MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
i sommersemestret. Da reiser kanske
Anni hjem, og det kunde blive
rigtig gemytligt, om Schreiners kom
hid.
Karnevalstid har her nu været
men saa stort merker man jo
ikke til den, naar man ikke
er med paa alle maskeballerne.
Jeg har forresten været paa et
jøde - maskebal og paa en stor
kostumefest, hvor alle maatte
møde i dragter fra 1400 omtrent.
Vi her i pensionen,- et par herrer
og vi to -, valgte den billige og
letvindte del at gaa som bønder
og fiskerpiger, - og vi dansed da
rundt til kl. 5 om morgenen. og
da jeg som følge deraf forsov
mig til Boveris forelæsning dagen
efter, - saa kommer han sandelig
Herr fuldmægtig
August Larsen,
Gyldendalske boghandel.
København.
havet, fik jeg pludselig se, at min fætter sprang
som en hare opover mod land, - og i samme
øieblik kom en rigtig "havbølge" med en frygtelig
og slog mig overende
tyngde
; jeg vilde reise mig straks medens
sjøen skyllede om mig, - men i næste øieblik
havde "dragsuget" nær trukket mig ud paa
dybet med sig ; - jeg er jo gammel "mester-svøm-
mer" - (har engang taget en præmie): - men søen fik
sligt tak i min store tunge frak, at det nyttede mig
lidet; - jeg maate som en anden "landkrabbe"
klore mig fast i bunden, - saa jeg kan tænke
mig til, at det ikke var nogen lett sak for de
4 nordmænd at komme i land fra det "grundstødte"
skib (som endnu ligger der - efter 8 dages forløb).
"Sjøbadet" gjorde godt for feberen, men jeg maatte holde
mig inde et par dage, medens klærne tørket. -
Vi har truffet adskillige nordmænd paa touren - 3 
her
i Alger: - en væstlænding: Titland - som er søn af kap-
tein Titland paa amtsbaaterne i N.B.A. - samt en
nordmand - Hansen - paa Cook's bureau, - og saa en
nordmand, som hed Allan, - han er regnskabsfører
paa dampskibet "Meteor" -, som laa her for at provian-
tere, - han er gift med en frk. Astrup:- en slegtning
af mig (kusine af min far), - han opsøgte mig, og var
meget stolt over at kunne fortælle mig, at han hadde
Hilsen til Alle, der
med Dem vilde mindes
Dagen. Deres altid
hengivne
17.5.82J. P. E. Hartmann
at vække pigen, der har forsovet sig, - eller iallefald se til om
frokostbordet er istand, - godt og varmt paa kontoret, til
papa kommer ind, - passe paa, at gutternes skolesager er i
orden, - at der ikke er glemt noget, skolemad, lommetør-
klæde, vanter, etc. - Sesaa, nu kan vel mama faa puste
lidt - aa nei, det er sandt -
"Kristine! aa kjære, sæt galoscherne ved ovnen paa
kontoret, da, - men ikke for nær, ved du; - aa, men pas
endelig paa, at ikke katten slipper ind med dig!" Kom-
mer saa manden ind i det samme, kan man være
vis paa et foredrag om den "svinekatta" og om "opbrænd-
te galoscher - fruentimmer tror, alting kommer af
sig selv, - penge gror som græs", osv. Stakkels mama!
bare hun ikke havde sagt det til Kristine, men var
gaaet selv - - Rigtig godt var det, at ægget var passe
kogt idag, og at kaffen var klar iallefald. -
Formiddagen gaar med at stoppe og lappe og stelle
til middag. Saa faar vi haabe paa, at mama hører til de
lykkelige, der kunde lidt madlavning før sit giftermaal
og har faaet lov til at greie sig selv; - men nei!
"Hvad har du tænkt, vi skal have til middag idag?
du har formodentlig intet; mener, dere bare kan
i Fald De beviser os den
vældige Tieneste og for mig
stor Anerkendelse at sige os,
hvilket Honorar De ønsker, eller
om De ønsker det saaledes
arrangeret, at De faar Halv-
delen af Indtægten.
Kære dr Grieg, enten
Du nu svarer ja eller nej,
saa vil jeg saa inderlig bede
Dem om, at De i alle Tilfælde
ikke vil regne os - eller
mig - til dem, om hvem
man siger, at naar man
rækker Fanden en lille
Finger, da tager han hele
Haanden, og maaske bliver
vred paa mig, det vilde
gøre mig saa ondt, da
jeg beder Dem tro, at jeg
meget vel ved, at det er
meget jeg beder Dem om.
Hvorfor jeg allerede nu
Kulturminder i Norske Stedsnavn og skal nu ta fat paa
Norges indskrifter med de ældre runer. Det minder litt om
en ret som sagaerne melder blev serveret til frokost i 
gamle dager - vindtørret fisk eller kjøt bankes godt ut
med en øksehammer og spises med salt smør, uten
bløtagtig utbløtning eller kokning - mye mat og god
mat, men den skal tygges godt og spises langsomt. 
Alvorlig talt saa er det morsomt at følge de endeløst
lange traadene netop i folks hverdagsliv - og skikker og 
forestillinger gjenneom 2000 aar.  Noe andet faar jeg absolut
ikke læst.
Men Herregud - omsider at burde kalde sin sjæl
sin egen og interessere sig for det en virkelig interesserer sig
for - uten at være ræd for at noen tar det fornærmelig
op - og stikker efter en for det ved første leilighet!
Ja dette her blev langt.   Men for en gangs
skyld er jeg glad i hu. Gid du kom hitover ivaar -
Fru Honoria Bjerknes
Norrtullsgatan 3
Stokholm
jeg overfor Dig vil oplyse fakta.
Tak for dit venlige brev, og det skulde
være mig forfærdelig kjært, om Du
paa et eller andet vis kunde faa
greiet det slig, at Dr. A. ikke havde
noget imod, at Du gav Forberg et
sligt bevis som omskrevet. Kan
Du ikke bede Peters gjøre udkast til
det? Han ved jo, hvad tiltrænges
for Forberg, for at han kan faa
sangene registreret i W.; men
end det absolut tiltrænges for at faa
ordnet dette behøver der jo ikke
at staa i beviset. - Peters kan da ikke
have noget imod, at vi faar sikret
sangene mod eftertryk. Det er da hyg=
geligere, at et stort og anseet firma
som staar i stadig forbindelse med
os faar sikret sangene, end at
hvemsomhelst, paa mangel af en
at indmelde m sig i min Ma-
lerskole, sagde v: Hanno, og
nu averterer jeg idag, saa faar
jeg se, hvor ledes det ordner
sig. Det var jo godt at tjene lidt
Penge. Gid jeg ogsaa kunde komme
i Arbeide selv og faa udrettet
noget i Vinter! Eilif Petersens
Gut har jeg set, han var rent 
nydelig! Forældrene var ikke
hjemme. Ellers har jeg ikke væ-
ret paa Gaden uden for at
løbe med Flytning og Husleie.
Imorgen Aften haaber jeg at være
kommen ind i mit eget Atelier.
Da blir min Adresse altsaa
"Central" Carl Johan tænker
jeg? Endnu bor jeg Sehesteds
Plade J hos Lundes. Alle
mine Søstre havde det godt,
og det var deiligt at træffe
dem igjen. Men egentlig har jeg
ikke faat snakke ordentligt med
Nogen endnu. Jeg kommer til
I andre, forresten har jeg al-
deles intet imod at forære
Nationalgalleriet et Billede,
Mange Hilsener!
Deres
hengivne
Harriet Backer
Dette skrev jeg. Tiden gik. Jeg hørte intet
mere. Dengang var Chr. Knudsen statsråd.
Nogen tid efter skrev en som kjende Ræder
godt, at "stærke kræfter vat sat i bevægelse for
at hindre min indtræden i komiteen". Mere
fik jeg aldrig vide.
Dengang leved endnu Christie, og jeg fandt
det ikke så underligt, at dept. tog hensyn til
hans ønske - for det var vel hans - om ikke
at se mig i den stilling. Det var rimeligt,
det.
Da Christie var død, syntes jeg forholdet
var forandret. Og da fik jo også komiteen
en ganske anden opgave og et ganske andet
ansvar. Men Christies omarbeidede planer
forelå, og at alt forble framdeles indhyllet i
det hemmelige mørke, som denne lille mand
ske snart med mig selv ogsaa
Jonas Lie, en af mine aller
kjæreste Venner i Livet
ligger, som Du ved, paa
sit Sidste, i Ørske og som
i en Drøm, blir aldrig sig
selv mere. - Ja, jeg maa slutte,
har haft en lang Afbrydelse
med en fordums sød Elev.
Da vi endnu ikke har haft
nogen fast Adresse for Kittys
Breve, tror jeg ikke at hendes
Anna har sendt endnu
Brevet med Fotografiet
for at det ikke skulde kom-
me paa Afveie. Levvel
Kjære Gate Kris. Paa glæ-
eligt Gjensyn ofte til
Hosten. Gid Sommeren
spirere Dig. Jeg er nu saa smaat be-
gyndt at øve mig, men Hovedpine
Brystkrampe o's'v. lægge ofte Hindring-
ger iveien. Ak den der dog engang
kunde blive frisk! - Ja hermed faar
jeg sige Dig Farvel; mange Hilsener
og de varmeste Ønsker for Dit frem-
tidige Vel sendes Dig fra Din hengivne
Søster
Maren.
De "Mageløse Uranienborgere"
maa Du ikke glemme at bringe en
Hilsen.
min Cantate er det første anerkjendende
Ord jeg paa lange, lange Tider har hørt, 
men det hører til Livets Ligevægt, fordi
der var en Tid, da det jeg gjorde blev
sat meget for højt. Hvad jeg nu arbej-
der, arbejder jeg som i mørke Nat, men
har dog i Vinter havt den Glæde at kunne
aabne Skulpturmusæet og faa National-
galeriet ind i et ordentligt Locale med
Overlys, der da ialfald ser lidt europæ-
isk ud. Saa tager jeg min Skade igjen
ved at rejse. Aaret 1880-81 førte mig atter
for 5 Maaneder til den Stad, hvor vi
først traf hinanden, det kjære Rom,
og desuden i 7 Maaneder til Tydskland,
Schweiz, Frankrige, Italien, Græken-
land og - mirabile diche - ogsaa til Æ-
gypten, som jeg berejste lige op i Nubien,
og Palestina. Saadant forfrisker over-
ordentligt og gjør, at man kan staa
i endel Surmuleri og vranghed her-
hjemme. - Se saa, nu har da ogsaa jeg
Del om mig selv uden
30.11.1927.
Kjære Ingeborg,
tak for begge de sisste brevene dine. Til N. har 
jeg skrevet idag, og saa vil jeg haabe, han viser sig imøtekommende, saa 
du kan faa den hviletid og arbeidsro som du trænger. Med hensyn til 
"onkel Møller" saa tror jeg nu forresten at du tar feil; overfor mig har han 
ialfald altid stillet sig svært begeistret for din bok – og fortiden er han 
glad og endda mere velvillig mot sine børn end ellers, eftersom har ved 
en operation er blit som nyfødt, kvit mangfoldige aars plager.
Det andet som du bad mig gjøre skal jeg ogsaa huske 
paa.
Jeg er netop kommet hjem fra Oslo, hvor der aldrig er ro og 
fred, jeg maa altid rende som et pisket skind og "mine egne" er spredt 
- fra en gift steddatter langt ute i Østre Aker, til mor og søster i Vestre
Dito og de gamle venner ved Sankthanshaugen og Frognerkilen og i Kirke-
veien. Saa jeg var træt nok da jeg kom hjem – til et hus fuldt av gjester. 
Jeg har regnet ut at før i februar faar jeg ikke tid til nogen hviledager.
Jul, julegjester, dukketeater, julebrever o.s.v. Derefter avvikling efter 
julestria –. Saa om ikke julen staar for mig netop som en sæk, saa 
som en malstrøm, jeg ikke kan haabe at bli kvernet op av før
langt utpaa nyaaret.
God bedring og mange hilsener
din Sigrid.
Man har villet ha mig ind i
Frimeriet, i Rotary, ja endog i
en Avholdsloje -
jeg har sagt nei.
Ingen har bedt mig om Medlemskap
i N. S. - dèr vilde jeg ogsaa ha
sagt nei.
Jeg tilhører ingen Korporasjon
jeg er fri
gateller," der maa til for at samle og danne hjemmet
harmonisk.
En liden af disse bagateller vil jeg specielt
nævne, nemlig den daglige klædedragt. Den er ikke
uden betydning! En ren, ordentlig og smagfuld 
end tarvelig dragt virker beroligende og behagelig paa
omgivelserne; det modsatte kan forskjert
personlige agtelse, der er grundmuren i et b
ligt hjem!
I det heletaget er vel de fleste enige i, at skjøn-
heden inden hjemmet uvilkaarlig maa indfine
sig, naar der hersker: renlighed, , punkte-
lighed og ro, - bestemt, men stilfærdig omgang med
børn og tjenestefolk - ja, i en sum: samstemmig-
hed i famliens enhed! den herligste kunst og
decoration alene har i et hjem saare lidet at sige,
hvor sjælsdannelsen mangler.
Med børnene kommer det dobbelte ansvar
for hjemmets hygge.
De smaa burde fra sin allerførste tilvære
kun se, hvad der er godt og skjønt, dette vil da 
sig uudslettelig fast i dem og
7/1.74.
Kjære Edvard Griegh.
Hvordan bliver det nu,
vil De eller vil De ikke?
O hvor gjerne jeg vilde
tale med Dem og bede
Dem have Taalmodighed
med min Datter; Thi
jeg tror ganske sikkert
De vil blive lønnet med
den Tilfredsstillelse at
hun baade vil og kan
overvinde de Vanskelig-
heder en Begynder har
at imødegaa. Skylden
er ikke hendes saameget
som Christians - hun
siger at hun aldrig har
hørt ham tale om Haand-
stilling og saadant noget;
hun var forresten et Barn
Paris den 4 Marts 1896.
Kjære Ven.
Jeg kan sige, jeg har længtet
meget efter at høre noget fra Dig;
men i disse Produktionens Aar, hvor
341.
Derfor skriver jeg allerede nu til Dem
om at gjøre hvad De kan, for at faa Camila
Collet-Komitéen til at indse, og indrømme,
at det vil være skadeligt
at
 Ukunstnere kommer til at sidde i Juryen.
Det kunde let gaa med denne Statue som
det gik med Welhavens, at to grimme
Professorer blev hidkaldt. Og det kunde jo
ogsaa hænde at altfor graa Kollegaer blev
anmodet om af fungere som Dommere.
Jeg tænker mig en Idealjury sammen-
sat af Werenskiold, Eilif Peterssen, Munthe,
Kitty Kielland og Dem. Saa kunde der gjær-
ne for mig være en Kunsthistoriker,
Aubert eller Thiis,
og den
uundgaaelige Ikkekonkurrerende Kollega.
Jeg for min Part vil ikke indsende no-
gen Skisser, om ikke Juryen blive sammensat
Juni dette Aar. (I Parenthes sagt skul-
de jo ikke en saaden Forespørgsel tyde
paa, at jeg hadde til Hensigt at snyde
dig). Herpaa gik du godhedsfuldt
ind, hvorpaa jeg gik til Herr Advo-
kat Helliesen og meddelte ham dit
16/6. 40.
Hr. Advokat Smedal.
Undres paa om dette gaar an. En
Tysker oversætter det nu til fint Sprog.
Terboven svarte straks at han
sofort, osv.
Men det er jo en saare ubeleilig
Tid at komme til Tyskerne nu.
Deres ærbødige
Knut Hamsun.
Berlin 13 juli 1893
Kjære Honoria!
Jeg sidder nu i min Burguelle og tænker tilbage
paa dagene i Berlin, de er nu til ende, og de kommer
til at danne et behageligt minde.
Mandag morgen reiste jeg til Charlottenburg
beser Reichsanstalten gjorde en hel del bekjendtskaber
med yngre Fysikere (Lummer, Pringsheim, Karl-
baum, Jäger og endel jeg har glemt, alle professorer).
Saa gjorde jeg min opvartning hos Kohlrausch, og
blev meget venlig modtaget. Han anordnede aften-
selskab hos sig onsdag. Saa spiste jeg middag med Planck,
og gik derefter til det meteorologiske institut. Jeg traf en
portner og spurgte "Wann kann man Geheimerath
v. Bezold treffen?" "Vormittag von 11 bis 1."
Jeg: "Und Professor Hillmann, wann kann man
den treffen." Han "Der ist auch Geheimeratte jezt."
Jeg: "Wann kan maa Geh. H treffen" Han:
"Vormittags nach 11." Saa spurgte jeg efter Dr. Arendt,
som du ved skrev efter min afhandling, og blev hen-
vist til et hus i nærheden. Traf ogsaa der kun en
portner, men fik af ham meget alsidig besked om
meteorologerne. Da jeg nævnte prof. Hillmann sagde
han: "Der ist Geheimeratte seit Freytag." Saa gik
jeg til Cafe Barer og læste norske aviser, saa en sving
til Mayer & Müller, jeg kunde ingen gescheft gjøre,
men havde nytte af samtalen, spiste aften paa et stort
ølsted, gik tidlig hjem og lagde mig og sov godt.
Næste morgen, tirsdag, styrede jeg da veien til
Kristina.
Ifald jeg kan skabe din Lykke,
Saa bind mig med evig Baand!
Don Philip
Den Ring, som den Valgte skal Smykke
Jeg viser nu stolt paa min Haand!
Kristina.
Hvi nævned du ingensinde
Dit rette Navn og din Haand?
Don Philip.
Vad mig selv jeg vilde vinde
Min Brud i det fremmede Land!
Kongen
Du hentede selv, min Broder,
I Norden din yndige Brud?
Don Philip
Saasandt mig signe Guds Moder,
Dertil alle Helgen hos Gud!
Kristina.
Du vidste, du ei kunde væbne
Dit Skib mod Vind og Veir?
dog vistnok originalartiklerne, hvilke jeg
isaafald saare gjerne vilde faa laant hos
Dem paa nogle faa dage.
Idet jeg meget beder Dem undskylde
bryderiet, takker jeg paa forhaand for
velvillig hjælp.
Deres ærbødigst forbundne
Ebbe Hertzberg.
Kristiania, Fossveien 7, den 26de juni 1896.
undertiden glipper jo naturligvis
dette ogsaa, og da er det ikke greit
for hende. Det er dog mit Haab, at
hun faar komme herhen til Som-
meren og forfriske sig paa Øpsthun.
Kommer Du og Nina hertil paa den
Tid? Tænk om vi Allesammen traf
hinanden! Men I længes vel slet
ikke efter at komme hjem igjen, og
jeg kan ikke nægte, at jeg vilde ønske,
at jeg kunde være med Eder. I-
midlertid faar jeg være tilfreds ved
at komme ind imellem Pante og
Justitsprotocoller. Det er underligt
at staa saa fremmed ligeoverfor
det praktiske, men jeg faar haabe
at det kommer lidt efter lidt. -
Det bliver et Savn at være saa
langt borte fra al Musik; thi her
er nok ikke stort. Dog synes jeg
at det er værre at der i Christiania iaar ingen Mu-
sik bliver. Det er da virkelig en
Skam, at der i en saa stor
Verdensbegivenhedernes Gang, saa-
ledes som denne igjen ledes af et høi-
este Princip. Omgivelsens betingen-
de og medvirkende Indflydelse bliver
her angivet som Aarsag. Den psycholo-
Besteg Skjæggedalstinderne
i strålende Solskin. Traf Kristian 
Krohg på Toppen – han havde 
heldigvis Pjolter med. – Bestiger 
i dag de øvrige Tinder –
Hilsen til alle nede 
på Fladlandet
Din E. M
Det ætiologiske hovedmoment i sagen maa,
synes mig, søges i samme retning som for
den
korporlige hermafroditisme. Herpaa peger
med bestemthed den hyppigt fremtrædende ana-
tomiske lighed med kvinden, der jo kan gaa
lige til udpræget mammadannelse, ja
endnu videre. Som
ved
enhver zwitterbildung
foreligger altsaa en misdannelse; men naar
Lombroso vil have denne til at bestaaa i visse
nerveledningers udmunding i eller omkring
anus, er det jo rigtignok kun at le af.
Hvori den bestaar, er jeg imidlertid aldeles ude
af stand til at tænke mig, uden forsaavidt det
er øiensynligt, 1) at der maa existere en væsensfor-
skjel mellem visse kvindelige og de tilsvarende
mandlige nerver, og 2) at de homosexuelle i
denne henseende have faaet det modsatte kjøns
nervedannelse. Saa latterlig Lombroros’s gjætning
end er, turde den derfor maaske dog være kom-
men sandheden nærmere end nogen anden,
omend langtfra meget nær. Og aarsagen til
denne abnorme nervedannelse hos mand
eller kvinde? Krafft-Ebing fremkaster den
tanke, at den idetmindste delvis kan være
arvelig, idet en homosexuel fader kan faa
München, den 14. Maj 1888.
Kære herr professor!
Tillad mig herved hjerteligst at
takke Dem for Deres venskabelige brev, som
jeg herved skal besvare.
At Henrik Jæger vilde sende Dem sit
festskrift, vidste jeg på forhånd. I modsat
fald skulde jeg selv have sørget for at bo-
gen var kommet Dem i hænde. For det til-
fælde at bogen skulde udkomme på tysk er
jeg aldeles enig med Dem angående nødven-
digheden af de ændringer, som De i Deres
brev påpeger. Frøken Klingenfeld rejser til
Berlin og vil opsøge Dem for personlig at
forhandle om sagen.
Herr Julius Elias har berettet udførligt
angående Deres plan at udgive et stort nor-
disk bibliotek i fortrinlige oversættelser
og jeg glæder mig overordentlig ved tan-
den venlige Erindring, og de
ønskes overstrk. og god lykke og Helbred
i detnye Aar.
Med megen Agtelse
Ærbødigst
Lars Olsen Hylland
Gudvangen
det gaar Dem.
Ja, nu er der altsaa brudt ud
en ny urningskandale! Krupp, Bra-
genza, Mac Donald – det er ikke saa
lidet paa et halvt aar eller saa om-
trent! Skulde ikke slige tildragelser
aabne øinene paa de forstokkede og
lære dem, at deres fastholden ved mo-
ralske og kriminalistiske fordomme
rammer rækker af fortjente og høit-
staaende mænd? Dog, hvad spørger
jeg! Lasciate ogni speranza! Mundus
vult decipi, – dunque volaste! Pro ra-
tione voluntas! I vor tid bliver det
ialfald ikke anderledes. Det er blot
en svag rødmen i den østlige hori-
sont, der kan tolkes, som om dagen
nærmer sig. Ingen illusioner alt-
saa! Og til dem regner
jeg
de saare
venlige betragtninger, som De i det
Herr redaktør Vogt og frue,
Niels Juelsgade 13
hersteds.
Herr Kandidat Bomhoff!
Hvis Deres Tid og Forrettninger till-
lader Dem det, saa gjør De os maaske
den Fornøjelse at besøge os imorgen
Aften?
Dresden 17/6. 69. 
Deres
Henrik Ibsen.
4. Født 4de Angust 1860.
5. Søn af Peder Pedersen, som var flink Skrædder,
og Hustru Tora.
6. Forfædre antagelig Bønder, jeg ved ikke.
7. Ingen Skole.
8. Gift med Bergljot f. Bech.
9. Datter: Victoria, f. 15 August 1902.
10. Arbejder af forskellig Slags, Kontor, Handel, Gaard-
brug. Mange Rejser omkring i 4 Verdensdele.
16. Nærmest yderste Venstre.
Kjære Mama
Mine reiseoplevelser vokser mig slik
over hodet, saa dette blir de sisste ord 
du faar, før jeg kommer hjem. Jeg reiser
med dampbaaten næste onsdag – det er vist 
idag 8 dage. Nu længes jeg svært hjem.
Tante Elisabeth var saa søt og 
fornøielig, Evald Tang Kristensen en oplevelse
– og Ebba er en prægtig reisefælle, stikker 
ikke op for noget. Søndag reiste vi fra Vejle 
kl. 6, kom til Viborg kl. 11 og efter frokost
reiste vi ut til Hald og var der hele 
dagen. Mandag reiste vi til Skals kl. 4.10
og blev møtt paa stationen av – Christiane
Magdalenes sønnesøn, som er døbt Christian
Worsøe og har tat navnet. Men hvordan det
De maa undskylde min uordentlige skrift - jeg har et
"sting" som (i hvert øieblik næsten) farer igjennem mig
som en glødende syl - saa jeg "kvæpper". "Madonna"
sidder ved siden af mig og skriver til Eder og jeg tør
ikke lade hende forstaa hvor daarlig jeg er - hun skjændte
paa mig for skriften paa dette arks bagside (forside); - nu
er hun gaaet op paa klinikken;- (da "tiden" vistnok nærmer
sig,- tør hun ikke bo paa hotellet om natten). Vi bor
meget centralt her - lige ved posthus og telegraf- og
en deilig palmelund. Like ved siden af hotellet
ligger en bratt park med alskens blomster og blom-
strende trær, - og der er paa grund af bratheden
endog lavet "torvegarer"; - aldeles som hos mig paa
Sandalstrand, - kun er det ikke græs, som vokser
paa disse "torvegarer" her: - det er smaa kaktuser
som blomstrer, og som vistnok klippes ligesom de
storbladede myrthetrær i gaterne, som alle har ens
form; jeg har aldrig seet en vakrere by, hvad beplant-
ning angaar. Denne lille parken ved siden af hotellet
er rent som en bouket af blomster - samlet i en bratt bakke,
og imellem zigzag-veiene er der - midt i de
bratte "torvgarer" "indfældt" smaa mosaikbelagte
stenbænker med ryg i alle farver til at hvile sig i,
medens man nyder blomsternes farver og duft. -
søt som han er nu. – Anders er ogsaa svært søt om dagen – 
snil og grei og real. Men han er blit indviet i fotball og fri idræt 
denne høsten og jeg blir jo let litt dum og litt aandsfraværende naar 
min ældste vil meddele mig alt som nu rører sig i hans sjæl – jeg 
duer ikke til move efter de nyere recepter og svigter, naar han vil 
forklare mig alt om tresteg og femkamp, desværre.
Hvad jeg vilde ha sagt – jeg <vilde> ringt ut til dig, da 
jeg var i byen, men Dancke den alvidende visste om at du skulde ha 
dette selskapet og saa lot jeg være, endda jeg græselig gjerne vilde 
hat fat i dig og faat suttre litt og grine. Du er absolut den 
eneste jeg har som jeg kan grine litt til. Undertiden synes jeg jeg blir 
litt træt av at leve dette livet med det evige mylderet av umyndige 
sjæler som kryr om mig fra morgen til kl. 10 nat og praktisk talt 
aldrig et voksent menneske at snakke med. Vi træffes vel, naar 
jeg kommer til byen – jeg maa ju ind likevel, enten jeg har lyst eller ikke. 
Gid du maatte ha det bra imens. Er det ikke fortvilet
at nu har vi oktober og sommeren har simpelthen lurt sig fra os? 
Halma sendte mig bl.a. reinfann og blaa druer fra Trondhjem – gid 
du vilde komme op næste aar. Jeg har bl.a. sat 12 anchina myosætidsflora 
som staar svært pent; fik dem fra Lange samt 100 aurikler og 
primler, de minste jeg endda har set av planter saa gud vet om 
de kommer, naar jeg dækker dem. Det var et held i uheldet at det 
ikke har frosset her i september, saa sent som planterne blev leveret. 
Faar du noget ut av haven ihøst? Her paa denne kanten faar 
folk ikke et modent eple.
Mange hilsener
din 
Sigrid.
gid de var over.
Mama og papa kom om
aftenen - vi kjørte lige 
op til Fridheim, da
Kate meget ønsked, de
skulde se "ham", mens
"han er saa god". -
Hermetisk indelukket
i et mørkt værelse -
en rædsom lugt, halv-
visne blomster og et
ukjendeligt ansigt. - 
Børnene og Kate opholder sig
her da derinde meget. -
20/8 Don kom om natten.
Kai, Don og jeg gik
til Knivsø - Don videre
til Lundestad, hvor
han talte med tante
Lena om fremtiden og