MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
De idetmindste om end i mindre smukke
Ord dog aabent og ligefrem skulde
kunne faa høre, at man ogsaa i Paris
kjender Nordens Musiker og ønsker ham
al Fremgang og Lykke.
Tager De mine Linier
fortrydeligt op? Jeg haaber nei; thi
hvor stor man end kan være, en Artist
føler dog altid Trang til at se sig og
sine Arbeider forstaaede og paaskjønnede,
og vi Nordens Artister er just ikke forvænte
med smukke eller imødekommende Ord.
Hos os bæres Beundringen tæt tilknappet
og man skammer sig som oftest
ved at lade sin Følelse, sin
Begeistring komme tilsyne. Denne
Kulde har jeg ofte følt og mit
Hjærte har mangen gang kjendt sig
saaret og trist derover, og det var
derfor dømmende efter mig selv, at
jeg tillod mig at sende Dem dette
Brev, haabende paa, at De deri kun vil
se og føle at Hensigten hermed var
at sende Dem høit deroppe blandt
og inde i gaardsrummet søileganger og statuer og springvand og blomsterbalkoner. 
Ja alle fontænerne her, som risler og plasker og sprudler saa stille og stem-
ningsfuldt; de er flotte med vandet her, ser du – folk drikker vel ikke stort 
af det, tænker jeg; saa kan de sagtens spandere det til vandspring, der glinser og 
skummer baade i solskin og maaneskin. 
Men det hyggelige selskab maa man rigtignok helst ha med sig selv, for "mor-
somme mennesker" er det smaat stel med. Aldrig i mit liv har jeg været i et saa 
utiltalende gamlehjem som det, der kalder sig "Skandinavisk Forening for Kunstnere 
og Videnskabsdyrkere" hernede. Ikke destomindre har jeg forresten truffet paa endel 
brugbare, beslægtede sjæle, saa jeg behøver ikke at syte for det, at foreningen mest 
bestaar af gamle danske ugler at forskjelligt kjøn og hundredetusen lopper.
Men Rom er dyrt at bo i – det eneste, som er billigt, er luksus - alslags
deilige og unyttige ting ligger og frister en over ævne efter priser, som er latterlige for 
vore begreber. Undtagen kniplingerne, for de er baade dyre og deilige, – hvad synes du om
et sengetæppe til en dobbeltseng, 3000 fres? Ja forholdsvis er det da forresten 
billig nok, for det er vistnok 12 jomfruers – eller fruers – livsverk. Men ellers, sølv
og guld og ædle stene o.s.v. - uf, man lider tantaluskvaler, hvergang man gaar 
gjennem Via Condotti eller over Canyso Marzia med alle antikvitets-
handlerne.
Og dere – morer dere dere godt? Ski er der altsaa ikke større anledning til 
at drive paa med ivinter. Her har netop været stort skiløb i Abruggerne,
men jeg har ikke hørt noget mere til det, end at der har været udstillet 
en fantastisk reklameplakat med en svare mærkelig skidame i alle vinduerne 
og paa alle ristoranterne. Men oppe i fjeldene skal der være baade godt føre 
og godt terræn – og ude paa kampanjen  ligger der mod nord snefjeld og løyper
akkurat som hjemme – saa havde man havt ski og dragt med, kunde man ogsaa 
faat sig en udmerket tur paa fjeldet hernede.
Jeg glemte at si, at naar jeg ikke har skrevet før, saa er det fordi jeg
ikke havde dit nr. og først husket, at spørre Signe on det forleden dag. 
Mange hilsen,
Din
hengivne
Sigrid Undset.
Søndag.
Kjære Tore!
Dette Halvlod fandt jeg paa slette
Veien en Kveld jeg gik med Dux og var
omtrent midt ovenfor Krømpe. Nu faar
du se paa Trækningslisten om det har
vundet 50.000 eller ikke.
Nei det er naturligvis en Spiller som
har undersøkt at han ikke har vundet
og saa har kastet bort Loddet. -
Børnene og Mama skal paa Kino nu
og saa tar de dette med.
Papa.
Kontoret 8/5 07 Efterm.
Kjære Edvard! Den sidste Eftermiddag i det gamle Aar maa
jeg have en Stund med Dig, selv om den ikke blir lang. Det er
overhovedet Feilen: jeg vil endelig have en god Stund, en
Stund hvor jeg er udhvilet og rigtig kan give mig hen i
den Ro og Tryghed, som følger med at skrive til Dig, - og den
Stund er det, som altid lader vente paa sig, og saa
blir Brevene altfor sjeldne. Siden Dit Brev igaar har
jeg ikke faaet Dig ud af mine Tanker; det er saa ondt at
vide, at Du føler Dig saa nedfor, og naar saa dertil
kommer en anstrengende Kur, saa kan jeg nok for-
staa, at Du ikke har det godt. Men trøst Dig, Edvard,
fordi det er saa forklarligt, at det er saa. Naar
selv jeg, som Du dog anser for et friskt Menneske (dunk
under Bordet) føler mig i denne Tid saa træt ofte,
at jeg idet samme jeg er staaet op om Morgenen, - har
mest Lyst til at gaa tilkøis igjen med engang, som
jeg idag sagde til Marie, saa maa det forstaaes, at og-
saa Du efter al den sjælelige og legemlige Anstrengelse, Du
har havt, føler Dig medtaget og nedstemt. Men dette
er Begyndelsen af Hviletilstanden. Efterhaanden vil Du
føle, at Kræfterne vender tilbage og at de under
Konsertarbeidet slidte og Brugte Nerver kommer ior-
den igjen. Dermed vil ogsaa Hoftesmerterne og Aan-
denøden give sig, skal du se, thi Alt hænger sam-
men. Saa kommer Du hjem til Vaar og Sommer
og saa nach und nach er Du repareret igjen skal
Du se. Vi skal ikke tale om Fjeldtur iaar. Derimod
skal vi tænke paa andre Planer. Julius skrev
det er en paavirkelig
mand, bede til det
ubetænksomste mod
og forsvarer af det
uforsvarligste. -
21/2 Endelig et lidet
snefald. Om form.
visit af fru Dick-
Waaler - morsomt
at se en ægte platten-
slager engang.
Om aftenen kom Karl
og Don fra Hafsrød.
Udbytte 6 harer trods
det daarlige føre. -
22/2 Karl Roll reiste
om form. Don og jeg
Kj. Y. N.!
Maa holde mig inde. Vilde gjerne
tale et par ord med Dig.
Din
hvor en gammel gaard skimtes mellem træ-
kronerne, og rundt hele synsranden ligger 
lave skogklædte aaser. Gaden hører op; 
vi gaar stien ned til elven, nu fører det 
gjennem en grøn eng ned til en lav, gammel 
træbro, hvor piletrærne paa begge sider 
dypper grenene i det langsomt flydende, 
graagrønne vand; ovre paa den anden 
elvebred ligger smaa lyserøde, hvide og blaa 
træhuse i haver opover bergknauser, og saa 
gaar vi en stund gjennem fredelige smaagader, 
der minder om fiskerleier ved kysten, til vi 
med et paa en eng, hvor prestekraverne 
gror tæt som et hvidt tæppe støder paa 
begyndelsen til en ny gade, og der, bortenfor 
engene og smaahusene og de tætte haver 
suser den elektriske sporvei. 
Oslo har et lidt andet præg igjen. Der 
ligger gamle gaarde med mansardtag; de har 
endnu bevaret et præg af stilfuld fornemhed, 
og gamle tætte kastanjer skygger over den
Dresden den 29de Maj 1870.-
Kjære Svigermoder!
I Haab om at disse Linjer
maa komme Dig ihænde den 3die Juni
skriver jeg Dig nu til for at sende
Dig min dobbelte Lykønskning, først
i Anledning af Dagen; som jeg haa-
ber at Du i en lys og glad Fremtid
mange, mange Gange vil komme
til at fejre,- og dernæst i Anledning
af dit nye Stykke, hvis Udgivelse og Op-
førelse, i Danmark som i Norge, vel
maa have været en ublandet Triumf
for Dig. Hegel har sendt mig et Exem-
plar; jeg har læst det atter og atter,
og vil fremdeles gjøre det. Her har Du
med fuld Sandhed skabt et Værk, som
kun Du og ingen anden kunde dig-
te. Det overraskede mig forøvrigt
ikke; thi jeg vidste saa urokkelig
sikkert, at Du netop paa dette Feldt
besad et Mesterskab, som jeg længe
og dybt har beklaget at Du hidind-
til har været utilbøjelig til at ud-
Storthingspl. 7 VI 15/4 1902
Kjære Dr Aubert. Tak for Un-
derretningen om Krefeld. Bille-
det er idag besørget. Jeg finder, at
det er ganske rigtigt, at Erich-
sens og Valstads Billeder bør gaa
over land og har intet derom at be-
mærke. Eilif var her idag. Han
var meget glad over Salget og fandt,
Billederne hang udmærket. Dog
mente han, at "Ledaal" burde
bytte Plads med "Skoggaardene"
da det sidste kunde være i stærkt
Lys, mens "Ledaal" gjerne taalte
Afdæmpning. Finder De ikke, at
han har ganske Ret og at et
Bergen 24/2 1900.
Kjære Grieg!
Endelig kommer da hermed
regnskabet for 1899, der viser
at Du har havt en indtægt afkr 1589.43
at Du heraf har brugt 1000.-
og saaledes forøget Din rigdom med 589.43
Kapitalopgaven for forrige
aar er uforandret undtagen for
saavidt at pantobligationen
hos Bjørge (John forrige ejendom)
er gaaet ned medkr 200.-
medens bankbogen er vogset til
kr 7363.63, altsaa med 781.87
Lagges nu til differentsen 581.87
Herr Redaktør!
Tak for Deres brev. Jeg beder
Dem ikke at anse mit lille udbrud
af utaalmodighed som nogen anmod-
ning om at paaskynde fortsættelsen
af artikkelerne om parlamentarismen
hurtigere, end bladets bekvemmelighed
tilsiger. Naar jeg blot ved, at De ikke
er uenig i, hvad jeg søger at vise, er
det mig ganske ligegyldigt, naar det bliver
sagt; thi som før nævnt, er jeg ingen
særlig tilhænger af det nuværende tids-
punkt som det bedste for at diskuttere
parlamentarismen, hvor mange bidrag
den end for tiden giver til sin egen ka-
rakteristik.
holder Deres aktier for tiden ikke de verdier
hvortil de ifjord bleve omsatte; men det til
dog haabes, at de om ikke saa lang tid atter
vil tage sig op igjen.
Udbyttet i bankane er i aar mindre end ifjor.
Norges Bank har givet 8 1/2% mod 9 ifjor og Kredit-
banken 8 mod 10%. Udbyttet i Vesta er endnu
ikke bestemt for 1903, - men for 1904 vil
Aalesundsbranden i alle fald tvinge udbytted ned.
Men man faar jo tage de daarlige tider med
de gode og haabe paa fremtiden.
Dette var forretningerne. Ønsker Du flere
oplysninger, er jeg til tjæneste saalangt jeg
kan.
Hvorledes lever nu egentlig Du og Din hustru.
Desværre har de efterretninger, som er tilflydt
mig, varet varierede. Maatte nu den
lysere aarstid bringe baade lysere sind
og bedre helbred for jer begge! Hverhen
jeg skal sende dette brev, ved jeg ikke, før
jeg imorgen faar tale med Frantz Beyer.
Maatte I have det rigtig godt, hvor I
end farer!
Herfra har jeg intet at berette. Jeg delta-
ger i saa lidet udenfor mine foretninger,
at jeg ikke hører stort udenfor dem. Dog
frisker jeg mig, ret som det er, i theatret
og ved de koncerter, som falder. De gaar
dog sjældnere paa her i byen i denne end i
tidligere vintre, ligesom besøget synes at være
i aftagende. - Bergenseren har jo et skiftende
sind. Min hustru beder jer begge tilset. Mod-
tag ogsaa begge de hjærteligste hilsener fra Din hengivne
Karl Bergh
ANøgel. Det er karakteristiske,
vakkre og fine Ting, med en
Mængde Forsiringer. Jeg skriver
nu hele Boken af, da Eierinden
ikke vil skille sig ved den.
Og dog siger Bing, at hun
muligens vilde give dig den, om
hun for Ex fik et Billede fra
dig med Paaskrift. Penge er der
ikke Tale om, at hun vil tage
imod. Naar jeg har skrevet den
af, skal jeg sende dig Bogen min,
hvis du vil. I den staar skrevet
"Anne Sophie Møinichen." - Nei
nu til Arbeids! Tak for Brevet
og Tak for denne Stunden. Skriv
snart igjen. - En Ting til: vil
du gjøre mig den Glæde at skrive
paa et Billede til Lalla Wi-
borg, jeg glemte det jo, før du
reiste. Tak skal du ha paa
Forhaand! Maven ? Marie?? er nu frisk
Bergen 30/12 87
Min kære Grieg
Før afreisen til Amerika,
der findes sted den 3/1 må
jeg få lov til at sende Dem
og hustru en hilsen og ønsker
nu et godt år.
jeg har hørt, at I
nydelse af musik, en
nydelse som det langt
fra mig at misunde eder,
dertil er jeg for men
derimod til jeg anta , ut og
har kavt taleligt og
det er jeg ikke fram nok
til ei at misunde eder.
Det meteorologiske institut,
der kaldes himlen, kom som
- 10 -
nesbyrd" villet betegne 2e Classer af Misgjernings-
mænd: de, der var dømte fra Æren, og forbrydere,
der
uden at være berøvede Æren som Straf, dog paa
Grund
af deres Udaads Beskaffenhed ikke staar til Troende.
Man
har vel indvendt, at Udtrykket "udædisk Menneske eller
nogen Anden, som er forvunden for uærlig Sag," skul-
de betegne, at begge Slags Forbrydere have det
fæl-
les, at de vare dømte paa Æren, siden Tillægsor-
det "Anden" stod reent meningsløst og
forvir-
vende, naar det ikke udtrykte et Fællesskab i
Egen-
skaben. Men det nytter ikke at skaffe Ordet
And-
en Mening, naar det ikke kan skee, uden ved at
gjøre det førstnævnte Subject "intet udædisk
Menne-
ske" betydningsløs. Andre Steder i Lovbogen
viser
ogsaa til Overflod, at Ordet "Anden" ofte staae
rent pleonastisk, f. Ex. 6-17-18 /: i Bondens Lov
eller andetsteds i Huset :/, 6-15-18 /: Hjelm, eller
nogle andre Huse :/, 1-19-10 /: i Kongens eller an-
den Husbonds Tjeneste :/.
Enhver, der er dømt fra Æren, bliver saal. efter
1-13-20 aldeles utroværdig som Vidne,
endskjønt
det Factum, hvorfor han er fældet, fra det moral-
ske Standpunkt kun i ringe Grad maatte svække
Formodningen om hans Sanddruhed, hvilket især kan
være Tilfældet, naar han er straffet efter 6-21-2.
Om der end efter 1-13-20 kunde være Anledning til
at forstaae de Ord "uærlig Sag," ikke efter Be-
skaffenheden af den Straf, som Forbrydelsen
har til
Følge, men efter Handlingens indre moralske
Ve-
derstyggelighed, især fordi to af de Exempler, som
An-
kræfter, kan du vite. De har det tilfælles (Larsen og hun altsaa)
at de er sympatiske naar de av og til glemmer sig selv og blir natur
lige; den fasade, de har opmuret sig, er ikke fuldt saa heldig. 
Nu kom Mosse tilbake med smaajenten; det hadde
gaat bra, gudskelov, saa faar jeg altsaa for fremtiden fred
tre timer formiddag og tre timer eftermiddag hver dag. Pei ser
jeg bare ved maaltiderne; han gaar ut fra jeg betaler kost
og logi for ham her og holder hans garderobe istand men mere synes
han ikke jeg har med ham, later det til – han gaar til bords
og gir serveringsdamerne sine ordrer – meget høflig og pent forresten –
men ganske uavhængig av mor sin: «Jotak, idag vil jeg gjerne ha
kaffe, «neitakk, Kari, du vet jeg spiser aldrig kjøtt omtrent» o.s.v. –
han lever mest av melk, gjetost og dessert. Fra morgen til aften
er han sammen med en liten søn av skuespillerinden Ranka Knudsen
fra maalteatret vet du – hun, fruen altsaa, er aldeles nydelig
synes jeg og virker sympatisk
Undres om du kommer paa disse kanter til sommeren?
Her er deilig – allervakrest forresten over paa den anden side
Mjøsen; vi har reist over med motorbaaten og gaat turer der. 
Tak for fotografiet. Jeg synes nu ikke du er
flatteret akkurat, men det er ikke jeg heller. Naa, paa mit
er jo ungerne hovedsaken og de synes jeg er søte.
Mange hilsener til Anker og dig selv
din
Sigrid
Kristofer og Sossie Berg og
oberstlnt. Wessel hid
11/6 Havde vi hele familien
med børn her til
middag. Jomfruen er
mit hjem for 14 dage 
paagrund af krigsfrygt, 
saa Beda, vor kjære 
fru Kullberg, greied
fodringen. Straalende
solskinsveir og tennis-
pladsen livlig befolket.
Onkel Kjeld her i sin
nye mildhed - jeg synes
næsten den fordums
skikkelse var lettere
at "imødegaa".
12/6 Sol, sol. Kjørte
samtlige op til fæst-
ningen, hvor kanoner
Tænk om ogsaa vi begyndte at gæmme
paa Breve fra hverandre og værged dem mod Ilds-
vaade og anden Forgængelse i halvhundrede Aar!
Man kan indvende at der staar ikke saa
meget i vore Breve. Og saa er det vel. Man
kan bemærke at vi ikke er saa dybe Aander.
Og saa er det vel.
Men kære Brødre og Søstre, en skønlitterær
Forfatter er saa dyb en Aand som Folk gør ham til.
Gør os bare til dybe Aander, og vi er det. I har
Øvelsen fra før, I bør ikke ha glemt Fremgangs-
maaden med Henrik Ibsen.
Hvor sad I ikke over Ibsens Skuespil og
stirred overtroisk paa hans Ord og fandt dem him-
milsk uforstaaelige. Og I tyded dem som Astro-
logen tyded Stjærner, og I fandt ud alt hvad Ibsen
havde villet og alt hvad han havde ment. Og nu
og da lidt mere end han havde ment.
Trodde I at Ibsen kunde skrive ned løs-
revne Indfald i sine Bøger, at kans Digterhest
kunde fare ud med smaa skæve Spring iblandt?
Ingenlunde. Alt var organisk helt og grubedybt.
Og Danmarks mægtigste Kritiker for tredive Aar siden
skrev at Den fremmede Passager i "Peer Gynt" skulde
betyde Begrebet Angst.
Jeg er bedre, men hvad det vil sige, ved dere
ikke og jeg vil da forsøge at opstille den ydre
situation. Der er endnu ikke tale om at arbeide
ude, om doctoren i det hele gaar ind paa det,
ved jeg ikke, men i sidste instants saa spørger
jeg ham ikke. Han vilde nemlig ikke høre paa, at
jeg skulde for livet være nødt til at opgive mit
arbeide, det var ham for saart at tænke, men
hvergang vi kommer ind paa, hvorledes mit arbei-
de egentlig maa være, saa siger han nei til det.
Jeg ændrede ikke doctorens ord, hvis jeg ikke paa
hvert hold hid indtil er blevet stanset af en eller
anden ulempe, ved ting som ellers var en liden
ting af det allerdagligste. Der er en ting, og det
er, at der kan gjøres en operation, som bringer
sundhed eller død, den er saa farlig, at docto-
ren har sagt nei, men efter hvert som han ser,
hvor umuligt et stillesiddende liv er for mig, 
og hvorledes enhver liden uskyldig
ting
som at jeg
engang gaar lidt fort, strax er gal for mig
og skaffer mig plager, saa begynder han nu at sige
for hver gang, det er noget: "ja blir det for ondt
for Dem, saa skal vi tage operationen." Han
sir det, som naar en lover børn kager, for de skal
være taalmodige. Uf egentlig er det saa urkjede-
ligt, at man ikke til sine nære, kjære venner
længere ned og ret i Christiania. - Forpagteren
faar 7 r for Liste med Vinduesglas, kan
afsætte for en 20,000 rde om Aaret -
Særde bruges i Stæde for Potaske-Veed
og ikke Kul, en 2500 Lansler Veed. 3 D Danske
for favnen andre den hugges men saa 12 s for at
kiøre det og fra Elven og 9 s for at hugge den.
Det er en Lyst at see hvorledes Arbeydet gaar
fra den eene Haand i den anden fra behæn-
geren til Forblæseren, fra Forblæseren
fra
i Stedkeovnen,
hvorledes han skiller det ud, glatter det
Ligt etc. men gyselig er det at gaae
imellem de med de gloende Glasmasse
som de svinge imellem sig over mit Hoved
et par Gange; og at see hvorledes de gaar
med bare Fødder imellem alle de Glas-
Masser. -
Den 9de Juli Fredag. -
10 . juni 1924.
Kjære Fru Backer,
tak for Deres brev for en tid siden. Naar 
jeg nu iaften vil forsøke at faa sendt Dem nogen ord tilbake 
er det fordi jeg tænker, at det kanske ikke blir længe til de 
reiser opover til Gausdal sanatorium, og da vil jeg virkelig inderlig 
be Dem stanse her nogen timer, eller endda heller, hvis De kunde 
finde tid til det; overnatte her hos mig. Kanske De ogsaa gjør 
et ophold i Hamar paa op – eller nedturen? 
Til indvielsen av kapellet var jeg dernede og hadde 
min ældste søn med mig. Han har siden stadig spurt mig om ett og andet, 
men videre velvillig stemt mot Kirken er han ikke skjønner jeg, og
grunden er den, at han fuldt ut forstaar, den katholske Kirke gjør
religionen til det centrale i livet. Hvad det gir et menneske, kan han 
endda ikke se, men han ser udmerket godt, at tilsynelatende 
er det meget lettere og bekvemmere, naar religionen blir placeret i en 
utkant av tilværelsen. Jeg ønsker bare at det maa gaa op for ham 
endda mens han er barn – at det som saa mange mennesker opfatter 
som protestantismens fordel – at den lærer, Gud er en fordringsløs Gud, 
i virkeligheten er dens sterilitet og avmægtighet: den kan ikke lære 
menneskerne at kjende mere end en brøkdel av Guds rikdom, fordi den 
selv har kastet fra sig saa mange av midlerne til at øse av den. 
Men det var en deilig dag dernede. Jeg var der pinsesøndag ogsaa – da
igjen for Kardialgien, der kun
melder sig af og til. I
Skogen har vi det, som
Perler i Guld, - god Mad
og Gode Senge. Farvel da
igjen, kjære Edvard! Hilsener
til dig og Nina fra os
begge!
Din
Frants.
Paris 23/2 87.
mig på, hvad du vilde kunne sælge
en afstøbning for og, hvorvidt denne 
lar
lod sig udføre til Wergelandsdagen.
I modsat fald vilde man gjerne 
erhverve en afstøbning af Wergelands
(og muligens også Welhavens) buster )
i Studentersamfundet. Vilde du kun-
ne overdrage en dygtig gipsmager støb-
ningen og opgi pris?
- Ifald du kommer til at
sende din Wergeland herop, kunde
du i ikke da samtidig arrangere
en hel liden udstilling af dine ar-
beider i vor store, vakre, nye over-
lyssal i museet, hvor der er
en Hilsen fra Tankens Sneland
i Nyaarets Morgengry,
og det Ønske, at iaar,
med den mildnende Vaar,
et Dobbeltsmykke
af Sundhed og Lykke
fra de himmelske Magter Ifaar!
Eders hengivne
Nytaar 1897.
Jakob Bruun
Saa faar du leve vel saa længe da. Jeg haaber at skjebnen
har gjort sig færdig med dig for en god lang stund nu, saa du nu 
faar fred og ro og medgang utover. Det og er vel forresten skjæbne, men man 
pleier jo gjerne bare at kalde den slik naar den optrær som forfølger.
Det var ordentlig pent av dig at du husket paa at 
sende mig frimerker!
Mange hilsener
din
Sigrid
jeg nyder hernede. Det var nu Damerne,
mit eget Kjøn for hvem Kampen føres.
Med Herrer taler jeg næsten aldrig uagtet,
jeg nødes til at lægge til, der var adskillige
af dem som man af gode Grunde kunde vente
at De søgte Anledning dertil. Men det er nok
ikke Dagens Skik mere. Jeg tror, at noget jeg
vil kalde Selskabssygen, også, eller måske
fornemmelig hernede i Kjøb – her (Selskabssygen,
det mere private Udslag af den almindelige
umættelige Forlystelsestrang der har grebet alle
Klasser) vil ende med at fortrænge al
dybere
gemytlig Omgang, sløve alle Interesser. Man
søger hinanden kun, hvor man ved et godt
Glas Vin kan komplimentere hinanden
tala ved minnehögtidi ved
Harald-stytta, Stavanger hev
opna si store "riksmesse" –
veldug reklame for den driftuge
vesle industri-byen –
Kort frå Nils Tveit. Han
hev vore på Hvalstad for å
tala med meg, men er vel no
reist heim til Vestlandet. Han
spela i Radio i Oslo den 17de.
Marlow var her igår kveld
saman med Øverås og Bull.
Han lika seg betre på Svalbard
enn i Abessinia. Klaga berre
yvi dårlege hus deruppe. 8 månar
var dei utan post. Han vilde
vist ikkje havt noko imot å
halde fram som sysselmann
der. Men den posten er no
umdregen og Svalbard skal styrast
frå Tromsö.
Connewitz, Wagners Waldcafé
29 oktober 1899
Kjære Honoria!
Jeg er nu endelig igaar kommen saalangt
at jeg har afleveret resten af manuskriptet,
tittelblad og fortale iberegnet. Det er en vel-
signet fornemmelse at være kommen
saa langt. Idag
søndag
har jeg virkelig lidt tid
tilovers, det er første gang det er hændt siden
du reiste. Det er udmerket veir, og jeg har
gaaet hid til middag efterat jeg havde klart
mine korrekturer i formiddag. Det kjendes
velsignet at drove lidt, for jeg har ikke spire
mig i det sidste, og sat alle forsigtighedshen-
syn tilside. Heldigvis har jeg nu altsaa klart
mig gjennem det.
Naar jeg kan komme til at reise kan
165.
stration af kanonbaaden "Ellida" udviser; men fan-
tasi er der i den. En anden gang lykkedes kunsten
bedre for ham. I smaaklasserne paa skolen er det
jo altid moderne at forære sin lærerinde et billede
eller kort ved forskjellige leiligheder, og "Petiten" fandt
ogsaa dette at have sin fulde rigtighed; og da mor
sjælden billigede denslags, handlede han paa egen-
haand. Jeg skal aldrig glemme, da lærerinden
viste sine samlede collegaer i et frikvarter dette
hans produkt, som jeg ikke kjendte det ringeste
til hjemmefra. Saa et stykke hvid karton - gud
vide, hvor han havde fisket det! var ganske godt
copieret efter en "illustreret tidende" tre ugler sid-
dende paa en lang ret linie tværs over hele kortet og
ved siden af hverandre. Nedenunder stod - som
paa alle de gjængse kort fra butikken - "Her komme
dine arme smaa" med efterlignede, trykte bogsta
ver - - Engang forærede han fra sin have lærer-
inden en buket - en meget stor og helt udfoldet
pæon i en hvidt blomsterpapir, - en anden gang
to tulipaner, hvoraf hovedet paa den ene var faldt
af paa veien; men det gjorde ingenting! blomste
Har ikke hat et Ord fra Rechtsanwalt'en
paa aldrig saa længe.
I Menneskets Egenskab som
aandigt Væsen ligger med Nød-
vendighed Evnen til Selvbestem-
melse; men i dets Endelighed