MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Rom, den 22. November 1878.
Herr højesteretsadvokat Emil Stang!
Når jeg idag tager mig den fri-
hed at tilskrive Dem, så har jeg først og
fremst at opfylde en længe forsømt skyl-
dighed, idet jeg beder Dem modtage min
forbindtligste tak for det i sin tid tilsendte
slutningsopgør i den Jensenske sag.
Idag er det et lignende indgreb
i min literære ejendomsret, som nøder
mig til at bede om Deres bistand. Jeg
tør antage at kammerherre Harald
Holst, som formand i Kristiania theaters
direktion, har sat Dem i kundskab om
at de af den svenske skuespildirektør Key
fornylig på Møllergadens theater foran-
staltede opførelser af en svensk oversæt-
telse af mit skuespil «Samfundets støtter»
har fundet sted uden mit vidende og i-
mod min vilje, samt naturligvis og-
så uden at herr Key derfor har betalt
mig noget honorar.
Om denne sags forhistorie skal
var jeg Schrøder så
kan du være sikker
på, at ham
skulde der ikke
mangle dig - eller
andre instrumenter.
Harpen har Oselio
tildels kastet da hun
ikke vilde synge uden
- så den harpe er ikke
theatret fortjeneste.
Jeg rejser til Danmark
i dag - så skal der ejdermen
skrives så jeg behøver
at svare - så blir der
vi kunde faa alle Lies med.
Vi ere alle som en blevne overordent-
lig glade i Garborg, han har en
saadan løierlig stilfærdig maade at
lirke sig ind i ens hjerte paa.
Nu faar I overtage ham, vær
snille mod ham, han er et sørg-
modigt fint menneske, et resigne-
ret sandt menneske, vistnok har
han sine halstarrige feil, men man
faar saadan iver for at han skal
kunne faa det nogenlunde lykkeligt
i verden. Han gruede saa for at
reise hjem, hans hele haab stod
til dig, jeg synes Du og Sofie skulde
søge at trække ham til eder, han
maa trækkes med tauger. Ofte skulde
man tro, at enhver venlighed var ham
en byrde, men det er ikke saa, han
varmes op. Du burde male Garborg, -
men gjør ham da saa fin, som Du
kan med høi Pariser hat og vaar
frakk, hjemme i Norge bør man
kjende Garborgs fine person, det-
tal helst ikke om, at det er refuseret, ialfald ikke før man har
seet det.
3 Der ligger en Gaard tæt derunder
sker Bjælkehuse paa Vagt -
Hvis ikke der skeer et Under
Den dødsdom er længst afsagt.
Og dog sidde Folk end derunder
Og leve fra dag til dag
Og grave og høste og spinde
Trods Bræens truende Brag.
 Ak, er det ei saa vi leve,
Vi Alle, paa Gravens Rand
Og over en Afgrund svæve
Som Ingen udforske kan?
Vi lade, som vi ei vide
At dødsbræen skrider frem
Vi fylde vort Spand af Tide.
Med Stræv for Brød og for Hjem.
Pleicher Glacis, 20, Wrk
24-201
Kjære Honoria.
Nu sover min kone og alle
andre mennesker middag saa her
er virkelig et øiebliks ro, - og saa
hjemsøger jeg dig. Jeg hørte rent
en parsant hjemmefra, at du tænker
at forøge familien; du maa virkelig
skrive snart og fortælle naar det
er, om du er frisk og lignende.
Det var jo hyggeligt, om du fik en
liden pige til dine to kavalerer.
men det er vel ikke dig, som
bestemmer det.
Og jeg lever her i en hvirvel
af arbeide og moro ,- har aldrig tid
til at se mig om uden netop søndag
eftermiddag, naar byen sover, - og da
erlagt. Skulde dette være tilfældet,
så anmoder jeg Dem om godheds-
fuldt at henvende Dem til advokat
Emil Stang med bøn om at han vil
varetage mine interesser, såvel ved
at lade inddrive det betingede hono-
rar, som ved gennem politiet at
forhindre herr Foght fra noget-
steds at spille stykket, så længe han
ikke har opfyldt sine forpligtel-
ser. Jeg gør derhos opmærksom på
at stykket naturligvis ikke under
nogensomhelst omstændighed må
spilles i Kristiania, hvilken by
udtrykkelig var undtagen i den af
mig betingelsesvis givne tilladelse.
Herr Foght har telegraferet til mig
om tilladelse til at opføre stykket
dersteds imod et extrahonorar; men
en sådan tilladelse giver jeg ham
ikke; skulde han ikke desto mindre
forsøge derpå, så må det forhindres
ved at nedlægge forbud hos politiet,
eller på den måde overhovedet,
som advokat sStang måtte finde tjen-
ligst. Rimeligvis er dog sagen i orden;
1888.
Kitty Kielland
bliver det 3 Aar til Vaaren.
Jeg hørte af Hals i Julen, at
Du vil bygge Dig et Hus i Nær-
heden af Bergen, det maa altsaa være
Din Mening at slaa Dig ned der, den
som nu dengang havde faaet den
altraaede Organistpost deroppe, men
det var vel kanske til mit Bedste
at jeg ikke fik den, hvor deiligt
det end skulde have været at være
i Din Nærhed.
Af Nyt paa disse kanter ved
jeg intet at berette; Svendsen
før Jul med hele
Orchestret og gav Concert, Du
kan forstaa, at det var en Svir
for Drammenserne i Almindelighed
og for mig i Særdeleshed.
Forresten henlever jeg Livet
saa passelig i Trivilitet, akkurat
som før, kun med den Forskjæl
den tyske Fabrikeier Heinrich
Erfurt fra  Westphalen.
Forøvrigt Sypige, Syltning
Lektielæsning og diverse andet
saa Dagene er i høieste grad utilstræk-
kelige.
Werenskjold spørger, om Tuften
vil sidde Model til en af Margit
Hjuxes Børn, paa Væggen i Nansens
Spisestue. Han laver en  Illustra-
tion til Margits Hjemkomst til
sine Børn i Fjeldet (Folkeviser,
M. H.)
23. 9.04
Brev fra Garborg idag. Han finder
Vaage herligt og vil at jeg skal komme.
Det smigrer mig naturligvis at
han her mig instændigt om det og
ligesaa at Schjøtt beder om det,
men - Penge, Tid! Og Veiret er ogsaa
saa surt idag. Faar se imorgen
II
Jeg synes synd i hende og er ikke istand
til at skrive til hende fortiden; det
er over 3 uger, siden jeg sidst skrev til
hende. Hun skriver saa rørende naivt
til mig og beder om nogle smaating til
et par kroner - og beder mig samtidig
om undskyldning for, at hun volder
mig pengeudlæg - og er villig til at und-
være disse smaating, hvis jeg ikke har
god raad. Folkestad misunder jeg - han
skal reise hjem til Norge imorgen -
han har ikke penge til at være her
længer: - jeg har ogsaa maattet laane
ham, - mellem os sagt - faar jeg dem
vel neppe igjen; - men jeg bruger mange
penge paa daarligere ting, - saa det tager
jeg mig ikke nær af. - Engel har faaet
regning fra Haave - Horø - for materialer.
At jeg ikke betalte dem, da jeg var i Kristia-
Kanske det var den lille pigens stemme,
som pludselig fik mig til at gaa ud iaftes og 
se efter, hvordan det gik med vaaren. Kanske 
det var den lille lyse stemmen, som var skyld i, at 
jeg havde længtes hele dagen efter lunken regn fra 
milde, sølvbræmmede skyer. -
Saa drev jeg udover Drammensveien. - Paa 
hjørnet af Bygdø alle stod der en kastanje, en
ung, liden en, med grønne blade. Den er altid først 
ude af alle kastanjer her i byer, som jeg ved om.
Og der lyste gutt solskin gjennem dens krone.
Men jeg fik ingen rigtig fornemmelse af vaaren
alligevel. Og jeg gik og saa paa folk. Damerne 
havde straahatter paa, med masser af roser og 
lyst tyll og lange, lysstribede vaarkaaber. Halværmer
og lange hansker ogsaa. Men jeg lagde bare merke 
til - hvor let man blir rundrygget i disse 
lange, løse kaaberne iaar.
Kielertraktaten er eit gamalt
spökelse som ligg å brenn
i samvite og eggjer til uppreist
no. Uppreist mot dei som
döde og huste er batas ingen;
men uppreist mot vår eigi
likesæle og latskap trengst nok.
me er enno
ikkje eit fritt folk –
Hv. 24.5.33
Den 21de hadde eg den nye
teaterchefen vår her, saman med
formannen i styret, Rolf Thesen,
fru Koht med born og verson,
Lissa og Tuften med born.
Hans Jakob Nilsen  er
naturleg, greid og klok. Dertil sers
kunnskapsrik og ein fin lyrisk
skodespelar. Eg kan ikkje anna
enn setja store voner til han.
Onsdag
Kjære Grieg.
Et Par Ord for at takke
for sidste behagelige Søndag og -
for at meddele Dig at Du
under den aftalte Kur ikke
maa nyde saltet eller røget
Mad eller Spirituosa. -
Jeg er idag hos Onkel
Jens med Steinegers og Fru Kaja
Mortens - ikveld skulle vi paa
Beriderhus! - Hils Din Kone.
Søster og Tony og modtag en venlig
Hilsen fra
Din hengivne
Alexander Bull
Kjære ven!
Ja, jeg sagde vist noget
sligt til Morgenstierne, og jeg
vilde jo desuden selv meget gjerne
kunne benytte mig af den tilbudte
plads saavelsom af den frem-
gangsmaade, Du foreslaar. Men
jeg har endnu ikke faaet tid til
at tænke paa det foredrag, og det
vil i ethvert fald ikke blive holdt,
før kongen vender tilbage fra
Bergen og formodentlig adskillig
senere endda. Fræmlagd vil det end-
nu mindre
blive
før i allersidste øieblik,
hvorfor jeg er meget bange for, at
et nyt indblik i kunstens verden skulde være
deiligt. Jeg tænker jeg skulde se og høre med
større forstaaelse. - Men jeg er taknemlig for
hvad jeg har faaet, - for hvad ogsaa du har
givet mig i toner og samliv.
Brevet er bleven langt. Du har vel næppe
tid til at læse mere. Meget arbeide og mange
tanker har hindret mig fra at skrive før.
Haaber det endnu naar dig. Kommer du
til Hardanger gaar du vel ikke mit hus forbi.
og lykke paa din Englands-
færd. Hjærteligste hilsener til dig og Nina
fra din ven
Budtz Christie
nok tænke Dig. Jeg har endnu ikke
vovet at tænke Tanken paa
Byen helt ud, men der er jo
flere Muligheder, hvorved jeg
kan opnaa Hensigten, at blive
Skatteborger i Byen. Den, som for
Øieblikket ligger mig nærmest, er, at
bo i Pension i Byen i Vinterhalv-
aaret. Da vilde det endnu gaa an,
at være borte fra Næsset, medens
Du og Nina var ude, men at
skulle være borte fra Næsset baade
Sommer og Vinter, det vilde være haardt
at gaa paa for os Allesammen,
ikke sandt? Det faar da blive et
Spørgsmaal til alvorlig Overveielse,
hvorvidt jeg kunne forsvare lige
overfor min økonomiske Stilling
at bo baade i Byen (om Vinteren)
og paa Næsset. At bo paa Næsset
koster mig:
Erik Skram havde vist
stolet på, at jeg aldrig vilde
gjøre oprør, aldrig bryde ud,
hvad han så end bød mig.
Jeg, som havde været skildt
engang før. Men deri tog
han fejl. Længe lod jeg mig
trakke på, åndeligt mishand-
le i en grad, som ingen
kan ane uden den, som
ved det. Men det var alde
les ikke af nogetsomhelst ydre
hensyn, eller af nogensomhelst
frygt for skandalen. Det var
fordi jeg elsked ham, og for-
di jeg syntes at jeg havde for-
tjent straf, at der mig
skete kun min ret. Men
så gik han forvidt, den
stakkel. Ja, for han er
se, om der gaar noget mun-
tert eller noget udmærket,
for jeg tar mig saa nær af
Sorg paa Theatret, naar
den ikke er behandlet af
et Genie. Har I Indven-
dinger eller andre Forslag,
saa telefoner om Morge-
nen før 10 til Kitty baa
de i Tilfælde "ja"  og "nei"
Vi kan godt indrette os
efter Eders Forslag.
Eders hengivne
Harriet Backer
ud sagt, som det er ment, og jeg
vil ved denne Leilighed ikke holde mig
tilbage, da Du selv omtaler det.
Det staaer nu tilbage at bestemme,
om det skal være Kongedømme eller
Republik. Jeg veed nok at Du er Republi-
caner, men om Du faar Folket med til
det, det er Sagen!
Det er jo alligevel smukt og godt, at
det fuldt igjen. I fire Dager har
det holdt paa, forresten ogsaa om
Natten. Det er hele Sibiriens Sne og
Vinter som kommer til os, staar
det i Bladene. Jeg tænker dere har
Guds Gaver av Sne i Aurdal ogsaa,
saa det er ikke nogen Nyhet at for-
tælle dig om Sne. Det er bare noget
rent usædvanlig her, vi har ialfald
aldrig oplevet Maken. Det er blandt
andet saapas galt at Cecilia kunde
ikke komme nu igaar og maatte
være over Søndagen i Grimstad, og
det var jo stor Sorg, men saa fik
hun gaa paa Kino og det var Moro,
telefonerer hun. - Nu i Kveld er
Ellinor feberfri for første Gang paa
205.
sig henne. Gud velsigne min skat! tænk, om vi
i foraaret kunde opfriske vore Bornholmermin-
der herhjemme hos os - jeg kan næsten ikke
rumme den tanke; det vilde være for godt. -
- Vidste jeg dog bare, hvordan frk. Rosenørn har
det! det er saa ondt, naar hun feiler noget, - hun
der har saa uendelig godt brug for sine kræfter!
Onsdag hører jeg vel fra hende og alle mine ven-
ner; det er alligevel godt at have fødselsdag en-
gang imellem - kommer i saa nær forbindelse
med alle sine kjære da. - Er saa glad iaften!
har faaet en længsel stillet med de underskjønne
ranunkler, der staar her paa bordet. Nei, deri
bliver jeg aldrig enig med min Pjusk - at blom-
ster bare passer i deres rette blomstringstid; - jeg
elsker dem dobbelt i utide; man trenger dem
saa haardt om vinteren i frost og kulde, uf -
det gjennemisner hele ens indre - - kommer
saa en liden blomst - et levende sommerbud -
paa ens vei, saa smelter isen, og al kulde svin-
der bort; se, det gjør blomsten om vinteren for mig; - og saa-
dan en blomst eier jeg hele aaret rundt - i min lille Snerle!
München, den 4. April 1888.
Kære Edvard Grieg!
Modtag min hjerteligste tak
for telegrammet samt min hustrus
og min forbindtligste og venskabe-
ligste hilsen til Dem og Deres kære, ære-
de frue. - Jeg sidder i brevskrivning
til op over ørene. Derfor kun disse linjer.
Deres hengivne
Henrik Ibsen
93 Mildway Road
London N. 2 Mai 1888.
Herr Edvard Grieg.
Jeg erfarer at
De imorgen agter
at give en koncert
i St James Hall.
Hvis De skulde
blive nogen tid
i London skulde
det være mig
kjært om jeg
jeg i sin tid erhverved
mig i Haandværkerfor-
eningen.
Kunde de imorgen
pr telefon gi enten
Giertsen eller mig svar
(vi har telefon paa Krohn-
engens skole), vilde vi
være Dem meget tak-
nemmelige
I ærbødighed
"den 17de mai" og saa har vi naturligvis
telegraferet. Længter efter at faa fat
i Familien paa Gilje med 
deilige Illustrationer som jeg har set
mange af hos W. I "V. G." og "17de"
er Signe Dals Bog idag anmeldt.
Begge Anmeldelser er intetsigende,
synes jeg; men det er jo anmeldelser
næsten altid.
Løland arbeider som en Helt
med sit Jordstykke. Men til sin
nye Bog faar han fremdeles ikke
Forlægger, stakkar. G. er nu færdig med
sine Poteter. Jeg haaber hver Dag, at
han vil ta fat paa "Boka'" igjen. Den
har nu hvilt i hele Sommer.
Ivar skal tale i Bondeungdomsl.
iaften. Løland og G. reiser ind. Men jeg
har desværre ikke Tid for dette vesle
Heftet om Nationaldragter, som jeg
ikke er kommet nogen vei med. Det
mens jeg gjorde min 4 ukers Islandstur var han på Einabu. Hjalp
Ivar med Edda-oversættelsen
muligt ned til Kjøbenhavn for selv at lede Trykningen og corrigere, om ønskes. Derfra drager jeg da syd paa.
Jeg venter kun et Vink dernede fra. Hvis jeg faar et saadant antageligt Tilbud, tager jeg snarest
Jeg kan kun afhænde Manuscripterne mod contant Honorar . Jeg kan det ikke anderledes. Gud være med dem!
NATIONALTHEATRET
Administrationen. 
Kristiania d. Blommenholm 20 juli 99
Kjære Grieg!
Tusen tak for sidst! Vi er nu indstaleret
på en stor prægtig bondegård ved Høvik og vi befinder os allesam-
men udmærket. Jeg har et prægtigt arbeidsværelse hvor jeg er fuldstendig
alene med vorherre. Det er en pragtfuld birkelund, så stor som 
selve Kølnerdomen. Jeg føler mig så hjemme i denne natur som
her er. - Så var det Sigurd Jorsalafarer! Jeg formoder at
Du nu har hørt fra B.B.jun. Vi får et herrekor på circa
40 mand - skuespillerne medregnet. Så har vi 10 fast ansatte
kordamer, men i tilfælde du arrangerer det sidste kor som blandet
tror jeg vi kan skaffe ca 15 damer til. Det er nemlig ku
sidste kor (Kongekvartet) hvor der er kvinder på scenen. Hvis du
altså ønsker blandet kor måtte jeg få vide det 
hilse Dig fra Johan Svendsen. Jeg traf ham i Xnia forleden dag 
og havde vi en hyggelig dag sammen. Han var med mig i National-
theatret for at se på orkestret som jeg har rådet arkitekten
at lægge en meter høiere. Jeg blev meget glad over at Svendsen
var enig med mig i dette, da jeg på dette punkt var noget usikker.
Jeg håber inderlig at det kommer at klinge. Håber snart
at vi har dere her. Jeg tror nok at sommeren her østerpå
vilde være bedre for Dig og jeg ser mig i den anledning om
efter en fredet plet hvor jeg tænkte mig vi skulde bygge.
Lige siden vi reiste fra Musikforeningens by har vi havt strålende solskin.
Bare ikke Bugge starter en filial herinde! Annie og Aase sender de
hjæteligste hilsner. Aase snakker østlandsk på hare livet og Christiane
ligger på Sanatorium. Det eneste vi savner er alle dere derborte
ved Fjøsanger og Hop. Vi sender alle tre vore hjærteligste hilsner
til Hagerups, Nina og Tonny.
Din hengivne
Johan Halvorsen
München, den 25. Januar 1891.
Kære fru Wolf!
Af Deres brev til min hustru
ser jeg at De føler Dem forstemt
over en yttring i min svarskrivel-
se til frøken Steen. Netop den
samme sindsstemning fremkald-
te hendes henvendelse hos mig og
det er dette, De fejlagtig har op-
fattet og betegnet som «grættenhed».
Jeg kan forsikre Dem at den slags
smålige luner lider jeg ikke af.
De véd selv meget godt, hvor
højt jeg sætter Dem både i Deres
fag og som elskværdig og tiltalen-
de personlighed tillige. Den sag be-
høver jeg derfor visst ikke for al-
vor at indlade mig videre på. Jeg
er sikker på D at De i Deres hjerte
ikke nærer nogensomhelst tvil i
så henseende.
ikke skriger mod gulvmatten og ikke lampeskjermen
mod dugen; at decorationen af vægger, tag og døre
stemmer lidt sammen, saa at det hele staar i har-
moni, da vilde bare dette skabe mange lune, be-
hagelige stunder og hjælpe paa hygge og velbefindende
mangen god gang, som nu gaar hen i nervøsitet
og uro paa grund af denne skjærende vildrede rundt
om os. Beboerne aner det som sagt ikke selv. Og
hvordan skulde de ane det! Der skrives og dis-
kuteres jo nok om de rene kunstarter, om literatur,
konserter, malerier og teater; men faa er de, som
taler om disse ting. Der er faa, som fortæller at
kunsten, naar den faar knytte sig til det daglige
liv og sige ind i alt, bliver til nydelse, hygge og glæ-
de paa en meget mere intim maade end før. At
kunsten da ikke bliver en luksus blomst til lyst
for nogle udvalgte, ikke bare ydre forsiringer og pynt
paa samfundsbygningen, men et "bærende led" i kon-
struktionen. - - - - - - - - - - - - - - Naar interessen først
blev vakt for disse ting, vilde der hos ungdommen
 skjønhedskrav ogsaa i
vor tid. Der vilde   den kritik over det nuvæ-
Nævner ikke nogen af Deres kilder
nogle andre samtidige Nordmænd i
Neapel, en Knudtzon fra Throndhjem,
en Mohn fra Bergen? De var der
og de var. Knudtzon, som var en
formuende mand – ligesom forøv-
rigt ogsaa Mohn – levede et helt
liv sammen med en engelsk jævn-
aldrende, og disse to var igjen per-
sonlige venner af Thorvaldsen. Model-
lerede af denne befinder sig begges
marmorbuster i videnskabernes
selskabs store forsamlingssal i
Throndhjem (!).
Hilsener!
Deres hengivne
Ebbe Hertzberg
Kristiania, Underhaugsveien 11 B.,
den 16de marts 1902.
ske er vel saa intens som naar
man staar ligeover det Storslagne,
Mægtige. -25/3.
Igaar drog de Andre, Dr Hansen, Madsen
og Konow, ind til Hytten min i
straalende Solskin; det var jo haardt
at maatte resignere og blive igjen
her. Idag er det fremdeles hvidt og
blaat - at faa se Viddehavet i
sligt Veir er en Oplevelse og jeg
misunder dem det af ganske Hjerte
Nu faar jeg nok se at ha'e mig
afsted op paa Høiderne og ialtfald
faa se lidt af Herlighederne
derinde. Men jeg maatte først
faa sende dig en Hilsen og Tak
for dit Brev der indholder saa
meget at jeg maa faa Lov at
komme tilbage til det senere
Gid du nu maatte have det
godt og lyst om dig! Du der giver saa
megen Glæde maa jo ogsaa derved netop
eie Glæden. Kjærlig Hilsen
Børre R Giertsen
Herr Professor!
Først og fremst en fra hjertet
kommende tak for den deltagelse, som jeg erfa-
rer, at De har vist mig i den prekære situa-
tion, hvori jeg er falden, og som jeg jo ogsaa
vidste fra Deres side ikke vilde udeblive.
Dernæst lige til sagen. Jeg kom
nylig hjem i den dobbelte hensigt at begjære
min afsked og sagens undersøgelse. Paa en ind-
trængende anmodning, som jeg i sidstnævnte
øiemed forleden dag officielt og skriftlig henvendte
Herr
Professor Dr. Aschehoug
etc. etc. etc.
om mit Værk fulgte i mit første Brev.
Desforuden følger en Suite for Cello &
Klaver, som Mester Fr. Grützmacher har
forsynet med Fingersats etc. og selv forespillet
mig. Han skriver derom til mig:
"Lieber Herr Aspestrand! Ihre Violoncell-
Suite habe ich nach mals genan durchgeschen
und dabei aufrichtige Frende empfunden
so daß ich aufs Lebhafteste wünsche, sie
möchte erst gedrucht vorliegen; sicher
wird sie Freunde finden und gespielt werden,
da sie sehr ausprechend wirkend muss und
dabei in beiden Stimmen durchaus nicht
schwer ausführbar ist.
Der besonderen Art des Werkchens
entsprechend, würde ich dasselbe Nordische
Suite betiteln, modurch sich woheschein-
lich auch mehr Aufmerksamkeit auf
das Erscheinen lenken mürde und sonach
Ihnen noch besten Erfolg Ihrer Bemühungen
wümchend, verbleibe ich Ihr Sie herzlich
grüssender, verchrungsvollst ergebener
Fr. Grützmacher". -
Jeg vilde nu herved bede Dem, høist-
ærede Mester, at have den store Godhed at
prøve disse mine Arbeider og hvis mulig
ven. Dagny og Mor
og Eilev hilser hjertelig
med mig. Ogsaa din
søster ikke at for=
glemme.
Hils de kjære venner
paa Stupet.
Din gamle ven
Bjørn
München, den 19. November 1889.
Kære herr Didrik Grønvold,
Modtag herved såvel fra min hustru som
fra mig selv en hjertelig tak for Deres nye bog,
hvoraf det godhedsfuldt tilsendte exemplar i-
går kom os ihænde.
Endnu har jeg ikke havt anledning og
tid til at gøre mig nærmere bekendt med det-
te Deres seneste arbejde, min hustru heller ikke;
men vi tviler ikke på at det vil berede os lige
så stor fornøjelse som tilfældet har været med
Deres tidligere. Nogle af rejseskildringerne ken-
der vi jo fra «Dagbladet»; men jeg véd ikke om de
i bogen foreligger i bearbejdet eller udvidet form.
Portugisisk vin-eksperter på visitt hos norske kolleger
Severin Lund. Formiddagen blev
to, M Frank Yetman, og konsul
concellos, M. Valente Perfei-
ellers brukt til å ta annleggene på 
Hasle i øiesyn, og iaften er det mid-
dag på "Dronningen". 
ker, m. Joaquim Calem, M. Pedro 
Lindemann, fabrikkeier Gert
Meyer Bruun, stortingsmann 
Holmboe, major Ole R. Aa.
Ivar Lykke, ingeniør Johan An-
Alvares Ribeiro, direktør Arnold
Sandberg, konsul De Porto Vas-
De portugisiske vin-eksperter,
direksjonen i portvineksportørens 
forening i Oporto, avla i formiddag
visitt i Vnmonopoloets hoveidkontor. 
med Vinmonopolets styre, fra ven-
Vårt billede viser herrene sammen
stre redaktør Scheflo, sekretær
29/3. 35.
Kjære Tore,
Hermed Kr. 530. - Du skal altsaa selv
ha 480, og 50 Kroner leverer du Arild.
Lars hadde ikke Tuberkulose, men derimot
Mavesaar. Saa nu skal han vel allikevel ikke
røre sig til Arbeide, lat var han i Forveien
og nu kom dette til. Gjødselen endda ikke kjørt
ut, næste Aars Ved ligger her usaget, alle Gjerder
mere eller mindre nedbrækt.
En Søster av Lars har Bryllup med en
Styrmand i næste Uke, de har kjøpt det lille rare
"Danneviga" i Eide. Der er litt Jord til, men ikke
en Vedpinde til Brændsel. De har betalt 26 Tusen.
Fortæl ogsaa Arild disse Nyheter.
Jo Bogs kommer til Oslo, men bare midler-
tidig, læste jeg. Det nordiske Pressefolk i Berlin
holdt stor Fest for ham. Ja det skader ikke om du
møter op paa Stationen den 1ste April eller deromkring,
Bladene vet nok naar han kommer. Gaa frem
og byd ham velkommen, faa med Arild ogsaa, kanske
likeledes Aftenpostens Fotograf.
Jeg prøver at arbeide, men det gaar ikke fort.
Hils Arild. Lev vel saalænge. Mama har
begyndt i Haven. Baaten males, her er ingen Is.
Papa.
Jeg holder på med nogle 
småtterier om dagen, maler
på nogle små hoder samt 
forsøger mig i pennetegninger.
Jeg glæder mig til at 
kunne begynde på noget 
større noget som har ig rigtigt 
tag. – Stakkars Müller
som har faet legatet jeg 
skal ikke misunde ham  
Og han måtte jo være 
ordentlig dum om han 
ikke tog imod penger som 
blir stukket i næven på ham  
For den ærede direktion for 
den høie tegneskole stak tvang 
ham jo formelig til at søge.
Ja nu får jeg ønske 
Dig glædelig h jul.
Din ven Edv. Munch
Jeg kan hilse dig fra Jensen
Jeg hører vel snart fra Dig igjen
Herr Førstebibliothekar Albert Kjær,
Høvringen.
Sell Station.