MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
9/12. 46.
Kjære Tore,
Tak for dit Brev. Og Tak for Det Bästa.
(Jeg blev stygt plaget med de forrige Numre,
Oktoberheftet blev stjaalet i Posten og
jeg
maatte
faa rekommandert begge Hefter senere.)
Ja nu er altsaa du ute igjen! Saa længe
det varer. Jeg er ingenlunde tryg, saa politituktet
som vi er nu, du ser vel hvor de huserer
frem og tilbake med mig for at faa mig fri -
og endda blir det bare Politiavgjørelse men
ikke Dom.
Naa, jeg tier med mig, men Arild stakkar
skal gaa her i aarevis av sit Liv og ruineres.
- - -
Jeg vet ikke at faa git dig Besked, du
har ikke Tf. og om jeg telegraferer faar du det jo
ikke i dagevis. Det bedste er at jeg gir Fru Schmidt
Underretning. Naturligvis maae
jeg
til Fru Schmidt, jeg er
for gammel til at ligge paa Sofa nu, jeg fryser i min
Aareforkalkning, Tær og Fingrer mere og mere stive. Jeg
vil helst komme paa Baat, saa faar du spørre hos
Fru Schmidt litt før Jul, kanske et Par Dager før Jul, jeg
vet ikke selv naar Baater gaar. Jeg skal prøve at faa bedre
Briller, jeg ser daarlig. Hils de alle. Jeg kommer en Dag. Papa
eller tar vare pa den. Ialfald, så får du jo
mine ønsker om godt nyttår innen 1949 er blitt 
altfor gammelt. Måtte det nye året arte sig 
bedre end det ser ut til i øyeblikket!
Mange hilsener
din
Sigrid.
Mine kjære to smaa Venner!
Ved Bittens Afreise lo-
vede jeg hende omtrent:
ikke at sende syltæde
Kramlefugle til nogen
for ikke at stelle og øde
lægge mig mere end nødven
digt. Men dette halve
Løfte kan ikke forhin
dre mig fra at gjøre
en liden Undtagelse
med mine egne Børn,
saa meget mere, som
Far og jeg er paa det
rene med, at der i Aar
ingen Julekasse kom
mer hverken til Den
ene eller Den anden.
Det er ubehageligt, at
jeg, med Undtagelse af
dem, jeg sendte Benedicte
frisk fortiden, Sigurd Christiansen har sit arbeide paa posthuset 
o.s.v.) Egge har begyndt paa en større romancyklus, syntes at 
hadde hverken tid eller kræfter til dette arbeidet igrunden og har
desuten tjent sin vernepligt i foreningen – men tilslut gav han
sig altsaa –. Men ingen maa altsaa la være at stemme nu –.
Mange hilsener til dig og dine
din
Sigrid Undset.
saa rent Sprog som i Vaage.
Desværre tog jeg feil i at G. havde
begyndt paa "Boka" igjen. Han holder
bare paa med en artikkel. "Jeg kan
ikke skrive paa Boka, naar jeg ikke
ved hvad jeg skal skrive i den" sa
han trist igaar, da jeg spurgte. x
Idag skal han til Dr. Daae
for Halsen og Næsen igjen. Det er
ikke bra, om det end er meget
bedre end ifjor. Tuftens arm
er uforandret.
 (onsdag) 25.11.03
Jeg har nok skrevet feil Dato nogle
Dage; det gjør jeg saa ofte. Idag straalende
Sol. Var igaar i Byen. G. ligesaa. Men
han kom ikke til Doktoren. Var hos
Nissens til Kaffe. Katty Anker Møller
havde ogsaa skrevet til Fru Nissen
Kjære Aslaug og Vilhelm
En hilsen fra oss alle her,
vi har det utmerket, skjønt
sol, måne og stjerner fremde-
les er meget sparsomme med
å vise seg. Fjelltoppene ser vi
av og til som drømmebilleder i
tåken, men hittil har det ikke
vært fristelse til for lange turer
Hansteensgt. 2 IV
Kjære Direktør Thiis
Julehelg er netop sendt
mig, tusen Tak! Der er
et Par Feiltagelser med Hen-
syn til mine Billeder.
Barnedaap i Stange Kirke
findes slet ikke i Rasmus
Meyers Galleri men tilhø-
rer Ragna Nielsen. Og det
andet Billedes Titel er ikke
Søndag; men Lekseover-
høring. Den ældre Bror, som
er kommet ind fra Mar-
ken i Arbeidsklær hører
sin mindre Bror i Leksene
Boken han holder kunde al-
drig være Andagtsbok; men
eller anden måde benyttes til offent-
liggørelse, ifald sådant ønskes. Hvad
jeg skrev om Deres bog var min fulde
hjertens mening og den har jeg ingen
grund til at lægge skjul på.
I stort hastværk tegner jeg mig
Deres særdeles forbundne
Henrik Ibsen.
Professor
Dr. V. Bjerknes
Snefugl
Mysuseter
Otta
jeg i Kristiania samme dag, som jeg traf Dem, - de var
paa vei mod syden for helbredens skyld, og vi blev ifølge
- og er endnu ifølge. Af disse fik jeg da laane en del
penge, - saa jeg slap at være ræd for at pengene slap
op saa snart. Nu er det 4 1/2 maaned siden vi reiste
hjemmenfra, - og nu begynder pengesorgerne at indfinde
sig igjen - paa grund af "omstændigheder", som jeg senere
skal komme tilbage til. -
Vi reiste da til Italien - efter et kort ophold i Villach,
"Madonna" taalte daarlig ristingen paa togene, saa
vi maatte tage reisen i smaaportioner - af hensyn
til "omstændighederne". - Jeg fik jo finde mig i det.
Jeg fik jo se megen kunst i Italia, - men der be-
gyndte ogsaa reisens besværligheder. - Jeg var næsten
fri den slemme forkjøling og hosten, som jeg begynte
reisen med, - men da vi kom til Italia - i slutten
af oktober, var der trykkende varmt, og vi var ufor-
sigtige nok til at sove en nat for aabne vinduer, -
og blev overfaldt af en myggesværm, medens vi sov
tungt (efter et trættende besøk i gallerierne). Vi fik
en masse myggestik paa hænderne, armene og
ansigtet, og vi hovnede slik op, at vi næsten ikke
kjendte hinanden igjen, - og kort efter fik vi frygtelig
feber. Vi burde have været mere forsigtige; thi allerede
Lillehammer 8/10-1919.
Kjære Collett Vogt
Tak for Deres brev. Ja, jeg vil 
selvfølgelig gjerne være med i et riksmaalsvern, 
men jeg maa jo helst vite, hvad det gaar
ut paa og hvordan det skal arbeides, for
man skal vel ikke bare sætte sit navn 
under nogenting?
Som De vet, er jeg paa mange maater
svært bundet – jeg kan f.eks. ikke reise
hjemmefra paa et aars tid (Det er hvad 
jeg har imot at kvindfolk skal ta del
i offentlige anliggender; de av os som lever under
normale forhold og har familie, kan allikevel
Vi bodde sammen på hotel Parn, og
var uavladelig i kontakt - hun sløifet som
jeg en hel festaften i det svenske teatret, og 
vi satt sammen oppe i tårnrestauranten
den kvelden og så salen gå ind over
den vakre byen og slette landet; og alle
skyer på var private himmet er 
heldigens bortblåst.
Mine to mirkeligste plivelser
var utferden til Kier's byd sammen
med proftssor Maneisuen og fine og
en del andre nordiske forfattere. Det
Barrige, strenge landskapit - de alvorlige,
tunge finske bønders ansikt, fisten de 
gad for ors i kommunelokalet, og tilslutt 
besøkret i stua, hvor Kris døde og berøket ind 
graven - den hivste lille kiskers, hjerkene, 
sjøen Anking og menigheten, som stille
toget ut efter gudstjensten. Det var langt 
fra Norge likevet bare norderk.
Det annet var opførelsen av 
Vildanden pi det finske teatret. En
sma og en Hedvig, sa fullkomment
saa meget Arbeide som i de nord-
ligere Regioner. Herhjemme er alt
ved det Gamle. Jeg tør give mig
selv Karakteren for at være flittig
Gut, og vi har i Høst havt og har
fremdeles jævnlig meget Arbeide.
Dette letter jo paa meget og mangt
kan du vide. Forøvrigt opholder
jeg mig hele Dagen paa mit Kontor,
en bitte liden Hybel, men saa
hyggelig og varm. Der er mange Dage
hvor jeg slet ikke kommer mere
om Døren end hen til Raadstuen
tilbage. Det er forlidet, det med-
gir jeg, men Maven befinder sig vel
Humøret er udmærket. Dog skal
ikke nægte for, at jeg i disse
Dage, da vi har det saa svart
og mørkt, da der næsten ikke
er Dag, men bare Morgen, Aften
og Nat, overfaldes af en ganske
Anbefaling.
Undertegnede, der har havt Johannes N.
Dvergsdal i arbeide af forskjellig art, - kan
bevidne, at han er en usedvanlig sterk
og alsidig arbeider, der ikke er rædd for
et haardt tak, - selv om det skulde være
farligt for liv og lemmer. - Han har
nok prøvet lidt af hvert i Amerika, -
og derfra skriver sig antagelig hans ufor-
færdethed og raadsnarhed i vanskelige situ-
ationer, - noget der kan vel med under et
arbeide, jeg havde med at heise op stenblok-
ke paa en høi mur i bratt terræng med en
stubbebryter, der stadig vilde "kaste sig over"
eller "tippe", naar de tunge stene slapp
taket paa murens ugjevnheter. Han ud-
viste da stor praktisk sans - foruden, - som
før nævnt: raadsnarhed og uforfærdethed, - i dette
farlige arbeide. - Jeg blev selv engang
under dette arbeide - paa grund af min
egen uforsigtighed - sammen med en tung sten
kastet over 6 meter gjennem "løse luften";
og det skyldtes Johannes Dvergsdals aands-
nærværelse, raadsnarhed og usedvanlige kræfter.
er det No4 eller Dit Nummer som
jeg fandt i Avisen
See saa, min kjære Edvard! nu
maa jeg sige Dig Farvel og løbe
min Vei. -Lev nu godt,
og vær hjerteligen hilset fra
Alle i Hjemmet ved
Din hengivne Faer
Alex v. Grieg
Lillehammer 28. mai 1932.
Kjære Nils Collett Vogt,
Tak for Deres hilsen til min fødsels-
dag – jeg blev saa glad for at høre fra Dem! 
Mange hilsener
Deres hengivne
Sigrid Undset.
Nørholm, 9 Mai 1929.
Hr. Bergendahl.
Jeg kryper indpaa en Stol for at
sende Dem disse Par Ord, elendig er jeg
og elendig blir jeg. At faa en haard Influ-
ensa som Olding er ikke det samme som
at faa den i Ungdommen og være like god
igjen om en Uke. - Nei Tore kan nok
ikke "gjøre" Europa med Dem i Deres Baat,
han gaar paa Middelskolen i Valdres.
Kunde De ogsaa selv opdage en anden
Utvei end den Turen saa tror jeg De
stod Dem paa det in the long run, vel
nok er De ung, men Tiden, Aarene er
kostbar for alle. - Jeg kan virkelig ikke
sætte Griegs Damer i Arbeide, jeg har intet
der at si, nei, nei, nei, De har rare
Ideer. - Saa nu stopper jeg og lægger mig igjen.
Jeg maa vel reise hjemmefra en Dag til et
Solland, De kan sende det Dokument hit til Under-
gik imidlertid først lørdag aften kl 10, men vi
saa ikke noget til ham _ havde kun diverse
telefoneringer fra kreditorer, som vilde have fat
i ham, og som bad os garantere, hvad vi selvføl-
gelig ikke gjorde. Men nu er han som sagt afsted
med mange gode anbefalinger i lommen og hel-
digvis en maaneds søreise til at hvile ud efter al
ranglen, ellers tror jeg, han fik klimatfeber med
det samme, han kom derover. Den sidste maaneds
erfaring har ikke givet mig stor tillid til fremti-
den. Men man ved jo gudskelov intet, og livet byder
paa mangeslags overraskelser. 
Ogsaa om Ingo faar jeg skrive lidt, før jeg slutter.
Jeg havde nemlig mandag en lang og meget
elskværdig visit af rektor Knudsen, som var
i Bergen et par dage til sin søns bryllup. Han
talte udelukkende om Ingo, om hans forhold
hjemme, paa skolen og blandt kameraterne. Han
syntes nok, det havde været vanskeligt mang en
gang, og endnu følte de sig paa langt mær tryg
ligeoverfor Ingo, som i smaating ofte var dygtig
Sandefjord 10 - 6 - 1902
Hr. Edvard Grieg 
Gjør mig den glæde at meddele mig,
hvorledes De vil, at Deres fædrelandssang
skal opfattes. Jeg skulde nemlig, naar
tid og leilighed falder saa, ha lyst til
at skrive en text til den. Efter min
følelse og opfatning stemmer ikke Bjørn-
sons Fremad med melodien
Naar deres sang, en af vore bedste,
vore herligste, ikke altid lyder sammen
med "Ja, vi elsker - kommer det sikkert
af, at den mangler en samlende text.
Den har jo en stemning, en udslighed??,
et pastorale, som saa fortræffelig ligger
op til vor folkekarakter, at den med man-
burde være vor selvskrevne
nationalsang.
Jeg stoler imidlertid ikke paa min opfat-
ning, og vilde derfor gjærne høre Deres mening.
Paa mig virker sangen Deres religiøst. Den
er for mig i lige grad en bøn og en tak.
- Jeg vilde hele tiden takket dig rigtig , kjære – men
det blir bare mine ynkelige jeremiader. Du har ret i det,
jeg er saa nedfor at jeg er skamfuld over mig selv - -. 	
Hils Anker saa meget og ha det godt selv da. Jeg
 haaber jeg ser dig, naar du kommer til byen og at du er helt frisk igjen da!
frisk igjen da!
Mange hilsener
din
Sigrid
naar Deres tid kræfter tillader
det enten paa Blackheath eller
andetsteds i London til indtægt
for vore fattige landsmænd?
De vilde gjøre en god gjerning og
glæde alle skandinaver her.
Alt arragement forøvrigt skulde
De naturligvis intet bryderi
have med, om De blot vil love
os at spille, kanske vi ogsaa
turde bede fru Grieg om at
synge - ja De bestemmer con-
certprogrammet
Deres meget ærbødige
A. Grøndahl
Prest ved Den norske kirke
London
Dresden den 10de Marts 1875.
Kære Birkeland!
Herved sender jeg Dig
mit jubilæumsskrift, som Du
dog ikke forpligtes til at læse,
når Du blot indrømmer det en
plads i din boghylde. Heller ik-
ke beder jeg Dig skrive mig til; thi
jeg ved jo at en expeditionssekretær har
mere at bestille end andre mennesker.
Af de andre gode venner håber jeg at
erfare at det nu står bedre til
München, den 22. December 1876.
Herr polytechniker Hartmann!
Såfremt De ikke måtte
være andetsteds indbuden, vilde det
være min hustru og mig særdeles
kært at se Dem hos os julaften
klokken 7.-
Forbindtligst
Henrik Ibsen.
30/4. 47.
Kjære Tore,
beder dig bære over med Brevet igaar!
Hadde jeg ventet til idag kunde jeg ha
spart mig flere av Spørsmaalene.
Hvad er det som er hendt Langen-Müller?
Eksisterer ikke mere, men hvorfor? Nu nævner
du Terrepler i Langen-Müller - eksisterer det
allikevel? Forklar mig Tingen. Fordi om du
vet det saa vet ikke jeg det. Og det er mig som
er det viktigste, jeg har en stor Fordring paa L-M.
- Jeg undres paa om det var Ida Fru V. hette.
- Jeg skulde vært hjemme og orientert mig i
mange Spørsmaal, jeg staar blodig fast for Navn,
Aarstal, historiske og personalhistoriske Gaater som
Salmonsen kunde løst. Men Mama har stængt sin Dør
og stængt Leksikonet inde. Og du har tat mit andre Leksikon
Og her skal jeg sitte og prøve at skrive noget. Jo dere
er saare hensynsfulde, dere tænker uavlatelig paa
at jeg kan trænge mine to Leksikoner i mit Arbeide, og
Mama reiser bort i maanedsvis paa Besøk, og her
sitter jeg som fremdeles skal arbeide uten en Opslagsbok.
- Et tysk Forlag kan ikke bindende avtale noget økonomisk
saalænge det okkupert. Vi maa ha Okp. med paa det.
Papa
Kjære Hulda og
Garborg og Tuften.
Glædelig Jul!
Godt Nytaar!
Tak for det
Gamle.
Gid vi kunde sees
af og til.
Eders
Harriet Backer
365.
hilste pent paa kapteinen og saa rigtig sød ud med
de sprutende røde kinderne sine.
"Staar til hjemme, da?"
"Tak bra."
"Med tante ogsaa? det var noget til dame,
det! vakrere syn har jeg aldrig seet end frk. Louise
Gran i dansen - - nei, der er nok ikke nogen nu-
tildags, der kan maale sig med hende og med da-
merne, som de dengang var! Men det skjønner
ikke dere, barna mine, som har tiden for
dere. Adieu med dere, da - og hils hjemme beg-
ge to."
"Aa du verden!" Karen kunde næsten ikke
vente, til kapteinen var ti skridt fra dem engang -
"Tænker du, Milly, at den væmmelige gamle knar-
ken hørte det, vi snakked om? en skulde næsten
tro det - men pyt! det dør han vel ikke af -
nei se! du - se, der kommer kadet Torp! skal vi
følge ham? undres rigtig, om han er syg idag -
eller kanske de har fri kl. 1 - nu skal vi rig-
tig spørge ham! ud"
"Næ-i", sagde Milly; "jeg maa gaa hjem
mod oversendte jeg til den danske gesandt
i Wien de pågældende papirer, idet jeg
antog at denne embedsmand, nu som tid-
ligere, repræsenterede Danmark også
i Bayeren. Af gesandtens svar, dateret
Vedbæk 14.7. erfarer jeg at dette ikke læn-
gere er tilfældet, men at det danske ge-
sandtskap i Berlin er rette vedkommende.
Til dette anser jeg det imidlertid unyt-
tigt at henvende mig, da man der ikke
kender min underskrift, hvilket synes
fornødent ifølge herr Falbes skrivelse,
hvilken jeg herved vedlægger. Ligeledes
oversender jeg alle de øvrige bilage.
Det er mig ufatteligt at herr Ras-
mussen ikke gennem vidneførsel kan
godtgøre sin ret. Bevises kan det jo
dog at han har tilkøbt sig den om-
handlede opførelsesret og ligeledes at
han derfor har betalt det fastsatte ho-
norar. Under alle omstændigheder ser
jeg mig ikke i stand til at udrette mere
i sagens anledning, så kært det end skulde
være mig at få se herr Cortes bøde efter
fortjeneste for hans skammelige frem-
gangsmåde. - Er vor lovgivning
Om end jeg nu er
over denne min
Handlemaade, sender jeg dog
dette til Dem med det Haab,
at Aander vil følge med
og sige Dem at ingen forfængelige
Lyst har dikteret dette, mæn en
dyb dyb Trang til engang maa-
ske at mo et Ord som
netop kan være det rette, det
være saa til Sorg eller til Glæde
for mig og min Husbond.
Med Højagtelse og Hilsen
Emma Sanggaard
Niels Juelsgade 7, 4 Sal.
29.9.1926.
Kjære Herr Kjær,
Tak for Deres venlige brev igaar. Jeg kan bare svare, De 
er velkommen naar som helst, og jo før jo heller; vi glæder os alle til De 
kommer. (Og jeg har faat ett og andet nyt som jeg glæder mig til at vise Dem) 
Men vi er svært, svært bedrøvet over at høre, at Fru Kjær 
er syk og at hun har hat det saa vondt hele tiden utover. Og vi er ogsaa
meget skuffet over ikke at faa hendes besøk heroppe. Vi ber Dem hilse hende 
hjertelig fra os alle, ikke mindst fra Hansemand. Og jeg vilde saa gjerne, hun 
skulde ha set ham, han er saa søt og saa rar – men fæl ser han ut om dagene 
med to fortænder væk i overmunden.
Professor Magnus Olsens forelæsninger har jeg læst om i avisen 
med stor interesse og da jeg forleden var inde i Oslo et erinde fik jeg til 
min store glæde høre hos Aschehoug, at de alt er under trykning. Det er
visst ikke saa faa som venter paa at faa læse dem.
Saa vil jeg til slutning bare ønske Dem hjertelig vel-
kommen hvilken dag De selv vil komme!
Med hjertelig hilsen
Deres hengivne
Sigrid Undset.
31.
Synsmaade til Grund for Besvarelsen af Spørgsmaa-
let, at enhver Materie, som Lovbogen selv har om-
talt, derved skulde være undtaget fra Begrebet Po-
liti og saaledes ansees udelukkende behandlet i Loven.
Den henviser nemlig i flere Stykker til Politilovgiv-
ningen i Materier, som dog tildeels ere optagne i
Loven selv, saaledes f. Ex. i 3-7-2, 3-11-4 og 5, 3-16-2
og 5-4-1, hvoraf indlyser, at den ikke er bleven sin
Plan ganske tro. Det skjønnes heller ikke, at man
kan opgive noget fælles indre Kjendemærke paa, hvad
man i vor Ret har henført under Kategorien "Politi-
lovgivning", men Begrebet maa tages reent historisk,
saaledes at man for at afgjøre, hvilke Lovbud der høre
ind under Kategorien, deels tager Hensyn til, hvorvidt
Lovbogen har omtalt deres Gjenstand, deels til hvad
den senere Lovgivning har henregnet til Politivæ-
sen, deels til de enkelte Forudsætninger der findes i
denne angaaende bestemte Lovbuds Gyldighed, der
ere ældre end Chr den 5tes Lov. Naar man efter
denne Anviisning undersøger de før Chr den 5tes Love
udgangne Forordninger, kan man henføre følgende
Materier til Politivæsenet, og derfor ansee de ældre
Mennesker, Polakken et stykke af et
Geni med en desværre umenneskelig Indo-
lence, Men Ærgjærigheden vil hjælpe ham.
De kom fornylig her tilbage efter deres
sidste Norgestournée og rejste atter efter
et Par Dage Sydpaa. Jeg tror de foreløbig
skilles for atter hen paa Sommeren at
rejse sammen til - Australien. De
skulde hellere tage til Paris, hvor man
laver Berømmelsen.
Mange Hilsener til Fru Nina
fra min Hustru og
Deres hengivne
Angul Hammerich
Glædelig Jul og Nytaar!
Søndag 10 Febr 1901.
Kjære Edvard!
Det er længe siden, Du hørte fra mig
nu, men Du skjønner nok Grunden.
Jeg har baade Søndag og Hverdag været
saa absolut optaget af Ligningsar-
beidet, at jeg ikke har kunnet give
mig hen til en Stunds Ro med Dig
paa Dine og mine Enemærker. Nu
har Ligningskommisionen omsider af-
sluttet sine Aftenmøder, og det er jo
altid en Hjælp, da jeg derved faar Tid
til at faa fra mig Ligningskontorets
løbende Forretninger og Korrespondence,
som har faaet finde sig i at være
N. 2 næst Forberedelserne til Møder-
ne. Men alting har gaaet støt og godt,
og jeg er i den aarlige Rute, saaat jeg
haaber sikkert at faa Ligningen færdig
paa Dagen som i de sidste 6-7 Aar.
Da jeg begyndte som Sekretær i 1888
Skatydere, nu over
faa samme skjæbne.
Riecks her om aftenen.
24/6 Liker aviserne
daarligt nu - skal
det atter vise sig, at
de store er herrer i
Sverige? Da er vor 
skjæbne beseglet - 
blir Douglas ministerchef
er det vel jevngodt med
krigserklæring.
Red om form. i tropisk
deilig varme; Don til
middag paa Knivsø i 
anl. "Times" korespon-
dent, Blakistone,
som er Johans gjæst.
Jeg havde Fridheim og
Bødtker barn og bestemte
dans for dem til torsdag.
17. Jan. 1920
med guttene, Mosse derimot er næsten ikke nede av skulderen hans,
naar han er her. Hun render forresten ogsaa rundt og ser paa billederne av
ham, saa jeg har maattet placere dem oppe under taket allesammen.
Jeg har ingenting hørt fra Regine paa aldrig den tid.  Barbra
Barbra derimot fortsætter bombardementet.  Jeg har forresten en del vondt av hende:
 hun skrev og ønsket godt nytaar for mig og for sig selv «det maa
 da ialfald bli bedre end det gamle» eller no slikt.  Stakkar, hun har
 det vel ikke saa greit – jeg ønsker bare jeg kunde like hende
bedre, siden hun endelig vil, vi skal være venner.  Men naar jeg tænker
paa bøkerne hendes og især den sisste –- !
Winsnes – «mennesket» altsaa og ikke apotekeren – har jeg netop
læst.  Han er svært grøn, det skjærer i øinene, men jeg tror der er
 hode paa den gutten og et sart, tyndskindet hjerte.  Har du truffet
 ham? Var der i det hele noen av de unge i Forf.foren. sist? 
Var du på møtet?
Jeg er ikke sammen med noen heroppe naar ikke fru Frøisland
 er i byen. I hele julen var jeg ikke hjemmefra en aften.
Hvordan har du hat det – det er et væmmelig veir om dagene
 op og ned hele gradestokken; fælt for folk med bare det
mindste anlæg til nervøsitet, forkjølelse eller gigtagtighet – jeg tænker
paa dig og Anker.  For forkjølelse og gigt er jeg vistnok immun – og
paa veir reagerer mine nerver ikke.  Var dere paa Holmgil i 
julen – og tænker du noget paa at reise til Lillehammer, du 
talte om det engang –
Nu maa jeg op til Hans.  Jeg hører Anders ligger vaaken –
han sovner saa sent om kvelden, den gutten, trods ski og frisk
som uden tvivl var det vigtigste
Lod i Vægtskaalen da en ny
Musikforeningsdirigent skulde
vælges. - De opmuntrende
og anbefalende Ord jeg
lese um det snart. Han hev elles
skrive mykje um dette og mangt
anna, som eg diverre ikkje
hev lese –
24.7.33 Veslevangen.
Yviforingi i Radio frå Elverom i går
vart for oss heruppe eit vonbrot.
Apparate på Strålberg er godt, men
me er vist for nær kraftstasjonen
ved Eimundfossen. Klårt vert
det helst seinare på kvelden,
og altid best fra Stockholm
eller Tyskland.
Korkje Ivars recitasjon
av "Berre fjell" eller professor
Meiers foredrag um dei gamle
husi på Glomdalsmuseet
fekk me anna av enn uljod.
Hev lese Juan i Amerika,
ei bok med skarp kritik yvi
det amerikanske samfund i
er kommet. Småpikene kommer i kveld
og ennu en islænding på onsdag.
Veiret er meget vekslende, i dag begynte
det med strålende sol, men nu ser
det ut til å sky over. - Da vi kom hit
opp, i fykende vind, var jeg opprigtig glad
over at du ikke var med, aldri før
har jeg strævet slik med å få huset
varmt. Da vi la oss første aften hadde
vi ved ca 4 timers intens fyring fått
temperaturen opp i 10 ⁰ C, men om
morgenen stod jeg opp i 0 ⁰. - Nu er det
mildveir og vi har det fint. Håper du
har en fin tur i dag? Mange hilsener
Kristine
Og nu maa jeg da berette Dig at
jeg har solgt Landaas, men det
blev desværre ei til Kolbein. Han
har opholdt os ligetil forrige Uge,
og naar han faaet een Indrømmelse,
har han stedse kommet med utallige
ny, saa Neergaard var hjertelig kjed
af, og forarget paa ham. Jeg faaer dog
ikke mere end 4000 Spdo. for de. Kjø-
beren er Ole's Faer, og han betaler
4400do, men af disse maa jeg betale
Kolbein de fire for at aftræde. Jeg
vil nu haabe at Manden - Elias -
opfylder de indgaaede Betingelse!
og er glad ved at der er blevet en
Ende paa den Sag, thi ellers havde
jeg maattet avertere det Hele tilsalgs,
da jeg umuelig kunde vedblive at
beholde det. Vi faae nu saaledes
tilbringe nok en Sommer deroppe
om vi leve, men i Pagterhuset kom-
me nok I ikke at holde til, thi
jeg antager den ny Eier vil faae
det Værelse, hvilket I benyttedes godt
betalt for Sommermaanederne i-
alfalt bedre end jeg kunde vilde
betale det, naar det ei gjøres fornø-
dent. Jeg vilde jo gjerne at I skulde
faae være der til Sommeren, men Folk
betale nu saa meget for at bo paa Lan-
det, at jeg ei kan tænke mig at min
Pung kan tøies saa langt. Jeg havde
ogsaa megen Lyst at invitere Tante
Kühle herop, da jeg frygter det bliver
or sidste Sommer paa det velsignede
an Landaas som hun udtrykker sig, men
des det kan blive vides ikke.