til Fylding mot Gaasdammen. Der
hvor Hønsene gik før der er nu fyldt jevnt med
Sten over det hele, og ovenpaa skal vi kjøre
Jord og langs Muren skal vi sætte Jernstakit
og Prydbusker likesom paa den andre Avdelingen
av Haven. Igaar løsnet Terkel et voldsomt
Mineskud paa 106 Dynamitpatroner i Hullet,
og Skuddet løftet hele Fjøset og Laavebygningen
Du kan tro, vi her har Dejligt! En fyrstelig villa for os
selv, den skønneste i byen, den skønneste beligenhed, en
italiensk kok til vor betjening; ja, jeg tænker på in-
tet mindre, æn at vi må herned både du og jeg en-
gang og ligge her med en opera, Så dejligt bor ingen
Rejsende på de store, mig kænte rejse-router som
her! Man taler om at Constantinopel ligger lige
saa skønt. Muligt. Men did er for langt, og her kan
tages til takke!
Men først en vinter i vinteren!
Du vinter i hjæm, kristendom, hjærtelag, eventyr,
bonde-redelighed, stilhed, sjæle-skønhed, sne-
renhed.Din 
Bj
Adresse: Schwaz, Tyrol
bort fra det, som de i Deres
(andet brev)
første brev skrev om
Naar man skjelden eller aldrig taler med folk,
blir man lett snakke-salig, naar man mø-
ter sympathi - fra uventet hold; - man vil
gjerne aabne døren til sit indre for en even-
tuel ny ven - og forsøke at være ærlig, -
især naar denne sympathi kommer fra en
der er "dansk" eller - halvt dansk; -
ja, taler jeg ikke her som om jeg var sikker
paa, at De var mere eller mindre "dansk"? -
Kanske, naar det kommer til stykket, - saa er De
mere norsk end jeg? -
Ja, er De "dansk", maa jeg bede Dem undskylde
min paatrængende aabenkjærtethed! - og vil
De fremdeles, - efter alt det "snakk", jeg nu har
ført, - endnu - interessere Dem saa meget
for min kunst, at De vel skrive en bok om
mig - eller søke efter mine forsvundne bil-
leder, - saa har jeg jo mere end almindelig
grud til at være Dem taknemlig, - og jeg
skal gjøre mit bedste i retning af det, De
beder mig om; jeg skal rode i min daarlige hukom-
melse og "notere ned" og saavidt muligt besvare,
de spørgsmaal De har sendt - saavel som eventu-
elle senere spørgsmaal. Og hvis De da er "dansk",
tror jeg, at De vel komme til at staa for mig som
"undtagelse" No 2 af dansker, - altsaa ved siden af
afskrift.
Lidt om Nicolai Astrup.
(af Einar Lexow)
I alt, Astrup har malt, møter man
den doble hensigt, og han er saa meget,
at disse faa linjer bare kan bli et glytt
ind i hans kunst.
Den første anerkjendte mening om ham
var, at han havde opdaget Vestlandets
farver, - at hans landskabskunst var
lyrisk paa realistisk grundlag. Siden til-
la man hans arbeider mange andre
og utmerkede egenskaper; man skal
imidlertid ikke ta stort hensyn til snak-
ket om realisme - i forbindelse med Astrup,
ordet og retningen passer ikke anvendt paa
hans billeder.
Hos en digter
(Kinck) (min tilføielse N.A.)
har jeg læst om en mand, som
sier: Der er noke so døir i dalen", og
man behøver ikke at se mange av Astrup's
malerier, før man føler, hvor angst han
er "for at at noget av hans Vestland skal
dø.
Mystikken, - livets rædde haap, som
finder jeg at burde anføre, at medlemmer af den svenske
regjering for mig udtrykkelig fremstillede sagen saaledes, at
skrivelsen ikke alene havde havt en haard fødsel, men
at den ligefrem var bleven dem fravristet under bestemt
henvisning til, at dannelsen af en ny norsk regjering
uden en saadan erklæring vilde grændse til det umulige.
Der herskede derfor inden det svenske statsraad en frem-
trædende ærgrelse over, at dette skridt overhovedet var taget,
og man søgte efter evne at reducere dets betydning. I denne
henseende var navnlig en samtale, som jeg havde med
statsraad von Steyern meget betegnende. Han erklærede
mig ligefrem, at en opretholdelse af de i skrivelsen om-
talte tvende punkter à tout prix ingenlunde laa i
den svenske regjerings hensigt. Kunde erklæringen ikke
virke som saadan, havde den videre ingen betydning.
Ganske den samme opfattelse kom tilorde hos indflydelses-
rige personer, der stod udenfor regjeringen. Præsident
Forssell gjorde sit bedste for paa det mest indtrængende
at bringe mig til at begribe, at Thyselius's brev, som han
udtrykte sig, "ikke var værdt en styver", og at statsraa-
det i hans øine var gaaet aldeles udenfor sin rets- og
magtsfære ved at afgive den. Landshøvding Bergström
kaldte skrivelsen for "et med Sverges konstitution uover-
ensstemmende skridt, der i det høieste kunde ansees at
udtrykke de enkelte raadsmedlemmers private forme-
ninger," - og det høit anseede medlem af rigsdagens
Første Kammer, forhenværende statsraad von Ehrenheim
Formann Egge avviste det som
foreningen uvedkommende, men jeg
tror Mæhles ubeherskete utfall
snudde stemningen til vår fordel.
Det er underlig å se, hvor vanskelig
Helge Krog har for å få hentet
tankene frem - han krummer helt
den utenkelige kroppen, som i ytterste
anstrengelse, krummer de lange fingrene,
støtet av dem ut med hodet nede
mellom de magre skuldrene - er 
fantastisk å se på med luggen
i pannen og de store utstående
øinene. - Ved siden av ham Øverland -
liten, sluttet, fast, knapp. Wildennig
sølvgrå i håret nå, med de
så uvanlig vokse øinene, "dvelende"
bak hornbrillene - og den langsomme
røsten, som sender pussige, søkte 
setninger ut på måfå. Ingeborg
Refling Hagen i nedringet, svart fløist -
med sitt seidemanns-ansikt og
sine fantastiske utbrudd mot
lede en salme. Derefter gik hver til sit arbeide. Fru
Mynster var gammel og svag og sad mest stille i
sin lænestol med et strikketøi eller spadserede lang-
somt om i haven med tante Mathilde. Constance
var gartner - hu, jeg ser hende en dag med en stor
spylkum fuld af de ækleste tykke, graagrønne lar-
ver, hun havde plukket af reseda og levkøiplanterne!
Maries tur var gjerne først til borgestuen for at tale
med alle folkene, - og Caroline til kjøkkenet eller bryg-
gerhuset for at lede ostelavning eller lignende. Jeg
vandrede med overalt, hvor man bare indbød mig;
og stedse fandt jeg et eller andet godt spiseligt paa
min vei, - melk, fløde, kager, syltetøi osv., et styk-
 brød med oksemarv, - en kop bouillon af folkenes
suppe, for den var lavet til, - eller en varm pande-
kage fra deres anretning; bordet i borgestuen blev
altid dækket et par timer førend til herskabet; og
det store indholdsrige ølkrus med jernbaand morede
mig meget at drikke af. - Kl. 11 spiste vi til frokost,
og derefter var det almen badning. Det var aldeles
deiligt! jeg var jo vant til at bade hjemme ogsaa
og det i det friskeste, salteste havvand; men dette var
15 mars 1920
Kjære Gustav Vigeland
For en måneds tid siden sendte jeg dig kor-
rekturtryk av de foredrag og avhandlinger
jeg i sin tid har skrevet om din kunst,
og som nu skal optrykkes i en illustreret
utgave av mine avhandlinger. Jeg bad dig
godhetsfuldt bistå mig med illustreringen.
Da jeg intetsomhelst svar har mottat på
dette brev og heller ikke forlagets henvendel-
ser i sakens anledning er blit besvaret,
må jeg gå ut fra at du av en eller anden
godt indse det. Hun vilde endelig, at jeg skul-
de søge til næste år igjen, altså for femte
gang. Jeg tror ikke, jeg vil være istand til
at spille den komedie endnu engang, tilmed
da udfaldet jo er i høiste grad usikkert -
Før Monrad er udelukket fra komitèen, før
kan jeg ikke søge. Jeg vil sætte alle seil
til for at få gjennemført dette om ikke for
min så for andres skyld, men da mit navn
jo ikke har spor af autoritet, er det mere
end tvivlsomt, hvorvidt det lykkes.
Det er netop feilen, jeg har ingen intet navn.
For da ialfald at blive lidt bekjendt, gav
jeg ivåres, som før nævnt, en konsert. Der var
neppe hundrede mennesker. Og virkningen bli-
ver naturligvis derefter. Jeg har for det første
ikke råd til at give en til, og andre mid-
ler til at få et navn har ikke jeg i min
magt. Det var derfor - ja, nu må De
vere i mit væsen bedre end alle ord, netop forklare dem 
dette forhold.
Fru Marie Hamsun
Hamarøy
Bærum, hvor der alt efter Omstæn-
dighederne tilvirkes 2 a 300 Skpd Staal
om Aaret. -
"- b " En Slag-Smelte-Ovn til at smelte Ham-
merslag; som giver 40, 50 a 60 jo Eto
Jern. -
"- c " En hvelvet Fyr-Ovn til at varme Jer-
net med ved Knib-Hammer, Spiger Ham-
mer for at forekome Afgang derpaa -
"- d " Et Puk-Værk til Masovn-Slaggen.
"- e " Et Dreye Værk til Gryde-Modellerne
"- 4 -" Værket drives ved Hielp af adskil-
lige smaae Vande og Elve som foreene
sig en halv Miil oven for Værket,
og udgiør en Elv der kaldes Lom-Elven,
i dette Vanddrag er der anlagt 7 Dam-
en hvoraf
Dammen, Bye vands
Dammen indeholde 3 a 4 Maaneders Vand,
de andre mindre 5, 6 a 8 Uger; Vær-
ket staaer altsaa aldrig Fare for at
savne Vand; - Dette overtydes man
af «det syge Barn» skaffer 
mig Bestilling på et nyt 
Billede, er jo dette det 
ikke nødvendigt dette med 
Folkebanken – og jeg beder Dem 
da at give mig snarest 
Besked –
Deres hengivne Edv. Munch
Til Fyhn har jeg allerede 
skrevet –
De kunde jo osså telefonere 
til ham – men Sag bedst 
var det naturligvis at tale 
personligt med ham –
Mandag, 17.10.98.
Kære Bergliot,
Jeg takker dig hjertelig fordi du var så
elskværdig at tænke på mig med en
billet til koncerten. Men jeg tør des-
værre ikke benytte den da jeg af er-
faring véd at der vilde følge en for-
kølelse efterpå. Nærmere mundtligt.
Din hengivne
Henrik Ibsen.
indtryk på mig. Jeg tør
dog ikke påstå at jeg er
svært inde i politiken, men
jeg havde dog tilegnet mig
den opfatning, at det var
bedre at få repareret hele
unionskuden i bunden, end
at få hængt på den en
ny vimpel. Annie påstår
forresten at jeg er en dårlig
nordmand. Det nye ministerium
blir som Du vel ved dannet
af Michelsen. Han får bl.a.
din fætter(?) Hagerup med sig. -
Ak, den som kunde få høre
Ragnarok! Og derefter - gå
på Fønix med Dig! Ja, ja, san!
Nei, nu for jeg sende Fanitullen
afsted til Röntgen.
Hjærtelig hilsen
Din heng.
Johan Halvorsen
tilfreds dermed. -
Fruerne Nissen og Grøndahl
har ikke ladet sig høre
i denne Vinter - Den første
har nylig faaet en Ar-
ving til, og den Anden
mistede i Høst sin Mór.
Nu skal Fru Grøndahl
snart optræde i Musikfor-
eningen. - Grøndahl
som nu har det bedste
Kor agter at give et Par
større Konserter. Løbet af
Vinteren, og Lammers
gaar som vanligt be
giver en Kirkekonsert.
Ibsens Folkefiende
skal gaa her paa Thea-
tret neste Uge - det
ikke saa lidet til norsk Natur - men
dette var noget aldeles nyt og betagende
Jeg vil ikke tale om den Følelse der
overmægtigt griber En naar du paa
Ski glider henover disse fine lange
Flader og Bakker - det gaar lige ud i
det Uendelige! Efter i nogle Dage
at have trainet os (Dr Klaus Hansen
og jeg) drog vi forleden ind paa
selveste Vidden! Det var jo vistnok
Maalet vi havde sat os - men ingen
af os er jo Skiløbere og begge var vi
elendige Influenzapatienter da vi
forlod Bergen. Men saa en Dag efter
en Snestorm, som vi fik en liden
Smag af paa Ishoug, klarnede det
igjen af; da Solen om Aftenen gik
ned sk i det skyfri Vest og kastede
sit Guld over Vidderne, viste den
os Porten ind til selveste Helligdommen
7de februar. Længer kom jeg
ikke forleden. - Jagu har jeg træt
tet manden min ud, som Du
siger. Og værre end det. Jeg har
simpelthen vært meget mindre
snil mod ham end mod alle
andre. Du véd det jo, Bjørnson.
Jeg har jo før sagt det til Dig. Og
det er dette dejlige, at Du kunde
skjænde på mig så galt, Du
vilde, jeg vilde bare, bare takke
Dig. Men jeg har nu grublet
mig frem til forståelse af hvor-
for jeg ikke har vært så snil
imod ham, som han fortjener.
Det blir forlangt at skrive om.
Kun dette: jeg har villet ham
alt i verden, og havt en tyran-
nisk følelse overfor ham. Når
han var sød og elskværdig mod
en anden, mand eler kvinde,
27.5.93.
Herr teaterchef,
Af aviserne sér jeg at «Vildanden»
skal spilles på fredag. Jeg beder Dem
i den anledning om godhedsfuldt
at forhindre at den skrækkelige Isach
sen kommer til at spille dr. Relling.
Han har jo tidligere fordærvet halve
stykket for mig!
Deres ærbødigst forbundne
Henrik Ibsen.
Jeg synes, alt i alt, Peterssen, har de
det egentlig godt og maa føle dem
rig og glad ved livet. Naar de finder
nogle faa, af hvem de kan have udbytte
i omgang, hvad skulde de vel gjøre med
mange, det vilde jo bare være brydsomt
og tage megen tid. Ja de taler om at
lære, end alt det man burde lære og
ønskede at vide, da kunde jeg ønske
at være ung for at have tiden for mig,
men jeg har jo havt den og har vist,
hvorledes jeg brugte den, riktignok var jeg
altid syg, eller rettere lægerne paaløi
mig en eller anden incurabel sygdom,
som gang paa gang stivnede al min
ungdomsglæde og lyst, daarlige læger
skulde egentlig hænges eller landforvi
ses, men hvorhen? Vil Ross blive i Nor-
ge i vinter, det vilde være slemt for min
søn Hassan, jeg haaber, han reiser til
Paris, undskyld at jeg tænker mest paa
hende, men de har saa mange, som tænker
paa dem, de behøver ikke mig, og hun
er min kjæreste ven, paa hvis venskab
Til § 28.
I den katholske Religion er Opfatningen
af Ægteskabet falsk og modsigende,
idet den paa den ene Side ved Instif-
Ø Klasendgade 11. 19/1/1901.
Kjære B. B.! Dette brev skrev
jeg
den
kvæld i nvbr. da jeg hos Hegels
havde været sammen med Dig og
fru Thoresen. Men jeg sendte det ikke.
Om morgenen, da jeg læste det, syn-
tes jeg, det kunde være det samme.
Nu da jeg har noget andet at skrive
til Dig om, lar jeg det dog gå med, og
har den bøn til Dig, at Du skal bræn-
de det, når Du har læst det, en
bøn så indtrængende at Du ikke
bør glemme den, men gjøre som jeg
Kjærlige hilsener til Karoline!
Johan og Leni spilled
tennis med mig om
efterm.
Kristian er saa nedstemt
at han nødig taler og 
han spør ikke mer efter
nogen.
25/7 Reiste mama
26/7 Spiste jeg paa Hola
om aftenen Riecks flytte
27/7 Reiste jeg med hurti-
toget, Riecks flytted
hid til tante H. Krebs.
6/8 Kom jeg hjem efter at
Jørgen havde telefonert
til Molde, at Kristian
neppe kan leve en uge.
Jeg var paa Molde i 6- 7
dage, glæded mig over
6.
Det er almindelig og ubetinget antaget, at en Rets-
uvidenhed eller en Retsvildfarelse aldrig kan paaberaabes
af den Vildfarende for derved at faa omstyrtet en Kontract,
han har indgaaet med en anden Person, naar ikke denne
tillige har gjort sig skyldig i Svig. Men denne Sætning,
ligesaalidt som de øvrige skadelige Virkninger af ignorantia
juris findes intetsteds udtalt i vor Lovgivning, den kan
der i det høieste siges at være begrundet ved indirecte Slut-
ninger fra Lovsteder som Frdn om Qvarantainevæsenet 8de
Febr. 1805 § 39, 3 og Res. 16 Septr. 1785 § 16, Fr 3 Marti 1741 § 1,
Fr 3 Juni 1796 § 4 og desl. Heller ikke kan den siges at fly-
de ganske umiddelbar af den menneskelige Fornufts Udsagn,
med andre Ord den finder ikke sin Hjemmel i Retsme-
taphysikken, og dog betvivler Ingen, at den gjelder i vor Ret;
den har Gyldighed som Retsregel i kraft af den almindelige
Retsbevidsthed hos os. -
Ovenanførte Exempler bevise tilstrækkelig, at den
uskrevne Ret spiller en vigtig Rolle hos os; men som det
allerede vil indlyse af dem, er det mangengang med Hen-
syn til en enkelt Sætning meget vanskeligt at sige, om
den henhører til den skrevne eller uskrevne Ret, – et
Spørgsmaal som dog ikke er af væsentlig Interesse. Det
er nemlig som oftest Tilfælde, at en Retssætning, der
egentlig er opkommen og uddannet ved Folkets egen Au-
tonomie, senere er optagen i den skrevne Lov eller
uden Baand. - Jeg har det fra nu af
fryktelig travelt og skal en Tid være
paa Kontoret fra 8 Morgen. Men
det er mit Haab, at jeg udover Som-
meren vil kunne tage fast Kon-
tortid fra 8 - 4 og saa være
fri, og da skal vi rigtig glæde os i
Samværet.
og Studentersamfundet. Saaledes
har vi det gaaende med Kjævleri og
elendig Forfølgelse. Men jeg haaber dog,
tiltrods for al den Raaddenhed og alt
det Smuds, som omgiver os, paa en
bedre Tid. Vi leve i for smaa Forholde,
her er for trangt, man kommer hinnanden
for nær, og Alt bliver sæt fra det lave
personlige Standpunkt; Alfred Larsen
er nu Theaterreferent for Morgenbladet
og det er ham, som idag mætter sig
Snauset i Bladets Spalter.
Jeg er begyndt igjen at befatte mig
med journalistikken; jeg har i denne
Maaned skrevet en længere Artikel i
"Aftenposten" om Festen til Fædrenes
Minde, saaledes som den skal holdes
iaften og udviklet, at Bjørnson ved
at forandre denne Fests Karakter
har erklæret Krig mod den akade-
minske Laugsaand og Traditionerne
i Studentersamfundet og har erklæret
mig enig i denne Krigserklæring;
den var ungdommelig skrevet, og
og maabende Idiot. Aabel har seget af
det samme barnsligt elskværdige, blyge
og nørende troskyldige, som gjorde
Johannes Brun saa uimodstaaelig.
Denne Uge har ellers
været en trist Hodepineuge.
Garborg er heller ikke videre storartet.
Men han hugger Ved og arbeider med
Shakespeareoversættelsen. Tuften er
forkjølet og stræver meget med
Skolen, men ved godt Mod. Lad mig
banke i Bordet
— Iaften skal jeg ind og danse
paa Maalmarknaden. Mit Liv er blit
ganske rart. Naar jeg ikke danser eller
sover, saa gjæsper jeg. Og da jeg sover
noksaa lidet og jo heller ikke kan danse
hele døgnet
, saa gjæsper jeg altsaa
forfærdelig meget. Og det er yderst uklæ-
deligt. Jeg tror mer og mer, at vi kunde
ligge i Hi om Vinteren. Tænk, hvor det
bl.a. vilde spære paa Veden!
18. 11.04
Godt Hus paa Marknaden igaar. Dansen
gik bra, skjønt der var saa faa af Sangerne med.
3/3. 43.
Kjære Fru Stray,
Det var svært godt, findt fint og rolig,
det bedste "Indlæg" De har skrevet!
Men jeg maa stryke noget, bl. a. at
jeg har kunnet arbeide litt. Nei desverre, det
tør vi nok ikke si, jeg er for gammel og slit.
Noget maa jeg ændre. Hun kan ikke
motta det samme som jeg hadde, hun kan ikke
motta Aarsløn, hun er
har
jo Halvdelen av alt,
hun er Eier. Hun er en Mands Kone og
faar hvad Manden gir hende, ikke Aarsløn
men det hun trænger - og i dette Tilfælde
alt hun bare ymter om! (Naa, dette er bare
m Saa maa noget jeg forklarer til Dem,
det skal ikke staa i "Indlægget" naturligvis.)
Men jeg maa sætte til noget. Men det
velter jeg ikke over paa Dem, jeg sier: Hamsun
forklarer. Eller saant noget.
Blir De hjemme utover? Jeg maa kanske
komme til Dem, kanske Tirsdag? For Lørdag og
Mandag kan
ingen
faa Plass i Bussen.
Deres ærbødige
Knut Hamsun.
Kristiania, den 13.11.97.
Herr teaterdirektør
Olaus Olsen.
Såfremt De nu straks til mig
indbetaler 100 kroner kan tilladel-
se gives Dem til at spille «Gildet på
Solhaug» i de norske byer udenfor
Kristiania og Bergen. Af principi-
elle grunde forlanger jeg altid hono-
raret straks udbetalt ved antagelsen
af mine arbejder og kan ikke fravi-
ge denne praksis i noget tilfælde.
Forbindtligst
Henrik Ibsen.
breve, men man bliver også såvel i pres-
sen som privat gjenstand for en opmærk-
somhed, der vel kan være smigrende, men
som man dog helst ønsker Pokker ivold.
Jeg får trøste mig med det gamle ord,
Endnu engang et hjærteligt tak for Deres
brev og de varmeste hilsener til Dem
og Deres frufra Deres ærb. heng.
Catharinus Elling.
Jeg kan hilse Dem fra Deres søster, jeg talte
med Dem på sidste musikf.konsert. De spurg-
te, om De kom til at blive i Kjøb, hvortil
jeg kun kunde svare, at De ikke havde nævnt
noget om det.
Tør jeg bede Dem frembære min æbødige hilsen
til Svendsen. Christiania brostene råber
efter ham på samme tid som De forbander
vore elendige forhold.
Nørholm, 3/6. 40.
Hr. Advokat Smedal,
Jeg vilde nok gjerne være med paa det
De skriver i Brevet, men velsigne Dem, jeg kan
jo ikke noget, ikke engang tale Tysk. Det er De
som av alle Grunde maa staa frem for Riks-
kommissæren. Jeg kan skrive til ham, om De
tror det er til noget, og jeg kan gaa med Dem
til ham, om De vil, men jeg er for døv til at
høre noget, og jeg kan slet ikke tale med ham.
Men Gud, hvor gjerne jeg vilde faa hænge
mit Navn paa Deres i Grønlandsaken!
Deres ærbødige
Knut Hamsun.
vi den Dag holde en Claverprøve
med Choret alene.- Vær nu
saa elskværdig at svare mig
paa de ovennævnte Spørgsmaal
saa skal Du - ialfald foreløbig
have Fred for mig.- Det er
sandt, Du spørger om en 
skuespillerinde; den Eneste jeg kan
tænke mig er Fru Gjørling, men
hun er hele denne Saison meldt
for tidlig, til Gjengjeld for min der kom
en Dag for silde. Du seer heraf at denne
Efterretning ei kom at forbittre mig Da-
gen, thi jeg sov Ærgrelsen bort, og havde
desuden saa meget at tænke paa, at jeg
ei havde synderlig Tid til Ærgrelse.
Du veed formodentlig forlængst at
Yelva blev hos Onkel Wilhelm, og
sendte mig Brevene pr. Post, saaledes
fik jeg dem Løverdag, hvilket jeg ikke
havde det mindste imod, samtidig med
Breve fra Maren og Regina, og glæde-
de mig ret meget over at I Alle tænkte
paa mig. Der kan troe jeg havde en
storartet Fødselsdag, altfor megen Ære
gjordes der paa mig, men Moer og Dine
Sødskende vilde nu have det saa, og
Du veed nok at jeg er et føieligt Lam.
Vi havde stort Selskab, saa stort som vi
ei har havt det siden Du gav Din Mu-
sikfest. Havde Maden ei været bestilt
og Forberedelser i andre Henseender tagne,
saa var det vist blevet opgivet, da vi
netop Onsdag og Torsdag Ugen forud, mod-
tage yderst nedslaaende Efterretninger
fra England. Ja, min Ven! nu blive
Hummerne mere end magre, thi de døe
i slige Qvanteteter, at der Intet kan faaes
for dem. Jeg gruer for hver Postdag, og
gyser ved hvert Brevs Aabning, NB
naar de komme fra de Kanter. Men det
var nu ei om de Ting jeg vilde tale nu,
tvertimod skal Du høre mere om min
60de Aars Fødselsdag. Veiret havde i 14
Dage været det skjønneste man kunde
tænke sig, og saae heller ikke ud til at
skulle forandres, da vi inviterede vore
Gjæster om Fredagen, vi være saaledes
ske forberedte paa at disse for endeel
more sig ved Naturen i det Frie,
de saaledes omtrent 70 Personer.
16/8
Kjære Veda, hjertelig tak for brevet fra
eder begge tildels. Jeg har været taus, først ar-
beidede jeg meget, saa kom uveir, men jeg blev
mindre ha bra, nu ogsaa det bedre igjen.
Ja blomsterne var visne, jeg var ræd for
det, men jeg kan ikke botanik, saa dine
vise navne lærte mig ikke desværre. Nu vil
jeg gierne høre om O. S., for jeg har faat løfte
om brev paa turen, haaber, han ikke er mer
daarlig, jeg har intet hørt siden. Gid de
maatte faa megen morro, brevet til mig
var fuldt af skøi. Her holder paa med
uveir, det kan være at den kulde, dette
paatvinger, er ganske bra. Gid jeg nu kunde
gaa til dere, vi skulde prate ud af
lever og hjerte. Sinding skal jeg til sølvbryllup,
hvis nu kjole kommer fra Christiania,
jeg havde ingen stas med her, jeg mer gruer,
Manifestet om Plekre var gribende og
mægtigt, hvorledes kan der være saadane til-
stande mulige. Mit ene billede gaar det
ganske bra med, men der er meget igjen,
der er kraft i farven enda. Skriv er du
snil. Hils din bror, mor og mand, tak for
hans ord sidst. Lev vel hjertelig hilsen din
Kitty
Ifølge Anmodning gjennem
Telefon til Frk Nørregaard, tilla-
ter jeg mig at sende disse 3 Foto-
grafier til Morgenbladet
Frk Mathisen vil da selv kunne
gjøre sit Valg.
Harriet Backer
Hansteensgt. 2 IV
8/10-1925.
Tør jeg bede om, at faa Fotogra-
fierne tilbakesendt efter Afbe-
nyttelsen
Kjære Juliane. Meget rart hæn-
der mig i dette mit ottiende Aar.
Der forevises mig et Landskap fra
Eggedal, signeret af mig. Fra den
svenske Legation eiet af den
svenske Stat. Signaturen synes
ægte; men jeg husker ikke Billedet.
Det er fra Eggedal, og jeg ser nok, at
Naturen er Eggedal. Kan Du
huske, om jeg den Sommer vi var
der sammen malte et Land-
skapsbillede foruten de to In-
teriører, jeg tror en Væverstue; men