MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Kristiania, den 26. November 1894.
Kære dr. Elias!
Som svar på Deres forrige
brev skal jeg i korthed meddele
at jeg har overdraget mit nye styk-
kes forhandling til Felix Bloch
Erben og således ikke kan give dr.
Brahm noget bindende tilsage.n.
Heller ikke ønsker jeg at dr. Brahm
skal meddeles noget af stykket for-
inden han kan læse det hele i sam-
menhæng.
Deres hengivne og forbundne
Henrik Ibsen.
Selskabelighed, der ikke var bare
morsom. Hvad jeg derimod godt
kunde lide var, når Grevinde
Nina telegraferede efter mig, når
de var ene. Så satte hun sig
ved Klaveret og spillede og nynnede.
Det vilde Måske ikke have tilfreds-
stillet Dem, men til mig var
det godt nok. Særlig I Rundar-
ne kunde hun ikke komme
bort fra, men spillede den om
igen atter og atter. Når hun
sådan sad og spillede Grieg,
fik jeg en svær Nysgærrighed
efter at høre, hvordan de nye
Sange lød. Det var et mor-
somt Brev, De sendte mig dem
angående, men foresten skal
De ikke tro, at det var Deres
fiffige Ræsonementer, der omvendte
mig, For, hvor godt De end
en liden plan at foreslå det.
Konsul Lorchs er en særdeles
elskværdig Familie der gjerne har
gode landsmænd hos sig.
Et Ønske jeg udtalte om at
kunne føre vor berømte Komponist
med Frue ind til Dem. Kom De
allerede på halveien imøde.
Hvis de nu selv delte dette
Ønske, vilde en Samtale derom smagt
være nødvendig, men da jeg desværre ikke
går ud, måtte jeg bede om
denne hos mig - helst hvis det kunde
135
henger han vel ennå ved livet.
"Jeg vet, at artiklene mine i
Dagbladet er svake - men du skjøn-
ner det er en bekreftelse for mig på, 
at jeg ennå er til, når jeg ser mitt 
navn under dem i avisen."
Herregud - .
På gjensyn, sa vi til hverandre,
da han hadde gitt mig en ev sine
roser og det endelige farvell kom.
Ja, kanskje -.
31/3 Johan merkelig kjekk - karak-
terfast som altid har han lagt 
om sitt liv, er forsiktig hvor han
før stormet - og er like jevn og lys
for det. 12 dager før påske var vi 
på Kongsvoll med Ruth Leum 
og Agnes Hiorth - fin tid med
føre og en del sol. Jeg med en fast-
låst influensa i kroppen, som 
enda plager mig. Traff advokat
Holm, aktor i Kober saken, deroppe, og 
riksadvokat Sund og hygget oss med dem.
Han skriver at min datter Petra - er i bedste
velgaaende, - men hun klager paa den "ofjælge
bymaten". - Vore smaa paa Sandalstrand er
det værre med, - de har alle været sterkt for-
kjølede i lang tid ; og efterpaa fik de nu "kighosten"
og den ene af gutterne (Kristian), - stod det nok
rent om livet med, - han spiste ikke paa 5 dage
og han, som var saa tyk og rund, da vi reiste
er nu bleven saa bleg og mager som et skelet, -
skriver en af min venner i Jølster. Eva er ogsaa
daarlig - og Arnold holdt paa at faa lungebe-
tændelse samtidig med kighosten, - men svigermor
gav ham kamfermixtur, indtil han kom sig.
Vi har gjort alt muligt for at de skulde have det
godt hjemme, - de smaa. De har folk nok om sig.
Foruden svigermor, har vi "Madonnas" søster - og hendes
mand, - samt en tjenestepige og en tjenestedreng, - saa
de skulde være i gode hænder, - men "Madonna"
graater ofte sine modige taarer, for at de er syke
nu i vintertiden med fjeldbygdens raa og haarde klima.
Jeg undres paa, hvordan det gaar nu med Nr. 6, -som
Det er min drøm, at se dig der den
kvæld! For altid skal det huskes, at
du selv var der! Du faar ikke lov at
si nei! Ikke for vor, ikke for din skyld!
Har du et par ord at sige i anledning dette
spørgsmaal, saa kom med det. Fra Far
foreligger nogle linier om opera, som
du faar se i V.G. Fars adresse: Rom
Quattro Fontane 47. Skriv selv til ham
to ord! Det gir glæde!
Ja, med Ingeborg er det storartet! Som
ingensinde synger hun! Nu er hun i
Gøteborg! Hvorfor rejser du ikke til Italien?
I Rom er der saa vidunderligt, og Du
faar de deiligste pensioner for 7 lire dagen
med alt Varme, engelske, elegante!
Tænk i Kjøbenhavn, hvor det altid blæser!
Se, hjertelig hilsen til dig og Nina!
Samme dag vi er i sammen by, kommer vi
op til Eder og du ved det, kjære ven, ingen
beundrer og holder af dig som
Din altid hengivne ven
Bjørn Bjørnson
Og Ordene mødte den forreste Flok,
Som dukked alt frem bag den yderste Blok;
Slig dukked jo ogsaa hans Tanke frem,
Nu fulgte den Toget til Kirkehjem,
Og der fik den Vigsel, Reenhed og Kraft -
Nu ser vi Alle, hvad Grund den har havt,
Og Fædrelandet kjender sin Søn,
Som bar paa dets Kjærlighed stille, døn
Barm med anende Drømme,
Som blive hver en til manende Strømme!
Bag Blokken gaar der saamangen Sti,
Og - Brudefølget gaar tidt forbi!
Biskoppen spurgte
om de
alle
saa
vilde have ham: alle
raabte da: Ja! - - I Kirke-Protokollen staar
om ham
og
hans Formand Hr Even Olsen kaldet 1635. -
Om denne fortælles, at da han engang skulde holde
Tieneste i Snertingsdalen, og kom noget sildig, kom en
Mand, slog Kirkedørren til for ham, hvorpaa
Præsten som var en from Mand, faldt paa sine
Knær uden for Dørren, og en kort Tiid derefter
hængte den samme sig op som slog Kirkedørren
til for ham. -
Mads
Pedersen Aalborg kaldet som Pastor 1643,
som Propositus 1662, samme har været en me-
get venerabel, lærd Mand. -
Hr Brochs Kaffebønner - Een præparat af
Jordbærblade af
liknen
Siflyselblumen -
Klokken 5 1/2 reyste vi fra Birie over Miøsen
til Ringsager langs forbie de skiønneste Endvious
vi stege underveys i Land paa Borgen, en li-
den Ø, som er intet uden en Klippe med en
Deel Fyrretræer paa, her sees tydelig
Enda
mueligt
af et gammelt Kloster eller Borg
af dets Steene skal Ringsager Kirke være op-
bygt i det 14de Seculo
man
kalt
hugne
Steene, men ingen Inscription findes derpaa -
8de Decbr. 97.
"Ikke talenterne, ikke dueligheden til dette
eller lunt skaber egentlig daadens mand. Per-
sonligheden er det, af hvilken alt i saadanne
tilfælde afhænger. Karakteren hviler paa
personligheden, ikke paa talenterne. Talen-
terne kan slutte sig til karakteren; den
slutter sig ikke til dem; ti den kan und-
være alt, kun ikke sig selv." -
(Goethe.)
Saaledes staar der i mit fødselsdagsalbum
til denne aarets dag. Den 8de Decbr. 97 vil sik-
kert blive en mindedag udigjennem lange
tider, da diskussionsforeningens avis - det
første nummer under navnet "Kvindsjaa"
og min redigeren løb af stablen efter saa
meget arbeide og spænding! Men det lyk-
kedes jo ogsaa; selskabet var saare 
freds. Og jeg kunde jo ikke øns
mere end at blive raabt h
baade som "redaktør" og "ill
St Petersburg 18/30 Okt 89.
Min kjære Grieg
Det er ikke net at være
glemsom, men det hører dog
ikke til de slemmeste Synder
hos os Mennesker, hvorfor De
vel seer igjennem Fingrene
for denne ene Gang. Jeg
skulde nemlig have tilsendt
Dem min Adresse, men da
jeg var kommen hertil,
og det daglige, svære Arbeide
var begyndt, kom jeg først
nu i Tanker om, at De,
Min adresse blir fremdeles indtil
videre "Rigsarkivet", skjønt jeg korporlig
befinder jeg i Elverum, paa Lille-
hammer o. lign.
naar I eie hinanden sande og inderlige Kjærlighed da
eie I en Lyksalighed, mere værd end Alt hvad Verden
har at byde af Nydelser og Glæder, Ja, dersom vi
nogensinde her paa Jorden kunne føle os fuldkommen
lykkelige, (og den fuldkomneste Lykke er jo den, der
giver en Forsmag paa Himlens Salighed) da maa
det være i det Øieblik da det bliver os klart at
vi have fundet en Sjæl, der staar i Samklang med
vor egen, da det gaar op for os, at dette Væsen, hvem
hele vort Hjerte tilhører, mod hvem alle vore Tan-
ker og Længsler drages med uimodstaaelig Magt,
dette Væsen der for os indeslutter Alt, hvad der
er ædelt, ophøiet og elsket, og uden hvem al
Glæde her paa Jorden synes død for os, - naar
dette Væsen besvarer vore Følelser, naar dette
Hjerte aabner sig for at modtage os. O! hvilken
uendelig Fryd, hvilken Vellyst at skue paa Bunden
af en skjøn og ædel Sjæl og atter i denne Sjæl der
tilfulde forstaar os, at kunne udøse vore skjulteste
Tanker, vore Forhaabninger, vore Drømme, kort sagt
Alt hvad der rører sig i os - ganske at kunne hen-
give os til og for dette Væsen, hvis Hjerte slaar fuldt
af Sympathi for os, og som ved at dele vore For-
haabninger, giver dem ny styrke, ved at dele vor
Glæde, forhøier den, ved at dele vor Kummer, mild-
ner den! Ja, jeg skuer grant, (ak kun altfor grant]
ind i Dit Paradis; jeg føler, at Menneskehjertet ikke
kan rumme nogen større Salighed, og at Du med
fuld Ret kalder Din Lykke en Himmel paa Jor-
den. Men kjære Broder, glem ikke, at selv den reneste
og høieste Glæde her paa Jorden dog kun er som et
Gjenskin af den uendelige Lyksalighed, vi engang skul-
le nyde hisset i Lysets og Sandhedens Rige. I dette
ikke gjerne; men jeg tror dog, at naar An-
modning kommer fra Dem til ham
for "Jul i Norge", vil han neppe negte
sin Tilladelse. Jeg skal tale med ham
og forklare ham Saken; men den egent-
lige Anmodning maa komme fra
Dem. Skulde han afslaa det vilde jeg
foreslaa et andet af mine Billeder,
som jeg tror vilde gjøre sig fuldt saa
godt i farvet Reproduktion. Nemlig
Prædikestol og Alter i Tannum Kirke.
Dette eies af Forfatteren Arne Garborg
Labraaten, Hvalstad og er sandsynlig-
vis
ophængt
i Jubilæumsudstillingens Kunst-
afdeling, hvor det blev antaget af Jury-
en. - Jeg er vis paa at Garborg intet
har imod, at dette Billede reproduce-
res, hvis De skulde finde det lige-
4/6/12
f. Tiden Fredensborg.
Fru Professorinde Grieg!
Den 27de Januar fylder Professorinde
N. W. Gade 80 Aar. I den Anledning
har jeg tankt at faa samlet Navnene
paa alle de gamle Venner, som
Gæstede Hjemmet i Gades Tid, samle
dem syet paa et Bordtæppe.
Men disse Navn skulde gerne
være selvsyede. Jeg er derfor saa
fri her at sende Professorinden
et Blad og bede Dem, hvis De
har Lyst til at være med i Kredsen,
da at sende mig det tilbage syet.
De vil se, der er gjort saa let
og simpelt som muligt, kun kontur-
eller Stilkesting. Jeg syer det derefter
paa med Knaphulsting. - Skulde
det hende, at min kære, gamle
le paa hinanden og skal den
fremmes ved troløshed og
loftebrud, da er det bedst, at
unionen, jo før desbedre, gaar
istykker; ellers kunde man
kanske resikere noget endnu
værre. Derimod kan jeg ikke
- som et af Bergens dagblade - være
med paa et at give vor gamle
konge et æselsspark paa hans
fødselsdag. Jeg tror nemlig, han
har havt en ærlig vilje, selv om
evnen maatte have bristet, og hans
evne er jo ogsaa bundet af to
folks konstitutioner.
Et gode har vi dog vundet, hen-
synet til partiene har veget for hen-
synet til landet, og vort folk staar
samlet for sit fædreland. Der fin-
der jo et par opviglende presseorganer,
men de forstummer vel snart
saa vi atter kan faa sommer i Norge.
Fredag 18 Oktbr. 29.
Kjære Tore!
Jeg vil skrive litt til dig nu.
Jeg har ikke været borti Huset mit
siden Middag, jeg er daarlig og sitter her
paa en Stol og tænker paa mangt og
meget.
Jeg har nu forsikret alle dere Børn
i "Gjensidige" Livsforsikringsselskap og
jeg har betalt ut hele Summen for det.
Smaapikerne faar fra sit 25te Aar
1200 Kroner om Aaret saalænge de lever,
altsaa 100 Kroner Maaneden. Du og
Arild faar derimot en Sum paa en
Gang naar dere er 25 Aar. Du venter
i 8 Aar og faar da nogen og tyve Tusen,
altsaa i 1937. Arild maa vente til 1939,
hvor meget bedre at anvende disse Penge til
den Tronhiemske Skoles Brug, hvis Disiple kan sige at
de have Steene men mangle Brød - ingen Fond.
Tirsdag, 15 Juni
Hos Stiftamtmanden ude paa en Gaard han nyel har
bygget en halv Miil fra Byen. Udsigten herfra til
Tronhiem over Fiorden her som fra de fl. Stæder om
Tronhiem fortrefl. Besaae om formid. med Borgerme-
ster Bendike Raadstuen en smuck gameldags Byg-
ning af Steen - Consert Sahl - Byetingsahl - Magistrats
Sahl. Fra Byetinget appelleres til Magistraten, fra
Magistraten til Overhofretten men i Deliqvent
Sager lige til høieste Ret. - 12 Mænds Sahl /: disse 12
Mænd ere omtr. hvad de 32 Mænd ere i Kiøbh :/ iblandt disse
12 Mænd har Anders Jepsen en dansk Mand for en 7 a 8
Aar siden bevist Byen en betydel Tieneste ved at re-
clamere de Jorder som fra de ældre Tider af have
hørt Byen til men af Opsidderne fra Mand til Mand
ved Magistratens Forsømelse havde behandlet det som
Arvefæste, ved en høiste Rets Dom bl disse Gaarde
Byen tildømte, saal at efter de nu værende Eieres
Død, bestemmer Byen baade Bygselsummen, den
aarl. afgivt. - En Dom der saa retfærdig den var
da ingen bør nyde Hævd paa hvad der hører det of-
fentl. til, saa haard var den dog for Opsidderne, hvor-
af nogle havde anvendt ansel. Summer paa at
forbedre disse Jorder. - Denne Raadstue er som paa
andre Stæder Arresthuus, de grove Forbryderes
Pladse ere i Jorden, under Hovedbygningens Grund
Kjære Grieg!
"Husk Olaf Trygvason"
telegraferer du. Jeg kan
forsikre dig, at det har
gjort mig aldeles
Jeg har for anledningen
husket på alle norske
Keri.er - Hvad er meningen?
Gir du din tilladelse til at
vi forran scenen i 3die
akt, hvor Solveig kommer
på ski - spilles Solveig's
sang i Orkestret. Det vil
bli så bra - og den kan
gaat høres der. (Du har
hvist selv orkesterstemmer.)
Hr Underbibliothekar
A. Kjær
Universitetet.
Kristiania, den 26.3.97.
Kære herr Bjørn Bjørnson,
Aviserne har berettet at «John
Gabriel Borkman» skal være anta-
get ved Odéon-teatret og at opførel-
sen dersteds kan påregnes i en nær-
mere fremtid. Under forudsætning
af at dette rygte medfører sandhed
er det at jeg herved retter en forespørg-
sel til Dem om hvorvidt De skulde
være villig til som min stedfortræder
at repræsentere og varetage mine inter-
esser under indstuderingen. I hvilken
form og på hvilken måde dette skul-
de kunne lade sig arrangere, sér jeg
mig rigtignok ikke i stand til at
har at bestå med sig selv for
at bringe sin livsførelse i
samklang med sin erkendel-
se.
De forskellige åndsfunk-
tioner udvikler sig nemlig
ikke jævnsides og ikke ligeligt
i et og samme individ. Til-
egnelsesdriften jager fremad
fra vinding til vinding.
Moralbevidstheden, «sam-
vittigheden», er derimod me-
get konservativ. Den har sine
dybe rødder i traditionerne og
i det fortidige overhovedet.
Heraf kommer den individuel-
le konflikt.
Men først og fremst er stykket
naturligvis en digtning om menne-
sker og om menneskeskæbner.
Med min beste hilsen til hver i-
sær af samtalelagets medlemmer
tegner jeg mig
Deres særdeles forbundne
Henrik Ibsen.
Kristiania, den 11. April 1897.
Kære svigermoder,
Jeg takker dig hjerteligst fordi du
viste mig den store venlighed at sende
mig dit nye skuespil. Med levende in-
teresse har jeg læst det og finder at det
giver et ypperligt billede af det ældre
Bergen, hvis ejendommelige liv og fi-
gurer nu vel snart er i færd med at
svinde hen og flyde ud i norsk almin-
delighed.- Jeg véd ikke om du allerede
har indleveret stykket til Kristiania
teater; men jeg synes i alt fald ube-
tinget at du bør gøre det. Rollebesæt-
ningen kræver næsten med nødven-
dighed bergensk fødte skuespillere
Hilsen til Edvard Grieg.
Hei Dig! Du, som kunde bringe
Norges Harpe til at klinge,
Så det hørtes viden om,
Hvor i Nord og Syd Du kom.
Granens Susen
Fossens Fald og Elvens Brusen,
Norges Klipper - Norges Ånd
Toner under Mestrens Hånd!
Gran og klipper, Fos og Elv
Har I Nordmænd for jer selv -
Norges Toner, Norges Røst
Giver Gjenlyd i vort Bryst!
Nordens Ånd er fælles Eje,
Nordens Folk har trådt de samme
Veje,
Og når Tanken mod det fjerne
går,
Samme Syn for Øjet står.
Så forstår vi, hvad Du maler,
vis forbauser jo intet en Pariserkusk, og han
snudde bare ganske rolig og lod som ingenting.
Og vi fik Amalie
ind
i et lidet Hotel nær Hotel
Voltaire, Quai Valtoire, hvor vi bodde. Og
mangen hyggelig Stund havde vi sammen.
Vilhelm Krag var ogsaa i Paris den Vinter
og var ofte sammen med os. En Dag kom
en
høi, vakker
mand
ned i vort
Hotel og presenterede sig som "Skipper
Worse fra Stavanger". Vi blev ganske
forvirrede, for han lignede ogsaa Alexander
Kielland paafaldende. Hans Skib laa i
Antwerpen;
sa han
og han var nu i P. med den
helgiske Digter Gittens, som vilde hilse
paa Garborg. Jeg sendte Bud efter Amalie og
vi havde en hyggelig Rangel med de to
Herrer. Worsøe 
som han egentlig het
skulde til Grækenland
med sit Skib, og vi fik saan Lyst til
at være med, at han telegraferede
til Rhederiet om Tilladelse til at medtage
Ogsaa Forretningsmand. Jeg
tror Skibsmægler
kunde bekvemme mig til hoveritjeneste.
Men jeg er fast besluttet paa  at
have en livsgjerning at leve for og vil
kun i den nuværende overgangstid sysle
med allotria. Norges retslige og økonomiske
historie har jeg bedre forudsætninger for
at kunne dyrke med udbytte end nogen nu-
levende landsmand, og om det end bliver
per ardua, agter jeg at holde fast ved
disse fag. Først og fremst maa jeg blive færdig
med glossariet til lovene, og jeg vilde i dette
øieblik
have
været 
tilende
med excerperingen, hvis
Brandt i vaares havde givet mig svar paa
min skrivelse til ham, eller jeg havde faaet
nærmere underretninger fra Dem. Da dette ikke
var tilfældet, vovede jeg ikke at afvise Boye
Strøms indtrængende anmodning om at hjælpe
ham med "Norges land og folk", et arbeide,
som jeg vistnok kan afvinde interesse, men
som hindrer mig fra, hvad jeg egentlig
vilde gjøre, og som desuden netop i vaarmaa-
nederne, om jeg overhovedet skulde paatage
mig det, forudsatte, at jeg lod alt andet hvile.
fjæs med opsvulmed øienlaag, krum næse og et utrolig vældig gap 
som sluttet av ansigtet – underskjæven var ikke til at se, saa liten 
og tilbakevigende var den. Og saa lik, saa lik sin far allikevel –. 
Men efter to dager allerede var han nydelig – med store, blaa øine, 
en masse lysebrunt eller mørkegult haar har han, og efterat han hadde 
pattet etpar ganger blev munden snurpet sammen til en liten søt 
trur, og en ørende liten hake er der da blit raad til efterhaanden –. 
Det er bare naar han rigtig bæljer og naar han kjører hele næven 
sin ind i munden at det endda rigtig syns, for en kjæft han 
har. Og saa har han utrolig store hænder og føtter – som et tre maa-
neders barn omtrent. – Ja du vet, jeg synes jo han er rædsom søt. –
Nu faar du altsaa ha tak for brever og bøker og alt 
godt da. Bjørnsons brever er forfærdelig morsomme – jeg er rasende glad 
for at ha dem! Jeg fik læst i dem, mens jeg laa nu disse dagene. 
Ellers har jeg nemlig ikke hat andre bøker i mine hænder end 
Leopold Meyer: Den første Barnepleie, Mrs. Beeton: All about 
Cookery og Antonia d’Isola: The Italian Kitchen –. Og dem har jeg 
endda bare læst i, naar jeg sat med gutten ved brystet. Nu blir det 
vel bedre – lægen vil, jeg skal bare gi gutten hver fjerde time, og 
A. vil at vi skal faa et maaltid bragt op til os, og det meste 
av vasken til gutten blir altsaa besørget ute. – Jeg er blitt lei for det 
–, føler det som en smule fiasko, for jeg hadde jo trodd, og paastaat, 
jeg skulde greie alting saa stortartet –. Og jeg liker ikke at maatte 
indrømme, at der er noget, jeg ikke kan klare. – Men jeg kan jo ikke
det dreier sig om.
Dette kan man holde ud, når man selv befin¬
der i en normal Tilstand, så at man blot
betragter disse Etablissementer som Af¬
trædelsespladse hvor der kan soves og spises,
og intet andet. Men desværre har min lan=
ge smertelige Sygetilstand, der hindrede mig
i den for mig så nødvendige Bevægelse, efter¬
ladt en nervøs Slaphed, der har hindret mig
i at deltage i noget. Når mine Landsmænd¬
inder foer ud til alle Kanter for at søge
Adspredelsene, sad jeg alene hjemme i den
kjedelige Salon. Så gik Vinteren hen,
Våren, der er så deilig i Paris kom
og så kunde man dog spadsere. Hver Dag
gik det da over den nærliggende Konkordeplads
til Dem herom. Det drejer Sig om at
spille nogle stykker i Klaveret i Leipzig,
- det kan foreløbig kun ske der. Tiden
må naturligvis Dem; jeg
tænker mig nærmest, at det kunde ,
når De reiser Sydover og så på Vejen
kunde standse en Dagstid i Leipzig Må-
ske også således, at De nodtog et Engage-
ment til at dirigere i Grandhaus, ere
sikkert med
Glæde sendte Dem. Men, som sagt
denne Side af Sagen lig jo
den financielle. Thi
det er naturligvis en selvsagt Sag, at
De ikke spiller alene for Sagens skyld.
Jeg vil trielt foreslaa Dem fri
Reise og Et Tusinde mark og finder
De dette for lidet, så tror jeg nok
at jeg uden Vanskelighed får tilbud
Tilgiv mig at jeg
ind" til Dem og for-
stykker Dem med dette. Jeg tænker
Hamsun, Grimstad
i brug ogsaa for trællestanden; thi de øvrige
i lovene benyttede fødselskvalifikationer ere
jo alle patronyme.  Dertil kommer, at
det matronyme þýborinn, som ogsaa af
Maurer i "Die unachte Geburt noch altn.
Rechte" side 6 fremhævet, nærmest betegner
barnet som afkom af en trælkvinde med
en fri mand. Men nu er sagen den, at
i G. 115 er der just tale om den sidste
art børn. Bestemmelsen, hvori þeborinn
forekommer, angaar de paa en vis formue,
et vist bo, hvilende alimentationsforplig-
telser, hvilke skulle behandles som anden
gjæld. Men alimentationsforpligtet var man
kun ligeoverfor sine eller sine nærmestes
med trælkvinde avlede børn, derimod
ikke de jure ligeoverfor sine virkelige
trælle. Selv om man derfor har kjendt
et ord þeborinn, maa det kun ved
en
feil
være bleven benyttet i G. 115; thi meningen
Lillehammer 25.11 28
Kjære Ingeborg
tusen tak for boken din – det var
morsomt at du fik den færdig iaar. Gid
du maatte faa glæde av den!
Din hengivne
Sigrid.
– men morsomt og, selvfølgelig!
Pater Bechaux var heroppe fra onsdag til 
torsdag – de kan tro, vi "smidde rænker"
Deres hengivne
Sigrid Undset.
Min bedste hilsen til Deres mand!
München, den 22. Oktober 1890.
Kære herr dr: Elias!
Deres to breve har jeg modta-
get og takker Dem særdeles for den ven-
lige interesse, De viser mine anlig-
gender.
Herr Fischer kan jeg ikke give
noget bindende løfte forinden jeg
får vide, hvem den eventuelle over-
sætter bliver og har accepteret den-
ne. Derhos må jeg have sikkerhed
for at oversætteren med hensyn til
teaterhonorarerne indgår på de sam-
me vilkår, som dem, der er fastsatte
mellem fru v. Borch og mig.
Med afgørelsen haster det for øv-
Fogderie, og findis endnu de Privilegier, som
Kong Oluf, Dronning Margrethes Søn, har
udgivet for samme Kiøbstæd, men dend er
for lang tid siden lagt øde.
Nu beseyler Nordlandenis Indbyggere
allran Bergen, hvortil de længst fraliggende
har 130 Mile, hvoraf de Nordlandske Mile
ere at ansee som for hen meldter.
De Markeder, som ere i Bergen for Nord-
farerne, kaldis Første Stevne, som er in Majo,
Sidste Stevne som er in Augusto og Septembri,
derforuden er og Mellem-Stevne, som faa Som-
mer til, uden de, som ere længst Norden
fra, og kand ikke Velgiøre mere end en
Reyse om aaret.
Ingen af Indbyggerne beseyler Trundhiem,
som ligger dog dem 50 Mile nærmere, en
deel formedelst det Vanskelige Indløb,
en deel fordi de ikke finder der deris Reg-
ning, og altsaa ikke kommer til Trund-
hiem uden naar deris Reyse saaledis for-
længis, at de ikke kand see at komme for
Vinteren tilbage, dog overvintrer adskil-
lige heller paa Veyen end de indløber til
Trundhiem.
Dend Credit som er i Bergen for Nord-
lands Indbyggere er høyst nødig at
Dresden den 14de Januar 1870.-
Højstærede Herr Siebold!
Jeg er Dem særdeles takknem-
melig for Deres Underrettning angaaende
min Biografi, hvilken jeg haaber De
jeg haaber De har fortsatt lige till
den sidste Tid, og saaledes medtaget
baade min egyptiske Rejse og «De
unges Forbund». Det er mig kjært
at De i Christiania selv har faaet
Anledning till at dømme om Styk-
ket; thi vor fælles Ven, Herr Thaulow,
er visstnok af politiske Grunde en
afgjort Modstander deraf. Jeg an-
tager at Biografien i væsentlig Grad
vil bidrage till at fjerne Vanske-
lighederne ved at finde en For-
lægger till «Brand».
I det Haab at disse Linjer vil
indtræffe før Deres Afrejse fra Cassel
tegner jeg mig i al Hast
venskabeligst Deres hengivne
Henrik Ibsen.