MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Stormede gjennem Romsdalen og
Valdus troer jeg, eller var det
Guldbrandsdalen? det er mig
hemmligt at følge deres Veier.
Turen med Automobli kostede
alene 175 kr, hvad de Mennesker
sætter i Udflugter er forbausende.
Kan Du huske at Bodil talte
om at lade sætte Markiser
i Röntgens Værelse? naturligvis
er der bleven sat Markiser op,
de kan i det hele ikke yttre
et Ønske uden at det bliver
opfyldt, og Gud ved om de
vigtige forstaar at vurdere det.
Her er nu Benedicte og Karen.
men om faa Dage viser Lehmann,
og Belgierne, de give saa
Plads for Margaret Homervik,
med Datter og Søster den sidste
smukke idealer og ikke for faa børn, tror jeg.
Jeg vet ikke naar jeg kommer til byen- jeg maa til tandlægen ogsaa 
før jeg reiser ind. Men jeg gaar ut fra da , at jeg sikkert møtes med dig – 
det blir vel i neste maaned.  Ellers er disse byreiserne mine det værste 
av alt – her paa mit eget greier jeg mig igrunden godt, men bare tanken 
paa at skulde være i Kristiania faar mig til at svede ved beskuelsen 
av det urene farvand jeg skal manøvrere i. 
Hjertelig hilsen til Anker og dig selv,
din
Sigrid
ledning. Sagen må altså for så vidt
siges at være lagt i de præsumtivt bed-
ste hænder.
Det vilde derfor være mig i højeste grad
pinligt at skulle blande mig ind i anlig-
gender, som jeg står så aldeles udenfor.
Jeg synes, det vilde være taktløst handet
af mig imod Forfatterforeningens komité
og påtrængende lige over for magistraten,
der jo aldeles ikke har begæret nogensom-
helst udtalelse fra mig. Og desforuden så
vilde min mellemkomst visselig ikke i
ringeste måde indvirke på det endeli-
ge udfald.
Jeg må derfor bede mig i venlighet fri-
tagen for det mig tiltænkte opdrag. Be-
tragt endelig ikke dette som vrangvilje fra min
side! Når De kommer herind., så lad os tales
nærmere ved om sagen.-
Deres særdeles forbundne
Henrik Ibsen.
Tiden løber - tænk hvor rart -
Påske kommer snart.
En jæger gik at jage
alt i den grønne skov - ja, ja -
noget ved, hvis det ikke er for seent, samt
om en anden Sag der knuger mit Sind.
og De vil vist ikke nægte mig det Raad, den
Oplysning jeg søger, og desværre er nødt til at
søge blandt Fremmede, saameget mere som
De Dunker, virkelig og i Sandhed er den
Eneste af de Herrer jeg kunde hen vende mig til,
hvis Raad og Indsigt jeg stoler paa.
Kan jeg altsaa ikke treffe Dem her,
vil jeg selv vandre ud til Malmøen,
naar De godhedsfuld vilde sige mig hvilken
Dag De er at treffe, eller rettere ikke at
treffe, i Deres Familie.
Deres forbundne
Camilla Collett.
værre endt vondt, arme menneske. Der var visst ingen av os andre som 
det betød saa meget for at være kunstner. Jeg er undertiden lei 
for jeg er kommet saa langt bort fra dere – men som oftest er jeg 
riktignok svimlende gla og taknemlig for jeg bor saapas langt av lei 
lel – naar jeg hører, f.eks. av fru Redaktøren om alt surret derinde. 
Hun gaar heroppe nu og skal komme sig, før hun skal ha en 
svær operation. Helene Frøisland er no av det særeste jeg vet 
– jeg vet ingen som kan holde ut virkelige, ubarmhjertige fysiske lidelser saa tappert 
og stelle til saa mye liv og ballader over alslags skidtting. Jeg maa 
tænke paa hesten til bestefar som var sikker for jernbanetog, men løp ut 
naar den saa en tomflaske ligge i veien –.
Du kan tro ungerne mine er søte nu – alle tre; lille 
Mosse stakkar er saa snil; Anders er naturligvis en prøvelse med 10 aar 
gamle vitser som han maa fortælle og forelæsninger i teknik – men snodig 
og rar og øm paa sin lange-laban-maateorte, og Hans saa søt at han er ikke 
til at holde ut. Men han er blit forfærdelig lang og stor nu
Mange hilsener til Johan Anker og til dig selv
din hengivne
Sigrid.
og det var vel at Vu føiede til, at
jeg ikke behøvede at ængste mig,
da det ei var saa farligt som det saae
ud til. Ja, jeg kan ikke nægte at
jeg skulde have stor Lyst til at
see med egne Øine hvordan I
føre Jer Huusholdning, men jeg
frygter desværre at denne Lyst
neppe vil blive tilfredsstillet, da
den Lykke der fulgte mig i nogle
Aar fra 1862 nu aldeles er' vegen fra
mig. - Jeg vil dog ikke ganske opgive
Haabet om at kunne overraske Jer
en vakker Dag, saafremt Gud forun-
der mig endeel Levedags endnu.
Jeg synes jo rigtignok at jeg i
det sidste Aar er blevet temmelig
gammel, og endnu værre vil man
gjøre mig, men jeg skulde dog
vove mig ud, saavel
paa en Søtur som en Landtur.
Jeg seer at Du agter Dig til Kjø-
benhavn til Sommeren, og Nina
følger rimeligviis med, saaledes
ket ikke tænke mig andet end
at den kommende Sommer bliver
vor sidste paa Landaas, men vil
dog ikke foreløbig græmmes mig
derover; den Tid - den Sorg. Vi hav
levet mange behagelige og Lykk
Dage der, og bør ei glemme
takke Gud derfor, selv om
nes haart at maatte forlade
Ms.8° 3015 : 1
har været for knap; jeg
må altså på denne måde
tage afsked med Eder.
Ja farvel da kjære Herr
Grieg og frue, og tusinde tak
for denne gang. Jeg
håber, vi kanske træffes
i vinter et eller andet
sted i verden, og den
storartede musikfest vil
jeg aldrig komme til at
glemme i mit liv.
Tør jeg bede Dem være så
venlig at hilse Herr Consul
John Grieg med frue, frk
Hagerup, Herr Frantz Beyer
alt paanyt. -
Undskyld at jeg gjør Dig
alt dette bryderi; men jeg
gjør det uforskyldt, da det
ikke paa forhaand var mulig
at vide, at hvad jeg først
Her Edvard Grieg Canton, S. D. April 30" 1902
Christiania
Norge.
Høistærede Her Komponist: - Grieg Sangforening af Canton
S. D. sendte dem, Her Komponist, et fotografi af samme,
med express den 17" Januar dette aar; men da jeg undlod,
at sende brev med samme forsendelse, har jeg dog siden
troed at burde skrive til dem da express forsendelse
saa langvei delvis er upålidelig og især sager, som
er let at brække og blive knust, da godset behandles meget
uforsvarligt, og vi er således ikke sikker på om
de Her Grieg har modtaget samme forsendelse, og om
de har modtaget den, - da helt og uskatt.
En Kjær hilsen fra sangerne og med godt ønske fra
Mig forbliver Jeg deres med
Høiagtelse
Haldor Greguson
Canton
South Dakota
levende interesse blandt
det dannede publikum
Ærbødigst
William Archer
Til Herr Edvard Grieg
Christiania 26/9.66
Kjære Ven!
I det Haab at Du ei
har glemt en gammel
Kammerat fra de gemyt-
lige Leipzigerdage, og i
det Haab, at Du ei er vred
paa mig fordi jeg ikke har
faaet besvaret Dit kjære
Brev, som jeg allerede for
over 2 Aar siden fik fra
Dig da Du opholdt Dig
i Kjøbenhavn, kan
29 August 1927.
Kjære Tore!
Jeg vil ogsaa skrive nogen Ord til dig og
snakke litt med dig. Det blir naturligvis litt tungt
for dig nu med det samme at drive paa i Skolen, men
om en Tid er det ingen Sak for dig, skal du se. Det
er da virkelig ikke du, kjære Tore, som mangler Evner,
du har bedre og hurtigere Evner end de allerfleste,
men Saken er at du er slap, og det er nu ikke bare
din Skyld, men er noget som har fulgt dig hele Tiden
opover. Du vil heller gaa og drømme og fundere for
dig selv end at delta i frisk Lek og Gutteliv. Se, det
er jo ikke Lathet og Dorskhet, det er bare at saaledes
er du utrustet. Og det kan jo godt hænde at dette
dit Hang til Drømmeri og Indadvendthet vil
komme dig tilgode engang. Hadde ikke jeg hat det
paa samme Maaten saa hadde jeg vel ikke gjort det
Arbeide jeg har gjort. Men det er netop Saken
17.12.04  Labraaten Kl. 11 Aften Mrdag
Kom hjem med 9 Toget. Prøve i
Form. fra 10 - 1/2 12. Fra Elverum 1/2 1.
Hele Seminariet havde Ferie disse to
Dage. Men det blev for kort alligevel.
Baade Eftestøl og de andre vilde ha mig
op igjen siden i Vinter. Nu lige før Jul
kunde jeg umulig være længer. Mellem
7-8 var jeg oppe hos Dr. Nissens. Der var
Vigeland. Han er ikke frisk, og med
Abel er ingen endelig Beslutning tat.
Fra Dr. Buergel  laa Brev,
igjen. Jeg troede ikke længer der var
Mennesker i Verden som skrev Breve
paa 12 Sider. Jeg er fuld af Beundring, og
rørt over at nogen gider saa meget for
Min Skyld.
(Søndag) 18.12.04
Har kjørt en Tur med Tuftens op
til Wentzels idag. Det er første Gang paa snart
4 Uger at han er ude. Med Benet gaar det
langsomt fremad. Fru W. har Blodforgiftning
i den ene Arm, og jeg skal derop Onsdag og
lave Polser. Slagtet hænger helt
endnu
nu, - og da kan her jo ikke længer være
mulighed for nogen forvexling."
"Nei", sa Werenskiold," jeg forstaar ikke, at
jeg har kunnet forveksle Dem og Tjøttø; thi
der findes virkelig ingensomhelst likhed,-
og saa sa han (ligesom for at redde sig
ud af forvirringen): Jo, jo, der maa være
en likhed,- jo, det ver den likhed, at
De bruker lorgnet, og han brukte briller!"
Da kunde jeg desværre ikke holde mig fra
at le høit, - det kom nemlig meget mere
pudsigt og komisk, end jeg kan fortælle det
igjen her; - dertil kom, at jeg i det samme
mindedes nogen mærkelige formaninger,
som jeg under vor tidligere korrespondence
havde faaet fra ham - bla. om, at jeg havde
været seet i slett selskab - "husk at slett sel-
skab fordærver gode sæder!" sluttede han et
af sine breve med.- Jeg undrede mig dengang
over, hvilket "slett selskab" jeg vel skulde været
i heroppe i Jølster - næsten alene med min kone,
som rigtig -nok bare var 15 aar, da vi giftede os,-
men jeg syntes ikke, hun derfor kunde kaldes "et
slett selskab; - men nu fik jeg altsaa
opløsning paa denne og andre gaater. Det var
Onsdag Middag den 25d. Jeg haaber
I har det godt, og ikke behøver at
fyre saaledes i Kakkelovnen som
vi maa gjøre. Tænk Dig! 4 Graders
Varme i Byen imorgen, saa kan Du
tænke hvordan vi har det paa Landaas.
Igaar gik jeg ned og op den hele Vei,
Dampbaaden gjorde reen, og det i
øsende Regn. Idag forlod jeg dem
deroppe, i Nordenvind Storm og Regn,
med den Tanke at jeg skulde benytte
Dampen, men da jeg kom til Fløen,
befante denne ikke heller idag at
være i Farten, jeg maatte saaledes
tradske afsted lige til Byen. Du maa
tro jeg er blevet svær forfalden, drik-
ker Dram baade Formiddagen, naar jeg
kommer til Byen, og om Aftenen naar
jeg kommer dryppende - trods Kulden
til Landaas. Det er ægte Genever, maa
Du vide, og det er saa smukt for Vand
ladninger, jo dette imellem os.
Sig Nina at jeg i Søndags efter Mid-
dag spillede Bagatel ganske selv, det
var for at fordrive Søvnen der vilde
overfalde mig ved Læsning. Den 17de
Mai holdt jeg mig ganske i Ro paa
Landaas; her var storartet Procession
om Morgenen Kl.9. Ole Bull med en
nydelig Fane, som han har faaet af
Damerne i det philharmoniske Selskab
gjorde naturlig megen Opsigt.
Søstrene gik til Byen efter Middag
men da de kom til Skiven var
og Marie paa en Concert, so
gratis for Vestmannalaget
Sommerens Program ikke
skal forstyrres af Ligningen.
Men det har været et vold-
somt Slid. Virkningen af
den megen Stillesidden har vist
sig i, at jeg har lagt mig
ud 2 Tommer om Livet
siden i Høst og det er imod
Klaus Hanssens Ordre om
ikke at bli feitere. Jeg
har derfor de sidste Mor-
gener taget mig Ture i-
gjennem Tveteraas-Skoven,
og over Stavekirken og Lyk-
salighedshaugen til Fjøsan-
ger, før jeg reiser til
Byen. Maatte det bare
hjælpe. Jeg gaar meget lang-
somt og vi skal holde
passelig Trit sammen
til en stor del nedbrød mit helbred og nødsagde
mig til en ufrivillig ledigang da jeg var for
daarlig til at kunne gjøre noget. Som følge
deraf kom jeg mere og mere i gjæld, og jo
mere jeg forsøgte at klare mig ud af det desto
værre blev det. Min moder og broder
Pastor H. Møller Gasmann i Kristiania
forsøgte at hjelpe mig lidt men kunde
ikke gjøre meget da de selv har vanskelig
for at klare sig og da min Moders helbred er
saa daarlig idag daarlige nyheder altid gjør
hende ængstelig og daarlig saa har jeg mest muligt
forsøgt at skrive opmuntrende breve
hjem omend jeg har følt mig alt andet
en opmuntret. Imidlertid er jeg i den
forfærdeligste stilling, det har tilslut
lyktedes mig, da jeg var saavidt kommet
mig, at faa en post som pianist her
som jeg netop har tiltraadt men forat
kunde untage den maatte jeg skaffe
tilveie en del penge forat indløse
mange af mine effekter her som jeg havde været
pant, og med min foregaaende gjæld
hang dette som et damoklessværd
over mit hoved. Imidlertid skaffede
jeg tilveie de fornødne =£15 efter at have
gjort fortvilende forsøg i alle retninger,
men paa saadan maade at desværre jeg
ikke kan tilbagebetale det inden
den 8de Mai saa mener det absolut ruin
og vanære for mig. Jeg er mere fortvilet
end ord kan udtrykke. Jeg hat strævet og stridt
6.7.1927.
Kjære herr Møller,
tusen tak for den overmaate
kjærkomne julegave som min svoger over-
bragte. Den bidrog ikke litet til festligheterne
og til at begrænse forkjølelsesepidemien
her i huset; det grasserer med slekt heroppe 
ogsaa, skjønt det er visst ikke saa ilde 
som i Oslo.
Med de bedste ønsker om et
godt nytaar og tak for det gamle,
Deres hengivne
Sigrid Undset.
som kunde nære, må man over-
tyde mig om er ugrundede.
Nærmere at udtale mig om
sagen ansér jeg ubetimeligt så
længe jeg ikke med fuld sikker-
hed ved at det er teaterdirek-
tionen selv, som ønsker at brin-
ge det omhandlede stykke til
opførelse.
Med oprigtig tak for den ven-
lige interesse, hvormed De om-
fatter dette mit arbejde tegner
jeg mig
Deres særdeles forbundne
Henrik Ibsen.
Stockholm den 24de Septbr: 1869.-
Kjære Svoger!
Forhaabentlig har De for-
staaet mit kortfattede Telegram. Tingen
er, at jeg har modtaget en speciel Ind-
bydelse fra Vicekongen af Egypten till
at være hans Gjæst under et to Maaneders
Opphold i hans Land, samt overvære
Suez-Kanalens Indvielse. Jeg faar alting
frit, Rejsen fra Paris og tillbage igjen
iberegnet. Jeg haaber at jeg ikke behøver
rett mange Penge, men tør naturligvis
ikke rejse tomhændet. Gjør man i
vedkommende Departementer Vanske-
ligheder ved nu at udbetale de reste-
rende 150 Spd af Stipendiet, saa haaber jeg
at De af mine private Penge sender
mig Vexelen paa de forlangte 200 Spd og
derpaa, saasnart det kan ske, hæver
Stipendiesummen og indsætter samme
i de udtagne Penges Sted. Et An-
dragende vil derpaa af mig blive
indgivet gaaende ud paa at faa Re-
solutionens ang: Stipendiets Anvendelse
Agathe Grøndahl, - me-
get vakkert. - Men, her
sidder jeg og skriver, og
der sidder intet igjen
efter hendes Sang.
Montro jeg ikke havde
kjendt lidt, hvis hun
havde passet for Dig?
Jeg ved bare, at trods
hun sang "særdeles
vakkert", ønskede jeg dog,
- at jeg havde valgt Mu-
sikforeningens Konsert.
En anden Sag er det,
at det jo er interessant
at have hørt hende, og
da fornemmelig i Sibelius's
og de finske Sange. 
Ja Sibelius's Sange er
jo noget for sig, men
paa gaden til min overraskelse Overlærer Som-
merfeldt fra Bergen. Han var reist gjennem
Hallingdal straks før (eller efter) jul, og havde
en deilig, forfriskende reise. Det kunde du og havt
godt af. Men jeg forstaar jo saa fuldt din frygt
for at paatage dig en saadan tur paa den aarstid.
En søreise havde vist været alt andet end behagelig
i dette stormende veir. - Af musik hører jeg ikke
meget. Musikforeningens to sidste konserter, deriblandt
den paa Beethovens fødselsdag, hørte jeg med stor glæde;
fik derved for første gang høre Neupert. - I private kretser
hører jeg næsten intet. Lammers's kor indstuderer
Mendelsohns Paulus; men det blir ikke opført, mens
jeg er her. Derimod har jeg haab om at
naa frem til Bergen til slutningen af marts,
saa jeg kan faa høre Elias. - Men kjære, overan-
streng dig nu ikke med det. Du maa tro jeg
blev forundret ihøst ved at høre, at du havde
overtaget harmonien igjen after det, som tid-
ligere var passeret, eller rettere efter dine tidligere
udtalelser. Jeg kan saa godt være med paa det,
Den 28de November.
Brevet har lagt længe da jeg syntes det er
hensigtsløst at sende det til Venedig, hvor Du
sandsynligviis var fløiten da. Men igaar
var Stiftamtmanden her og var saa god at ville
lægge det ind i sit. Smaaepigerne ere søde, Alette
er voxet betydelig og den lille var meget qvik og
lader til at faae mere af Ragnhilds livlige Natur.
Harald og Hermana ere her og i aften og ere
raske. Her er ellers ingen Nyheder, undtagen
det skulde være at Overlærer Müller er død.
Dine Værelser ere nok endnu ikke bortleiede, og
det tør blive vanskelig nok. I Dit Sted vilde jeg
ubetinget leie dem med samt den røde Stue til
en Stortingsmand, thi Du kunde jo strax erholde
hvad Fru Falsen har naar Du kom. Gud
skee Lov at jeg flyttede da det altid vilde
været mig en trykkende Tanke at Du nødig
vilde have mig der. Endnu Dagen før stod jeg
raadvild ved Vinduet, thi med Schjander stod
jeg saa at jeg kunde tage det eller ikke da
kom Dit Brev og bestemte mig. og nu lev vel!
Kristiania 18/9 1901.
Kjære Edvard!
Tak for Brevet! Der er
virkelig Mulighed, at jeg vi
kommer hjem til Koncerterne,
ialfald til den sidste. Men
sikkert er det ikke. Vist
er det, at i samme Øieblik,
Komiteen slutter, sætter vi
Kursen vestover. Vi glæder
os saa til at træffe Eder
hjemme endnu. Jeg er me-
get spændt paa at faa vide,
om Din Koncert blir Orkester
konsert eller ei. Slutter mig
dog til, at den ikke blir
med Orkester. Troldhaugen og
Næsset og Altsammen der
hjemme, stiger i Skjønhed
for mig for hver Dag og
grønt laa Molde og solte sig i Krandsen af de
hvide Tinder. Ogsaa her er det grønt, men
vi har ikke den rige Farvepragt i Løvskiftningen
som ved Kristiania. - Vor første Tur lige fra Damp-
skibet var til Onkel Fredrik. Vi fandt ham end-
nu ilive, men uden Bevidsthed. Han var allerede
sunket hen i den Søvn, hvoraf han ikke mere
skulde vaagne. I de sidste Dage, han havde
sin Bevidsthed, var hans Sind lyst og freidigt.
Han syntes han havde det saa godt, "jeg kan ikke
have det bedre" svarede han. - Saa døde han
stille og roligt Lørdag Kl. 4½ om Eftermiddagen.
En rolig, vakker Afslutning paa et 76½ aarigt Liv.
Marie og jeg var deroppe baade Lørdag Formiddag og
Lørdag Aften. For Thorvald og de andre Børn
er det tungt at miste en saa kjærlig og god
Far. Men Skilsmissen maa jo komme. - Søndag
Morgen gik jeg Alene en Tur til Ulrikken, - øvre Varde -
og var hjemme igjen Kl. 2½. Adagio! Der var megen
Sne deroppe. Det er underligt at komme igjen til alt
dette barske. Men det gjør godt og stiver op til alt Arbei-
det. Jeg trængte nok en Opstiver ligeoverfor alt det, som
her venter mig. Det er forresten vist bare naturligt, at
jeg kjender mig lidt træt nu i Begyndelsen. Egentlig Ferie,
Hvile, har jeg jo slet ikke havt iaar. Men det kommer
sig nok alt, efterhaanden som jeg blir indarbeidet. - Ma-
rie er kjæk og allerede i fuld Fart med Have, Hus-
Kjære Arkitekt Riverts
Naar jeg gjerne sætter mit Navn
under Opropet til Fremme for
det norske Theater maa jeg nok faa
Lov at sige et Par forklarende Ord
om mit Forhold til Maalsaken.
Jeg ønsker ikke Landsmaalets Indfø-
relse som Talesprog i Sk Norge, der-
imod haaper jeg at Landele skjønne
Dialekter, ogsaa Byernes Talesprog 
maa faa Indflydelse paa vort Skrift-
sprogs Fornorskelse. Dertil mener 
vor Tids
jeg, at Sprogbevægelsen baade blandt
mænd
Maalmænd og Ritesmaals vil
vil tjene. Naar jeg er varmt interres-
seret for det norske Theater da
Grunde
sandelig udelukkende af
er det alene som Kunstneriske Der er
dramatiske
skrevet saa betydelige Værker af Maal-
forfattere (af saa store Diktere, som)
jeg vil nævne Læraren af Garborg
som vilde være uoversættelig
og Ivar Mortensons "Varg i Veum"
og saa hans "Skogtoll". At disse store
Digteres Værker, idetheletat gode dra-
matiske Arbeider inden Maal literatu-
ren skal faa en værdig Opførelse
ikke begeistret for Rom og vilde reise straks – bl.a. fordi her var saanne 
stygge do’er. Jeg formante dem til at ta det med ro og fortalte om 
Via delle Orsoline, hvor jeg bodde for tre aar siden og gik paa do 
med paraply – det var et saakaldt W.C., men naar man drog i haand-
taket, kom det meste W. ned fra taket –. Nu hører jeg forresten, 
at Ansteinsons har besluttet sig til at prøve Rom en maaned endda – –.
Ellers ser jeg absolutt ikke et menneske uten en fru Fischer 
– norskfødt og gift med en dansk arkitekt. Hun er født Arenz og 
har nok været litt malerinde engang i en fjern fortid – for ca 7 aar 
siden, men da kom altsaa den ældste gutten hendes til –. Nu har hun 
to, og er ikke noget i verden andet end en tyndslidt, nervøs, utpint 
mor til to forfærdelig søte og kjække og vakre gutter, der er som de 
var besat av syv tusen smaadjævler. Den ældste gutten indfinder 
sig forresten jevnlig heroppe ved tolvtiden om formiddagen og blir hos 
os, til vi sender ham hjem klokken seks, fordi jeg skal sove. Da er han 
svært snil og søt og forfærdelig henrykt i Vesleanders – og i Svarstad, 
og lydig som et lam. Den lille er bare fire aar – har har ikke nogen 
forestilling om det menneskelige kjøn endda, for han foreslog mig, 
«jeg synes, fru Svarstad, de skulde gi det lille væsen kjole paa 
og la den være en pie – moer hun sier, at drenger de er saa rædsomme» 
– det var dagen efterat fru Lehmann, verdens snilleste og lang-
modigste vertinde, hadde truet med at si op Fischers «nein diese 
Buben – was sind die schrecklich – ich werde wahnsinnig,» sier hun, 
hvergang hun træffer mig. Naar de er heroppe begge to, skjønner bare ikke
køre videre med at fortælle om mig
selv. Du reiser altsaa til Sverige
tilsommer? Skriv snart til mig og
indvi mig i dine planer - jeg er som
en liden unge rent, der gaar og drømmer
om storværker, der skal udføres. Ak,
men Dea, du ved vist selv, hvorledes 
det er - saa fristende. Det er
virkelig det haab, der holder liv i
mig, eller rettere - holder mig i live.
Adjø da, kjære Dea - skriv
snart til mig. Husk, jeg haaber, du sender
mig noget snart!
Din hengivne 
Sigrid Undset.
Tak din søster saa mange gange
for hilsenen!
den glae, ivrige, gutagtige bravur, hvormed ved hver eneste ulykke 
en eller etpar unge mennesker sætter til livet for at redde –. Jeg maa
kjøper undertiden engelske aviser nu og – og det mangler aldrig.  –
24de.
Idag er Vesleanders to maaneder. Var hos doktoren idag igjen 
og blev veiet. Intet fremskridt. Han veier altsaa nu ¼ kilo mindre 
end for en maaned siden. Han ligger i vuggen sin og ler og er 
likeglad med det hele. Nu skal han i en uke forsøksvis ha 
et maaltid paa flaske en gang om dag. Han spiser daarlig, sover 
lite, vokser absolut ikke – og ser frisk og rød og hvit  ut i ansigtet, 
ler og er bli og virker som det friskeste barn man kan tænke sig 
naar han er klædd paa og man ikke kan se, kroppen er bare 
skind og ben. Er doktoren en gaade og mig litt av en fortvilelse. – 
Anders kom hjem to timer forsent igaar – hadde sittet og snakket 
med Rud. Thygesen om smaabarn og tarmkatarr. Thygesens gut 
hadde hat det i fire maaneders alderen – blev først behandlet av 
Randers for engelsk syke med raa grønsaker og raat kjøt og 
holdt paa at krepere stakkars –. At Thygesen syntes det var 
storartet at vor allerede efter en maand ikke mere tok av, og det 
trøstet os svært. R.Th. er i øieblikket vistnok for S. og mig det 
hyggeligste selskap i Rom – slik kan det gaa!
Overtroisk blir vi ogsaa. Paaskelørdag gaar presterne rundt 
i husene, velsigner alle rum og skvætter med vievand. Vi var svært 
glad at de kom og skvættet her og – vilde nok begge likt at
Fru Nini Roll Anker
Lillehaugen
Sigrid Undset
Asker.
Å nei, hvor inderlig snilt af Dem at
ville skrive til Wilhelm Hansen for mig!
Men da vilde jeg så gjerne bede Dem om
et lidet råd. Det er kjedeligt, at jeg skal
bryde Dem med at skrive igjen, men et
par ord vilde -. Jeg er nemlig ikke rigtig
enig med mig selv om, hvad jeg helst bur-
de sende. De chin. eller de danske? Ifald
det blev de chin. måtte jeg vel se at få en
overraskelse. Det var dog måske det hensigmæs-
sigste at gå lige løs med de Chin. Det gjør mig
ondt, at jeg skal måtte bryde Dem, men jeg vilde
ikke gjærne lægge ivei, før jeg havde hørt
deres mening, og den varme intresse, Det
har vist mig, tillader mig at håbe, at
det ikke vil være Dem så imod.
Jeg var for en tid siden nede hos statsråden
(Blix) forat spørge, om det ikke var mu-
ligt at få min hr. Novian alias Monrad
ud af Komitéen. Han var meget imøde-