MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
eller ikke være kvinde - apropos
strøm og motstrøm i kvindebe-
vægelsen. -
24.1 For nogen dager siden var jeg
hele formiddagen paa forskjellige ratione-
ringskontor for at faa ordnet med
brødkort for os. - Kontorene er indrettet
i skolenes klasseværelser, gymnastik-
saler. Aars og Voss, Russeløkkens,
Uranienborg... Mellem sjøgrønne
nybitsete hylder og border tumler
mangfoldige forvirrete smaajenter, 16-
18 aaringer, og belke "chefer" med øinene
stive av beskeder og telefonering prøver
at greie dem og de hundre jamrende
husmødre utenfor disken. Papir, papir 
paa alle bord og bænker - gid vi kunde
spise schemaer og tryksaker, da blev
vi fete i Norge. - 
Igaar stod det om general-
streik i Østerrig i avisene; men
idag ser det ut til, at arbeiderne
Det Betegnende i det Græske Folks ydre
politiske
Tilstand i
Sammenligning med alle
ældre Nationer, var at det uagtet
rimeligviis forbundet med fælles Herkomst, Sprog
og
Mythologi altid har været
slet
i en
Mængde smaae Samfund, der ikke stode i
nogen Statsforbindelse. Ægtypter,
Cra-
X Perser og Moder have været
talrige Folk,
ialfald adspredte over større Territorier end
hele
det Land, som optoges af alle græske Stammer. Men
de største græske
Riger vare
Bygdelag, Lakedæmon var ikke 50 K. 8 M. Attika endnu
mindre.
Deres ældste Efterretninger vidner
om at de
hovedsagelig
hvilede paa Familiebaandet, der afspei-
lede sig i en særegen Institution, X, der svarede
omtrent til den romerske gens, og kun ved at være
Medlemmer af
en X, ved at have Familieret-
tigheder, var man i Regelen Medlem af Staten. Den
ældste Forfatning i Grækenland var
den monarchi-
ske, men
af et
andet
Slags end Orien-
tens Despotie, hvor
Eneherskerens Magt
var i Samme Grad stor lige overfor den Enkelte, som
det
Folk, hvis Magt han concentrerede i sig var taltrigt.
Allerede fra den ældste Tid af see vi, at
de græske Konger havde
ved siden af sig Raad-
givere af stor Indflydelse i de ældste Slægters Me-
dlemmer, – hvori maaskee ogsaa findes Spor af
Orientens Castevæsen, - og desuden
pleiede at
forhandle de offentlige Anliggender og
træffe Belutninger i Census, af det hele Folk.
Det var nu vel egentlig blot Kongedømmet, som
paa dette Stadium var
som X
Institution.
Fyrsten besad egentlig al Myndighed, den
den executive og den dømmende,
ligesom han ogsaa var Forstander for den offentlige Cultur.
Hverken Aristocra-
tiet – eller Folkeforsamlingen, denne gav sit Bifald til
Kjende eller sit Lidetog, men af dette toges der ofte ingen
Notits. Skulde der være noget, som ved Siden af Kon-
gemagten fortjente at udhæves som
forfatnings-
mæssig Institution, maatte det være Offentligheden
i Forhandlingerne. Men heri laa unegtelig Sporen til
videre Udvikling; thi senere var den offentlige Opinion
anerkjendt som Magt. Noget der ogsaa ligger deri, at Fyrsten
egentlig ikke var tænkt som Indehaver af den lovgivende Myn-
dighed, fordi Loven tænktes som forhaanden og uforanderlig
(Hernion Pag 119 - 120), fordi denne som det udtrykkelig
hedder var Menneskets Herre, men Mennesket ikke Lovens
hvilken naturligviis vil sige, at Loven, saalænge den ikke
München, den 26. Marts 1880.
Herr overlærer Volrath Vogt.
Kristiania.
Tillad mig herved, højst-
ærede herr overlærer, at opfylde
en kær pligt idet jeg frembærer
min hjerteligste taksigelse for
den righoldige og værdifulde ga-
ve, hvormed De nylig har be-
tænkt mig, og hvorved De har
glædet mig så overordentlig.
Jeg vidste jo nok at Deres
store og længe forberedte værk
over Jødeland nu var udkom-
met; men at det var et sådant
pragtværk og derhos et værk, som
udtømmende behandler sit stof
på alle områder, derom havde
jeg ingen forestilling forinden
jeg fik bogen ihænde.
Vor literatur har altså nu
samlingen havde afkjøbt den ældre
Direktion Bibliotheket og skylder
herfor Kr. 5700. - Selskabet har
overtaget den ældre Direktions
Bankgjæld, men da det tør an-
sees sikkert, at ingen Bank
vil godkjende "Harmonien" som
Debitor i den afgaaede Direk-
tions Sted, og da den nye Di-
rektion ikke vil overtage per-
sonligt Ansvar for Gjælden,
staar man overfor 2 Alterna-
tiver: 1. at Kjøbet gaar tilbage;
eller 2. at der skaffes personlige
P private Garantier.
Som Alternativ 3 nævntes paa Mødet, at hele
den nye Direktion skulde
gaa af og den gamle
Direktion bli staaende og
fortsætte Virksomheden.
Man blev enig om N.. 2 og Situa-
tionen er atsaa nu den, at
Selskabet eier sit Bibliothek og
Inventar, men skylder herfor
Kr 5700. - Der søges nu person-
der skyller hen over en, den har
visselig smuds eller bundfald i sig,
men den har liv. At den har et
ægte liv i sig, viser sig af, at Ullman
og Jonas Lie paa den maade holder
den oppe, som de gjør de prøver at
kaste bundfaldet tilside, men bølgen
vil de have over os. Dette udbrud
kom kanske saa stærkt frem, fordi
jeg netop har læst et brev fra Jane,
hvori hun synes, at det er det vær-
ste hun ved, om man har læst bo-
gen, den har været en time i hendes
hus. Jane har altsaa ikke læst
nok i den til at kunne dømme, men
man skal værsaagod lide med de,
andre selv om det er drøit nok. Jeg
fordi han drak det og fandt sig i at ligge og la sig dyrke 
og dægge av mig i tre dage. Forfærdelig koldt og trækfuldt 
er her jo, og ikke ildsteder uten disse vesle kaminerne, som ingen 
varme gir uten man sitter op i dem, saa særlig for hans 
skyld glæder jeg mig til vi skal reise herfra – men gud vet 
naar det blir –. Jeg skjønner ikke, naar han skal bli færdig med 
alt det han har begyndt paa – og synes han ikke det gaar, 
blir han nedslaat og trist.
Jeg læser engelsk litteratur for alvor nu. Det jeg hittil 
har overkommet er forfærdelig fængslende – tildels pragtfulde ting. 
Gamle Webster beundrer jeg fuldstændig paa knærne – og gud for 
en litteratur, som har raad til at regne ham til «minor poets»
Hans White devil og Duchess af Malfy, og Otways Venice preserved 
vilde man jo alle andre steder regne for klenodier –. Det er 
forfærdelig deilig at læse slike ting, som man kommer til at trække 
benene op under sig av henrykkelse over – og for mig er der ialfald 
noget vidunderlig henrivende i det, at disse flammende, brændende 
utbrudd er hundreder av aar gamle og at de kan ta en saa 
helt og inderlig og at der er noget i livet, som aldrig blir 
anderledens allikevel.
Bronteerne har jeg ogsaa læst en del av. Emilys roman, 
Wuthering Heights syntes jeg var svært interessant paa flere 
maater. Jeg skal nok sende dig disse digte – hvis ikke den 
utgave jeg har, og som er den eneste, jeg kunde faa, er den samme
Gibsen af Tuftens Ben, og han har været
oppe en Stund idag. Han skal nu
gaa med Gummistrømpe og øve sig
i at bruge det
13. 12.04
Prof. Logemann, Gent, skriver
idag, at Politiken for 10 December bragte
ham den uventede Nyhed,   (quite
unexpected bit of news) at "Kvinden s. a. M".
skyldes mig. Han siger: "We like the Book (if
not all in it) and we admire y'r courage for
saying what you have to say." Men "unfortunately"
blev den git til en Dame,
som han forstod slet ikke likte den, til
Melding for "Scandia". Saa ved jeg ogsaa hvad
jeg der kan vente - Aasta Hansteen havde
paa sin Fødselsdag 10de Dec. en tosides
Føljeton i Dagbl. 
om
"K. s. a. M." Efter at ha
lettet sit Hjerte med at expedere mig ud af
Litteraturen skriver hun ganske interessant
om Meininger og Kvindesag og Mandssag og
citeres Mange bl. andet Gunnar Heiberg som
en Aandens Kjæmpe mod den altfordærvende
Elskov. Man
det onde. Og hvad da man lærer og opfanger
af indtryk - det bliver ofte varig for livet.
Og her var og er kun ondt - tak Gud for at
Du ikke ved, hvilken jammer og Elendig-
hed her hersker. Tiden gik - jeg følede at
jeg mer og mer sank sammen - da får jeg
vide: Du skal få komme hjem. Å hvis
Du vidste hvor jeg fattede de bedste for-
sætter. Men desværre - den skole hvori
mine ungdomsår var bleven forkvaklet
og forbitret gjorde sig her gjældende. Da
jeg kom til Grieg overkom mig en angst -
en nervøs angst: Dette klarer jeg ikke
diferancen var for stor: De forholde jeg
før havde levet i og dette: Nu gjælder
det - det klarede jeg ikke. Jeg havde
ikke mod nok at gå hjem og så vidste
jeg ingen udvei. Nu ved jeg kun
dette: Jeg er min Far til byrde og
år efter år vil jeg gå som et Udskud.
sidste Brev der har stødt Dem? Hvis
ikke så vis det ved strax at skrive mig
nogle Ord. Sig mig, thi jeg trænger
til det – at De også glæder Dem lidt
til Gjensynet, ligesom jeg i Sandhed gjør det.
– Skriv mig lidt om Münchener og Romer=
forholdene nu i År. I München vilde jeg
helst i en Pension, hvis De kunde anvise
mig nogen. En Ensomhed som den jeg
har døiet siden vi skiltes er næsten
Sinds- og sands forrykkende.
Italien
Roma
Quattro Fontane 155
Hr. Bjørnstjerne Bjørnson
sammen hos Munthes igaaraftes, Harriet, Collett og jeg meldte os derhen
ogsaa skulde de andre være der, der var extra hyggeligt, deilig
sommerdag, fuld Maane tilslut, Nansens kom sent derhen, vi talte
om Norge. Der kan intet vides for man har ikke greie paa sven-
skerne, men der troes ikke paa krig, saavidt jeg skjønner, men du
ved fantasien arbeider altid med alle alternativer. Svenskerne for-
staar saa lidet, hvad vi klager over, dette skulde ha forklaret en
del og der er vistnok flere, som ønsker, for at vi skal faa vor
frihed. Nu var Eriksen her, han hilser eder uhyre, han har
sendt igaar et brevkort. Det er saa morsomt at ha ham her i
dørene, han ser godt ud og er optat af at komme i arbeide,
men vi synes begge, vi maa vente, til der kommer greie
paa situationen.
Du kan tro, det var rart, da vi kom hjem til al denne enig-
hed hos alle, den 7d var gribende, alle var glade og feststemte
uden overdrivelser, eller ekstace, den tro paa vor selvstendige frihed 
var som da som nu med bæven, men du kan vide, at jeg nær-
mere vi kommer afgjørelsenes stunder jo mer beklemmende blir en.
Svenskerne er lige uforstaaende, de begriber ikke andet end, at de
er blit krænket, men der er mange røster alligevel for at det skal
afvikles i fred, naar nu situationen er kommet hertil. Der er
megen respekt i andre lande for den bestemte ro og fred, hvormed 
denne saakaldte revolution er kommet til og fortsætter i
al stilhed. Iovermorgen skal urtima riksdagen komme, maatte
den ikke bringe ulykke, jeg er rystet indeni mig, men jeg sier li-
det derom, for jeg tror man gjør hverandre ræd ved at tale derom.
Vor regjering er storartet klog ligesaa aviserne, de nevner ikke,
hvad der kan gjøre folk rædde, menneskerne maa bli trygge.
Andendag, 22/4. 46.
Kjære Tore,
Ja de Tyskerne, den ukjendte Mand læser
og takker!
Kunde du sende ham nogen Ord, tror du?
Fortæl ham at jeg har vært arrestert saa længe og
ikke kan svare ham, mene at hans elskverdige
Brev har glædet mig meget. Du faar si at du
er Tore, at vi alle er arrestert, hele Familjen,
men at det kanske snart ordner sig.
Du faar kanske skrive litt forsiktig. Ikke for
det, jeg vet ikke om det er nødvendig; -
Jeg har saa uhyre med 30 Øres Frimerker jeg
kommer aldrig til at skrive til Utlandet mere.
(Ikke til Norge heller, forresten.)
Ja nu er Paasken over for denne Gang igjen,
det blir vel min siste Paaske denne Gang. Og det har
jeg intet imot. - Hils Lisbeth og de Smaa. Jeg skulde
saa nødvendig ha truffet de Smaa nu igjen, saa de ikke
helt glemmer Bestefar | sin.
ved at sige; jeg er viss på at Du ikke
mistyder det.
Jeg skulde have skrevet Dig til læn-
ge før; men udgivelsen og omsendelsen
af mit nye skuespil til theatrene har
lagt stærkt beslag på min tid, især da
der samtidigt med originalen er ud-
kommet en tysk udgave, som har
voldt mig en hel del bryderi. Jeg
forudsætter at Hegel, vor fælles forlæg-
ger, har husket Dig med et exemplar,
derfor har jeg selv ikke sendt Dig no-
get.- Men nu havde jeg nær glemt noget.
Har Du ikke set, at der i dit digt, i afsnittet
«En norsk billedhugger», ligger stoffet til et
helt 5-akters folkeskuespil? Plan: 1ste akt:
Oppe i fjeldbygden. Træskærergutten. Kunst-
enthusiasten fra hovedstaden opdager ham og
tager ham med sig. 2de akt. I Kristiania. Gutten
dagens helt; store forhåbninger; sendes til Rom.
3die akt. I Rom, kunstnerliv og folkeliv o. s. v.
4de akt. Mange år efter. Tilbagekomst til Kri-
stiania; glemt; alt forandret. 5te akt: Atter
i hjembygden; undergang.- Skriv dette
med sang og dans og folkedragter og ironi
og djævelskab. Jeg synes ialfald at det måtte
lige netop for dig.- Hjertelige hilsener til
eder alle fra mig og mine.
Din hengivne Henrik Ibsen.
vi vexlede, som De husker, nogle ord sammen
til farvel. Derpaa tog jeg sømanden afsides,
instruerede ham, og medens han saa klatrede op
paa taget af en sporgvogn, tog jeg selv plads inde
i vognen, længst fremme ved udgangdsdøren til
kudskens plads. Knap havde jeg her taget sæde,
saa stiger der ind i vognen en rigtig bølle af værste
sort, som vilde have bragt Deres tænder til at løbe
i vand. Grovlemmet, lidt førladen, med et stort
fordrukkent ansigt og over middels høide og drøide,
klædt som en arbeidsløs vagabond. Han kom
lige hen til
mig
, tog ligesom øiemaal af mig og vendte
derpaa, uden at sige noget, tilbage til vognens ind-
gang, hvor han tog plads ude paa platformen.
En gang til, da vognen allerede var temmelig fuldt
besat, tog han igjen nogle skridt ind i vognen;
men da han øiensynlig ikke var helt ædru, tog
konduktøren fat i ham og spurgte, hvor han
skulde hen. «Åt helvete», svarede han med grov
svensk akcent. «Jamen, did fører ikke spor-
vognen», svarede meget slagfærdig konduktøren,
og tog ham med sig ud paa platformen igjen,
hvor han under hele kjørselen nedover mod Østebro
blev staaende. Jeg bemærkede imidlertid, at
par Dage. - Iaften holder han sit
sidste Foredrag i England. - Jeg
var hos ham imorges ianledning af
noget Sludder om Norge i "Daily
News" for nogle Dage siden, i
hvilket hans Navn var
Jeg viste ham ogsaa et Doku-
ment, som jeg i disse Dage har faaet
fat paa, hvilket viser at H.M.
Kong Oscar staar i Forbindelse med
Reptil-korrespondenter, specielt med en
Slyngel af første Rang, en Mr.
Sherard, - han som skrev Interviewet
med Ibsen. - Men dette - os imellem!
Jeg konfererer nu med de fornemste
Leipzig 25 august 1899
Kjære Honoria!
Jeg fik i dag et telegram fra dig som
overraskede mig meget. Forhaabentlig er
svaret nu fremme, saa du ikke gaar
og ængster dig mere.
Det maa vel enten være saa at far
har konfiskeret mine breve i Kristi-
ania, eller ogsaa saa, at det brev jeg sendte efter-
at jeg havde faaet Arrhenius's har skræmt
dig. Heldigvis gaar det mig nu aldeles ud-
merket godt, jeg er rent som et nyt men-
neske siden jeg i mandags afsendte mine
breve og ansøgninger. Det er som jeg
nu har en forsmag paa hvordan det
roman har han nu 
skrevetHils ham 
hjertelig fra mig
Jeg lever som et Uhr 
og det går slig ganske godt 
– Men lidet taaler jeg 
– Det er som at balancere 
ved Kanten af en Afgrund –
–	En Pipe Tobak den eneste 
Nydelse –
Mit Arbeide er en Slags 
Beruselse der efterlader 
Svækkelse –
Med mange Hilsener til 
Dig Holmboe og Fru Holmboe
fra Din gamle Ven
Edvard Munch
valte slig uden at faa igjen
med samme mönt, blir han
endnu mer kjæphöi og uforskammet.
Denne hans naadige Gelassenheit
viste han mig paa sit kontor,
men jeg blev ham ikke svar
skyldig, og nu skal han kom-
me til mig! Og svar skal
han faa! - Jeg spiller, det er
selvsagt, og jeg tar heller imod
intet honorar end et naade-
honorar paa et eller to hundrede
men den mand skal
lære at behandle mig höfligt,
og vover han i min bolig at
fortsætte som han gjorde nede
hos sig, expederer jeg ham fluksens
ned trapperne, jeg kan den 
fra för, - og jeg kan forsikre
Dem, det letter! - Paa en
vis er jeg revancheret ved den
ærgrelse nu "Liebling" har, han
har nok "erst recht" die gewaltige
24.1.1900.
Kære professor Larsen!
Hjertelig tak for gaven! Jeg færdes
nu hver aften i det gamle voldkvartér
og føler det så hjemligt og hyggeligt der
sammen med Brodersen, lille fru Redsted
og alle de andre brave folk. Deres H. I.
1904
april
Sangdans. Maaden at traa paa
er vistnok temmelig akkurat
den samme som i Færødansen
efter denne korte Beskrivelse at
dømme.
En interessant Beskrivelse av
en Falangs-dans i det indre
Africa læste jeg igaar hos Stanley
1ste Bind af  "Det det 
mørkeste Afrika"
1.4.04
 (Paaskeaften)
Skjærtorsdag Eftm. kom Sven Moren,
Severin Eskeland og Løland;  Jon Garborg
var kommet Skjærtørsdag Form., 
og
 reiste
igjen
igaar Middag. Eskeland og
Moren og Løland kom igjen igaar til
Middag. Sang og Musik. Svært hyggeligt.
Eskeland er en fin Felespiller.
Tuften drog straalende
afsted Onsdag morgen til Einabu
komnaxioner? og alt andet end en tilhænger
af det koteri, der spiller den dominerende rol-
le. Enhver, der er nogenlunde kjendte med det
jammerlige musikalske svineri heri byen, ved,
at det nok lader sig gjøre for en ung, fat-
tig kunstner at strande på den klippe. Nu
vilde stillingen jo ikke være sa fortvilet, hvis
jeg på nogen anden måde kunde skaffe mig de
fornødne midler. Men jeg har ikke en eneste
hverken slægtning eller bekjendt som kan hjælpe
mig om blot med et endossement. Begrave
mig i en småby som klasselærer kunde jeg
jo nok og då kanske om mange år få skra-
bet sammen så meget, at jeg kunde komme
ud et års tid, men jeg er stygt bange for.
at min åndeligt-kunstneriske existens da
vilde være udsat for en alvorlig fare. Det
vil jeg derfor Vente med i det længste.
Men når man ikke kan opnå det store:
teressant at møde til en sådan liden åndelig Turnering
med det Uventedes Friskhed og Aplomb, vor fine Hus
veninde og Forelæserinde – altså! – og jeg havde Nød nok
med at afværge visse Bestræbelser for at bringe
os sammen, og så Forklaringerne hvorfor jeg ikke vilde
ikke kunde -
o det var dræbende! Hvorledes skal man til ganske
Uindviede kunne forklare sligt! Så trak jeg mig tilbage.
Paulsen. som jeg af gode Grunde må nære Godhed for
havde jeg glædet mig til at treffe der. Mit eget Ind-
tryk af ham, der også stemmer med Andres er at han
er en ret begavet. dertil en fin, ædel Natur, men at
han savner al Takt og Verdenskundskab, uvant som han
er til at bevæge sig i almindelige selskabelige Forhold,
han spiller derfor lidt en Rolle á lá enfant terrible hvor han
kommer og volder ofte Anstød. Vi vare så enige, mine
Veninder og jeg at med ham kommer det nu mng-
stelig an på i hvilke Hænder han falder, og hvem
der får Indvirkning på ham. Jeg havde glædet mig
til at at kunne været ham noget i dette Stykke.
Men Fru C. var allerede kommet mig i Forkjøbet
Kjære Honoria!
Det hjalp at skrive beskeden om
bankboken først i brevet; jeg har verkelig
aldrig før opfattet at du længter efter den.
Den er nu ført à jour indtil i dag; men
en av de første dage tar jeg ut en sum
til eget bruk, - foruten de regulære Kr. 200,
ogsaa en del til dækning av irregulære
udgifter. Til konfirmationen har vi maattet
kjøpe skjortebryst, slips, og handsker; støvler
burde de næsten ogsaa hat, men der har
vi nøiet os med at flikke paa de gamle.
Det viser sig nemlig at begges feltlærstøvler
er saa smaa at de knap kan brukes
og aldeles ikke til skibruk. Hvis der overhodet
kan opdrives feltlærstøvler, saa blir vi derfor
nødt til at kjøpe det.
Konfirmationsdagens planer har vel Kristian
Samfunds Organisation.
Dette har ikke altid været saaledes. Den dansk norske
Retsvidenskab skylder Retsphilosophien meget.
Det var først da den bankede paa Døren, at
den virkelige videnskabelige Forskning begyndte mellem
Juristerne. Ørsted begyndt sit Studium
med Kant,
tør og lidet frugtbar som han forekommer os, og
med al hans
eminente practiske Sands har han
i lang Tid været fængslet af Fichtes Idealisme,
paa hvem vi nu uden videre slaa Vrag, naar vi høre
ham paastaa, at
den hele Yderverden ingen virke-
lig Tilværelse har. Og at Ørsted
selv om-
sider opgav Retsphilosophien
skriver sig vistnok
først og fremst fra
denne selvsammes sunde
practiske Fornuft, med hvem han ikke kunde bringe
den i Harmoni, men at han ikke kunde tilveiebringe
denne Harmoni skriver sig igjen fra den
Svaghed, hvoraf vi vel nu uden Ubeskeden-
hed og med al sømmelig Respect for hans Fortjen-
ester kunne sige hans videnskabelige Anskuelse
lider, nemlig fra hans Mangel paa historisk Sands.
Det er heller
ikke alene vor Videnskabs Coryphæer, som beskjæftige-
de sig med Retsphilosophien. Endnu for faa Decen-
nier siden dannede den først i Virkeligheden, senere
ialfald i Navnet Kjærnen i det
retsviden-
skabelige Studium. Endnu levende Jurister af den ældre
Skole ville tilraade at begynde Studiet af Retsvidenska-
ben med Naturretten, og det er ikke lang Tid siden man
saa Dommer, hvor man søgte at begrunde
Resul-
taterne i Naturetten, ligesom man seneree har
søgt deres Hjemmel i Sagens Natur, og
hvori man saa
Forsøg paa at give Deductioner
et philosopisk, systematiserende Tilsnit, medens man
nu seer an Hjemmelen i Sagens Natur paavist gjennem
en Analyse af
de existerende Forholde eller
Begreberne saaledes som de have gestaltet
sig i det virkelige Liv uden
Subsumtion under
et philosophisk System
Categorier.
Hvad har givet Anledning til denne Foran-
dring i det juridiske Studiums Retning?
Den ligger nu nærmest
i den Maade, hvorpaa
den retsphiloso-
phiske Forskning havde artet sig
men ogsaa i vore eiendommelige Forhold.
Den
viste sig
ofte
som et Van af
Subtiliteter,
usikre i deres Formulering
og vanskelige at begribe,
som mangengang
Hrrn Sachse & Heinemann
Kunst und Buchhandlung
Georgstrasse 22
Hannover
skal bli naar jeg er færdig. Før mandag
var det jo temmelig middelmaadigt,
det er sikkert.
Naar jeg føler mig saa tryg nu,
saa er det fordi jeg ikke kan tænke mig
at min ansøgning kan afslaaes, saadan
som jeg har stilet den. Jeg har git dem
anledning til at være, ja jeg faar vel
si det lige frem, - lusede, hvis det
er det de vil, og korte af paa gagen,
og det kan jo paa en kjedelig maade kom-
me i veien for din reise. Men færdig
skal jeg bli før jeg reiser herfra, og jeg vil
helst at du skal komme i hvert fald
enten vi har penge eller ikke. Pas
Venner. Overalt hvor vi selv viser Tillid
faar vi Tillid igjen. Men at Du ikke
har hørt Musik! Tydsklands Musik
forsoner med alt. Lad os bare huske paa
at være dem taknemlig for denne uhyre
Gave, af alle aandelige Værdier er Mu-
sikken efter min Mening den ypperligste.
Om mig selv er der ingenting at skrive. Jeg
lever det regelmæssigste Liv i Besøk hos
min kjære Anders. Maler i Spænding paa
et lidet Billede, som vel standses før det
blir fuldendt, naar Trærne gulner i Ha-
ven. Har det godt i en hver Henseende
med kjær Slægt, Store og Smaa; kommer
bare ikke utenfor Haveporten, fordi jeg ikke
efter Øienoperationen tør gaa uten Følge paa 
befærdet Gate eller Landevei. Jeg læser op igjen
gamle Bøker, Dickens, som jeg altid har
elsket. Saaledes gaar mit Liv. Jeg ønsker
nok jeg var en reisende Svend, længter
ut til Storbyernes Musæer, er slet ikke
Taalmodig, som jeg hadde ventet af mig
selv nu da jeg er 77 Aar. Jeg har saameget
godt i Livet og er Taknemlig, fordi jeg
endnu kan male, skammer mig over
at den Længsel og Uro som er saa høi-
røstet i min Sjæl. Men det gjør godt
at faa lange kjærlige Breve fra Frid-
tjof, som i Sommer er i Dieppe. Eugénie
har faat sin Tredie Søn, og hos dem er
der Lykke og Glæde. Men nu vil jeg slutte
for iaften og faa Brevet afsted. Gid det
maatte naa frem til Eder, og træffe al-
ting godt hos Eder. Kjære Anna og kjære
lille Else. Jeg følger Eder i Tankerne med
Kjærlige Ønsker. Eders gamle Ven
Harriet.