MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
være lovet, meget kjæk og sød, har
faaet 7 eller 8 Tænder, og tripper nu
herligt omkring i Værelset. Jeg har
ei seet hende siden idag for otte Dage
siden, saa jeg længes ordentlig efter
hende. Veiret er saa radserrit, at jeg
neppe vinder mig saa høit idag.
har i denne Uge ikke været rigtig
rask; hun vovede dog sig herud i
Onsdags for at spise Tante Kühles
Gaas. Moer ventes til hende. Imorgen-
aften skal vi Alle ind til Krohns
med gamle Krohn og John, ingen Ander.
Jeg vilde ret ønske det var velover-
staaet med Marie, thi hun er jo igrun-
den ikke noget stærkt Væsen; men
Gud hjelper hande vel denne Gang og-
saa. - Jo I har rigtig turet dernede
nu, da I ere blevne saa forskrækkelig
afgjort, er vel Kjøbenhavn blevet til
et Himmerig paa Jorden, ei saa? jeg
haaber at hverken Du, min lille Niske
eller Din kjære Vardus lader Jer be-
daare af al den Virak der er faldet
i Jer Lod i den sidste Tid, men at I
Begge smukt give Gud Æren. Fra Ham
kommer dog Alt hvad vi ere istand
at udrette. - Jeg skal hilse fra Tante
Kühle, fra hvem jeg idag har Brev.
Du seer at Papiret er fuldt, og des-
uden venter Kolbein paa mig, altsaa
Farvel og Levvel!
Kjærlig, Hilsener fra Tante, Cou-
siner, Slægt og Venner, men først
og sidst fra Din hengivne Onkel
Alexr Grieg
end Maalet. Men det gjælder
her som ellers: Giv Tid!
og driv ikke Bevægelsen
ud i Unatur. Saa vil
nok Naturen selv hjæl-
pe til, at Pæren mod-
nes efterhaanden. Bjørn-
son har jo aldrig forestaaet
Landsmaalets Skjønhed,
ellers kunde han ikke kom-
me med saadanne Citater
af enkelte Ord, Synes jeg.
De kan jo mødes med
Hundreder af vakkre Ord
og hele Maalets Musik.
Nei nu prestissimo til
Toget. Farvel kjære
Edvard! Hils Nina!
Marie hilser Eder begge
kjærligst Din
Frants.
kost er kraftløs, og fugl smager
omtrent som fisk! Er det
noget rart i at man da lærer
at værdsætte god mad - blive gour-
mander? - Hvad? - Nei!
Poetisk er det ikke, det skal
Gud vide, men det er godt lel!
Hjertelig hilsen fra Olaf Schou,
min hustru ser jeg først iaften,
men hun kan vel faa hilse for
det, hun synes det er saa hyggeligt
at de skriver til os! - Og hils deres
frue og Herr og fru Beyer fra dres
hengivne
Halfdan Cleve
Tid, før hun er helt sig selv efter en
Operation. Det maa nu være stor-
artet at ture Jul i eget Hjem i
Norge. Sandsynligvis er I alle sam-
let der, og da ved jeg, at der er Jule-
stemning. Herinde trasker vi om-
kring i Sølen og kjøber alle vore
Penge bort, og vi er for udmaset
til at være rigtig glade. Kristiania
er ingen rigtig Juleby og har aldrig
været det. Tænk, hvor mange Jule-
aftener vi har oplevet sammen
i Paris, Kjære Asta. Der var even-
tyrlig Fest og simpelt væk Lyk-
salghed hos Eder, og Rangelen i
Kirkerne bagefter til langt paa
Nat. Ingen snusfornuftig Tanke
paa Morgendagen. Ja, saa vil
jeg da ønske Dig og alle Dine, Mand
og Barn er rigtig glad og festlig Jul!
Og hvis Du er hos Jonas og Thoma-
sine, saa maa du ikke glemme
at hilse dem og ønske Dem glæde-
lig Jul allesammen, Elizabett, Mons
og Erik fra Din og Eder Alles
Harriet Backer
saa vær saa snild at sende
mig den med næstegang
Bergen kommer Westover.
Maaske hr. Studiosus Reimers
allerede har givet Dig en
lille Hilsen ifra mig i den
Anledning. - Vi er her
i Harmonien begyndt og
det lover at ville gaae ret
brav. - Beethovens 7d Synfoni.
skall slutte første Concerten,
og Webers Oberon Overture
aabne Saison. Desuden
har vi Tannhäuser Choret,
en Duett af Don Giovanni
ano noget at Mozarts
Divertimente i D. for Sextett,
2 Viol. Viola 2 Horn og Contrabass.
Hr. Advokat Smedal,
Staar ikke paa at skrive "Utenrikspolitik" naar alt lægges
foran en! Her har jeg nu faat oversat ordlydende det De vilde ha ind,
og strøket det De peker paa. De skulde ikke gjøre Nar av mig,
jeg har ikke slikt ofselig Navn. I Grønlandsaken er det ikke
mig som har skrevet 5 vektige Bind.
Deres ærbødige
Knut Hamsun.
21/6. 40.
Brevet til Ribbentrop herfra imorgen.
Min kjære Valdemar!
"Jasaa –!" Se det var
indholdet af min første reflekterende
tanke, da jeg modtog Dit brev med
de to konvoluter og de to kort.
Hvad jeg videre tænkte, husker jeg
ikke saa nøie, men konklusionen
blev, at overraskelsen var glædelig,
og at jeg følte en heftig lyst til
at sende Dig en hjertelig lykønskning,
den Du hermed modtager med an-
modning om at lade en del af den
tilfalde Din familie. Jeg ved ikke,
hvem det var, der skrev eller be-
Os 23 Juni 80
Kjære Fætter!
Siden modtagelsen af Deres Brev af
17D. har jeg til Dato slaaet Deres Affærer af
mine Tanker, maaske nærmest fordi jeg er
bange for at kave og bringe Ugreie i Andres
Sager; men da min Vært Hansen idag gav
nogle Udtalelser tilbedste, vil jeg dem ikke for-
dølge. Der var Tale imellem os om at Forlan-
gendet har været 2000 (jeg tør ikke vide bedre);
dette er efter Hansens Mening slet ikke dyrt;
han vilde ikke kunne bygge det for den Sum,
endog nu omstunder, hvor der er gode Tider at
bygge i. Huset er blot cr 24 Aar gammelt,
meget godt vedligeholdt, har Kjælder, Fjøs til
2 Kyr. Hansen skulde vel have Vit paa Bygge-
greier, da kun for nogle Aar siden efter Branden
byggede Vaaningshus og Krambod og nu har
opgjort sin Plan til et nyt Hus, som han vil
bygge, naar han kan faa sælge sit Handelssted. -
Hvad Beliggenheden af Godset Angaar, saa
maa jeg sige, at den ikke kan ønske bedre;
12)
blir jo ikkeHandelsvare
også der blir intet Marked 
som Fritz Thaulow havde – 
Og jeg kan selv ikke mer 
i Tydskland virke for 
Salg – hvilket der er nødvendi
– Mit omtrent sidste 
Barn Badebilledet – er 
jeg som Moder ængstelig for 
og vilde gjerne have Kritik 
over det –
Levvel og tusind Tak 
for dit utrættelige Arbeide 
og for de mange opmuntrende 
Breve. Dinog på snarli 
GjensynDin hengivne
Edvard Munch
14. november 1939.
Kjære Ingeborg,
Takk for boken din. Jeg har altså lest den, 
men jeg ma jo tilstå, den har ikke kunnet forandre mit 
syn på grundtvigianerne og høiskolmenneskene. Så det 
stykket som jeg nød, fullt ut, det var episodene med 
familien Feddersen. For dem har jo jeg også truffet og 
rømt som for bare livet fra deres åndelige fellesbadning.
Nei, Grundtvig og Ellen Key, dem greier jeg ikke på noen
måte. Du får tilgi mig min mangel pa forståelse; du 
hadde vel kanske ikke heller ventet bedre av mig.
Det er så lenge siden jeg sa dig – sisst du var 
i byen var altså jeg inne til Olav Duuns begravelse. Nu
må jeg reise inn på onsdag og blir over helgen iallfald. Men
hvis du ikke skal inn
til Lillehammer
akkurat på dagen den 20de, men
kunde vente f.eks til 22de, kunde du da ikke komme hit
til middag så jeg fik være sammen med dig litt. Du
tiget at henføre tæppets udførelse til det 12te aarhundrede
hvorimod intet kan siges om dets herkomst og tidligere
anvendelse. Efter formen at dømme maa det have været benyttet
som vægtæppe og kan have havt en betydelig længde. Hverken
i formbehandlingen eller ornamentikken er der noget som
særlig henpeger paa norden, hvad dog ikke er til hinder for 
dets mulige nordiske oprindelse. - Uførelsen er i dette som i
lignende tilfælde udført paa opretstaaende vævstol, den saakaldte
"uppstadgogn". Denne ældgamle primitive væveindretning har
her i Norge været i brug til langt op mod nutiden, ja for
visse slags tæppevævning benyttes den, som vi senere skal se,
endnu den dag idag. - Brugen af vævede tæpper synes at have
holdt sig op gjennem tiderne. Ialfald omtales i regnskaber-
ne for Bergens kongsgaard fra 1516-23 blandt de gjenstande,
der tilfaldt høvedsmanden efter en henrettet forbryder, fire
gamle norske "Bonede" (vægtepper, bunader). Efter haanden ind-
skrænkede man sig til at behænge vægen bag høisædet med
saadanne tæpper, hvorfor man ogsaa ofte finder benævnelsen
"Høisædetæpper", vægtjeld, stuebunad. - Selvfølgelig var bonden ude
af stand til at udføre arbeider, der i nogen maade kunde sam-
menlignes med de prægtige tapeter, hvis tilvirkning allerede i
den senere middelalder naaede en særlig høi grad af fuldkom-
menhed især i Nederlandene, og fra  det 15de aarhundrede
spredtes rundt i Europa, hvor de overalt vandt det største
bifald og paa mange steder gav stødet til en lignende fabrika-
tion. Men de hjemmevirkede tepper med figurfremstillinger, som
man fra slutten af det 16de aarhundrede træffer paa rundt om
i byderne for.ex.pl. Telemarken, Valders og Gudbrandsdalen, viser
dog at tidens forkjærlighed for deslige prydelser har vakt lysten
til efterligning, og at man med stor iver og ikke uden held har
give sig i kast med arbeidet. Høiest blandt kustindustrimu-
seets
senere?
tæpper staar et med TORO RASMUSDAATER 1613 og indskriften:
"S JOHANNES: I DET: HAND: BLEF: HALSHOGEN: FOR: EN: HORE: DANDS:
mærket stort og meget smukt figurteppe, fig II (2 m. høit og 1 1/2 m. bredt)
hvis midte optages af en bordcene, hvor en mandlig skikkelse med
krone, altsaa vel kong Herodes indtager for sædet, medens ne-
denunder sees et dansende par og en mand, der blæser paa en slags
horn, samt endelig tilvenstre Herodias's datter, der gysender
viger tilbage for døberens afhuggede hoved, der af bøddelen (af
hvem kun den ene arm og det ene ben vises) rækkes frem mod hende.
Alle personerne er i modedragter fraa dronning Elisabets tid, og det
hele giver saaledes et intresant tidsbillede. Paa bordet ser
man runde trækar paa lav fod med smøropsatser af komisk form
25.11.01
Kjære Grieg!
Ja nu har vi i 8
dage arbeidet med slaatterne.
Han kan mange, om end
jeg synes at de er lidt
monotone. Jeg vælger selvfølge-
lig de bedste. Det er fordet-
meste Gangar og Spring-
dans han kan. Jeg har
nu så nøiagtig som mulig
nedskrevet 16 stykker.
Hvor stemningen er lidt
spanske Tonekunst derimod er et aldeles jomfrueligt
Terræn, der venter pa kunstens befrugtende Livselement,
for at bringe for dagen Aabenbaringer fra det Skjønnes
Verden af Høit Værd. Sag Sangen lever paa Folkets Læber
og havd Spanjen saasant en Lindeman, vilde de herlig
ste Skatte se Dagens Lys. Nu! der er jo en og anden
Componist som imellem gjør et ganske heldigt Greb
paa dette Felt, men er en da ikke kommet til fuld Bevidsthed
om, hvad man ejer. Jeg skal senerehen sende Dem nogle
spanske Sager. Hvad De imidlertid maa love mig er, ved
Leilighed at sende mig Deres Fotografi med Paaskrift. Jeg er
svært glad i autografiske Erindinger. - Og saa en venlig
Hilsenfra Deres hengivne
E J Gamborg Andresen
Min ærbødige Hilsen til Deres Frue
3. januar 1932.
Kjære Nini,
Takk for kortet dit. Unegtelig er det fristende 
at tænke paa at rømme til Holmgil en stund, men jeg har 
stua fuld selv: min søster som er gift i Stokholm er her 
med 2 unger og de blir ialfald til den 15de, og saa har jeg en 
av Signe Thomas’ smaapiker her og de 2 andre er hos Helene Frøisland 
og en anden av de familierne jeg omgaaes her, saa jeg har en følelse 
av at mindst 100 unger render tvers gjennem hele huset her 
fra morgen til kveld. Imorgen skal her være barnebal, saa 
det er stua paa taket idag – alle ungerne later til at mangle
 noget: strømper og smokingskjorter og klipping og underkjoler og sko – 
og selv har jeg faat begge hænderne saa fulle av utslet saa jeg kan 
neppe holde en pen: fik to primular til jul! Nu har jeg sat 
dem ut i kulden og glæder mig hevngjerrig til at se dem 
fryse i hjel! Det ene med det andet gjør at jeg er saa trætt 
som jeg aldrig har været før, og saa må jeg endda ha en to-
tre selskaper mens Ragnhild er her: hun kjender hele verden 
nemlig og 4 ganger saa mange mennesker her i byen som jeg. Bl.a. Ais 
Ankers. 
Saa jeg vil bare ønske dig godt nytaar og paa gjensyn 
snart!
Din
Sigrid.
Dig til Kjøbenhavn
for at faa Svendsens
navn paa
Nei, Antonie og jeg
harmes ikke over at se
Nina paa billedet.
Kanske Du, naar alt
kommer til alt, har
hun havt mere at gjøre
med musikfesten end
flest af de andre afbildede.
Med protestmødet
Lillehammer 3. september 1920
Kjære Nini,
jeg har tænkt saa evig længe altsaa at jeg maatte 
ialfald faa skrevet til dig og takket for din indbydelse – og 
sagt at deværre neitak – men jeg har ventet paa at jeg skulde 
faa tid og det faar jeg sgu aldrig allikevel. Jeg vilde rædsomt 
gjerne været har dig en tid; jeg vet du ellers gjerne vilde hat 
mig, men jeg synes det er svært venagtig at du vilde hat mig nu
ogsaa, naar du har det slik at din mor er syk i byen og 
du far svak saa du stadig har bekymringer for dem. Jeg vilde 
som sagt frygtelig gjerne været har dig en tid – sommetider er jeg 
næste syk slik længes jeg efter at træffe voksne mennesker og 
jeg længes efter dig – men jeg vet ikke naar jeg kommer til byen; 
i september blir det ikke og Svarstad kommer hjem før den 
tiden. Saa blir det vel til at jeg bor paa Kampen naar jeg 
reiser ind. Forhaabentlig kan det la sig ordne slik at vi kan 
være sammen ordentlig engang – men jeg har en bestemt anelse om at 
min byreise svar blir ingen lysttur netop. Svarstad er ikke 
opmuntret netop av sin utenlandsreise, skjønner jeg – men enfin, 
slik som tiderne er saa faa folk holde sammen som har noget 
fælles at ta være paa. Jeg vet ikke hvad det blir til,
altsammen, men det blir vel til at jeg gaar tilbake til min
Skriver De nogensinde til gamle Pro-
fessor Ravnkilde, tør jeg bede Dem hilse
ham saa venligt fra mig. Jeg holder
et Fotografi i Beredskab, om han vilde
have et, og saa venter jeg taalmodigt
paa at faa hans. Deres gode Ven
store Hansen snød mig naturligvis
trods alskens Løfter. Ogsaa Deres Ku-
sine Frøken Fanny Riis tør jeg nok
sende en Hilsen til. En Søsterdatter
af hende er netop paa Bodø i Be-
søg. Konsul Myklenphort, hvem jeg
for nogen Tid siden havde Brev fra,
fortæller, at det dansk-svensk-norske
Konsulat havde faaet en Datter. Fami-
lien Lercarini har sendt mig sin Tak,
fordi to norske distintissime dame
er dalet ned i Logis hos dem. Ja
tænk, om vi en god Dag kunde da-
le ned der igjen! Var jeg Dem, var
det ingen Sag, De kan gjøre, hvad De
vil, og være, hvor De vil!
Undertegnede har af redaktør 
Hammer modtaget ialt 200 kroner
for «fru Bæckström»
Edvard Munch
Paris 25/7 96
Kjære Jappe
Jeg var innom Dig men 
traf Dig ikke. Jeg blir fredløs
af alle udstillingerne nu 
reiser jeg atter nedover til
Kysten jeg skulde bare udrettet 
noget – Jeg ser Du vil
næste gang skrive om min 
Aasgaardstrandperiode og livsfrisen
–	Det Da der er mange
Tak for alt i det gamle år -
for alle de skjønne "kjærminder"!
de vokser og trives og bringer vår
på forhen så golde tinder -
Min nytårshilsen og tak til dem,
der gav mig blomsten i eie;
o, måtte den finde sit rette hjem
og fredes på vore veie!
Jeg beder og håber, det nye år
vil bringe dens givere glæde, -
at sol må gå op over evig vår
og lykken til alle sprede.
nye baner brudt. De lader det
gamle system falde i deres bog.
Ja lykke på reisen! Dets afdankede
repræsentant går til havet for
at sætte sig der og fæste sit famlende,
hvileløse blik på dets urolige, vi-
gende, stedse skiftende overflade.
Så har det været alle dage i hans
indre. Et skvulp af skumbølger
der brister og skylles tilbage, det er
hans livs historie. Det har ingen
frugter sat, intet mærke i det
tørre sand, det har kun tæret på
ham selv og hans nærmeste. "Som
et menneske sår, så skal det og høste".
Ja hans nærmeste! Og hans hustru!
Hvor gribende rørende, alvorsfuld
manende er ikke denne skikkelse,
og hvor oprørende hvor over al måde
tungt, at livet skal kunne forskus-
le en ædel natur således. Men det er
sandt. Det er en af de former, et stak-
kels menneske
kan
antage der bringes
den anden side saa rigt udstyret med træffende
og aandfulde, retledende og tankevækkende
bemærkninger og redegjørelser, at det ikke
kan undlade at virke i den forønskede
retning. Specielt tiltræder jeg overalt Deres
egne kritiske noter til forgjængernes ar-
beider og anskuelser. Fortsættelsen af Deres
studier imødeser jeg derfor med ligesaa
megen personlig som saglig interesse.
Gaar jeg derpaa over til Deres brev, saa
fastholder ogsaa jeg indtil videre paa min
side min opfatning af Byron og hans
meget omskrevne digt. At en biograf
gjør sig al mulig umage for at modbevise
beskyldningen for homosexualitet, veier
i mine øine aldeles intet: man bør jo ikke
glemme, hvad en saadan beskyldning i
de flestes øine indeholder, og hvor uforenelig,
ja komplet uforstaaelig den i de flestes øine
vilde være
i samklang
med en ophøiet digternatur. Tvert-
imod biografens anstrængelser minde, synes
mig, nærmest kun om sætningen «qui
excuse, aceuse».
Kjære Gustav
Er posten som restaurator (s.k.
konservator) ved Kunstmuseet besat
eller foreligger indstilling?
Hvis ikke vil jeg - som jeg
også skrev til Munthe - varmt an-
befale, at man vælger en mand, som
så godt forstår sit håndværk som
A.H. Sørlie. Fordi om han ikke
bor i Kr.ania, kan han kanske
komme i betragtning lige vel?
Eller er det kanske bare malere fra Lysaker,
Xania 17.11.1901
Kjære Grieg!
Knut Dale er kommet.
Idag reddet 2 slåtter fra forglem-
melsen. De er ikke så greie at
nedskrive. Små spræt og triller
der er som en liden ørret i et stryg.
Når man skal lage dem er de
borte. Knut Dale er en inteligent
og solid spillemand. Af og
til havde han nogle vendinger,
en blanding af 2/4 og 6/8 dels takt som
bragte mig til at le høit af glæde
- noget der meget sjelden hænder.
Han lader til at have mange
Hv. 8.5.33
Og bladi ser eg ingenting no.
Um Leif Eirikson-monumente
Det var litt med same han
kom berre. Skal tru koss kunstnaren
tek det her?
Av bladi idag ser og det
gjekk som eg ottast. Ronald Fangen
og Refling Hagen fekk Mohr – ikkje
Krokann.
Fangen hev vistno fenge kring
30,000 med dei 4,500 no.
et lys mindre for Norge
at kaste sin skygge over
for siden at angre og sørge!
8/4 Sligt vaarveir. Fandt
hvidveis og gaaseunger,
havde familien til
middag. Onkel Chr.
er blit bedraget af et
ingeniørkomplot for
næsten 300,000 kr. paa
skjærpe-kjøb. I den
anl. saa vi Kristen
Nygaard igaar.
9/4 Don reiste med hurtig-
toget til Kristiania.
Jeg kjøbte vaarhatter til
Leni og Siggen - saa til
en elendig kone - glæded
Berlin 7/2 1902
Kjære Aubert.
Menzel sidder foran
mig
og
Maleren
jeg
kan
ikke
undlade at notere det da når
han jeg skriver til en Kunsthistoriker. 
Jeg han skal netop betale 
Opvarteren –
Jeg har sendt 550 Kr til 
Folkebanken efter at have 
fået udbetalt Assurancesum-
men af Olaf Schou – Det 
glæder mig at kunne fortælle 
at Sommernat (de tre Småpiger
Kristiania 19. december 1902
Kjæreste Dea!
Hør, pigelille du maa
ikke skrive mig denslags kompli- 
menter til - det gaar, by'r lady, det 
gaar ikke an! Du skulde bare
se, hvor jeg rødmer, naar jeg læser 
dine breve - og saa indtræffer de
altid paa dage, da jeg føler dem
ligefrem som den blodigste ironi 
- kanske fordi jeg hver eneste dag
vilde føle det som ironi, at man
komplimenterer mig. Af mama
er jeg saa vant til at høre, at
jeg er en Guds engel - guldforgyldt
baade udenpaa og indeni, og det
forgyldning, der kan taale at
vaskes; men det er nu den illusion
utføres,- vi havde megen glæde af slike sam-
taler, men mere blev det desværre ikke til, -
og hans sidste brev til mig (8 dage før han døde)
var nærmest en mild bebreidelse, fordi jeg end-
nu ikke havde vist ham nogle prøver paa illu-
streringen, som jeg vistnok havde lovet (en viss
person havde ogsaa dengang indbildt ham at jeg nu
var bleven "lei af" "Driftekaren", - efter at jeg hav-
de gjort nogle forsøk paa illustrering; - dette var
"grebet rent ut af luften, - hvis der ikke ogsaa laa
værre bevæg grunde bak - ogsaa). -
Jeg fik ikke anledning at fortælle Kinck
at dette var løgn - jeg holdt jast paa
at skrive et længere brev til ham, da jeg
fik telegram fra hans døtre, om hans død.
Da Kinck ved nytaar 1912 skrev til mig og
bad mig om at illustrere en af hans noveller,
saa svarte jeg straks - ja, - og jeg gik igang med
"utkast", - og efter samraad med ham blev
de da til disse første - nu bortkomne illustrationer
Maleren
Hr Eilif Peterssen
Stipendiekomitéen
Kunstmusæet
Forfatter-
foreningen
Undertegnede foreslår følgende li-
ste til Forfatterforeningens styre-
valg: Formann: Peter Egge. Sty-
remedlemmer: Gunnar Larsen, In-
geborg Refling Hagen. Medlemmer, 
som ikke kan være tilstede på For-
fatterforeningens møte anmodes om 
å stemme skriftlig. 
Nini Roll Anker. Sigurd Hoel. 
Kristmann Gudmundsson. 
Jakob Sande. Jens Thiis. 
Sigrid Undset. A. H. Winsnes. 
Arnulf Øverland. 
(arbeiderpartiet) avholdt ord
kes jo noksaa meget af trist Veir,
som hindrer alle Ture. Maatte
Du nu ogsaa være kommen
godt ind i Dit Arbeide saa gaar
Vintertiden snart for Dig ogsaa.
Og naar vi saa snart kommer ud
i Januar og Februar, saa lysner
det, og med Lyset kommer ogsaa
lysere Stemninger indvendig ogsaa.
Som Du ved, har Marie og jeg
rømt til Skogen, hvor vi har
det fortrinligt i enhver Henseende.
Ja Marie er nu draget endnu længere,
da hun over 2 Uger har været i
Aalesund for at passe Gabriels og
Hennys Børn og Hjem, medens For-
ældrene er med en liden 6 Aar gammel
Datter i Xania, for at lade hende
operere for en Hoftefeil. Jeg fik
netop igaar høre, at Operationen er
lykkelig fuldført, men endnu er jo
ikke al Fare over. Lægerne er flinke
nutildags, - det er jo rent utroligt,
hvad de tør indlade sig paa. Marie,
Stakker, har det ikke godt deroppe.
til mig og blev sammenholdt med
hverandre. Det viste sig da, at
alle ting (undt. spisestuestolene)
var belagt med et eller flere
navne, som udtryk for ønske
eller villighed. Villighed blev
straks sat tilside for ønske;
men endnu stod ofte flere
ønsker paa samme ting. Saa
var vi herværende søskende sam-
men en aften og afgjorde sagen.
For flere tings vedkommende
trak en af de ønskende sig tilbage,
fordi den andens ønske syntes
mere begrundet. Du fik feks.
speilet uden lodtrækning, skjønt
Sofie ogsaa havde ønske om det;
men da jeg nemlig sagde, at du
sandsynligvis vilde have det paa
soveværelset, mens det hos Sofie
Kjære Grieg!
Som Du ser er der ogsaa
Udsigt for os at faa høre noget
"Götterdämmerungagtigt" (ja mindre
kan det vel ikke blive) ved denne
musikalske-daklamatariske Underholdning
som Klingenberg skal blive Vidne til
paa Søndag.
Hvem denne Richard Wagner er, maa
Fanden vide, han maa i
altfald være et Kvai paa godt Dansk.
Jeg tænkte ved at vente saa
længe med at takke Dig for Din
udmærkede Attest, at jeg skulde
Minds meddele Dig Resultatet
om Stipendierne, men da endnu
Fredag Efterm:
Kl.2½.
Det er saa mørkt at jeg nep-
pe kan see at skrive, ikke desto-
mindre vil jeg dog forsøge at slutte
min Epistel til Dig, mit Niskebarn!
medens jeg endnu er alene paa Con-
toiret. Jeg har at takke Dig mange
Gange fra Schediwys for Dit hyggelige
Brev. Gamlingen læste det paa Sengen,
medens jeg sad hos ham, og det lod til
at glædedeham meget, Stakkels
Mand! han trænger til lidt Opmun-
tring, hvorfor jeg ogsaa besøger ham
flittig for en liden Stund. Jeg synes
nok de blive temmelig gamle Begge,
dog gjælder dette fornemmelig Fruen,
der sløves mere og mere forekommer
det mig. Gud give at de Alle maatte
nu faae beholde lille Gutten, og at han
maatte blive til Glæde. Jeg er saa
bange at han ei taaler at blive gjort
for meget Væsen af Hans Moer er et
elskværdigt Væsen, hvem jeg under
alt godt. Jeg maa nu hilse Dig fra
vor kjære Alexandras Grav; nu er den
forværet for Vinteren. Knud har ar-
beidet et heelt Huus, der er kommet
over Korset, og Graveren har dækket
Ephaven med Ene, for hvilket Arbeide
han drillede mig for en Ort, medens
Schediwys kun betalte nogle faa Skilling
for Jacobs. Dog - den var ham vel undt
for den lille Skats Skyld. Naar For-
aaret kommer skal hun faae et snukt
Rosentræ paa Graven. Her dø en Mæng-
de Børn i denne Tid. Gud holde nu
sin haand over den eneste lille Skat
vi beholdt til denne Tid. Hun er, Gud
Par Ord med Dem før De
Drager, men træffer jeg
Dem ei, saa ønsker jeg
Dem al Succes i Eng-
land og kommer De
til Paris saa vil De
finde mig 16 Rue de Sèze
og altid villig til at
gjøre det lille jeg kan
for at være Dem behagelig.
Med venlig Hilsen til
Deres Hustru er jeg
Deres hengivne
Alexander Bull
Adr Hr. C. Rabe
Tirsdag Aften
Kjære Vigeland-
tak for det De sendte
mig med Johan - det var rart og
nydelig og jeg blev svert gla over
det.
her er det avgjort, at Johan
skal overta verftet her ute alene-
det blir en stri tørn til at begynde
med, men det er godt det gik slik