MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
123.
i luften over vore hoveder et lagen - det, hvori han var
svøbt - med sterke, skarpe smeld som af et flag i storm;
og jeg merkede en gjennemtrængende liglugt - saadan
som jeg altid i vaagen tilstand har thenkt mig den.
En gysen gjennemfor os begge, og Kaja saa alvorlig og
bedrøvet ud. Lagenet blev trukket ind igjen, og alt var
stille. En stund efter gjentog det sig; og dennegang strei-
fede en flig af lagenet Kaja, der blev bleg og vaklede,
som om hun skulde besvime. Tredie gang indhylle-
des hun helt og hvirvledes rundt i rasende fart, men
kom ud igjen deraf - nok med sine egne ansigtstræk,
men som en straalende skjønhed og med det lykkelig-
ste smil. "Næste gang er det dig", sagde hun, og jeg
følte rædselsslagen, at det var sandt. Men da jeg hørte
den første frygtelige rysten af lagenet, vilde jeg styrte
afsted og - vaagnede! - I lang tid havde jeg den bestem-
te tro at enten Kaja eller jeg skulde dø meget snart
og havde mange alvorlige tanker i den retning; men
det skulde dog ikke blive saa dengang. - Geelmuy-
dens flyttede næste høst til Kristiania til ubeskrivelig
stor sorg for os alle; det var, som om jeg mistede over
halvdelen af mig selv, - og jeg var nødt til at søge op-
9
og skinende rene "Retvig-
kullor". Dragter, som er
en Svir for Øiet. Jeg ønsker
jeg kunde ta en med til
Norge til at lyse op i
Hvalstaddalen; med godt
Humør og Farver og hvide
Tænder. For Pigerne i Hvalstad-
dalen de smiler vel stundom,
men saa barnslige og yndefulde
som Skansens Kullor er
de ikke og deres Tænder er
saa som saa og deres
Dragter - Gud fri os! Det
gyseligtste af alt gyseligt
Efterherming af det simpleste
Bydameudstur! Og det er
fælt det! Og de skinner ikke
5
af hensyn til helbreden skulde finde det heldigst
at reise da; - tror De da, at jeg kunde faa
noget af det andet aars stipendium? - saa jeg slap
at vexle om igjen de spanske penge med stort tap?
Gaar det ikke an at betragte disse penge, (som nu
"staar fast" i Spanien), som om de var det andet aars
stipendium? - saa at jeg altsaa nu i sommer kunde
faa norske penge til reisen over Tyskland - Wien og derfra
til Paris - og saa endelig til Spanien? -
Tror De, at jeg endnu kan gjøre nogen protest mod
bankens egenmægtige omsættning af
alle
pengene i Pesetas?
Jeg tvivler paa dette, thi protesten maatte være gjort straks!
Konsul Mohr gjorde mig i høst (uopfordret af mig) det
forslag, at han vilde gjøre andragende til depar-
tementet, om at jeg maate faa begge aars stipendier
til at benytte i løbet af et aar; - jeg svarede ham, at
jeg troede ikke, at han kunde udrette noget sligt overfor
departementet. -
Tror De det muligt at et andragende fra Konsul Mohr
i den antydede retning - kunde havt den tilsigtede virk-
ning? Eller tror De, det er bedst ikke at røre ved de "hellige
ting -
Svar denne Mand at jeg vil skrive mit
Navn i Boken hans naar han sender den.
für KH
TH
production og om illustrationerne, som jeg ikke
havde faaet tilbake saa gik Kinck directe ned
i forlaget og forlangte disse udleveret, - men da
svarede forlaget ham, at de ikke kunde være
ansvarlige for slige ting, - da det var skik der
i forlaget at "medarbeiderne" tok, hvad de
likte af "illustrations stoffet"; - og det vilde være
rent umuligt for forlaget at opspore slikt nu
flere aar efterpaa. Kinck skrev til mig senere, at
der maatte kunne "reises sak" paa dette særlig for
maleriets vedkommende, - da dette jo ikke engang
var benyttet efter sin hensigt (til farvereproduction).
Forlaget havde dog lovet Kinck at søke at op-
spore illustrationerne og sende mig, hvad de kunde
finde af disse (fra 1912), - og iallefald skulde
jeg faa tilsendt det hefte, hvori disse visitkort-
reproduktionerne stod. Ligeledes skulde jeg ogsaa faa
tilsendt de to andre hefter, hvori mine illestratio-
ner var lidt bedre  reproducert. Jeg
har imidlertid endnu ikke faaet hverken hefterne
illustrationerne eller maleriet, - bare dette
sidste
var jo
mere end dobbelt saa meget værd som de stakkars
150 kro, som jeg fik for illustrationerne. -
Børskonkurrancen.
Med forbauselse og beklagelse erfarer vi professor Skovgaards
angrende dissens efter at juryen forlængst har truffet og offent-
liggjort sin enstemmige avgjørelse. For vort eget vedkommende
erklærer undertegnede tre medlemmer av bedømmelseskomiteen
at vi i et og alt fastholder den trufne avgjørelse og under ingen
omstændighet vilde ha kunnet anbefale hr. Lofthus' utkast til
utførelse
Kristiania og Bergen den 5 december 1918
Harriet Backer
jeg fyldt tre sider med uinteressante
ting, saa det er paa tide jeg stopper; men
du kjender mig jo som en skvaldrebøtte
og saa haaber jeg, du holder mig det tilgode
Lev altsaa vel for denne gang og tag mig
det endelig ikke ilde op, at jeg har voldet
dig alt dette bryderi. Hils nu Fritzsch
Reckendorf, Vanderstucken og Torp saa
meget fra mig og modtag selv de hjer-
teligste hilsner fra
Din hengivne
Iver Holter
P.S. jeg havde forleden dag brev fra en Leipziger
bekjendt, de fortalte mig, al Schleinitz havde
omtalt mig for ham og sagt, at jeg var skeiet ud
i musikalsk henseende og aldeles ikke skrev
saa pent, som før! Jeg klædte mig straks i
"sæk og aske" og anlagde en ordentlig snue
da sorgen var for stor til fremkalde taarer.
Efter varm vaar har vi idag sne ud over alle
marker, ja nu er den vel allerede bare slaps,
men imorges fandtes her ikke en mørk flæk paa
veiene engang. Det er ganske godt at være hjem-
me, det har ialfald været velgjørende, som en
forandring, og det forekommer mig naturligere at
have sit fodfæste hjemme og reise ud af og til.
Undertiden kan jeg længes fortrinsvis efter eders
hjem saa og efter omnibustoger, efter at gaa alene,
og spise middag. Naa ja vi kan jo nok sees
igjen. Sig til, om dere tænker paa vintertur til
Italien, hvis dere enda ønsker at have mig paa
samme sted. Jeg tror ikke, at jeg er blet leiere af
at være væk et aars tid. Garborg er trods alle
fataliteter dog begeistret over sin Italientur og
ser allerede med foragt ned paa os andre, som ikke
har seet det. Forresten vil jeg heller træffe eder i
Paris i de gamle forholde.
Uf Du, der er en eller anden ynkelighed ved eller
i norske mennesker, storthingsmænd eller andre
paa prøve stilllede mennesker. Der er bare blød
deig i dem, hvoraf kommer det i alverden. Jeg
er mistrøstig, fordi man ved at være tilstede, efter
hvert skjønner, hvor blandet alle motiver ere. -
Svein Uræd er et høist tvivlsomt arbeide
det er et potpourri af alt, som ansees for
karakteristisk norsk, nordenvinden og melet
jagu ja, halleluja, maalstræv, Ø Ofdealen
Oftedal, alver inde i fjeldet? syvende
far i huset ogsaa inde i fjeldet! Første gang
var der forresten noget, som greb mig, der er
tilløb til norsk følelse noget norskt eventyragtigt
hvorefter han stilles til Ansvar
for Livets Førelse, see vi ogsaa deri Be-
tydningen af Loverkjendelsens Udvikling
som en Hovedsag. Menneskets Aands-
cultur. Samvittigheden dømmer Villie-
lade sig forbinde ved nogen retlig Forpligtelse, vil heller ikke la-
de sig forbinde ved
en
Tractat, deels ere de skammelige, da man
derved erklærer, at man ellers ikke vilde respectere Ret og Ret-
færdighed.–
§ 327.
Den Gidsel, der er bortført med Magt, har Ret til at unddrage
sig hvis Leilighed findes, thi han bruger kun samme Fremgangs-
maade mod Fienden som denne har brugt mod ham. Han
sætter nemlig Magt mod Magt. Kan man derimod formode
et stiltiende Samtykke fra hans Side, som f: Exl: naar Fien-
den havde tilladt ham uden Opsyn at opholde sig hvor han vil-
de i en vis Stad, eller hans udtrykkelig havde samtykket
i, at han ey vilde bortvige, bør han det heller ikke. –
§ 328.
Garanten kan ikke paanøde sin Hjælp; thi beneficio nemini
obtrundentio.-
§ 329.
Gesandten sendes i offentlige, Agenter i private Anliggender. –
§ 330.
De ordentlige Gesandtere har først den nyere Politik indført.
De kan ordentlig viis ikke finde Sted uden med Hensyn til Sta-
ter, der have mange Berøringspuncter. Rigsstændernes
Gesandtere nyde Gesandteres Rettigheder. –
§ 331.
En Stats Ret til at paastaae, at deres Gesandtskab admitte-
res, er grundet deri, at intet frædeligt Forhold kan med
Sikkerhed finde Sted mellem Staterne, dersom ikke den ene
Stat holder Control med den anden. –
tørt skind og greiet med kjedelige affærer
hele dagen. Saa kommer den nu!
Med takk og hilsen til dig og H. Chr.
og glædelig paaske!
Din
Sigrid Undset
16/5 Don skjød en tiur om
aftenen i Trettern.
17/5 Don skjød 2 tiurer, en
sneppe til Collett og en
Gjertrudsfugl. - Silregn
over barnetoget.
Kr. har haft en rædsom
nat - alle vore folk
17 mai glæde trods regnet.
Jeg tog mod til mig og satte
paa Fridheim op en liste,
hvorefter de mange kvinder,
der er (tante Har., Mor., Søster
(frk. Wiese) og pigerne) kan vaage 
og pleie. Hidtil har det
gaaet i stor urede og 
under for megen nervøsitet -
og nu ser det ud til, at Kr.
til Rigsmaalsforeningens sekretær
Lødrup, saa vil Du faa den rette
sammenhæng med den sag.
I art. oplyses videre triumferende,
hvormange herreder og skolekredse,
som har sluttet sig til landsmaalet;
men hvormange flere der bruger
rigsmaal oplyses ikke med et ord,
og heller ikke turde
de
anførte tal
i for sig være at stole paa - tværtimod!
Kort sagt, hele art. aander ensidig
maalvenlighed, og det ligeoverfor
en redaktionskomité, hvori der
neppe sidder en eneste maalmand.
Naar art. sammenholdes med,
hvad Hægstad fik lov til at sige
under ordet "maalstræv", kan det
ikke undre mig, om baade Du og jeg
og de andre faar en ordentlig afrøf-
ling og bliver stillet i gabestokken
som ladende os snakke rundt
af den maalvenlige Nyhuus og
de allierede, han vælger sig! Og
hvad skal vi saa svare? Jeg bare
et par maaneder siden,
havde det været let at greie
hele sagen; men nu.
Ja vi faar gjøre det
paa den maaden, aat
jeg ansøger politiet om
tilladelse, og naar jeg
har faaet denne, faar jeg
altsaa annoncere og selge
lodder fra musikhandlen.
Hvordan havde Du saa
tænkt Dig et saadant
avertisement? Jeg vilde
gjerne, Du satte det op
omtrentlig slig, som Du
ønskede det.
Den 17de Mai.
Den Deel af min Gjæld
til Dem, som kan betales skal
jeg faae Lov at afgjøre nu;
men et Slags Gjæld kommer jeg
jo bestandig til at staae i til
Dem, nemlig den Taknemmelig-
hedsgjæld hvori De har bragt
mig for Alt hvad De har lært
mig og for Deres elskværdige
Overbærenhed med saamange Skrø-
beligheder; men den trykker mig
ikke - tvertimod.
Det er min Mening at faae
Lov at hilse paa Dem og Deres
Kone inden De reise. Men det
kan jo hænde, at jeg da
er saa uheldig ikke at
træffe Dem, saa jeg her
Karakter og Sanddruhed i Nyhedsbladet, dernest et Bjef i Vikingen og endelig efter næsten 3 Maaneder
et velvilligt Gny i Morgenbladet. (Monrad)
Jeg skriver ogsaa til Gi og beder ham prøve at faa
fat i dig. Men du maa ogsaa prøve at finde ham.
jo en meget alvorlig Kunstner, og jeg har
hørt nok af ham til at blive hans Ven
og navnlig svorne Forsvarer, naar nogen har
noget han skal have sagt imod ham;
det er kun naar Du begynder at tale
om at han har alt, hvad Du mang-
ler, saa siger jeg: Stop lille Faér!;
saa reiser jeg mig som en Løve og giver
Ja - det var nu en nok-
så diger skuffelse for
os begge, forstår du.
- At al den åndenød og
elendighederi skulde ind-
finde sig her igjen og
vanskliggjøre tilværelsen
for os. - Det var et
par fæle måneder, -
huf! - Men - såsnart
pusten indfinder sig
igjen, - strax er man
fuld av mod og håb
og tro og livslyst, - og
begynner på igjen og
forsøker at late som ingen-
ting. - De allersiste
par uker har også været
så meget bedre. Å Gud,
dag – og saa stygt som det er at si det, om det lille mennesket 
som har lidt saa meget og baaret det saa heroisk – nu hun tar til at 
bli lik sig selv fra gamle dager, irriterer hun mig næsten like ilde som 
dengang. Hun kommer skridende med sit blinde smil og kvidrer med 
sin lille lærerindestemme, omfavner ungerne sine under de mest over-
spændte repliker – og saa gaar hun hitind, sætter sig til, roter i mine 
hyller, paa mit skrivebord, haler frem leksikon og noterer med min 
pen – hun har gjenoptat nogenslags aandsdannende læsning igjen – og sitter 
og snakker som en avis og et papirlært verk om likt og ulikt og 
hvad hun skal foreta med sine børns sjæle til jeg svetter av smerte 
og utaalmodighet. Iøvrig, det er min erfaring at uskadt har endda 
ingen kvinde studeret, det jeg vet av. D.v.s. de som tar artium nu 
gaar visst gjennem det som gjæs gjennem vand, det merkes ikke paa 
dem, naar de kommer ut av dammen – men R. hørte til de gene-
rationer som endda tok det høitidelige og mistet evnen til at 
se livet uten gjennem briller og med en trykt veiledning at gaa efter –. 
Ulla er søt mot mig og har den dyd, at hun er trofast 
mot sine egne. Ellers er hun en underfundig og trollet og utrolig 
egoistisk «inch of nature» – ordentlig slem mot Hans. Men jeg er 
glad til at den gutten er saa hjertens uskyldig og enfoldig og saa 
god som han er. Idag hadde de været oppe i skogen og fundet nøtter, 
og Hans gjemte alle han hadde fundet og alle han hadde faat og kom 
hjem med dem i luen sin «mor skal faa mine træ-knotter». 
Men han er unægtelig svært enfoldig og tung – og Ulla snedigere 
og mere gløgg end jeg trodde en unge i hendes alder kunde være. 
Men jeg har simpelthen ulyst til at reise til byen i høst, mest 
for jeg ikke synes jeg har raad til at være fra Hans, saa
Altsaa, - jeg mente at "normalformi", (som til-
dels var kunstig lavet) - vilde ødelægge dialikterne,
noget som dansken og riksmaalet aldrig
har magtet - og aldrig vilde magte, - da de
laa for langt fra de fleste dialekter.
Nu - ca 25 aar senere, - indser de fleste (her i byg-
den i allefald), - at dette havde været det eneste
rigtige, - men de, som arbeidede for "normalformi"
dengang var fanatiske - de havde hastværk, -
og de, som motsa dem, blev mistænkte for
at arbeide for "dansken", - enten de var "ættingar"
fraa danskefutarne eller ikke - men
me
ser de
det,- fordi her er bleven en babels forvirring
paa alt "skriftsprog" i landet", - og ikke mindst
paa riksmaalet, - (jeg for min part veed
aldrig, naar der skal brukes haarde og bløde
konsonanter, og bruker dem derfor ganske in-
konsikvent, "om hinanden") (som De nok har mærket).
Der findes jo ingen konsekvente regler, - jeg finder
det saaledes meningsløst, at maa skal skrive:
"at kjøpe", - men "en kjøbmand"; - jeg gidder
derfor ikke lære slige meningsløse regler - jeg er
for gammel; - men saa straffer det sig dette
og: - ikke at følge med; thi man læser jo bøker,
aviser o.s.v. og faar indprentet i sin "netthinde"
(om ikke andre sleder) at slik eller slig skrives
dette eller hint ord, - og man blir altid usikker.
26/11. 47.
Fru Stray
Jeg har sendt Vinje følgende Ord:
Jeg beder Dem undskylde Forsinkelsen. Da De i Deres
Brev gav mig Valget, vilde jeg raadføre mig med min
Advokat, Fru Stray, hvad jeg skulde gjøre.
Fruen vil nu efter sin Tilbakekomst fra Oslo gi Dem
Besked paa mine Vegne.
Deres ærbødige
Knut Hamsun.
- - -
Undskyld mit Slurv. Jeg er saa optat av
utenoms Elendigheter at jeg knapt kan holde Blyanten.
Nu kom et Nødrop fra Cecilia og hendes Mand i
Kjøbenhavn. De har brukt op sine Skillinger og tilslut
ogsaa sin Kredit og beder om 3000. Det en Typograf-
streik i Kbhvn. og han faar ikke Boka ut. Saa
maatte jeg prøve Gyldendal i Kbhvn. om et Laan paa
min Konto i norsk Gyldendal - hvor jeg forresten
ikke eier en Øre, antar jeg, jeg har ikke Greie paa det.
- - -
Kjære Frue,
De skal jeg ikke bry Dem om mine Brever, gjør
bare som De selv finder rettest.
Hvis jeg ikke hadde slarvet og utfyldt "Skjemaet"
saa kanske jeg hadde sluppet Erstatning, er det saa?
Men kanske De kan se paa Skjemaet og finde formildende
Omstændigheter ved det. Det gremmer mig ikke for min
egen Del, men det "torturerer" mig for mine Børns
Aksjer. Smaapikerne har jo aldrig vært borti NS. nogen Gang
Ærbødig Hilsen
KH
v
og jeg var noksaa ødelagt av angst, da hun sent om kvelden kom
hjem, glad og frisk, efter en 10 timers skitur i hylende nordenstorm.
Nu er jeg visst færdig med at læse igjennem «aarets grøde»
–har sendt dr. Konow bud om at la avhente hele greia til syk
ehusene hans. Noe av det litet som jeg syns duger er den sisste av
Falkbergets noveller. Ellers saa var det gud hjelpe mig tyndnt
Men jeg synes at Bojer er god i aar.  Braaten er med det værste – endda
jeg synes ikke «Bams» er daarlig skrevet. Men der var visdom og kristelig
barmhjertighet i bestræbelserne for at holde proletariatet fra en «oplysthet»
 som det benytter til at røbe –- «samfundsuretfærdigheten» er ikke saa
uretfærdig allikevel – de «elendigste» er for en stor del elendige fordi
de ikke eier de simpleste, naturligste impulser, generøsitet og lojalitet
overfor sine egne nærmeste, i det hele ikke andre følelser end en
snørret sentimentalitet overfor sig selv og en inkurabel trang til
at skape sig.Cfr Sporveiskonduktøren som blir saa fortvilet fordi
han har kjørt over et barn og prompte reagerer ved at gjøre sin
kone og sit barn mest mulig fortvilede. Jeg er gla jeg har
bodd paa østkanten, saa jeg vet litt om folket der, utenom 
Braatens bakvaskelser av dem.
Du kan tro at Anders er blitt kjæk gut nu – lang
og slank og smidig. Men hissig og trassig og slurvet og lat som en
ulykke.  «Jeg elsker dig, mor, men jeg indrømmer at jeg bærer mig ikke
ad som jeg skulde gjøre det.» sa han forleden – jeg hadde jult ham op
kvelden før og han hadde tat igjen alt han orket.
Godt nytaar, kjære dig, og tak for det gamle. Paa
gjensyn engang i vinter,
din
Sigrid
en Lærer til De kom til-
bage. Kjære Griegh gjør
hvad De kan opgiv ikke
min lille Pige hvis der
er nogen Mulighed for
et godt Resultat, og der er
Mulighed det forsikrer Dem
hun er ikke stupid, det
kommer kun anpaa at
faa bibragt hendes Lyst
og Interesse og dette kan
Ingen saa godt som De paa
samme tid som De jo
er vor første Lærer og
Musiker. Jeg vilde
saa gjerne tale med
Dem og kan jo ogsaa
reise ind, hvis Veiret
bliver godt kan jeg følge
Alvilde paa Mandag
men min Helbred er
gleden, at det lykkes å få de 7
gjenstridige inn i forfatterforeningen
igjen - like til det siste holdt det hardt.
Arnulf Øverland var ute hos mig en
dag med nye betenkeligheter. Men de
blev beseiret, og så oplevet jeg igjen å
se og høre Arnulf og Sigurd Hoel i
debatten, som straks blev levende!
Vi var sammen efterpå på teater-
kaféen og med dr. Weismes og Kally
Monrad. Sigurd og Arnulf er begge
psykoanalysert og forsikret, de er nye 
mennesker. Jeg resket heldigvis ikke
skrive til det!
Nå skriver jeg på en novelle
fra Fredrikstads brann 1716 - til et
nytt magasin, Asdrebang skal starte.
Ser desuten gjennom manuskriptet til 
Elling Torsen, som jeg tenker levere fra mig. 
Fra Sverige får jeg gode anmeldelser
av "Ankan" -
Johan Hjort er kommet hjem
fra England, hvor han har holdt
Forslag til
rollebesætning.
Fru Halm " " " Frøken Parelius.
Svanhild " " " Fru Gundersen.
Anna " " " " Fru Juel.
Falk  " " " " " Herr Gundersen.
Lind  " " " " " Herr Abelsted.
Guldstad " " "  " Herr Wolf.
Styver " " "  " Herr Isachsen.
Frøken Skjære " " " Fru Ursin.
Stråmand " " "  " Herr Clausen.
Fru Stråmand " " " Fru Wolf.
eller:
Fru Halm " " " Fru Giebelhausen.
Falk " " "  " Herr Reimers (?)
Lind " " "  " Herr H: Brun.
Frøken Skjære " " Fru Wolf.
Stråmand " " " Herr J: Brun.
Fru Stråmand " " Frøken Parelius.
319.
føie tid plads aaben for flere af vore unge pi-
ger.
Sibylle.
(Dette hentyder til de lykkelige officersdøtre,
der en vakker dag fik ansættelse paa deres fæd-
res kontorer, hvad man aldrig skulde tænkt
sig muligheden af paa marinens værft.)
Localt
Lærerinden: "Hvor gammel er du nu, da Anna?"
Anna: "Ti aar."
L. Jasaa. Hvad skal du gjøre, naar du
blir stor da vennen min?"
A. "Ved ikke, jeg -"
L. "Skal du ikke læse, da? tage
artium f.eks.?"
A. "Ved ikke, jeg - skal vel gjøre
som søstrene mine." 
L. Hvad har de gjort for noget, da?"
A. "Forlovet sig med kadetterne vel!"
Mød iaften mellem seks og syv paa hjørnet af tri-
anglen! kjendetegn: militært ydre.
bevare os. Jeg vilde heller foreslå "publikum på pine
bænken".
Men så har jeg som sagt, også hørt fortræffelige ting.
Først og fremst det Kongelige Kapel (operaorkesteret).
Jeg har der hørt C moll symfonien slig - at jeg ikke
kan finde ord til at beskrive det. Man kunde bli-
ve gal, så himmelsk var det. Orkestret er også
uden sammenligning det bedste ved opera'n, hvorom
mere, når jeg får hørt endel flere opførelser.
Så har man det philharmonisk orkester under Mann-
städt, en dygtig dirigent og samvittighedsfuld mu-
siker. Hos ham har jeg også hørt fortræffelige opførelser. Det
er det samme orkester, som spiller under Joachim
og Klindworth (philharm. Konserter), da noget forstær-
ket. Neste gang (14 konsert) før vil bl.a. Brahms
nye Emoll.
Så er der kommet et nyt orkester i Concerthaus
efter Mannsfeldt, der ikke kunde vinde Berli-
nerne. Det er xx meget godt xxxxx (beståd forandet
af gamle Hilsene) og har succes. Dirigeres af en
Karl Meyder, dygtig dirigent. (I abounement 33 Pf. pr konsert!)
Så har vi kvartetaftenerne og desuden en til del
konserter udenom (jeg hørte således isøndags fr. Joachim,
der skuffede mig endel) så Gud ved hvor man
skal få penge og tid. Forøvrigt kan man leve
ligeså billigt som i Kr. om ikke fuldt så godt. Jeg bor
en ½ times gang fra centrum, og min adresse
for det tilfælde, De vilde have den venlighed
at sænde mig etpar ord, er: Friedensstr. 23 IV
Trappe links.
Og så hjærtelig tak for brevet! Når jeg ikke syn-
tes rigtig glad, så havde det vel kanske sin grund
i, at samme dag jeg skrev Dem, havde jeg hørt,
vistnok, at jeg fik, men at Schäffers legat, hvor
til min søster var indstillet som nr. 1, skulde
P.f.
Just, som jeg skal pakke og sende dette, - og posten
er ventende tilbake - faar jeg Deres sidste brev - Ja,
jeg er lei over, at det har gaaet saa langtid, før
mit svar kom - her er "julen" først nu (i gaarr) forbi,
og stadige besøk af min kones slegt - lidt af
mine ogsaa - tager jo tid. De maa meget und-
skylde mig, - tak for alt det pene og trøstelike,
De har sagt mig, jeg vil gjerne faa si det brev,
De taler om - "revideret" - kanske kan det gaa i
forandret skikkelse, - men jeg finder, at det lett
kan smake af reklame, eller det kan virke som
jeg tidligere har nævnt. Det er en historie
om "Kvennagongsvatten"
i mit
brev, - det jeg sender nu, - som jeg vil bede Den ikke
fortælle til fru Høst, - det kan berøre hende pin-
ligt og saare hende, da hun ogsaa var en af de
venner, som blev "forargede" paa mig,- og fandt mig
utaknemlig (mod rikmanden o.s v.), men jeg havde den-
gang ikke faaet hans "bestilling". -
da jeg jeg skrev til hende
- (jeg har den endnu
liggende) - som han altsaa til mine venner kalder en
"erstatning (altsaa en slags "gave") - det blev jo forskjell
paa sligt. Men det ser ud til at rikmand betragter det som "en gave"
naar de bestiller 2 malerier hos en kunstner for kr. 1000. (i en tid da pengene er lidet
værd). Ja undskyld hasten posten er ventende hvert øieblik! D.S.