MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Til Een.
For varme Tanker, som du mig sendte
vil Tak og Svar jeg dig Kjære prente.
Om Barmen ej nu som forhen svulmer,
du faar min Tak, for den Tanke dulmer -
de dulgte Smerter, som ofte trænger
sig om mit Hjerte - vel til det sprenger.
Du faar min Tanke, som Solsky over
de første vaarstille blanke Vover.
Du faaar min Tak, som den første Duften,
der slaar fra Skoven i Foraarsluften.
Du faar min Tak, som det første Grønne,
der staar som Forbud paa alt det Skjønne.
Du faar min Tak, som en kveldklar Amen,
der vætked' Sjælen af Hverdags Vanen.
Du faar min Tak, som af Graavejrsdunkling,
de klare Stjerner slaar frem i Funkling.
Muligens har du faat det før - jeg tror næsten jeg har sendt dig
det før, men er ikke ens paa det.
mange hadde sendt mig hilsener
av alle arter, endda jeg var rømt
fra hele fødselsdagsgreia!
Mange hilsener
din hengivne
Sigrid.
den eftermiddagen jeg var kommet fra doktoren med ham, og jeg 
sat ute i solen med min lille uttærte stakkars gut i fanget 
– ganske alene time efter time og ventet paa Svarstad – han 
rendte byen rundt imens for at kjøpe en vegt som vi selv 
skulde veie ham paa. Lægen hadde henvist mig til en specialist 
– en italiener – selv kunde han, den tyske lægen, ikke finde paa 
andet, end at det maatte være snøringen ernæringen, som gutten ikke 
trivdes med, og at jeg burde ta amme til ham – eller hvis vi 
ikke hadde raad til at ta amme, enten sætte ham bort til 
en amme (!!!) eller flaske ham op med et eller andet av de 
præparater, de bruker her, hvor flaskemelk ikke kan faas. 
– Dette uten at undersøke mig det mindste, uten at analysere melken 
min, eller saa mye som spørre om min helbred for øvrig, om jeg hadde 
eller hadde hat nogen sygdommer, om min diæt eller levevis osv. –!
Saa kom den italienske lægen, konstaterte i høi grad 
tarmkatarr med vind i magen osv, ordinerte draaper, klyster av 
kamillethe daglig og iøvrig at jeg selv maatte se at bli litt rolig 
og pleie mig selv. Dette har hjulpet saavidt, at uken efter 
hadde gutten hverken tat av eller paa, og denne uken altsaa 
endelig tat paa disse stakkars femti grammene. Med nervøsiteten 
er det op og ned, og han gjør litt mindre «a» - eller cacca som 
vi sier efter italierne – ikke mere end normalt, men endda 
med slim og ufordøiet melk i. Ja – dr. Pagliori vilde jo ogsaa 
til med kunstig næring – et maal pr. dag «for at bøte paa»
adskilligt om deres planer og da
arrestationerne havde fundet sted
frygtede jeg nærmest for at kunne
blive ført som vidne. Men heldig-
vis var mine breve til Abildgård og
måské også manuskripter blandt
de opbrændte papirer, således som
Henrik Jæger fortæller.
3.) Dette punkt er besvaret ved
bemærkninger på korrekturarkene.
4.) Ligeså.
5.) Uddraget af mit brev til
kong Karl kan jo gerne trykkes skønt
jeg nu synes at det er holdt så tem-
melig i bedemandsstil.
Og modtag så min hjerteligste
tak for alt det umådelige arbejde,
der er nedlagt i Deres artikel om
mig og for den form, De har givet
denne.
Deres venskabeligst forbundne
Henrik Ibsen.
Fredag.
Kjære Marie!
Det var svinaktig fort og godt gjort
av dig at sende Pakken, og Tak skal du ha!
Da jeg skulde lægge mig om Kvelden hadde jeg ikke
Skjorte - og Lyset var borte i 2 Timer - jeg
snurret rundt i Mørke. Saa satte jeg paa mig
en Manskjetskjorte som var litt mindre stiv og
sov i den.
Jeg lægger ind nogen Saker som du maa
svare paa. Og betale Dyrlægen.
Husk paa at faa Tore til at bære bort
den store Sprøiten fuld og vande den lille Bjerken
hver anden Kveld. Kjære gjør det, ellers gaar
den ud. Han maa gi sig Tid og pirke i Sanden
med en Pinde saa Vandet siger ned.
Jeg venter Melding fra Kr.sand om naar
Havefigurerne skal fortoldes.
Skog har været østover en Tur og er nu
atter her. Ellers næsten ingen
Jeg sover ikke rart, men det retter sig vel.
Din Knut
Hr. Billedhugger Vigeland
Sorgenfri
Kristiania
troe Severine! hvori hun er mig fordums god, og
nu iler jeg til Bjerke med et fuldt Hjerte.
Janar 8de
Hvor glad Kommer jeg i Aften til Dig
min Bog, min Severine er uforlignelig
og jeg trøstet. Saa har jeg da nu som
altid Miskjendt hende, og jeg føler
min egen Bebrejdelse i sin fulde Styrke.
Jeg kom nu fra Bjerke, og forlader
disse Linier med glad Tilfredshed.
Janua 9de
Dette har ogsaa været en Dag, som har
jeg ender Glad. – Jeg var i Aften paa
Verket, og af Laumann, modtog jeg Brev
fra Jomfrue Bærum, hvori hun beklager
sin tunge Skjebne. Stakkels Pige hun er
ulykkelig, og hvor beklager jeg en lidende
Sjel, som er Forladt af Menneskene.
Leiutnant Schact var her i Dag. –
Denne Aften er mit Humeur godt. –
Kjerlige Nat!
Blid er den ynde, din Dæmring udbreder
Blid, som Uskyldigheds salige Smiil,
Underlig Længsel i Barmen du spreder,
Smeltende Ild.
Majorstuvejen 4, 12-5-1929
Hr. Professer Koht.
Jeg sitter og skriver
minnetale over professor
Odhner til Videnskapsaka-
demiets møte 24de mai, og
kommer til å tenke på
at han visstnok sammen
med Dem var med i en
komite for innkjøp av
fagliteratur til Univer-
sitets biblioteket. Det
foresvæver mig noget om
en bevilgning fra 20000 kr
naar jeg gaar paa kontoret. Det er vist det 
længste brev, jeg har skrevet til dig - eller til 
noget menneske paa aar og dag. Jeg syns, det er 
saa leit, at vi to dog ligesom er kommet saa 
langt bort fra hinanden; skylden er jo ogsaa 
for en stor del min - jeg har ikke skrevet ordent-
lig til dig paa et halvt aar næsten, men 
nu er det altsaa min faste beslutning at 
forbedre mig. Megen tid til skriveri faar du 
vel ikke, men kjære, lad mig faa høre fra 
dig, saa snart du har tid og saa ofte du 
har tid. Jeg længes saa efter at faa høre, 
hvordan du liker dig paa din klinik 
- mange hilsener og et kys, sødeste Dea 
fra
din hengivne, rigtig hengivne
Sigrid Undset.
P.S. Adressen er 
Pilestrædet 49 (som før.)
38
Overgangen fra Stoicismen til Epicu-
ræismen.
Hr. Ole Guldbrandsen
Bekkelagshøgda
skraasikker paa, at enden vil blive, at 
du faar en ny skuffelse at slæbe paa 
- og det tager paa dig, hver gang mennesker- 
ne skuffer dig, det ved du selv godt nok. 
Kunstnere, kan jeg sige dig, er i regelen - med 
straalende undtagelser, selvfølgelig - det værste 
sort mennesker, som findes. Hvilket forresten 
ikke er i fjerneste maade underligt. De 
har selvfølgelig i regelen været extraordinært 
begavede, og ofte extraordinært elskværdige 
og forstaaende mennesker, men at være kunst-
ner, og det i vore dage, er en farlig histo-
rie, - vent dig ialfald ikke formegen 
fornøielse af dine begavede veninder. 
Og pas dig specielt for de saakaldte 
begavede damer, baade de levende og de paa 
papiret værende - Marie Corelli, f.ex., og 
Alvilde Prydtz. De kan bedst lære dig 
en ting - hvordan man ikke bør skrive. 
Alvilde P. har jo engang skrevet nogen 
gode smaating, men det er længe, længe
Hr. Edvard Grieg!
Vil De tillade mig, i
al Beskedenhed, at tilegne
Dem nogle Sange ved Havet
som jeg har componeret i
Sommer, og haaber at faa
utgivet paa Wilhelm Hansens
Forlag til Julen? Jeg har
lenge havt Ønsket om at
gjøre dette, men jeg har
stadig haabet paa, at der
skulde komme noget, som var
Bedre, som ialfald kunde
være det Bedste jeg kunde
præstere, der skulde faa bære
Deres Navn; men det nytter
ikke længere at udsætte! Hvem
ved hvorlænge man faar
Lov idetheletaget til at
Holbergsgade 11
Kristiania 2/10 98
Kjære Grieg
Hjertelig tak, fordi Du
sende mig "Sannheden" Det var
overmaade elskværdigt af Dig.
Jeg blev glad over det. (Forresten
maa Du ikke tro Andet end at
jeg holder "Sannheden")
Med stor Interesse har jeg læst
Din Artikkel. Hvor 
og aand-
kan jeg ikke
følge Dig, og det er i Dit Forsvar
for hans
Det er visselig saa,
at Musiken kan ad,- men Alting
har sine Grændser. Det kan vel ikke
nægtes, at 
var for lidet
nøieregnende i denne Henseende.
Man kan ikke Andet end beklage,
Hamarøy, 11 April 1914.
Hr. Advokat Emil Stang.
Da der ikke længer er
nogen Sak mellem Müllers Forlag i München
og mig vil jeg gjærne avvikle ogsaa med
Hr. Advokaten. Jeg sender indlagt en
Check som De selv vil være saa snil at
utfylde og indkræve; jeg har underrettet
Centralbanken.
Papirerne kan jeg faa tilsendt.
Deres ærbødige
Knut Hamsun.
Gunnar Heibergs Tale var efter alles Udsagn
vittig og glimrende. Han anbefalede Stang
og Nansen som Øieblikkets Mand og
Kritiserede stærkt Regent, Regjening og
Storthing;  bed til Høire og venstre.
Iaften orker vi desværre
ikke reise ind.
Idag Undertegnet Kontrakt med
Nygaard for "Fru Evas Dagbog". 1500
Expl. Kr. 75,00 pr. Ark.  Sætningen
var  allerede begyndt; men jeg maatte
ned i Trykkeret og "laane" Manuskriptet
igjen. En teknisk Feil, noksaa betydelig
maa rettes. Derfor maatte jeg trods
Nattogstræthed til Byen.
- Nansen udtalte bl.a. igaar
i Samtalens Løb: Til Minister kan de nu
ikke faa gjort mig, for jeg er ikke i
Statskirken. Men jeg gjentog for ham "Den 17de Mais"
Ord: Det er ingen Hindring. Nansen kan gaa ind
igjen. Det er greit nok. I sin Ungdom finder
mange at Statskirken er en Uting; men senere
at den er god til lidt af hvert." Og ogsaa det
Citat Sigrud Bødtker kom med iforgaars efte N's Foredrag.
Den 31t Mai 1866.
Jeg kommer igjen som Du seer,
men mit Hoved er daarligt og her er
ikke Rolighed at faae paa Contoiret, der-
for faaer Du at undskylde om dette bliver
noget meningsløst. Det var rigtig godt
at Du var kommet vel tilbage til
Danmark inden nu, thi Lund, som kom
tilbage med Jupiter igaar, beretter at
al Trafik, saavel hvad Personer, som
Gods angaaer, var standset i Hamburg med
cleinbanerne Tante Kühles Reise er
naturligviis indstillet for iaar. Gud alene
veed hvor alt dette Røre skal ende
og det skriver sig ene og alene fra de to
smaa Hertugdømmer 
Jeg tænker Du længes svært efter Penge,
ei sandt? Du bliver vel saaledes ret
glad ved at see hoslagt Vexel paa
Den er jo rigtignok paa en Maaneed, men
der er, Magnus Skyld, der fortæller at
han ei kunde faae den anderledes; Du
faaer derfor finde Dig i at betale nogle
Skilling i Disconto saafremt Du have
Pengene strax; jeg antager Du forstaaer
Dig en Smule herpaa nu, da Du saa længe
har bestyret Dine Pengeaffairer selv.
Idag har vi Gudskelov Solskin, men
ikke destomindre er det endnu koldt,
dog en stor Forandring til det Bedre.
Jeg har ingen Nyheder at berette Dig,
og ikke troer jeg at Du interesserer Dig
meget for disse om saa var. Den Von
Lampe exercerer i denne Tid, og ligesaa
Herr Jacob Gielmuyden, hvilken Sidste har
været nær ved at komme i Cachotten for
Riecks vented her -
telefonen kimer og
folk spør. 
Jeg er saa træt - af
alt dette, som jo ikke
kommer mig ved. Men
det tar paa Donnen og
derigjennem. -
14/7 Red Don ud til
Vettakollen
en aas nær Hjelmkollen,
hvor der var en liden
skogbrand. Jeg red "rundt".
Alene til middag og aften!
Stor gylden sommermaane
over egetrærne og rosenduften
bølger i den milde
natteluft.
15/7 Ridning. Regnveir. 
Aviserne fulde af
forlod Dresden. Gid det nu måtte lykkes hen-
de at finde en nogenlunde tilfredsstillende
plads!- Falsens lever vel. Jeg hører af dem
at planerne til Axels militære løbebane er
gået i lyset. Det var ikke andet end hvad
man kunde vente. Han står altså nu
på samme standpunkt, som da han gik
ud af Heyerdahls fabrik, kun at diverse hun-
dreder er bortkastede til unytte.
Hermed får jeg for dennegang slutte.
Susanna og Sigurd sender Dem de hjerte-
ligste hilsener; ligeså
Deres hengivne
Henrik Ibsen.
vil han greie det godt – dugleg og
ufanatisk som han er. Og ein
arbeidsmaur. Um hans livsinn-
stilling kanske er eit grand
vestlandsk puritansk, so er han
vist elastisk nok til å skyna at
han her må vera frisynt til alle
leider. Han er ein klok kar.
Og ein heidersmann, van med
å leggje seg i selen for alt han
tek seg på.
Den drivande krafti i
Akershusnemndi i sumar, sekretær
Dyrdal i Oslo Fylkeslag er igår
avliden på Ullevald sjukehus. Eit
sårt og stort tap for norskdoms-fylkingen.
Han sleit umenneskjeleg med
Akershusfesten og fekk ein knekk av
det. Tuberkulosen sette seg fast i
lungene.
Syrgjebod kjem ogso idag
fra Tidens Tegn. Björn Thommesen
Side 7
kunde ellers let komme til at gå glip
af forskellige forfatterrettigheder, som
jeg sætter pris på. Honoraret fra Lon-
don ønskes indbetalt til Gyldendal-
ske boghandel og ikke til mig direkte.
Stykkets titel må De gerne of-
fentliggøre nårsomhelst De finder
det hensigtsmæssigt.
Fra herr Jacob Hegel modtog jeg
ligeledes brev idag og beder Dem fore-
løbig bringe ham min tak og hilsen.
Det var mig en glædelig overraskel-
se at erfare at det er lykkedes Dem at
få stykket så betimeligt færdigt. Jeg
kan ikke noksom udtale min tak-
skyldighed herfor. I stor hast teg-
ner jeg mig
Deres venskabeligst forbundne
Henrik Ibsen.
Fik Du mit Brev –
Historien var nok ingen 
Episode – Om jeg end 
efter Kuren og efter 
at jeg ingen Alkohol 
nyder kan tale 
om den uden at 
komme i Extase som 
før –
Men jeg spør om et: 
har Du ikke Følelsen af 
det cyniske i det hele – 
detCynismen ved Skuespillet
1902?
NB
Maade, - blot at Du finder det;
saa jeg kan derefter selvfølgelig ikke
give nogen Oplysning. Jeg besørger alle
vigtigere Breve selv i Postkasse.
Altsaa Gaaden med at Du skulde have
læst det før, er løst, paa den Maade
som jeg skriver paa den 1ste Side;
den anden Gaade: at et har
ligget 1 Aar og 1 Maaned i Dvale,
blive vist aldrig opklaret; det
vil blive en evig postal Hemme-
lighed. Det bedrøver mig blot, at
det gamle Saar paa en saa
uhyggelig Maade skulde oprippes.
Nu vil jeg rigtig ønske, at
Hansteensgt. 2 IV 25/1. 1928.
Kjære elskede Mally min.
Egentlig er Du Maggas.
Jeg har saalænge skullet skrive til Dig
for at takke for den yndige Vase
Du sendte mig sammen med Maia
Miks uvisnelige Blomster. Tak
kjære Menneske, at Du tænker paa
mig. Vi har hat saamange uforglem-
melige Glædesdager sammen.
Tænk, Minderne fra Dit Hjem og
alle de betydelige Mennesker fra
Aattiaarene, som vi der vanket
sammen med. Ogsaa i mit Hjem
har jeg set Dig gaa ut og ind og der
hadde vi Musikken at glæde os
med. Du hadde ogsaa Talent for
at tegne, baade Du og Eva, det
husker jeg saa grant. Ak ja, for et
deiligt Liv vi Beggeto har levet!
Og saa er nu jeg iallefald langt
inde i Alderdommen. 84 Aar blev
jeg den 21de. - Det var forresten en
det andet vil vel sagtens medføre no-
gen forsinkelse.-
Til Bergliot sendte jeg min lykønsk-
ning på fødselsdagen og jeg håber at
telegrammet har fundet rigtig frem.
Jeg står nu hver dag et par timers tid
model for billedhugger Sinding, hvil-
ket er nokså trættende. Men jeg synes
at statuen tegner til at bli' udmærket
i enhver henseende. Ellers går alt her
for mig sin vanlige gang.-
Og så må du hilse din mamma på
det bedste fra mig og ønske hende alt
godt. Bed hende skrive snart, så skal
jeg uopholdelig skrive igen.
Hermed må jeg slutte for idag. Lad
mig snart høre fra dig, og lev hjertelig
vel dernede, du også, og hils Bergliot fra
mig når du skriver til hende.
Din hengivne pappa H. I.
Kjære Herr Biskop!
Jeg har gjort den for
den menneskelige natur maaske
mere betegnende end egentlige
sørgelige erfaring, at naar
gamle venner lader høre fra
sig, saa er det, fordi de har noget
at anmode om. Saaledes ogsaa
med mig i dag. Jeg vilde nemlig
meget gjerne bede Dig om at
meddele, hvorvidt Du i egen-
skab af Throndhjems biskop vil
faa direkte at gjøre med kirke-
sangen ved kroningen, den
uundgaaelige kantates udførelse
o. s. v., - eller hvem man ellers
det ubetinget bør optages i brev-
samlingen.
Med de bedste hilseener til
Dem og fru Grieg er jeg
Deres ærbødigst hengivne
Sigurd Ibsen.
at faa "ubehageligheder" med en rik araber, som
absolut vilde "kjøbe" hans frue. "Madonna" var
for "svær" paa grund af "omstændighederne", saa
hun fristede ingen araber - hun saa heller ikke
videre "rar" ud, - hun var blek efter touren
over havet - fra Palermo til Tunis;- hun fik
sove lidt i Marsala, medens vi laa der nogle timer,
men ellers var hun daarlig, - der var haard sjø-
gang, og den taalte hun ikke, - hun skulde
jo "have barn" om to maaneder, troede hun;
men paa grund af reisens besværligheder og
sjøgangen blev hun daarlig for tiden, - og
jeg har nu maatet faa hende ind paa en privat
fødselsklinik her i Alger, - (hvortil vi altsaa
reiste fra Croubs). Alt "svineriet" i Croubs
gjorde hende ikke godt, og paa toget blev hun ikke
bedre, - togene gaar nemlig her med en rasende
fart - værre end i Amerika og Frankrig endog -, vi
havde ogsaa et toguheld paa veien gjennem
ørkenen, -og det kunde blevet farligt; - stempelstan-
gen, som dreier lokomotivets hjul gik nemlig
løs og borede sig ned i jorden, saa toget "braa-
standsede", - vi fik en "chok", - som "Madonna"
Bergen, 21de Febr. 1905.
Kjære Edvard! Siden Du sidst hørte fra mig, har
jeg Skam at sige ikke havt Tid til at se op, saa
overvældet har jeg været af Arbeide, uopsætteligt Arbeide.
Det er ikke frit for , at det tilslut blev lidt for meget,
saaat Influenzaen fik Tag i mig ogsaa. Saa laa jeg
i 2 Dage, og holdt mig hjemme i 4. - Nu er jeg all
right igjen, men Arbeidsstormen vedvarer. Men der
maa brydes overtvert, thi ellers blir Tausheden uud-
holdelig langvarig. Inderlig Tak kjære Edvard for
Brevet, - det viser mig jo, at Du er kommen op
igjen, og nu hører jeg, at Du ogsaa er begyndt
at komme lidt ud midt paa Dagen. Men Bron-
chiten er jo en seig Historie, og det vil vel tage en
Tid endnu, før Du egentlig faar Følelsen af, at
Kræfterne vender tilbage. Et saa langvarigt Sy-
geleie som dennegang maa jo tage slemt paa
Kræfterne, især naar Søvnen er daarlig. Men
lidt efter lidt vil det komme, skal Du se,
naar først Bronchiten - Hovedfienden - er
slagen. Nu er det Spørgsmaalet, hvad som skul-
de være bedst for Dig, Kristiania eller - f. Ex.
Ems. I Kristiania er jo Vaaren noksaa sent frem-
me, og Voksenkollen, synes jeg, har vist sig noget
for høit tilveirs for Bronchiten, saa i Tilfæl-
de maatte Du vel ikke bo meget høiere end selve
Kristiania; dog maaske Holmenkollen, som jo
imøde, som den vil bringe. Naar
De imidlertid til disse medddelser
knytter et spørgsmaaal om, hvorfra
jeg kjender til de russiske planer
mod Sverige-Norge i 1864, saa er
svaret intet hemmeligt: det er nem-
lig fra Mandenströms depescher og
cirkulærnoter, til hvis læsning jeg i
sin tid havde adgang, og som jeg tildels
tog afskrifter af i vort legationsarkiv
i Paris. Berettiget til umiddelbart
at offentliggjøre dine aktstykker har jeg
rigtignok ikke anseet mig; men jeg har,
navnlig i artiklerne af 1890, ikke lagt
skjul paa min kilde.
Men nu fra alvoret tilbage igjen
til spøgen! Jeg har nylig hørt en historie
om en norsk og en dansk amtmandssøn,
som paa grund af personerne maaaske
Ja saa kommer jeg
her for at sige, at j saa dog
maa opgive Troldhaugen igen
i Aar. Nogle Koncerter paa
stiller sig i August saa hindren-
de i Vejen, at Dagene derefter
vilde blive saa faa, at j rent
ud sagt ikke tør tage den ret-
lange Rejse for faa Dager Opholds
Skyld. J er meget skuffet over
at j igen i Aar maa renoncere
paa Glaeder af at vaere Deres
Gaest, men min hele Ferie i
Aar er i Grunden bleven saa
underlig. Senere end saed van-
lig fik j Ferie og saa har der
vaeret saa meget Vrøvlere frem
og tilbage med dine Koncerter.
Og man siger nu engang nok
x I. tænker og snakker forresten
bare om Ordboka. Hvert nyt
Ord han finder fylder ham med
Henrykkelse. Sin "Guldgrube" Ivar
Kleiven fra Vaage priser han
hver mandag i høie Toner. Bare
han ikke nu sliter sig aldeles
ud paa dette arbeide. Han er
ikke længer som før. Han er over-
arbeidet, som rimeligt er; han
hviler aldrig. Han er forbauset over
alle de unøiagtigheder han finder
hos Ivar Aasen. "Aasen kom ikkje
længer enn til Sell, han" siger Ivar
Kleiven, og det mener han er en
stor Feil af Aasen. For i Sell er
Blandingsfolk og ikke paa langt nær
i Skandinavien kan sikres mig. Maa-
ske har jeg rigtignok ogsaa her i Tydsk-
land en udvei aaben; men selvfølgelig
vilde jeg høist nødig, at den skulde
hindre mig fra at komme til Stock-
holm. Indtil næste høst tør jeg imid-
lertid ikke vente med at fatte en be-
slutning. Skulde noget saadant kunne
realiseres, var jeg naturligvis villig til
naarsomhelst at indfinde mig i Stock-
holm til raadslagning etc.
Min stemning begynder iøvrigt
at blive bedre. Jeg synes endog, at
denne modgang har gjort mig i
visse henseender godt og styrket en-
kelte sider i min karakter, som i
medgangens dage vare blevne
stoppede. I ethvert fald føler jeg
mig hverken færdig med livet eller
med arbeidet, og en virksomhed, som
den i Stockholm antydede vilde jeg
begynde med større forstaaelse af dens
krav og derfor ogsaa med større energi
onkel Carsten til feiltagelse
13/7 Johan, Raschs, Gunhild,
dr. Klem her til middag.
Bødtkers om aftenen. -
Jeg synes at spore en 
nedgang hos Kristian.
14/7 18 unge til middag -
dans til ½ 3 nat.
Og som Wessel bemærked
til Johan: Nei kjære De
maa da ikke gaa endnu,
De har bare været her i
10 timer. - Jeg spiste
aften hos Kristian, som
er skral.
15/7 Reiste Wessel om
form. - han blev saa
pludselig og overraskende
bevæget da han sagde
farvel til os. - Det er
Gossensass, den 29. september 1884.
Kære Bjørnson!
Det var angående teatret jeg
skulde skrive dig til; tilfældige u-
opsættelige brevskriverier har ind-
til nu forhindret mig.
Når man så længe, som jeg, har
havt med teaterledelse at gøre, og når
man så udelukkende som jeg har
beskæftiget sig med dramatiske ar-
bejder, så kan det jo ikke fejle at ly-
sten til praktisk at ta´ hånd i med
mangen gang melder sig med styr-
ke; teatret har noget dragende ved sig,
og de to gange, du nu har kastet den-
ne tanke ud for mig er der kommet
uro og længsel i mit sind. Derhos er
det ikke frit for at jeg undertiden fø-
ler savnet af en fast og forpligtende
virksomhed. Der kunde altså være
bevæggrunde nok hos mig til at rejse
hjem og ta´ teatret, hvis sligt var gør-
ligt.
Men ulykken er at det for tiden nok
slet ikke er gørligt. Det parti, som har
Vila Granly, Hornbæk
2.6.1912
Kjære Niske og Tonte!
Jeg maa ta eder under et og sige
eder begge tak for det korte hyggelige sam-
vær, det var jo ikke meget, men noget er
bedre end intet. jeg tænker saa paa eder
begge, naar jeg vandrer omkring her i eders
skjønne Dænmærk. Javist er her vakkert
baade i skovene, hvor de vældige furer og
graner rager høit op over den lysegrønne
underskov - den blanding af løv og maal vil-
de aldrig trives hjemme - og i klitterne nede
ved det blaa Kattegat, og de lave huse halvt
skjult af blomstrende frugttrær ser fortryllende
ud. hyggelig er de ogsaa, det erfor jeg de
øine karakteriseres derhen, at
det lille hefte meddeler et selv-
stændigt, overraskende fyldigt
og interessemættet bidrag til
vore politiske bevægelsers historie
i trediveaarene. At have leveret
saameget vilde for en øvelses-
studie allerede have været tak
værdigt. Men da nævnte tiaar
ikke alene litterært, men ogsaa
politisk herhjemme var vaar-
brudets tid, bliver forholdet tillige,
at en saa aktmæssig paalidelig
og samtidig velredigeret og letlæst
behandling af et vigtigt led i
de bestemmende faktorers række
maa erkjendes overhovedet at
befordre vor forstaaelse af udvik-
lingslinierne. Paa visse hist og
her ikke fuldt sammenarbeidede