MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Kjære Tore,
jeg kan ikke tro det jeg har hørt: at
du ærter og er lei mot dine Søsken, især
mot Cesilia som du faar til at graate.
Skulde det da være spildt og bortkastet
mit lange Brev til dig til Valdres, der jeg
bad dig være snil mot dine mindre Søsken
og gjøre dig avholdt av dem. Du er snil
og lydig baade mot Mama og mig, og da
er det ondt at høre at du er lei mot dine
Søsken. Du skal jo snart reise igjen, og
da blir det ondt for dig selv at tænke paa
at du har ærtet dine Søsken og faat lille
snille Cesilia til at graate. Jeg forstaar ikke
at du ikke indser det selv. Vil du da at
dine Søsken skal være glade for at du reiser
hjemmefra igjen? Du skulde heller være god
mot dem og gjøre dig avholdt av dem og hjelpe
dem du som er ældst og voksen. Lat mig nu
høre at du blir anderledes, saa skal jeg bli glad!
Fra Papa.
Dig som det efter vore Ressurcer
vel er muligt
Det har gjort mig meget ondt at
høre, at I have mistet Eders lille Dei-
lige Alexandra; jeg beklager Eders Tab ret
af Hjertet og jeg kan forstaa, at det har
forvoldt baade Dig og Din kone en Smerte
dyb og haard. Jeg bevidner Eder min op-
rigtige Deltagelse i Eders Sorg og haaber,
at den ikke har havt nogen uheldig Ind
flydelse paa Dig eller Din Kones Helbred.
Hvis Du modtager dette Brev paa
Din Faders Fødselsdag, hvad jeg kan tæn
ke mig Muligheden af, bede jeg Dig bringe
ham min Hilsen og hjertelige Lykønsk
ning.
Jeg er i denne Tid forkjølet i en meget
stærk Grad; jeg er "læmster" i hele Kroppen
har Hovedpine og andre Ulemper og
er træt i den frygteligste Grad; i Studenter-
toget forkjølede jeg mig ved at være længe
ude om Natten i det Frie og tildels tyndere
klædt end sædvanligt; det var ellers
morsomme Dage; det var et Par Aftene,
Bergen d 29de Mai 1893.
Min kjære Neveu!
Det var mig en glædelig Over-
raskelse, at modtage en saa
hjertelig Lykønskning til mine
80 Aars Fest fra Dig og Nina,
men maa samtidig udtale, at
jeg meget beklager, at jeg ikke
kunde se Eders elskværdige
Personer hos mig, Jeg haaber
at Din Sygdom snarlig vil
ophøre; da Du vistnok behøver
al Aands = og Legemsfriskhed
for at kunne fortsætte Dine
Triumfer gjennem Kunstens
Rige til Berømmelse for
Fædrelandet og Dig selv
Din hengivne Onkel
Bull
saa indpaa folk, at jeg kan dømme om dem - hvordan
de er. Desuden ved jeg selv, at jeg er saa tilbøilig til at be-
dømme folk efter deres syn paa rene smaating - jeg
ved ikke om du skjønner, hvad jeg mener; men jeg vil ikke
prøve paa at gaa nærmere ind paa det -
Jeg har forresten i de sidste par maaneder været saa
optaget med al slags nyttige beskjæftigelser, at jeg næsten
ikke har faaet tid til at tænke paa "mit". Det vil
da sige, jeg tænker nok og mere end nok paa det, men
det er ogsaa det hele. Ellers har jeg stenograferet debatter -
det var meget bra for mit finansvæsen, og det var forresten
et morsomt arbeide ogsaa - og saa maa jeg jo sy og stoppe
og regjere paa mit tøi - det er bra for garderoben og mama
synes ogsaa det er godt for min indre habitus, tror jeg.
I det hele har jeg undertiden en fornemmelse af, at
jeg er en af de vingeløse myrer -  det er jo respektable dyr,
men - uf men! Jeg var kommet godt igang ifjor, synes jeg,
men med en gang jeg kom hjem, gik al energi og arbeids-
lyst over. Jeg gaar her hjemme og blir dyrket af mama som et
exempel paa en ungmø; det er jo noksaa behageligt, og
det er jo ogsaa en noksaa behagelig bevidsthed, at man
faktisk er til nytte og fornøielse for nogen; men mod
det maal, jeg har sat mig, kommer jeg ikke et hanefjed
fremover. Ude paa mit værelse ligger støvet tommetykt paa
bøger og billeder, jeg selv har ikke sat min fod der i
vinter, og Ragnhild, der har elever derude, er ligeglad
med støvet. Gudved, om jeg nogensinde kommer ud af det?
Naar pigebørnene er uafhængige, saa jeg kunde reise til
- f.ex. sydafrika, men det har lange udsigter. Signe skal
akkurat et Aar siden vi fik i Paaske-
gave de haardkogte Æg med den mærk-
værdige Spegepølse med Hvidløgen!
Ogsaa et deiligt Minde, - jeg siger som
Ross: hvad? Kort og godt, De har jo
med Haand og Mund lovet os, at De
og Deres Frue skulde komme og besø-
ge os til Sommeren, og det maa
De da verkelig holde. De kan da
ikke blive siddende paa Troldhaugen
hele Tiden. En Udflugt maa De
tage, og vil De se Høifjeldsnaturen,
kan De komme hid, hvor vi har baade
Hvitfjeld og Alper, ordentlige Tinden
kan De tro, og Furu- og Granskog
med Duft, som kun Norden eier, Fos-
sedur og Elvestup, speilblank Flader,
vuggende Skjær, en jublende Natur,
som blander Fuglesangen med i den evi-
ge Sommerdags varm og skiftende
Farvetoner! Saa kom, saa kom, -
og Nordland skal Dig i sin Favn
husvale! Og Fru Grieg skal faa
Høistærede Herr Redaktør!
Siden 1884 har jeg med stor
interesse og voxende tilslutning fulgt
Deres korrespondentvirksomhed, hvis
særegne vanskeligheder jeg tror at have
en del forudsætninger til at kunne
vurdere. Deres sidste svar paa den ufor-
skammethed, hvormed man søgte at
tilrive sig en mention honorable med
hensyn til 1884 aars politik, tilfredsstillede
mig ogsaa i høi grad, og jeg skulde ikke
have besværet Dem med nogen anmærk-
ning, hvis der ikke forelaa en saa
nærliggende mulighed for, at De sent
eller tidligt bliver nødt til paany at be-
handle det samme emne. Der er da et
157
16/8 Min sommers misere er 
stor - .
Blev kvitt en hendeløre på
Holmgild i beg. av juli. Hanna
var med mig og hjalp mig. Men på en
eller annen måte har den busen
(Felix kapsler) ødelagt mig eller frem-
kalt no annet i mig, for siden 
er jeg stadig blitt dårligere og mattere.
Lå noen dager på Røde Kors og blev 
spylt; men herhjemme er maven
fremdeles vrien og hodet rent elendigt.
Johan har konferert med dr. Schul
i dag - jeg er redd resultatet blir nytt 
sykehusophold. Men vi får jo finne
ut, hvad pokker det er. Vil ikke akkurat 
så nødig takke av - 64 år er en pen 
senalder; men vil så forbannet nødig 
ha så mye vondt. Frær har jeg ikke lyst
å bli idiot!
Har mye godt omkring mig
Johans kjærlighet; fankeid, som er
på momumente, for eg måtte reise
då me kom so langt, at me
skulde samtale. Men eg hadde
er hyggjeleg stund. Dei som var
der hadde vonleg alle
skrive under ei innbjoding
til monumente for N.W.
skriv:
Eg minnest ikkje meir
dette opropet. Ein skriv so ofte
under på" "oprop" og "innbjodingar" diverre.
12
men jeg liker ikke det. 
Vi var ti Gjæster, som
alle var Faddere. Det var
høitideligt og vakkert.
"Stintan" saa udmærket ud
igjen efter sin overstaaede
haarde 6 Ugers sygdom.
Min Morgentur
idag paa Skansen var herlig.
Sol, og Sang af Tusind Fugler,
frie og fangne. De pragtfulde
Paafugle, som gaar frit
omkring her er den Koketteske
Pynt i Landskabet. 
De skriger
 og paakalder Opmærksom-
heden paa al Vis. Men mine
tre vise Katugler sidder hver
morgen paa Samme Plads, i
Min kjære svarteper!
Jo, du har nok
været sint, skjønner
jeg! Men ser du,
jeg kan ikke hjælpe
dig, for det er alleræde
længe siden at
jeg har besluttet
at leve livet
jeg vogter mig naturligvis vel for at ro mig
længere ud, end min baad tillader mig, og de
mange divergerende opfatninger, som D Ihr
filologer selv fremdeles daglig servere hinanden,
gjør det mindre betænkeligt for en retshistorisk
tekniker at give sit besyv med paa visse
teknisk vigtige punkter. - Eller raader Du
mig heller til at vælge Historisk Tidsskrift,
som Du jo ogsaa er medredaktør af?
Vær saa snil at svare mig pr. omgaa-
ende, samt at offre nogle linier paa, hvad
andet det ogsaa kunde interessere mig at
erfare hjemmefra. Selv tillade lægerne mig
ikke
at vende hjem før i midten af mai; dog
er jeg lykkeligvis betydelig forbedret.
Din hengivne
Ebbe Hertzberg.
Stockholm, Kungsgatan 34,
den 12te april 1888.
lysning langt ude paa marebakken, der
hvor vi ikke længere saa bunden. - Jeg fik
en af bondegutterne med mig ud paa en baad
- jo det var hende, - hun havde druknet sig;
thi der var langgrundt, ud did hun laa.
Jeg dukkede ned paa bunden - der var dybt
ned og store uhyggelige stener omkring hende
som hun holdt sig fast i - jeg rev hende løs,
og medens jeg steg op gjennem vandet med
hende, fik jeg se hendes store sorte øine, som
stirrede paa mig - da huskede jeg St. Hans-
natten.
Mine første billeder malte jeg med simple væg-
malingsfarver og et af de første forsøg traf sig
en St. Hansnat og da forsøgte jeg at male
denne lille pige og ilden, - landskabet malte
jeg lidt omigjen senere, da jeg havde faaet
tag i bedre farver; men ilden, gjentungen og
gjærdet staar der endnu, som dengang, jeg
malte det, jeg turde aldrig røre det senere.
Da De har gjort mig den glæde at om-
Drammen d. 26/3 76
Kjære Grieg
Endelig har jeg ogsaa oplevet
den store Begivenhed at over-
være en Forestilling af "Peer Gynt"
og glædet mig over Stykket dets
Opførelse og den geniale Musik,
men Ærgret mig over Orkestret og
Publikum. Ikke mine
Ord igjen, men Du vilde ikke
have synderlig Glæde af at høre
det Orkester sage Din deilige Musik
saa herunter; ja Du kjender Forholdene,
det er jo den ynkelige Besætning,
som er saa beklagelsesværdig i Chr.,
mindre de Folks Duelighed som ere
satte i Orkestret til at virke undet
saadanne elendige Forholde. Og saa
Publikum, Gud forbarme sig, de
Forsvarssang.
Norge, Norge elskte Land
bedste Hjem i Verden!
For din Fred vi Mand ved Mand
gaar til Ledingfærden.
For at værne væxt og Vaar
i et fattigt Hjem
:/:Folkets kjendte Hærkrig gaar:
Bønder frem!:/:
Først paa Post som Grænsevagt
Vikens Fylking flommer;
fjernt gaar Døri i Høifjeldstakt:
Østerdalen kommer!
Og fra Grændsen langt mod Nord
som i gammel Tid
:/:tordner Trøndelagens Ord:
Her staar vi! :/:
Og fra Hav der vesterfra
fraader Flagg rundt Kysten;
tusen Seil, ja fler end da,
stævner frem til Dysten. 
Vend
den anden gang, - men det kan ogsaa
gaa galt, og det vil næsten altid gaa
galt den tredie gang, - (selvfølgelig kan
man ved grundig desinficering bruke et
gangkar mange gange, - naar man tager
det under grundig behandling straks det
er tømt). De har kanske paa forhaand
en slig "afskjæring" - en vaskebalje, - den
er udmærket til "gangkar" -
Hr. Doktor Bydahl
Førde
Søndfjord
At saa Deilig Musik er skreven til
saa slet Text, som f.eks. i Trylle-
fløiten og vel ogsaa i Don Juan.
Men denne Don Juan, hvilken
musik. Vidunder er den dog!
Der findes ikke et stykke, som er
svagt. Din Artikel fængænde mig
i høi grad, ligesaa i sin Tid-
om muligt end mere, Din Opsats
om Schumann.- Saaledes som
Du siger, er det gaaet med mig. Min
Beundring for Mozart var en
Tid i Opragende, nu er den igjen
ubegrænset, og som Lærer ved
jeg Intet bedre end naar jeg
kan beskjæptige mig med Mozart.-
Men over Alt dette glemmer
jeg jo rent at takke Dig for
sidst,- for Musikfesten med
alle dens ophøiede og
jeg kommer derop, at jeg blir
aldeles overvældet. Chr. Lund,
en god Ven af Waldemar, og jeg
har udstedt Lister til hans
Venner og Kjendinger om Hjælp
til Børnene, og vi er overalt
bleven mødt med den største
Sympathi. Det er vor Agt,
at holde Børnene sammen,
og saa efterhaanden se til, om
ikke En eller Anden skulde ville
tage nogen af dem til sig.
Vi har allerede sikkret Haab
om at faa de tre ældste an-
bragt, af disse tager jeg Sverre.
Han er den ældste, og bør derfor
faa være hos mig, som han
har kjendt og holdt af fra før.
Og jeg kjender jo ogsaa baade
ham og hans Karakter, - Marie
ligesaa. Vi tager med Glæde
og med godt Mod fat paa
Opgaven, fordi vi begge
føler med os selv, at
den ligger for os. Jeg havde
den største Lyst til at tage
Rom, den 25. april 1885.
Kære herr generalkonsul Tønsberg!
Det er nu snart 11 år si-
den jeg sidste gang, i Kristia-
nia, havde den fornøjelse at
træffe personlig sammen med
Dem. Men i afvigte høst
kunde min hustru, efter sin
tilbagekomst fra Norge, glæde
mig med en beretning om at
hun havde sét og talt med Dem
deroppe og at hun havde fun-
det Dem frisk og kraftig lige-
som i tidligere tider.
Om end vore veje i de sid-
ste 20 år har været vidt adskilte
- på de nævnte flygtige møder
nær- så må De være forvisset
om at jeg stedse har bevaret Dem
i venskabelig erindring og at jeg
at jeg tilhører vore fædres hellige Kirke, den eneste og sande
kristne kirke, og at jeg er lykkelig ved det og taknemlig
for den naade jeg har mottat. Min nuværende stilling 
er saa utilfredsstillende – utelukket fra Kirkens sakramenter,
og saa tvetydig i folks øine; jeg kan jo da ikke forklare
alle disse vildfremmede mennesker, at jeg bare venter paa at
faa mit egteskap lovlig opløst –.
Under disse omstændigheter har jeg, selvfølgelig
hadde jeg nær sagt, opgit at faa færdig nogen bok i aar. 
For øieblikket har jeg helt lagt arbeidet til side
og pusler med litt oversættelse til St. Olav 
– nogen bønner fra en Vadstena-nonnes bønnebok
omkr. 1400 aarene og litt om en islandsk eventyrbok
fra 1300 tallet, som bygger paa biskop Jon Halldorsons 
fortellinger.  Biskoppen var dominikanermunk fra Bergen, 
hadde studert i Paris og Bologna; der er en meget 
yndig, legendeagtig fortælling om hans egen død, og mange
Nørholm, pr. Grimstad
17/12. 43.
Hr. Corneliussen,
Nei, jeg har ikke skrevet til Dem at jeg
vilde sende Dem Briller med "Kuøine".
Det er noget jeg aldrig har hat. Jeg saa til
Doktoren og jeg sa til Deres Folk i Butikken
og jeg skrev det til Dem: at jeg ikke vilde ha
Kuøiene.
Nu faar De altsaa slipe Glassene til
en "fast" Kuøie-Ramme (hvis De har -
jeg har det ikke!) Jeg faar prøve at bruke
denne Indretning naar jeg læser, ellers
ikke. Men send tilbakke begge Rammene
mine
naar De sender det hele. Og husk endelig at
Adressen er Grimstad, som jeg skreve)e (Siste Brev
er sendt fra Arendal til Eiede, fordi De bare hadde
sat Nørholm. 5 Dager underveis. Ærbødigst
Knu  amsun.
den 1ste August
mandskor har til tider været min daglige
næring! Og saa meget, meget andet! Og naar
jeg beder om at faa lov til at føie ogsaa min
tak til alle de andres, De har beriget, skylder
jeg maaske at gaa til bekjendelse med, at
jeg som amatør har vovet mig ind i tone-
kunstens helligdom, idet jeg har syslet med
den musikalske komposition. - Mit lille
arbeide Vaar-vón, som er det eneste, jeg hid-
til har udgivet, er jeg saa fri at vedsende. Undres
om den røber noget anlæg?
D.S.
Adrs.
S. W. Berlin
Dessaner Str. 10.
Grønnesørhaugen pr
Fr.hald 5/6/81.
Kjære Bjørnson!
Netop nu har jeg læst deres tale på Lille-
hammer (uf jeg skriver med en træpind,
det vil sige en fjærpen
, og
her på landet kan jeg ikke så let få
fat på en anden. Garborg er rigtignok min
nærmeste nabo (han ligger hernede i en
yndig egn for at recreere sig
en 14 dags tid,
forresten
med kufferten fuld af arbeide; men han
vilde vist gå ganske fra concepterne
hvis jeg løb hen og bad ham om en pen,
for han er så underlig sky, havde endog
mine gutter været hjemme, så de kunde
gået, men nu er de ikke det. Forresten
holder jeg uhyre meget af Garborg, mest
for hans skriveriers skyld; jeg er vis på,
det er det menneske i verden jeg har mest
tilfælles med. Nu det var deres tale!
Gudbevare mig hvor den er deilig og vær-
dig! Sådan skal det være. Det kalder jeg
overlegenhed. Hvor beskjemmet må ikke
Grand Hotel Nilson, København,
1 August
Kære Vigeland,
Tusind Tak for Fotografi-
erne. Du har Ret: det du har
paategnet er morsomt at skue.
Jeg er netop bleven ferdig
med et nyt Arbejde "Tamara" (en
Dronning i Georgia i det 12te Aarh.),
derfor gaar jeg nu bare og driver
i nogle Dage.
Gid du kom hid en Tur.
Din
Knut Hamsun.
14/9 En dag i angst - fra
time til time. Inat
er Landstormen i 1ste
Brigade mobilisert, -
ved Fr. hald bro, der
er undermineret, er
stillet vagt. Folk be-
gynder at reise fra
byen. - Fra Karlstad
idel taushed - bare
én melding: stituant
situationen er alvorlig.
Fra Sverig efterretninger
om altid større troppe-
samling langs grændsen.
Johan kom fra Kria (og
Lauvaasen) ved middags-
tid - i Kristiania
gaderne sorte af folk,
"Fædrelandet" siger han at "Clemens Petersen har
et stort Ansvar; ti Vorherre har sat ham til at vare-
tage en stor Opgave". Om "Peer Gynt" formoder
han at denne Bog vil stemme Stortingsmændene umildt
mod ham; "men Gud straffe mig om jeg af den
Grund vil eller kan stryge en eneste Linje, hvorledes
den saa end kommer til at smage disse Sjæle i
Lommeformat. Lad mig saa heller bli en Tigger
min Livstid".
Nej det var jo noget alle vidste at Ibsen
var en ualmindelig fast Kar. Stryge ud en Linje
hist og her i et nyt Arbejde forat tækkes Stor-
tinget? Aldrig. Ikke Tale om. De Yngre skal
huske paa dette, hvis de er istand til det.
Paa den anden Side behøver ikke de Yngre
at tie undseligt og utaknemmeligt naar der flyder
Ros og Anerkendelse ud af Anmeldernes Penne; det
gjorde ikke Ibsen. Et lidet Brev med Taksigelser
er aldeles ikke uforenligt med den "Sindets Fornemhed"
som Digteren forlanger. Man ser ham da ogsaa
takke baade Georg Brandes og Edvard Brandes, og
man ser ham endog takke Professor i "Dannebrog"
Otto Borchsenius for hans "velvillige Anmældelse",
ja hans "sande Venskabstjeneste" ved at omtale hans
Stykke.
Opfatning af mig gjør mig forresten ingen Ska-
de; jeg seer, angaaende mig selv, i ethvert
Punkt klarere end alle mine Venner- og dette
sandelig ikke til min Fordel.- Jeg skriver
nu paa et historisk Skuespil i 5 Akter,- men
i Prosa, jeg kan ikke skrive det i Vers.- De
gjør mig lidt Uret naar De antyder at jeg har
forsøgt paa at ville ligne Bjørnson; «Fru Inger
til Østeraad» og «Hærmændene paa Helgeland» er
skrevne forinden B: endnu havde digtet en Linje.
(NB: det er muligt at «Mellem Slagene» var til paa
den Tid jeg skrev «Hærmændene» men kom ikke og
kunde ikke komme mig for Øje).- Hvad «Kjær-
lighedens Komedie» angaar, saa kan jeg for-
sikkre Dem, at har det nogensinde været
en Nødvendighed for en Forfatter at skille
sig af med en Stemning og et Stof, saa
var det Tilfældet da jeg gik ivej med dette
Arbejde.- Deres venlige Raad at indsende
«Fru Inger» til det kgl: Theater skal jeg følge;
gid jeg blot maatte gribe Tingen paa den rette
Maade og at den maatte lykkes. Disse Linjer til
Tak har det været mig en Trang at sende Dem
idet jeg varmt og levende føler at De har gjort
en god Gjerning mod mig ved ikke at lægge min
Bog tilside i Taushed.
Deres forbundne
Henr: Ibsen
Næsset Søndag 11/2 94.
Kjære Edvard!
Nu er det længe siden Du hørte
fra mig. Men Du ved nok hvor-
ledes Dagene gaar eller løber for
mig. Det har været et svare Jag,
indtil Ligningen omsider nu en-
gang er færdig. Dermed er det svæ-
reste af mit Aarsarbide til-
ende. Du kan nok skjønne,
hvorledes det da er at gaa her
i Stilhed med Dit storartede Ven-
netilbud om at møde Dig dernede,
og Du ved nok, hvor inderlig Du
har glædet mig derved, baade ved
Tilbudet selv, og mest fordi jeg
deri ser et nyt Bevis paa
vort Venskab. Men ser Du, jeg
faar ligesaagodt sige det med
engang, - den gaar ikke. Baade
mit Ligningskontor (Skatteudregning
og Klager) og Dispachevæsenet, som
Kjære Janna.
Nu er jeg kommet her men veiret har slaat om til 
blæst. Jeg tror, her maa være gode motiver og forskjelligt
da veiret var godt syntes jeg, det hele var deiligt.
Værelserne var sammen, jeg synes som du, at det er ikke bra,
jeg har vil se at faa et i et andet hus til dig, min vært-
inde her mener, hun let vil finde et nær ved og uden videre
tillæg, vi skal betale 45
hver
for maaneden. Jeg har ikke enda
spist middag, saa den kjender jeg ikke til frokost er der 2
oster og æg. Mun doktor har forbudt kaffe og the, saa jeg har kjøbt
cacao kjender derfor ikke de andre to. Hun er meget venlig, men
lidt heftig, hun er ung og forlovet, til hvem hun skriver hun
meget. Karen Lende syntes at det var billigt 45 Johanne med, men
jeg synes det kommer an paa, hvad vi faar til middag. Maden er ikke
første rang, men den er upaaklagelig til at være paa landet. 3/9
Nu har jeg maset for at faa mer plads men det er ikke muligt,
det store værelse er tømt der vilde kunde du vælge -
Nu er det ordnet saaledes, at du har det enest store værelse, hvor
vi skal spise, og hvor der maa faa komme mennesker til folkene,
men de kommer yderst sjelden. Vi har en salon for os og et
lidet soveværelse ved siden. Folkene er bare en datter og søn, han
vilde ha denne ordning for han ser sagde at der kommen ingen.
Arbeidarbladet Laurdag 15de.
Asbjörn Øveraas er ein
brennhuga ættegranskar og fortalde
igaar mange timar i eit kjör.
Det er forvitneleg, men han er
so teken av emne sitt, at han
korkje hev punktum eller
simikolon, og difor vert ein tilsist
tröygt kor morosamt det er.
Eg spurde han um folket på
Lesjoskogen, og då bar det
laust. For deritrå er hans
eigi ætt. Og han hev fylgt lina
heilt attende til Herulerne,
eller "Erulene". Det finst ein
runestein på Romsdals-kysten
med klår peikepinn. Der stend
Erulen og so sit namn som eg
hev glöymt alt. Men me fær vel
skoglandskap i graagrønt og jernbeslag fra 1780 – dørene fulgte med huset, 
likesaa peis og vægfast bænk og etpar skap. Ellers er taket gammelt 
brunt træ med 6 digre aaser, veggene panelet med gamle umalte bord 
av rødbrunt malmfuru, gulnet oljet. I kleven maatte jeg la veggene bordklæ 
og tapesere, lyst graagule, taket er svart av alder, med aaser, der er en liten 
lyspeis. Kleberstens ovner i alle rum. Soveværelset ovenpaa har upanelte, 
umalte tømmervægger, umalt bordtak, mørkt og gammelt. Blaaagtige marmorerte 
dører med disse messingklinkerne, som jeg nu ogsaa har bestilt til dig 
– de er forhaabentlig snart færdige. Men du maa komme op snart 
og se huset selv. Som sagt – det er akkurat som jeg selv helst 
vilda ha det. Og saa – til uken flytter jeg helt ind – peisestuen har 
vi brukt en lang tid allerede av og til, omtrent umøbleret som den har 
staat. Og da – være i fred, bare med guttene mine indpaa mig – og 
slippe at høre og se og lugte og føle fremmede mennesker indpaa 
mig alle døgnets 24 timer. Det er vel fordi befrielsens time er saa 
nær at jeg medett ikke syns jeg orker det en eneste dag til –.
Tænke sig til at faa sitte i kleven og arbeide om kvelderne, høre 
og litt vite at ovenpaa har jeg guttene mine – ingen andre!
Bibliotheket mit viste sig at være paa 
over 
1000 nummere, uten 
skjønliteraturen. Førstebibliothekar Kiær, som var oppe og hjalp med at 
katalogisere, var saa henrykt over det, saa jeg holdt paa at sprække 
av vigtighet. Saa der staar da for alle tilfældes skyld en liten formue 
til ungerne –. Jeg glæder mig til det og, at faa sitte ved peisen og læse –
3)
på Legeme og Sjæl og 
fik jaged mig fra Land
og Rike – og gjort mig 
fredløs over hele 
Verden – Det var hennes
Guld der ødelagde
mig og de Venner hun
kjøpte –
Men basta med
flere løsrevne Farver
af Lærredet – Jeg kan
kunstnerisk leve Historien
Karikaturen af det
hele – Men mig har
jo hennes Sjofelthed og
Vennenes Sjofelthed ødelagt
for Livet – for en Vårnats 
Geilheds Skyld
Kathedralskole - kunde skaffe nogen foto-
grafier, - de har en del af mine ting, - men
det blir vel for sent for Dem at vente paa, at
der skal blive taget fotografier.. Capt. H. J. Meyer
Vetrlidsalmenning 27 Bergen har ogsaa flere af
mine ting deriblandt et interieur, som er godt;
men der er vel ingen i Bergen, som kan fotogra-
fere med "filter", - saa det gaar gjerne som den-
gang en artikkel af Kinck om mig skulde trykkes
i "Kunst og Kultur" - da fotograferede man uden
"gulfilter" slik at maanen som var det ly-
seste i billedet blev til en mørk flekk paa
himmelen; - lignende gik det med et st. Hansbaal.
De maa da undskylde at jeg, - saa gjerne jeg
vilde -, ikke kan skaffe noget nu.
Med takk og ærbødig hilsen
Deres
Nikolai Astrup
de selv til Berlin, - de ved
at vi da overordentlig gjerne
vilde være sammen med dem
igjen, - det var saa hyggelige
stunder dengang, selv om
vi savnede norsk fiskemad,
- ikke sandt? - Hvad skal
de opføre under Wagnerfestkon-
certerne? Dette og meget andet
skulde være interresant at
høre, - hovedsagen er om
deres helbred holder stand. -
Min kone sender dem og deres
elskværdige hustru sine hjærtelig-
ste hilsener, ligeledes deres
hengevne
Halvdan Cleve