MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
paa at skrive til Dig, han beder mig
at hilse Dig paa det flittigste, jeg om-
gaaes temmelig meget med Langer og vi tale
ofte om Dig og de gemuttlige Stunden
som vi i gamle Dage tilbragte ofte oppe i
Din gamle Hybel i Colonadenstrysen.
Lev nu vel for denne Gang og vær
flittig fra
Din hengivne Ven
Chr. Cappelen
Medens vi var i Neapel (Napoli), -besøgte vi og (trods feber
og andre legemlige skrøbeligheder) Vesuvio. Det var og-
saa en oplevelse, som ikke glemmes. Vi var like paa
toppen af den nye "kraterrand" (1906). Vi saa svovelgul
damp og "røk" "(som fra en af mine natlige St. Hansbaal), og
vi saa flammerne fra Jordens indre. "Helvedes skorsten"
hed det jo i gamle dage, - og "Madonna" var strekt
"grepen" af at høre lyden, som steg op fra "underver-
denen" - "de fordømtes gruelige jammer" (som der
staar i en gammel geografi, som beskrive Helvede og dets
skorstener: - vulkanerne). Jeg indaandede svoveldampen
og røken med stort velbehag, - og kjendte mine
lunger saa lette, som da jeg var barn,- og mange glemte
erindringer fra de glade barneaar dukkede op -; og jeg stude-
rede et øieblik paa at slaa mig ned paa "kraterran-
den" som "vulkan-maler"; - men "Madonna"
fik i modsætning til mig "tung pust" - og vilde kvæles,
saa vi maate forlade det herlige sted - med den
for mig saa gunstige luft. - Der kom ogsaa
en vældig "snekave", medens vi var der, - og det "bekom"
ikke vulkanens "mave" godt, : - den gulpende op en ren
storm af svoveldamp, som tok tok den "fine" hatten af
min fætters frue, - saa at hun aldrig saa den mere;
(den findes vel om to tusend aar, naar man atter
deri maa jeg af og til blande mig
trods alt. Vi har timelange discussioner,
men de fører ikke langt paa vei at
discutere med en franskmand udgangspunk-
tet er saa forskjelligt, at maalet aldrig
heller kan blive det samme, men man
lærer ialfald at forstaa sproget godt.
Vi ere nu tre malere en ung herre og
vi, med ham ere vi rent paa kamerats-
fod, og han er os til megen hygge, da
han er som en midler mellem os og alle
de halvdannede mennesker, som ei ved
hvad en kunstner er. Det er trættende
at være mellem mennesker, som ikke
begriber, hvad man gjør eller hvad man
er, de tror i regelen, at de staar
langt over os, fordi de intet ved.
Det er ogsaa lidt vanskeligt at skrive,
da man intet oplever her, den ene
dag gaar som den anden, vi arbeider
om dagen, kommer trætte hjem og
spiser godt. Nu faar vi undertiden
nogle retter, som begeistrer mig, ved
Dage bliver det altsaa. Vi
glæder os begge som Børn
til den Rejse. Naar De nu
blot kan gøre det nogenlunde
godt for os; vi er jo saa frygte-
lig forfærdelig gruelig forvænte,
og De har det naturligvis saa
Rakkers paa Troldhaugen.
Ja, bliver vi ikke tilfredse, vil
vi have Pengene tilbage.
Ly kom hjem for et Par Dage
siden; hun saa flink ud, men
er ikke kommet helt af med
sin Bronchitis. Bodil er paa
Fuglsang, saa hende har jeg ik-
ke set. - De ved vel, at d. Kgl.
Theater i neste Sæson vil
spille Peer Gynt med G.s Musik.
Herr professor
dr: Olaf Skavlan.
Holbergs plads 7.
Christiania.
(Norvegia.)
det vil komme for sent for Dit
brug. Desuden frygter jeg for, at
det bliver lovlig langt for tidsskrif-
tet. Det skal fylde et helt møde
og maa derfor strækkes ud til en
times varighed, saameget mere
som stoffet er rigt nok dertil.
Men vil Du have det saa langt?
Forøvrigt skal jeg gjøre, hvad
jeg kan for at paaskynde udarbei-
delsen; men ro - -
ak, kun lidet aner I, hvor en død
til hvile trænger
- - siger Drachmann etsteds;
men hvor trænger ikke en levende
ogsaa til at begrave sig, og hvor
sjelden lykkes det ham! Klostre
var vist i grunden en produktiv
opfindelse, ikke mindst naar de
var forbundne med taushedsløftet.
Tid siden troede jeg Du
skulde have været her, og netop
idag for 3 Uger sagde Neupert
at Du skulde komme med Kjøben-
havnsdampskibet den Dag; da
jeg ikke kunde komme paa
for at tage imod Dig da, da
først kom midt om
jeg den følgende Dag i Diverse Hoteller
for at spørge Dig op, og i Victoria
Hotel fandt jeg ogsaa virkelig
Dit Navn paa Tavlen. Jeg gaar
op til Dit Værelse, levner mit
Visitkort da Du ei var hjemme,
kom senere igjen, men hvor
forbløffet blev jeg ikke, da
netop en Fætter af Dig, sam-
me Nat var kommet med Damp
skibet, og han lignede i
Ski 16.8.1915
Herrer H. Aschehoug & Co,
Christiania.
Vedlagt oversendes ms. 1. bok av "Kong Artur.", som efter
avtale med Deres herr Møller skulde trykkes snarest mulig. 
Bokens titel skulde være "Fortællinger om Kong Artur
og Ridderne av Det runde Bord." - i to bøker, ca. 200 sider.
Ærbødigst
Sigrid Undset Svarstad.
Manuskript.
Heller ikke indser jeg, at der før Hannovers
erobring i 1806 har kunnet være nogen
anledning for Hannover til at deltage
i krigene paa fransk side. Derimod
var der rigtignok den uoverensstemmelse
mellem engelsk og hannoversk politik, at
kurfyrstendømmet, efterat Preuszen 1795
havde sluttet fred til Basel, faktisk ophørte
at deltage i krigen og yderligere demon-
strerede sit fredelige sindelag ved at
forvise emigranterne, samtidig med at
disse fik et fastere tilhold end nogen-
sinde i det uafbrudt ligetil 1802 krig-
førende England. Nogen formel
fred mellem det tydske rige og Frankrig
sluttedes rigtignok først i 1801 (Luneville),
og i hvilken grad hannoveranske tropper
deltog i den med denne fred endende
"2den" koalitionskrig, ved jeg i øieblikket
ikke at angive; men udelukket er det
München, den 11. Maj 1889.
Til
direktionen for Kristiania teater.
Jeg tillader mig herved
høfligst at bringe i erindring de
mig tilkommende tantièmer for
opførelserne af «Rosmersholm»
i September måned 1887 og an-
moder om at beløbet godhedsfuldt
må blive indbetalt til boghandler
Nils Lund samtidigt med min
andél af indtægten af de ved fru
Didi Heibergs gæsteoptræden sted-
fundne 
opførelser af samme stykke.
Ærbødigst
Henrik Ibsen.
Hansteensgt. 2 IV
7/9 1916.
Kjære Hr Konsul
Joachim Grieg.
For et Øieblik siden har da
endelig Kunstmusæets Olsen
afhentet Billedet, og saa haa-
ber jeg, at det snart skal kom-
me frem til Dem. I forgaars
kom Henrik Lund, og han var
svært glad i det, syntes slet
ikke, jeg hadde fordærvet det,
tvertom. Jeg blev saa let og
glad, at jeg besluttede mig
til ikke at male et Strøk
mere. Lidt ængstelig for at
sende det, var jeg, fordi det
endnu var lidt vaat; men
Olsen lovede at være me-
get forsigtig under Trans-
Hv. 19.11.33
Bokfesten på Grand
den 15 var livat. Mykje folk og
vonleg bra yviskot til f.foreningens
kasse. Alle diktar-jubilæa hev
teke på midelen –
Der var mykje ungdom
og dei röykte – ikkje minst
damene – so eg var mest
blind alt med me sat tilbords.
Moten er no å vera mest
heilt naken til livet. Mange
stygge ryggar såg eg. Ei ung
formalist-dame hadde berre
ein smal svart svart sæle midt etter ryggen
og noko som ein bryshaldar
framme. Elles bera som ein
boksar. Men no er stakken lang
og trong – eit retteleg pylseskinn.
Ingeborg Refling Hagen var i kvit
formeget stads paa i
Kristiania - grevetitler
virker som laksativ paa 
norsk selvkritik - den
forsvinder.
2/7 Om natten reiste
H. og N. - kl. 12
de andre to. Don og jeg
forsov os kapitalt om
morgenen - Dr. Klem, som
er hos Raschs, Borghild, Gunh.
og jeg var paa rekognosering
om form. hos et udsat
barn, hvis moder og pleie-
moder har snydt os. -
Don og jeg var virkelig alene
om aftenen - nei, Thrine og Hulda.
3/7 Familieselskab - 45 i
tal med børn. Dans.
August 4de
Mild Regn læsker den tørre Jord, som
nu glæder mange. Mor Rejste i Dag til
Ringsager. Intet videre har jeg i Dag at
indberette. – Frisk er jeg, men Sorgfuld. –
August 5te
Bedre tilmode har jeg tilbragt denne Dag, og
nydt et mildere trøstigere Sind. –
August 6te
Mor kom fra Ringsager i Aften, og der lever
alle vel, som glæder mig. Snart maae jeg
til Ringsager for at være en Tid, og vor smerter
det mig ikke, at Rejse bort fra minne gode
paa Bjerke, især da jeg veed det er den sidste
Sommer jeg nyder uskyldigheds Livet med
min troe Bertha! Rejse maae jeg, dog kommer jeg
saa snart muelig Hjem. – Nogenlunde fornøjet.
August 7de
En Flittig Dag har denne Søndag været for mig
jeg har skrevet i Atala til min Dyrebare Severine
for engang at faae den færdig, og hvor glæder
det mig naar jeg kan bringe hende noget behagelig.
Med Fløute Muskik Musik har jeg adspredet mit
mørke Sind i Aften, som i min Eensomhed
er mig en Lægedom, en Hjertens Trøst. –
Trøstig Sind. –
i Paris
Dem vilde naturligvis glæde mig
uendelig. Addresser det helst til Konsul
2
Lorch, Fredricksgade, så vil det treffe
mig om jeg efter dette noget døsige
Sommerophold her i Kjøbenhavn har
fået Magt til at komme ud til et
Søbad, hvor det nu bliver.
og udover Vidden klinger en herlig
Lok, skabt af og paa Vidden, hvilken
Stemning! Saa i susende Fart ned
mod Rensdyrflokken der i vildt
Sprang satte afsted - og senere i lange
fine Rend tilbage til Hytten i den
varme blændende Sol. Du kan tro
det er en deilig Følelse ligesom
at gynge sig fremover i det bløde
Snelag der knistrer og glittrer som
et eneste Hav af Diamanter. Saa
kom Kvelden med Skymringstimen
i Hytten, Ilden sprakende i Ovnen
en af Førerne sang norske Viser -
og iblandt ud at se den blaasorte
Nat komme snigende østenfra ind-
over og jagende de fineste zarteste
Solgangsfarver i Vest og tilslut at
lægge hele Vidden i en eneste
dunkel Stilhed! Aa, om du engang
De har jo forøvrigt havt den
overordentlig store Elskværdighed
før at há tilsendt mig skrivelser,
som selvfølgelig har glædet mig
overmåde, og som stadse blir vel
op opbevarede. Da jeg altså ikke
kan tro, at De er vred på mig
tillader jeg mig nu atter - efter læn-
gere Tids Førløb - at sende Dem
nogle Småprøver på mine nyere Digte,
patriotiske og lyriske. - Jeg syge og
lidende har ikke mindre glædet
mig over det store og herlige, der
er vederfaret vort elskede Fædre-
land, end de friske alle. Og har
jeg i ikke så få Digte, besunget
Aaret 1905's Begivenheder. Nu er
Det da en Lyst at være Normand!
Aa, hvor vi må være glade og tak
nemlige for att det Gode, Norge
Beyer i følge. Han saa frisk
og fornyet ud.
Saavidt jeg ved, er alt
saa nogenlunde ved det
gamle i Din kreds. Hos
mig blev min datter nr 2
Ingerid, konfirmeret forrige
Søndag, og vi har forøvrigt
intet at klage over; Jeg
har fuldt op at gjøre og
glæder mig ved modsætnin-
gen til forrige aar, da
jeg laa paa Sotteseng.
Lad mig nu se, at Du
og Din hustru holder jer
friske og kjække denne
vinter.
De hjerteligste gjenhilsener
til jer begge fra min
hustru og Din hengivne
Karl Bergh
Christiania 8. April 1903.
Kjære Grieg!
Først min hjærteligste gratu-
lation med Din succes i Bøhmens
hovedstad. Dernest glæder det mig at Du
vil dirigere på vor concert i Bergen.
Jeg har skrevet til Fru Hals Andersen.
Schjøtt har allerede givet sit tilsagn om
at synge Wergeland og den Bergtekne.
Dit forslag om at sende mig partituret
til Per Gyntsuiten er udmærket. Jeg
skal da føre Dine betegnelser ind i
stemmerne, og så kan Du jo om Du
ønsker have en prøve her i Xnia når
Du er på gjennemreise her. Konserten
har jeg tænkt mig med følgende
program: 1).Hyldningsmarsch af Sigurd Jorsalfar,
klaverconcerten, 3) Våren & Det første møde,
Wergeland - Den Bergtekne, 5) Per Gyntsuite.
Dette synes mig være en passelig kort
konsert, hvis der efterpå skal følge en
Hr Høiesteretsadvokat
Wilhelm Dybwad
Jeg arbeider paa en Aqua-
rel til Kunstnermappen,
som neppe kan blive fær-
dig før Fredag, da min 
Malerskole optager det
meste af min Dag. Jeg haa-
ber, at det Fredag ikke vil
være for sent at faa den
med.
Forbindtligst
Harriet Backer
1/3 99.
deraf se, at jeg har opta-
get Oda Krohgs For-
slag om Indkjøb af
Portrætet. Mange Hil-
sener.
Din hengivne
Harriet Backer
draget til Norge, for der at virke i
længere Tid, saa seer det pudsigt ud,
at jeg svarer tilbage som blot raadgiver
de og Hornemand som handlende Bestyrer;
altsaa fortsætter Euterpe under Hornemand
selvstændige Bestyrelse, sin Virksomhed i
Vinterens Løb; han har i den Anledning
søgt og erholdt Tilladelse til at
opsætte sin Reise til næste Aar.
Hvorledes gaar det med Orgelspillet?
Du gjorde i det korte Cursus saa
rivende Fremskridt, at jeg det skulde
more mig at høre, hvad De nu spil-
ler.
"Fra min Kone de tusinde Hilsener; vi
tale saa ofte Dem, og beklage, at
det ikke skulde forundes os, at have
Dem længere hernede i vort Kjøbenhavn,
ligelides hilser De fra hendes Familie og
fra Deres
hengivne Ven
G. Matthison-Hansen
kunde kanske senne mig etpar ord på et kort til Bondeheimen, 
Oslo, så reiser jeg opover den 21de for å treffe dig. 
Mange hilsener
din
Sigrid.
udenfor al Begribelse ligeoverfor
Theateraffæren -
Selv er jeg altid tilbøielig
til at tro Kritikken har Ret, naar
den angriber mig.  Dennegang
trodde jeg det ogsaa først, ialfald
for en Del; men i de sidste
Dage er Stykket voxet for mig.
Jeg er glad. Alligvel. Trods alt. For jeg
blir ikke flau og skamfuld, naar jeg
tænker paa det. Tvertimod. Jeg kan
se mig selv i Øinene og tænke
det over og over igjen, uden at rødme.
Det er et Arbeide jeg ikke vil ha
ugjort. Det gjorde mig i sin Tid
usigelig ondt at skrive det, og endnu
mere ondt
gjorde at se det lagt forgrovet
frem føret raat og hjertekoldt Publikum.
Men jeg ved med mig selv, at før jeg
overvinder mig til Selvpinsler af alle
Arter faar jeg ingenting gjort som har
Værd for mig. Et ærligt alvorligt Arbeide
der fortvivlende akustiske for-
hold i cirkus bygningen.
Som den er, er den ubrugelig,
absolut ubrugelig, til kunst-
neriske øiemed. Jacobsen
forstår intet af det, og er lige-
glad, når han blot tjener
sine penger. I samtalens
løb, jeg bebreidede ham,
at han var så uvillig til
at forsøge noget- siger
jeg: "Hvad tror der, Grieg vil
sige til en akustik, du for-
vandler alt til vrøvl?
Tror Du virkelig, at Grieg
vil dirigere sin musik
der?" På denne bemærk-
ning undslap du Jacobsen,
i Stockholm. Den nu gælden-
de lovstiftning, der også omfat-
ter norske dramatiske arbejder,
sikrer dem, som De visstnok
ved, imod enhver kokurrence.
Hvad stykket helst bør kal-
des på svensk, har jeg vanskeligt
for at svare på, og overlader val-
get af titel ganske til Deres skøn.
I den tyske oversættelse, som
nu er under arbejde, kommer
stykket rimeligvis til at hede
«Ein pPuppenhaus»; nærmere til
originalen kan man på tysk
ikke komme. Jeg formoder
at Hedberg nu beskæftiger sig
med en oversættelse for kgl: dr:
teatern. Skulde det ikke være
hensigstsmæssigt at konferere
med ham, så at stykket både
i Göteborg og i Stockholm kun-
de gå under den samme benæv-
ning?
Med de bedste hilsninger teg-
ner jeg mig
Deres ærbødigst forbundne
Henrik Ibsen.
det var opfattet dobbelt - med
underforstaaet farlige Ting. Jeg hørte
saaledes en Udtalelse om Scenen
med Præsten i sidste Akt, som
forfærdet mig, skjønt det var
det underforstaaede (det formentlig
underforstaaede altsaa) som havde
moret vedkommende. Fælt er
det ogsaa at f. Ex. gamle Marja
som kun blev git af Fru Lampe
blev opfattet som en Koblerske,
mens jeg har ment hende som en
snil og god og troskyldig Kone, som
har været den forladte Berthas Tilflugt
i tunge Tider helt fra Barndommen.
af. Sinding - ja selv Sinding, som i
Parenthes sagt syntes Stykket var "morsom-
mere end Brand" - sa: - "Fru Lampe spilte
jo Marja rent for mat." - "Ja", sa jeg "hun blev
noget galt — formulig en Koblerske". "Ja", sa han, "men
det er hun jo". Dersom det ogsaa virker
Vi ved ikke, naar vi reiser hjemover, det
blir omkring begyndelsen af juni. Vi har
iaar lidt under ikke at have malere, nu
er her jo Eilif, som vi ser meget ofte, men
han er jo ikke i arbeide, og han er altid saa
rastløs naar han er her. Hans idé med
Blois viste sig at være en ubrugbar idé.
Skredsvig gjør lykke med sine billeder uretfer-
digen med sit store, men aldeles retfærdigen
med sit lille. Det er et meget vakkert og fint
billede, har en hel vakker morgentone over
sig, det er let og sandt i farven, gjort
med kunstnerisk humeur. Han vil selv
have en til at synes, at det store er det
bedste, men vi lader os ikke overbevise. Det
virker muligens bedre her, det vil sige, bag-
grunden er enda bedre her, men personerne
end værre her, det usande i det end tydelig-
gere. Hvad man skal gjøre med hele den
store forgrund, som er mellem os og baaden,
mens dog figurerne er lige ved en, det ved 
man enda mindre her end hjemme.
Men selv er han henrykt, da han gjør lykke
Samme er jo høist uskyldig, som Mester
Oehleenschläger selv siger i Fortalen til sine i
Aaret 1805 i Kjøbenhavn udkommene "poetiske
Skrifter", men jeg finder den meget morsom.
Musikken, ialt 29 Nummer, er holdt i
knapp Form og i den norske Folketone.
Allerede for længere Tid siden lagde jeg
Planen til et større musikalsk-dramatisk
Værk, som specielt behandler Blodhævnen
og Christendommens seierrige Kamp imod
Hedendommen i Norge og Island. Texten
er færdig og en Del af Musikken ogsaa, men des-
værre er det i den senere Tid gaaet mig saa svært
daarlig, at jeg ikke har været istand til at skrive
noget. Især i denne Vinter har Næringssorgens
skrekkelige Frygt været saa svære, at jeg var
Fortvivlelsen nær og ofte har jeg maattet
bogstaveligen hungre dagevis.
Jeg har i sin Tid gjentagende hos den
norske Stat søgt Stipendier, men intet faaet
omend sogar Herr Statsminister Emil Stang
selv skrev mig et Par hyggelige Breve dengang
og lovede at gjøre sit. Gudbr. Bøhn, min Lærer,
nemte at Skylden var, at jeg intet har ladet spille
hjemme, men hvad skal jeg gjøre, da der ingen
Opera gives i Norges Land?
- linje -jeg og mine børn danner (regnet fra di
forste Astrup, som kom til landet: (den før
nævnte Foged Nikolai Astrup paa Søndmøre)
Vi er nemlig alt kommen i 14de ledd medens
alle andre Astrupper bare er i 11te 12te og
13de slægtsledd). (Astrupperne har alle været sent gifte)
Nu ja sligt med ahner og legnende vyrder
jeg lidet om; -
jeg kjender bare 2-3 af min slægt
men naar man offentlig
blir haanet (som en idiotisk bonde tamp
eller lignende) af en slik som Folkestad,
saa kan man jo faa en forfængelig trang til
at mindes - og nævne sligt: (at man dog
har kulturblod i aarerne). Forresten er her
i denne bygden slægter af rent bondeblod (an-
tagelig) - (lidt islet af embedsslægter findes vel over-
alt her paa vestlandet) - slægter, som staar saa
høit i kultur, at jeg sætter dem over mange
saakaldte gamle slægter med kulturblod og
mange ahner.
Men det er jo for en stor del bleven slik med
kulturen her i landet, - at det er "efterkommer-
ne efter pladsemænd, "emisærer" og anden
paria, - som kanske har gjort sig umulig paa
landsbygden, (hvor der før har været en viss kultur),-
det er disse, som er flygtet ind til byerne for
tyverier og andre "brotts værk" - det er disse,
tro det smerte mig ei at kunne
være nærværende ved Dit Bryllup,
men om jeg ogsaa vilde afsee de Penge,
saa kunde jeg umuelig gjøre det, uden
tillige at reise til Johns, hvortil jeg
har havt saa mange Invitationer, og
da dette er aldeles afhængig af Forretnin-
gerne, og høist usandsynlig, saa vil Du
vist ikke undres at jeg udebliver,
da jeg jo hverken fra Dig eller Nogen
har hørt et eneste Ord om at det
vilde være kjært om jeg eller nogen
af Familien overvar Din og Ninas
Forening. - Jeg skulde jo gjerne
vide hvad Dag Du agter at gifte
Dig, thi jeg vilde dog gjerne i Tan-
kerne følge Dig ved dette vigtige
Skridt, og opsende min varme Bøn-
ner for Ditt fremtidige Lykke.
Jeg har nogle Fotographier fra
Italien, som Du gav mig da Du reiste
herfra. Jeg veed ikke om det var Me-
ningen at jeg skulde beholde dem, og
derfor sendtes de ikke nu; hvis Du imid-
lertid ønsker dem, da maa Du endelig sige
det, og jeg finder da vel altid En der vil
bringe Dig dem. Igaar vare vi Alle
med Undtagelse af Moer naturligvaas i Aasen
til Middag, og kom indover Kl.5.
Og nu Farvel, min kjære Edvardman! Gud
velsigne Dig!Din hengivne Faer
Alexr. Grieg.
Christiania d. 27d Februar 1876
Kjære Grieg!
Jeg maa gjøre mange Undskyldnin-
ger, fordi jeg ikke har takket Dem for
det venlige jeg havde fra Dem fra
Leipzig og den gode Atest De gav, som
jeg ikke benyttede; Grunden hertil
var, at ved at gjennemlæse Deres hyg-
gelige Brev, og at samraade mig med
min Hustru, kom vi til det Resultat,
at jeg maatte være en stor "Komiker
(som De sagde i Deres Brev) at bryde mig
om sligt Skriveri. Jeg seer nu til min
Forbauselse, at det samme Blad som ifjor
rakkede mig til, iaar hæver mig til
Skyerne. - Kjære Grieg jeg kommer atter
igjen for at bede Dem om en stor Tjeneste.
Sagen er nemlig den jeg søge et Stipen-
dium, det samme som jeg engang før
har havt. Jeg har faaet en udmerket
Atest fra Theatrets artistiske Konsullent
Hartvig Lassen, og naar De gode Hr.
Grieg ville være saa venlig at give
og sa utan krusduller at berre
dei som "kjende namner og stader"
vilde lese det og det var for få.
Men han tvila ikkje på at det
interessante vilde koma i andre
delen 80 åri i Oslo, og meinte
då fyrste parten kunde koma
i utdrag saman med det.
Eg sa nei takk og hev ikkje
sidan orka sjå på manuskripte.
Eg er altså ferdug, det var
den stutte meining av den lange
tala til dei tvo forleggjarane.
Når det no berre ikkje
var det at eg på mange måtar
kjenner meg meir vaksen og
full av enmner enn nokon gong
fyrr. Eg hev berre ei kjensla av
at nokon hev hogge högre handi
av meg og lagt ein jarnring
kring hjarta mitt. No skulde eg
sett punktum – um det ikkje
hadde vore for Tuften og ungane, som
om dit dyre Ophold. Det er jo klart
at det ikke er for Dyrhedens Skyld du taler
om det, for du ved jo at Helsen er
aldrig for dyr at skaffe sig, og hvad
de stakkars Skillinger angaar da er
det noget Tøv at tænke paa dem.
Det ved du godt. Men en anden Sag
er det at det er uudholdelig kedligt for dig
der. Og det har meget at si. Trives
du ikke saa sætter du til næsten lige
saa meget som du vinder. Tal med
Dr. om et andet Sted hvor du kunde faa
lige god Pleje og faa med en Søster fra
Røde Kors for Ekspl. Men jeg ber dig
rejs ikke til Haalands (som du jo har
talt om, hører jeg). Nu er jeg altsaa ikke
rasende og haanlig, men jeg ber dig
bare om ikke at rejse did. Du faar
ingen Mad og Pleje der heller, og desuden
- for min Skyld, elskede Marie, gør det
ikke! Vis at du mente lidt med at tale
som du gjorde selv om Teaterforhold.
13/12. 12 Chr. a.
Kjære Nini,
det er skam jeg ikke har faat takket 
dig for boken før –. Jeg synes, den er bedre end jeg husket 
– jeg liker historierne svært godt. Men ikke som Benedicte 
allikevel; jeg har læst den omigjen efterpaa. Den er deilig – jeg elsker 
den boken.
Jeg var saa glad for det du skrev om Pago/Pogs. Jeg synes 
du fik sagt alt det vakreste, som kunde sies om ham, nu 
han er død -.
Det var forfærdelig sødt av dig at sende min mor 
de deilige blomsterne; hun var saa glad for dem. – Jeg og.
Jeg var paa premieren til Heibergs stykke; nu har 
jeg læst det efterpaa. Det er godt nok – men. «Frihet for 
Loke saavelsom for Thor –»  Livets Triumf – Jeg vil værge mit land – 
Michelsen - Hamsun. Jeg elsker ingen av dem, men allikevel! 
Heiberg sa det samme, han sier nu, i 1905; dengang brændte 
det i mig, og jeg takket ham i mit inderste hjerte, for han sa 
det – selv om det intet nyttet da heller. Og nu –. Hvad 
kan det nytte og si det nu. Vist var det en ydmykelse. 
Men kan vi ikke nu – trods ydmykelsen – bite det i os 
og arbeide i ydmykhet –  ja da er vi ikke nogen nation. 
Mener jeg.
Mange hilsener
Din Sigrid Undset.
28/83
os Skogadalsbøen begyndte Regnen og
det var temmelig skummert, da vi kom
frem. Paa Bøen var jo nu fremmede
Folk, - ingen Susanne, ingen Brit. Men
vi havde det dog godt i de 2 Dage,
vi laa der for Regn og Uveir.
Men det var jo noget raat, saa
vi fyrte paa Peisen. For mig var
det nu en stor Hvile bare at ligge
stille saa langt borte fra alt, som
heder Forretninger, og jeg føler jo, hvor
godt det gjør mig. Og Børre nyder Til-
værelsen med godt Humør gjennem alt Regn-
veiret. - Saa blev det dog tilsidst for
ensformigt, og dermed drog vi 3die Dagen
afsted gjennem Melkedalen, hvor Skodden
laa langt ned i Fjeldene. Jeg har
aldrig før gaaet den Vei, men Du
Røntgen og Kahrs'n gik der jo ifjor.
Der maa være vakkert. Da vi mær-
mede os Eidsbugaren, bedredes Veiret,
saa jeg fik se det prægtige