MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
end uklart for ham. Fru Johanne
havde haabet at kunne se hos sig
samlet en del af Bernhards gamle
venner. Men det lykkedes kun i
ringe grad. Du i Kjøbenhavn, jeg
med benet i gibs, Grønvold for
fornem. Han havde, fortalte E. C.
med tydelig forargelse, svaret, at
han ikke for anledningen kunde
forlade kongen! Hvis han havde
villet, kunde han vel den dag over-
ladt lakeitjenesten til en anden,
mente C. Men det er jo ikke saa
greit at være stjerne paa firma-
mentet! Nescit occasum.
Jeg har været meget optagen
af det serbiske anliggende og er nu
meget skuffet over, at der ikke synes
at blive alvor af krigen. Naturligvis
ikke for Serbernes eller Frants Ferdinands
skyld. Men det vilde have været en
betales 10 rd om Aaret, Pigebarn 5 rd En
Bygning som tilhørte den angelske Stiftelse
blev givet hertil tilligemed 5240 rd af samme.
Denne Bygning bl sadt i stand og Reparatio-
nen kostede 1600 rd hertil bl og lagt Bog-
tryckeriets Indkomster, som udgiør 2 a 300 rd
om Aaret. Af Private ædeltænkende Mænd i
byen gav Cancelliraad Gost
hver 500 rd dertil. Var om Aftenen hos
Hr General G v. Krog som boer i det største
og smuckeste Træehuus i heele Norge, som
han har bygget for sin Moder, hvortil alting
er af norske Materialier, alt forfærdiget
af  Folk paa Stædet, alt under hans
Opsyn.
7 Juni
7 Juni sov til Kl. 9 ½ om Morgenen Bud fra Ge-
neral Osten som leverte mig Nathan der Weise
der monch von Libanon for at have noget at amu-
sere mig med, og begierte til at komme til
ham til Kl. 1. - Hr Beck en oplyst Mand /: Præst
ved Tugthuus Kircken og lærer ved Real Bor-
ger Skolen :/ besøgte mig, jeg fulgte med ham
til Mathematicus Fæster en gammel Mand
60 Aar, og gik derfra til Grev Osten. Kom
og paa hans Kammer, sad der i 3 Qvarteer
som viste mig der et Poesie forfærdiget af ham
selv 1788 i Anledning af Prinds Carls Svar
til Kongen af Sverrig: je porte le cle a
l'entre de la Norvege sur le pointe de
mon epée, den forestiller en Hane paa
ge og tænkte paa at skrive en
hilsen til hende eller tak i avisen,
men det blev ikke, det kunde blevet saa
godt, nu er det for sent. Jeg vilde vist
hendes kjærlighed i dødsmaaden, dernest
talt om hendes selvstændighed, saaledes
som hun stog rent som en protest mod
broderens kunst, saa tilsidst takket
hende for hendes kameratskab. Det
er en egenskab, som vi damer ikke
kjender mellem os, men hun havde
den. Dette er et af de mange krav,
som ligger til mig, som jeg altsaa
ikke har oppyldt, det hørte ogsaa
med til min kvindesag. Du bebrei-
der mig altid, at jeg ikke kommer med
praktiske forslag, det er ikke min
genre, jeg maa rode og grave i det
indre, de vrangheder, som kommer
ud fra vort og eders indre, det er det,
som falder mig i øinene, ikke det andet
u ladt mig sige, at naar mine ting for kun
det især fordi alt anonymt blev kastet ulæst
Hils hjertelig Inga og gamle Thommesen fra din hengivne Kitty L. K.
Det vil med Guds hjælp aldrig komme
som vidt med Dig, min Gutteman, at
Du - - - jeg vil ikke plage Dig; at jeg
ønsker; at jeg kunde være for Dig, og
af mit inderste hjerte Dele Glæder med
Dig, det ved Du, som godt som jeg selv;
men at Tante Hamme, saa uendelig
syg, som hun Stakkel, ligger i sin
han var for! saa maatte jeg trykke
ham saa inderlig til mit bryst -
Det har Du vel næppe tænkt.
gratulere os. Anledning
Dig. Men Du stygge Edvard!
Telegram? Du ved saa godt, alt for
godt, hvor Kjær Du er os. Kan ikke
række en beslægtet
følelse, at Huske, ham snart 
ligt lidt udførligere at meddele
37.
Antager man nu, at de citerede Lovbud staa ved
Magt, uagtet ikke optagne i Lovbogen, saa kommer
man til at ansee denne som forandret med Hen-
syn til den i 5-13-35 opstillede Udlægsorden i Boer,
allerede førend den emanerede, en Mening, der
kunde synes ganske forkastelig. Ikke destomindre
er det nok almindelig antaget, at de staa ved Magt,
hvortil maaskee Grunden kan søges deri, at man
har betragtet Bestemmelsen som henhørende til
Apothekernes Privilegier, der ligesom andre Privi-
legier efter en meget hyppig anvendt Lovfortolknings-
regel ikke skulde være afficeret af en senere al-
mindelig Lov, som Chr den 5tes Lovbog var, en Regel,
som senere paa sit Sted skal omtales. Det har vel
ellers mindre imod sig, at ansee Fr 4. Dcbr. 1672 § 19
og Frdn 6. Febr. 1686 gjeldende, da det ellers forøvrigt
maa antages, at flere Stykker af Lovbogen allerede
vare forandrede ved dens Udgivelse. Et Exempel
herpaa er allerede forhen nævnt, idet man som be-
mærket anseer Fr 27 Marts 1686 angaaende en al-
mindelig Bededag gjeldende, uagtet den er ældre end
Loven og ikke deri optagen. -
til hende saa hun slipper at komme paa noget «hjem» eller «anstalt». Dermed 
skulde jeg jo likesom være fri for det som har været det vonde  for mig, tanken paa 
hvad der skulde bli av Mosse hvis jeg dør. Kjøpet av huset var jo et «skridt» 
og jeg visste og vet ikke om det var rigtig – men jeg orket ikke længer at ha alting
slik paa det uvisse. Nu sitter jeg altsaa med det og 4 maal olderskog – saa stor 
er tomten. Sommetider glæder jeg mig til at ta fat og stelee med det –.
Det er akkurat som Kristiania og alle dere som bor der var paa en 
anden klode: Huldren i Snertingdalen, som har faat mot ved at høre om den 
psykiske forskning, formodentlig, og i det sisste jevnlig viser sig for folk i fuld gala og
usedelige hensigter, forekommer mig at være et meget mere sandsynlig fenomen end 
Barbra Ring. Barbra manifesteres seg jo forresten ikke, nu jeg kommer til et tænke 
 paa det – det er aar og dag siden jeg har mottat te belæring av hende i nogen avis – 
hun har da ikke faat slag? Hadde hun faat erstatnig for sin Rapiov saa vet jeg 
at hun vilde ha skrevet heftig i bladene –. Og Regine har ikke fortalt noe om
guttene sine paa længe nu -. Skrivere 7, korte! Alvorlig taet – det er ikkurat 
som det ikke skulde være sandt at noen av dem var der.
Du er forhaabentlig, cora mia, og er frisk nu og har det godt. 
Gid du vilde skrive litt til mig engang ved leilighet – eller uleilighet for jeg 
vilde ønske at høre fra dig snart, hvis du synes jeg har ikke fortjent det ultfor 
litet – jeg tror lkke jeg har git livstegn fra mig siden jeg var ute hos dig 
og var ikke det ivaar, mens sneen lar og alting. Denne sommeren har gjørt mig 
rent rar i hodet. Jeg var i Trondhjem og omkring deroppe og i Bergen, var borte 
i 6 uker og jeg var jo ikke vant til at være hjemmefre heller, saa det er meget 
ravere end en utenlandreise før i tiden.
Frk. Solheim har forlatt mig og istedatfor ev kommet fru Rasmussen. 
Pen dannet pike, datter av telegrafdirektør Rasmussen, more firt – jeg husker ikke.
Meget flink, villig til sit arbeide, endda jeg tror hun ængrer nu at hun har tat
Det har  ogsaa ligget tre Pasaner. Det
 faar
man
nu ialfald betale  Hauptmann
noe for -
12  2.04
Kom igaar op til Fru Nissen,
hvem jeg har indviet i Sagerne med
Theatret. Da havde b. b. telefoneret
til hende og klaget sin Nød og bedet
hende være Mellemmand og snakke
med mig.  Han foreslog da,
at udstede en Kontrakt, hvori
han forpligter sig til nu strax at
lade mig faa "et større Forskud",
som skal være mit, dersom Stykket
ikke er optørt inden en bestemt
Dato i Oktober Maaned o. s. v.
Jeg er saa lei af alle disse
Forhandlinger og af  Stykket og
altsammen, at jeg ingen Lyst har
paa dette; men paa Fru Nissens
Raad overgav jeg
mig
alligevel tilslut.
6/2-1923
Kjære Frøken Kristofersen,
Det er litt vanskelig for mig at svare paa Deres
spørsmaal. Har De lyst til at skrive i «Urd» – og jeg kunde jo 
f.eks. tænke at De hadde lyst bl.a. til at minde om Deres eksistens, 
mens De somler Dem til et nyt selvstændig arbeide – saa vil ikke jeg 
lægge Dem hindringer i veien, for jeg vilde finde det ganske rimelig 
og i sin orden. For en ung forfatter gaar det let slik, at hvis 
der ligger for mange aar mellem arbeiderne, saa blir det som at debutere 
omigjen.
Men nu er det slik, at for det ene har jeg selv 
principielt saa forfærdelig meget imot at offentligheten enten paa den 
ene eller den anden maate skal beskjæftige sig med kunstnernes person 
eller privattiv. Og "Urd" er et litt ondsindet blad i saa henseende
– i al uskyldighet selvfølgelig; det har indeholdt mange morsomme stykker 
om døde folks liv og opløste hjem fra før i tiden, men derved har det 
likesom litt tapt sansen for at overfor levende folk og bestaaende hjem 
er slike skildringer malplaserte. "Urd" har til og med engang bedt 
om at faa sende op en tegner og tegne – ungerne mine! De hadde et 
julenummer med "Kunstneres børn"! Og der gik engang en serie "Hjemme 
hos dem som man snakker om" som jeg syntes var mere end almindelig 
usmakelig. Desuten er der hensynet til min mand – jeg mener at 
mellem de ting som han med rimelighet kan forlange av mig er,
Fortsættelse af Einar Lexows artikkel: Lidt om
Nicolai Astrup" (Konservator Lexow. Bergens Museum)
Hans billeder fortæller om den
inspiration, som fødes af instinkt
og følelse, og det skorter ham
ikke paa dygtighed i utførelsen.
Han er trofast mot jorden som
Millet, storslagen som Constable,
og han har hittet frem det hittil
skjulte i farver og motiv i den
landsdel, som i fremtiden vil
vise flere muligheter end nogen
anden.
Astrup er udenom tid og retninger -
- hans kunst vil tilhøre enhver
tid. Einar Lexow
Ja, jeg har plaget Dem med denne afskrift, for
at De kan forstaa, med hvilke følelser jeg saa
- en kort tid senere - maatte opleve sligt som
Nørholm, 14/12. 44.
Kjære Fru Lund,
Jeg har netop læst Deres Bok. Det er en
stor og god Bok, som fortæller levende og naturlig
og intet skjuler. Og saa er De saa velsignet tapper!
Her har nu Kunstnersind og Hjertelag skildret
et indholdsrikt Liv. Det bør bli Aarets Gavebok.
Jeg, som er døv og ikke hører, kan nu høre
Dem allikevel!
Med Tak og Hilsen
Knut Hamsun.
Synd at det er saa sent
saa kort Tid,
ellers kunde kanske
Direktør Schibbye ha brukt dette til Bladene. Ikke for
det, det er blit saa faa i Norge nu som bryr sig
om det jeg skriver.
Kjære Niskebarn! Hvad skal jeg vel
sige til Dig? Lad alt Gammelt og Leit
være glemt og tænk bare paa at vi
virkelig holde af Dig; jeg ved nok at
Du ikke har nogen rigtig Tro her-
paa, men jeg forsikkrer Dig om min
Oprigtighed, og den ved Du nok ikke
tør betvivles? Eller hvorledes er
det? Tror Du kanske, at jeg holder
mig selv for saadant Dydsmønster
at jeg skulde opgive mine Kjære,
fordi jeg ser, at de har Feil? Nei
Niske, lad os være Venner Du, og
tage hverandre, som vi er, blive en
liden god Kone for Edvard, og det
kan Du, naar Du blot alvorlig vil;
Du har hans Kjærlighed og den skal
hjelpe Dig, gjør ham og Dig selv rigtig
lykkelig, og Du vil glæde Mange med
Dig, Det er saa underlig at I ere
gifte! I to Børn! Undskyld, kjære
Venner, I ere saa meget yngre end jeg.
Søndag var Veiret aldeles nydeligt
og ganske Sommer, vi havde da en
storartet Kjøretur paa en Miil.
Fredag Aften havde vi et rædsomt
Tordenveir dernede, jeg er begjær-
lig efter at vide om det naaede saa
langt som hvor I var; det var været
mellem 9-10. Vi vare just komne
hjem fra Frøknerne Christensen og
Gran - Lærerinderne som de der
holdes - hvor vi havde spiist Aften.
Jeg sad i Hotellet, nogle Huse fra
Maren, som forstenet indtil det gav
sig noget. Jeg var dygtig træt den
Aften, hvorfor jeg ogsaa sovnede ind
strax jeg kom iseng. Maren var
ikke rask, den Stakkel! ellers havde
vi nu havt det aldeles udmærket, thi
jeg skal ikke nægte at jeg finder
det morsomt engang imellem at
komme til en saadan liden By hvor
Alt er mere ugenert. Jeg syntes at
da jeg nu var kommet ud for at
fornøie mig, saa vilde jeg ogsaa tage
mig en liden Extratur. Jeg gik saa-
ledes ombord i Vikingen - der kom
fra Stavanger - Kl 8 Mandag Morgen,
og drog med den indover til Hardanger,
hvor jeg gik iland Kl.7½ om Aftenen
i Noreimssundet. Her har man det
særdeles godt, og dertil billigt. Jeg
blev derfor her Tirsdag, var om
Formiddagen opover hele Steinsdalen
og om Eftermiddagen fik jeg en liden
Gut at ro mig ½ Miil indover til Østen-
sjø
gamle (17 aarige) dagbog fra
Stockholm til lige stor 
forlystelse for forfatter og
publikum. - Rædsler
fra Port Arthur i aviserne.
5/I Int. papa reiste kl. 4 og
Nansengutterne kl. 12.
6/I Kai paa præstegaarden -
Riecks og Riecks og Johan
her, Kai paa præstegaarden.
Sneveir. Don telf. skudt bjørn og
Telmarken. tat en levende unge. -
6/I Et par tommer sne.
Riecks her.
7/I Spadserte jeg med Sonja,
siden kjørte hun og
jeg rundt med Johan.
Mama har været daarlig
de sidste dage, rigtig daarlig
nat til idag - maven.
Bare der ikke ligger noget
alvorligt til grund for hendes
22/7 Johan og jeg har hatt den herligste
ferie - i 12 dager har vi seilt med 
Storedraken; vi to alene. Vi oplevde 
det fint til gjensidig glede. Var på 
Hvaler, i Guvningssund hos Hansine
Anker, og så idyllen der, hvor barn og 
barnebarn og venner og kjente strømmet
ut og inn av det gamle huset, alle i
sorgløs sommertilstand. De gamle, deilige 
furuene står der som videre nå som 
for 40 år siden, da vi var unge og vilde 
med "Fri". Var på Thorsø også og hilste
på Kai og Katti, som er blitt som skygger
av sitt forrige selv - hos Edvard og Harriet,
som nærer med mange ting  litt for
mange på en gang for Edvards vedk.
tror jeg. Men for en vakker eiendom!
Siden lå vi hist og her i poller og havner,
fisket og seilte, kokte mat og vasket op,
satt i cockpitten og så sola gå ned, 
sov som barn i de to køiene i vår 
grønne båt. Og gjorde flotte og vanske
Chr. 13/4.98.
Kjære Grieg!
Jeg ser af et Bliseau-
telegram i Aftenposten igaaraftes
baade til min Glæde og til min Overras-
kelse at jeg er opført blandt de Com-
ponister som ere indbudne til at
dirigere sine Værker ved Musikfesten
i Bergen. Jeg kan ikke tænke mig andet
end at det maa være de kirkelige Chov-
sager i capella som engang blev op-
ført i Thomaskirken som kan være
Gjenstand for denne enestaaende
Opmærksomhed fra Din Side, og er
det saa, saa skylder jeg Dig min
mest hjertelige Tak. Er det der-
med en Misforstaaelse, saa er
og kun forstaaer at adlyde
Street, London. Det forhen ud-
bedte uheftede expl. for mig per-
sonlig håber jeg De har i venlig
erindring. Helst vilde jeg gerne
have to sådanne exemplarer.
Med tak og hjertelig hilsen teg-
ner jeg mig
Deres hengivne og forbundne
Henrik Ibsen.
Julius siger, at han har læst i et
Blad, at Saima til Efteraaret
skal til London for at give en
Koncert, ved Du noget om det?
Pas nu paa! "Tampen brænder" hvis
hun er der paa samme Tid som
Du, Du spørger mig om mit
Værelse? jeg har den gule Nordstue
med Dagligstue, her er deiligt
friskt og kjøligt, jeg opholder
mig som De ved meget hos
mig selv, at være i Selskab fra
Morgen til Aftens kan jeg ikke
mere. Nu hører jeg Bodils Stemme
hun synger med Röntgen, det er
hende en glæde hvilket jeg forstaar.
Iaftens blev Salen indviet, Lysekronene
var tændt Blomster sat op, der
blev spillet Trio af Mozart, og
sunget Grieg. Ja saa Lev vel
kjære Begge To, tog til takke med
dette Smaasnak fra Eder Ly.
Xania 8. marts 1902
Min egen, kjære Dea!  
Es ist die alte Geschichte - die 
wird doch immer neu - dersom alle 
andre mennesker i verden ophørte med at 
fatte gode forsætter, maatte mine alene 
kunne afgive materiale til brolægning 
af veien til Helvede - om den saa er 
aldrig saa bred. At jeg i eftermiddag 
som mange andre eftermiddage har 
sat mig ind for at skrive til dig 
og at det intet er blevet til før nu 
kl 1/2 9, det er noget som er passeret 
hver uge i det mindste, siden jeg 
fik dit sidste brev, for næsten to 
maaneder siden. Men hvordan det nu 
er eller ikke - energi til at udføre mine 
forsæt, den kan jeg aldrig finde.
Tromsø 7.7.1934.
Kjære Mathea,
Nu har jeg altsaa været her etpar dager alt, og nogen 
nætter har det da været solskin – her er fantastisk vakkert, 
Jotunheimen med tinder og snefonner hvor en snur sig hen, og skog
av fjellbjerk overalt i lierne. Men koldt er her, og disse smaa
Nordlandsbyerne omtrent saa litet hyggelige som en kan faa tænkt 
sig, griset og forfaldent alting – de fyrer med Spitsbergenkull og 
den soter saa det er en gru. Men jeg har da faatt se en hel del, 
med lokalbaater ind i fjordene og med rutebiler ind i landet.
Mandag kveld reiser jeg ind til Lyngenfjord, hvor jeg er buden til
at besøke nogen venner av mine kusiner Dahls, og fredag antagelig reiser 
jeg sydover igjen. Det blir altsaa 13. ds., saa kan det vel passe at 
Hans gjør sig færdig. Fra Bodø skal jeg telegrafere, og da faar han 
starte. Bare han nu er forsigtig – jeg kommer til at være noksaa 
urolig, til jeg ser ham igjen i Trondhjem.
Post har jeg ikke faatt her endda –.
Haaber dere har det bra alle sammen, og at det ikke er saa
Kjøbenhavn d. 21/1 1876
Herr Komponist. Edv. Grieg.
Da Titlerne til Per Gynt
blive færdige imorgen
tillader jeg mig at fore-
spørge om Correcturen
paa de sendte 2 Hefter
er rigtig kommet Dem
i Hænde og mulig gjen-
nems etc, da saa Tryk-
ningen kan paabegyn-
des naar det skal være.
Jeg haaber da ikke at
min sidste Skrivelse skulde
have vakt Deres Vrede
hvilket jeg meget skulde
beklage. Med Agtelse Ærb. 
F. Borchorst.
München, den 19. Juli 1878.
Herr bogholder August Larsen.
Når jeg idag tilbagesender indlagte
papirer uden de forønskede påtegninger,
så beder jeg Dem være forvisset om at
dette ikke hidrører fra at jeg har und-
ladt at gøre mit bedste i sagen. En
påtegning af den herværende notarius
publikus vilde jeg kunne erholde, men
på derom indhentet forespørgsel har jeg
erfaret at en sådan ikke vil kunne
ventes meddelt af udenrigsministeriet,
hvilket nu har et meget snevert og derhos
skarpt begrænset forretningsområde, da jo
det egentlige tyske udenrigsministerium
er henlagt til Berlin. Under disse
omstændigheder vil en påtegning af no-
tarius publikus være virkningsløs, og jeg
har derfor ikke begæret denne. Deri-
Hv,
i forslag som medlem af
kronprindsens jagtklub
i Stockholm, hvortil Don
svared: "Jeg er Dere meget
taknemlig for den gode
vilje, men jeg kan ikke 
modtage den tiltænkte ære;
hvis kronprindsen danner
en forening af jægere i 
Kristiania, skal jeg være 
den første til at være
med, men af den svenske
jægerklub kan jeg ikke 
være medlem." -
Det er som det skal
være. -
19/7 M. og p. havde om
form. havt det saa
godt inde hos Kr. -
der ingen af medborgerne, der
har trukket opmerksomheden
på sig. Alle har vi været i
regn og vært kede-
lige og dumme som det
bør for
Jeg glæder
mig ganske til at
få lære Amerika at kende. Giv
en derhen til våren,
så kan vi mødes der, uheldig-
vis kan man ikke reise gennem
Sverige fra jernbane; men op
rigtig talt har jeg ikke
er så skent , ial-
fald ikke så skent som Nordsjøen
Altså igen et ut godt år er
mange hilsner fra
Deres
G.A. Hansen
Fru Honoria. Bjerknes
Dalagatan 22
Stokholm
Schweden
- tak for alt, du kjære - kjære -
Men det blir en hulken blot
medens laurbærkransen glider
nedad gravens mørke sider. 
Du mit sidste kys har faat; -
thi mod laurens dunkle løv -
jeg - mens graad mit legem rykked
But og fast min læbe trykked -
og det kys vil naa dit støv. -
Ak, men tvilen mørkt sig hæver -
Mon du lever? -
Aa, lad aandens vingeslag
da min pinte sjæl omsuse -
og din sang imod mig bruse
Dresden 13de Februar 1871.-
Kære Klubien!
Idag modtog jeg med posten
et overmåde skønt dokument, nemlig en
skrivelse fra kultusministeriet indehol-
dende min udnævnelse til ridder af
Dannebrog. Dekorationen vil blive
mig tilstillet fra vicekantsleren for de
kongelige ordener.
Gid jeg nu tilfulde kunde takke
de mænd, der har været virksomme i
denne sag! Går det efter mit ønske, så
skal jeg besynge dem ved deres respek-
tive diamant-jubilæer. Da dette tids-
punkt imidlertid ligger temmelig fjernt,
så beder jeg Dig privatim være min
tolk så længe. Hvad Dig selv angår be-
høver jeg ikke at sige mere!
Men nu må Du tillige sige mig
hvad jeg officielt har at gøre. Skal
jeg sende en skrivelse til excellentsen Hall
og an en do til kultusministeriet? At
jeg i sin tid til ordenskantsleren taknem-
meligst erkender modtagelsen af dekora-
Det gjorde mig svært ondt, at
du har vært syg; forhåbentlig
vil disse linier finde dig i bedste
velgående igjen. Jeg begynder
virkelig at heldt lidt til Dorctorens
anskuelser; du burde skåne dig
lidt mere. Men det er jo altid
lettere at sidde og give gode råd.
Af konserterne har jeg til dato
virkelig havt glæde; orkestret
har arbeidet med stor lyst, og
kvartetten er bedre besat, end
den har været på længe.- Delius
har begået en stor dumhed, synes
jeg. Musiken var ikke uden en
vis charm - ja det er "Folkerådet
jeg taler om -, men svært almin
delig og heller ikke særlig godt end
sige åndfuldt gjort. Han vil ikke
på længe kunne præsentere sig
her som komponist; efter min
mening fortjener han det også.
Ja farvel for dennegang og god
bedring fremdeles. Med en hjer-
telig hilsen til dig og fru Nina
Din
Iver Holter
München, Amalienstrasse 50a,
den 30. November 1879.
Herr boghandler Nils Lund.
Kristiania.
Tillad mig herved at aflægge
Dem min forbindtligste tak for de
to seneste pengesendelser, som jeg i
slutningen af September og i begyn-
delsen af Oktober modtog resp:
i Rom og hersteds.
Tør jeg derhos herved bede Dem
være af den godhed på billigste må-
de at sende mig et uindbundet
exemplar af Sars's Norges historie?
Skulde værket endnu ikke være
afsluttet, så modtager jeg gerne der-
af, hvad der hidtil er udkommet,
og kan da senere erholde det øv-
rige.
Ligeledes vilde De bevise mig
en stor tjeneste ved at lade bestille
Kjære ven!
Min tak for det fra Dig
sidst erholdte udtrykker jeg som andre
tiggere ved at komme igjen.
Aubert har nemlig i sit manu-
skript en notits om, at Nordmændene
i 1788 i den grad var "auxiliaires", at
de rykkede ind i Bohuslen under
russisk flag. Dette vilde være et meget
interessant folkeretsligt træk; men
da Du ikke i Din oversigt over begi-
venheder i Hist. Tidsskr. II 1, saavidt
jeg kan opdage, har medtaget det, og
Aubert ingen kilde angiver, føler jeg
kjært det vilde var
mig og alle mine, at
see Dig her. Jeg hved
Du har intet godt Øie
for Tigerstaden men du
har ogsaa Venner her
og jeg kan forresten Dig
at hvad jeg og mine
kan gjøre for at du og
din Hustru skal kom-
me til at finde Eder
tilfredse - det vil blive
gjort. - Og saa en anden
Sag - Den unge Musikhand-
ler Håkonsen har bedet mig
om Asistanse for at
mig sige dig, at hans Datter
Hanka gjerne vilde spille
Din Konsert under Dig i Paris.
Jeg forestillede ham natur-
ligvis, at jeg ikke tænkte
mig, at Du vilde være med
paa den Udstillingsstas,
og men jeg maatte dog love
at skrive det til Dig. Da jeg
imidlertid intet mere hørte
om Paris og Udstilling og deslige,
og Du var godt og vel i
London, saa forhastede jeg
mig ikke med at meddele
Dig denne Nyhed. Saa ser
jeg da pludselig en Dag, at
der staar i en Avis, at
Du skal til Paris og spille
med de Greef, og dette har
naturligvis Byfogden ogsaa
nu forlængst seet. Dermed er
den Historie ude af
Sagaen. - Forleden Dag
var Børre meget syg, havde
20-50 kr. som ingenting um
kvelden. "Damene deres er
så fordringsfulle" sa en gamall
Oslo-kelner til meg nyst –
Ja, det er fint liv!
Ikkje undran at asyl,
sjukehus og fengsel er yvifulle
endå so uhugleg mange me
hev av dei kringum i landet.
Etter folketale er det fælt.
Hv. 31.12.33
Nyårskvelden atter ein gong.
Aagot kom heim vesle julkvelden;
sit der no som ein skugge av
seg sjölv – åndeleg klår, men veik
og tunglynd. Gret enno mykje.
Tuften og barni tek det vakkert, men
for ei jol!
Fines og Bojer var idag på
Lillehammer 28. mai 1932
Kjære tante Kirsa,
Min hjertelige takk til dig og Else, hendes
mand og barn for lykønskninger til min fødsels-
dag! Det sisste jeg hørte (av mama, da jeg var paa
gjennemreise i Oslo for en ukes tid siden) var at
det nu stod bedre til paa Rødkilde, saa jeg haaber
det maa være slut nu da paa al sykdommen der, og