MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Tider viser, at den ikke er blot
og bart Tilfældig-
hedene og Vilkaarlighedens Værk – og selv om den
det var kunde den dog have sin Philosophie, men at
der virkelig igjennem al Retsudvikling gaaer noget for alle
Mennesker fælles og altsaa Nødvendigt,
og herved
er da Retsphilosophiens Existentse given; thi
andet end en Retsphilosophie kan en
videnskabelig Betragtning af
denne Side af
det Almeenmenneskelige ikke blive.
Det er heller ikke saa ofte man nu
hører benægtet, at der, endog bortseet fra den blotte
og bare Sagnshistorie,
existerer en Rets-
philosophie, man har kun i Almindelighed benægtet
dens Betydning, benægtet at det tjener til nogensom-
helst Nytte at undersøge
dens Problemer.
Hvad man i denne
Disciplin kan komme til klar Overbeviisning om,
siges der, er saa simpelt og ligefremt, at ethvert -
med Retsforholdenes Opløsning og Bedømmelse
bevandt og sundt construeret Hoved, uden yder-
ligere Veiledning finder
det ud. Og hvad
der ligger udenfor dette er igjen saa tvivlsomt saa
umuligt
at bringe til Klarhed, at man aldrig
i Theorien derom kan blive enig, og
hvor
Spørgsmaalene
faa
practisk Betydning sted-
se løser dem efter den almindelige sunde Fornuft
med Forbigaaelse af den Veiledning,
som
en omtvistet subtil og
og gjennem nærmere De-
ductioner fremkommet Theori tilbyder. Der ligger
i en vis Grad noget Sandt i disse Bemærkninger,
ellers vilde de heller ikke have fundet saa megen
Gjenklang. Det forholder sig i en vis Grad saa, at
de Resultater, Retsphilosophien med Sikkerhed for-
maaer at fremstille, ikke divergere syndeligt fra
hvad der er gaaet over i den almindelige Bevidst-
hed hos det videnskabeligt dannede Publicum,
og som hver enkelt
har
optaget for sig selv, betragter som sin egen
Eiendom og
som Resultater af sin egen
uveiledede Tænkning. Det forholder sig ogsaa
saaledes, at det er ligesaa usmageligt som unyttigt i
den practiske
Discussion at paaberaabe
sig den philosophiske Skoles Læresætninger. Men deraf
følger langtfra, et Retsphilosophiens Studium er
unyttigt og betydningsløst.
Den er det hverken
München, den 31.12.88.
Glædeligt nyt år! Og hjertelig tak
for det gamle!
Deres hengivne
Henrik Ibsen.
synes jeg, at et udvalg af
"Symra" maatte være det
betate. For valget deraf Taler
mange Omstændigheden - Dig-
2 musikens
,3 at jeg gjerne synger dem,
4 at de ere af samme Cyclus
o.s.v. Skal Sange som
"Av kjendte Veil" og Lande-
veissalmen tages med, saa
blir det meget vanskeligt, for
ikke at sige umuligt at faa
noget istand. Alt-
saa "Symra" avænttænt.
Vi har faaet Indbydelse
til at bo hos Børre Giertsen
ved Fjosangen inden Musik
derigennem holde os vor Ryg fri,
til en dansk Afdeling. Nu vil
j bede Dem saa meget se efter hvad
De synes der kan gaa. J mener
vi kan klare os med 3 Gange
3 Sange og en Afdeling kan glim-
rende vaere - synes j - Udfarten,
hvor Oversaettelsen er meget smuk
(j har bl. andet sunget den i Dres-
den og Tyd Kiel paa Tydsk), dernaest
Zur Rosenzeit og ein Traum.
Eller om det ikke bliver de tre
i en Afdeling, saa har vi da der
tre gode tydske. Tak for Det Raad
er vist ogsaa nogenlunde? De
maa meget undskylde, at j ikke
selv endnu ordentlig har set det
efter, men j skulde strax svare
ham, de er al Tid saa hidsige
i Udlandet, og nu har der jo
vaeret lidt Snakken frem og tilbage
Min Tankes Tanke gaar ogsaa
an paa tydsk, ikke?
Paa vore tilstundende
Hr. Svanström
Gyldendalske
Boghandel
Kristiania
saa faar han en lignende Sum, dere
faar Pengene akkurat paa Fødselsdagen
dokkers, du den 6te Mars 1937 og Arild
den 3die Mai 1939. Saaledes har jeg ment
at gjøre det bedste for dere Børn. Jeg
har ikke villet sætte Pengene i Bank
for dere, for da hadde dere alt fra
første Dag maattet betale Skat av
dem, saaledes som jeg nu har gjort
det er det fuldt Lovlig, og ingen kan
skatlægge Pengene før dere tar dem ut.
Det kan bli godt for dere Gutter at faa
en slik Sum for dere selv naar dere
er 25 Aar. (Naturligvis faar dere mere
i egentlig Arv engang, men dette er
likesom privat, forstaar du.) (Smaa-
jenterne faar jo ogsaa mere i Arv engang.)
München, Schellingstrasse, 30,
den 24. Juni 1877.
Til
direktionen for Kristiania theater.
Af de norske aviser erfarer
jeg at to af theatrets skuespillerinder
ved af dem foranstaltede private aften-
underholdninger, hvoraf den ene i the-
atrets lokale, den anden på Klingen-
berg, har, blandt andet, opført 4de akt
af «Brand».
Det kan formentlig ikke være di-
rektionen ubekendt at theatret ikke
har erhvervet opførelsesretten til dette
stykke. Ligeledes vil direktionen visstnok
vide, at den ifølge «Lov om beskyttelse af den
såkaldte skriftejendomsret» af 8. Juni 1876,
§ 32 er uberettiget til at overdrage opførel-
sesretten af nogetsomhelst af mine dra-
matiske arbejder til tredjemand og at,
2)
Jeg er efter disse flere Års
Sygelighed bl kommen 
en Smule ud af Tralten – 
Mine Venner i Berlin og Paris
er for det meste væk 
Jeg må altså begynde forfra – 
Jeg skal have her en Udstilling 
om i Februar og kan til da 
intet vente mig – Nu 
nok derom – De skjønner 
det er vigtigt – jeg har leiet 
et deiligt Atelier og er 
i udmærket Arbeidshumør 
men er i Løbet af 8 Dage 
uden en Skilling – Vil De
Adresse: Lützowstrasse 82, Berlin
finder Sted 20de Marts, og
jeg vilde saa gjerne, hvis det
lader sig arrangere, spille
Deres a moll Concert. 
Et par Ord fra Dem, saasnart
det er Dem beleilig, vil være
mig en saa overordentlig Hjælp,
som hvilket jeg vil være Dem
stedse taknemlig. 
Venligste Hilsen til Dem
og Deres Frue 
Deres ærbødige
Martin Knutzen
I Begirk, Garnisongasse 10
III Stock, Fhür 18.
Ørebro 19. mai 1932
Kjære Mathea
Her er vi altsaa efter pro-
grammet – vi overnattet et sted 
oppe ved Klarelven og kjørte idag
bl.a. gjennem "Gøsta Berlings" bygderne, 
men jeg lot være at reise bort og titte
paa Maarbacka. Veiret har været
bra og veiene er glimrende. I morgen
formidag videre til Vadstena og
lørdag kveld skulde vi være i Varberg
Haaber alt staar vel til hjemme
Mange hilsener til alle
Deres
S.U.
2
Bladi, som eller so vilpigt kjem
ungdomen tilmøtes med heile sidar sports-
og filmmeldingar, hev havt lite å fortelje um
den kulturelle ungdomsrørsla. So det er ikkje
underleg, at folk spør.
Men det vart for langt å fortelje her
um det vidgreinte arbeid som er gjort
av denne ungdomen dei siste
mannsalderen
Me kann berre nemne, at med
desse årlege norderlendske stemner vil
ungdomen lære kvarandre å kjenne, byte
tankar og dryfte sine arbeidsmål og arbeids-
vegar. For dei veit, at mykje vondt er
kome upp millom grannefolki av di dei
kjende kvarandre for lite.
Ungdomen høyrde fyrr berre på dei
gamle som hadde mangt å minnast
av mindre godt
men
no er dei meir vakne vortne, takk verd
ikkje minst ungdomsskulane som tok til
med Wergeland og Grundtvig, og alle dei
mange bondeungdomslag som desse
skulane la grunnen til. Og no vil dei
sjølve finne ut kva som skiljer og kva
som kann samle -
Eg vil ikkje her på festens dag tala
um alle dei åtak som gjenom åri er gjort
på denne rørsla
me hev råd
til å gløyme det idag, då so mykje samling
og godvilje vert synt oss. Folk tek no til å
skyna, at det er ikkje berre "anstaltmakeri".
skrevet det mod Aubert, jeg nævner det, fordi
jeg formoder, Garborg har spurgt Werenskiold,
om han skulde sende det ind til Dagbladet.
Men er det muligt, vil jeg gjerne være anonym.
Jeg bad Garborg spørge Erik, hvis han var
saa frisk, om han syntes det burde ind, eller
om han mente, det vilde skade. B. B holdt
paa, at man havde ret til at underkaste en-
mands liv den som ransagning for at se om
det stemmede med hans eget liv, det han
kom frem med. Jeg var noksaa angrebsvis i
mne mine ord, for jeg spurgte, om den, som
ikke opdrog sine børn vel, altsaa ikke
skulde faa lov at tale om opdragelse.
Nu har Bjørnson nylig erklæret mig for at
være fanatiker, han syntes de andre lo af
ham, fordi han ikke havde mærket det før.
Men forresten gaar det upaaklageligt. Han
er rent forelsket i Alexander, saa det kan
Du vide holder mig oppe, jeg er jo hans søster,
og vi ere af og til lige. Nu skal vi vist
have den skam, at B. nægter en venstre-
mand Irgens-Hansen at komme med i 17d
mai, mon hvad han gjør med Krog, ifjor
var der en strid om ham, men heldigvis
Koppang, 21 Juli.
Kjære Fru Kinck,
er Dikterlønnerne paa Tapetet?
Jeg lever endda længer borte fra Livet
end De, saa det vidste jeg ikke. Der
var nogen i Kunstnerforeningen
som gjorde en Spøk med mig rog straks
var der nogen Maalfolk som gjorde
en Gravalvorlighet med en Maalforfatter,
det var vist alt.
Aa jada Skjæbnen kunde gjerne
søke op Aanrud. Skjæbnen kunde gjerne
søke op Kinck ogsaa. Og Gunnar Heiberg
og Jacob Bull og Thomas Krag og mig
og mange andre. Skjæbnen er i det hele
og Tausheden der er fulgt derpå,
vidner at jeg har truffet ret.
Herlig Udsigt opover Dalen og til Mjøsen.
Naar det hele Arangement deroppe blir
færdigt - under Sandvigs Ledelse - blir
det et lidet  Sidestykke til
Stockholms Skanse. Endnu er alt
ufærdigt; men man " haaber at faa
istand det væsentlige til St. Hans.
Da skal der være en stor Indvilses
fest, hvor man gjerne vil ha
Dans. "
En Del Folk her fra Byen vil
ha mig til at gi dem et Kursus,
men nu er det mig umuligt.
Maaske til Høsten. Fru Sandvig og
Fru Redaktør Filseth var her i den
Anledning igaar
 Sønlag 10.4.04. Lillehammer
Herligt Vaarveir med straalende Sol. Kom
hjem iaaraftes med 9 Toget.
Var hos Enkefru Skar sidste
Aften før Dansen. Hun er en Svigerinde af
Mathus og Johannes Skar og Fru Kristoffer Brun.
Men Anders snur bort sig så tung
mørk i Hug,
Snur sig bort fra den manende
Røst.
Fortvivlelsens sorte Demon sin Klo
Slog for fast i hans bævende Bryst.
Med jærngreb holder den Taget.
Hu, hvor skriger den Korpen så
fælt og stygt,
Som han kredser om Bergskogens
Bryr
Han fandt nok et kjærkom
ment Hvilepunkt
For sit speidende Røversyn.
Han lugter nok Lig den Korpen.
Fr. Döcker=Smith
Smukke Takkeskrivelse i danske
Blade og i hvilken Du udtaler
Din Glæde over Gaven.
Malernes Bidrag er ikke
indbefattet i det store Maleri.
Disses Arbejder kommer fint
til Efteraret og til den Tid har
Du altsaa at udtale Dit Ønske
om Værkernes Anvendelse. Herover
dog helst lidt mundtlig Samtale.
Ja, det var Fest p.15de Juni.
Ganske som det bør
være
naar
Du skal feires. Det var højst inter-
essant at lære Bjørnsons glimrende Tale,
og hvor Genialt den var opfundet. Jeg læste
ligelædes med stor Beundring Dine Mange
Taler og tænkte, ja den, der faar de
store Naadegaver, faar den ogsaa i alle
Maader. Der er overhovedet ingen
smalle Steder, som vi Kjøbenhavnere siger.
Har Du heller ikke modtaget Telegram fra
Hirodine og Havna? Hjærtelig Hilsen fra
Hr. Erling Bergendahl
Tordenskjoldsgate 7
Oslo
13.8.1926.
Herrer H. Aschehoug & Co.
Oslo.
Ang. Benson: "Kristus i Kirken."
I besvarelse av Deres ærede av 11. ds. tilbakemeldes,
at jeg akcepterer Deres betingelser m.h. til oversættelseshonoraret.
M.h.t omslaget vilde jeg foreslå et tykt, hvitt
omslag – noget i liktet med de vedlagte finske utgaver av mine bøker, men
titlen naturligvis ikke slike kraakeføtter, klar antikva, sort eller guld.
En reproduktien utenpaa av Kristushodet fra "Mosvikskrusifikset"
i Trondhjems Videnskapsselskaps samlinger vilde jeg gjerne ha.
Ærbødigst
Sigrid Undset.
Fredag Kvæld, 16/9. 21.
Kjære deis! Den forrige Gang
det var Takst da fik vi ikke vite
det med det samme, men nu -
du hadde Ret, idag fik jeg Opgaven,
det blev næsten 2 ½ Tusen Kroner.
Det var slet ikke lite. Vi kan
appellere Skjønnet, skriver Adv., men
det gjør ikke vi, kanske Motparten
gjør det. Men det gjør han næppe, for
han taper igjen. Imidlertid kan vi
ikke faa kastet ut Skramlet endda
om han skulde ville appellere, det maa
staa Appelfristen ut.
Ja nu har jeg altsaa skrevet til
Smaapikerne at dere maa komme
en Dag. Og jeg har vel glødet dem
godt op, ialfald Ellinor. Saa nu vet
jeg ikke om dere kommer med Bil
eller med Baat. Er det fint Veir saa
naturligvis kan dere ta Baat ialfald
en Vei. Men det faar bli som det
Professor V. Bjerknes
Anne Maries vej 14
Oslo-Blindern
En Usandhed i et Hjerte,
der aldrig mer faar
glæde aldrig aldrig 
Farvel min ædle
Ven 
Faar du ikke Digt -
faar du en Taare, gjordt
af et Barn og en Kvinde,
som du fra idag af skal
gleme og faa - Farvel
det synger og spiller mit
forspilte Liv gaar forbi
intet Haab lyser -!
O det var en Stemning - smule
maaske, men aldrig glad mere
Du til Paris, saa ligger her - for her
og intet andetsteds er Stedet - og venter
en hel Verdensberømmelse paa Dig
og dertil en Formue ikke blot i nor-
disk men fransk, det store Lands,
Forstand. Verdensberømmelse
har Du nok alt, men den er
saa at sige latent endnu, Ba-
sunen til De fire Verdenshjørner ligger
i Paris - og det har ikke hændt
paa hundrede Aar at en nor-
disk Musiker har kunnet
ha den Chance eller roller
Dybwad saan som i gamle dager - 
enkel og tusenfoldig paa samme tid, 
vakker og ren i linjen. Odden var
Hodebu - Obstfelder var ogsaa udmerket.
Vi saa desuten en kveld en
svensk skuespiler Lundquist Dalstrøm eller
no saant; hun spilte ypperlig og ursvensk.
De har noget, de svenske, som ikke kan
imiteres - en ro i sin plastik, en 
bredde i stoltheten, som er nationaleiendom.
Regine og Sigrid Undset var hos
mig en kveld. Regine har skrevet en
daarlig bok om den fraskilte kone og
barna til "den andre". Den boken kan
vist bare jeg skrive!
Iforgaars stod vi på balkonen
paa Grand Hotel, mellem idel svenske
flagg, og saa kong Gustav kjøre opgjen-
nem sit forhenværende KarlJohan
ved Haakons side. Siden kom danske-
kongen Jon. Han var blit gammel og
hvit, den svenske, men i motsætning
til de andre har han da et ansigt,
især udmærket. Men
der er ogsaa en hel
Del af den gamle Garde.
Ingen kan være
mere 
enig med Dem end
jeg at Kunst er
intet Haandværk.
Men naar man
er syg og Sindet
ellers Optaget af al
Verdens Turnéer
som jo længe
forud var paatænkt
kan jeg nok skjønne
at selv en Edv Grieg
stor Musiker ikke har været
lidt i Himlen. Denne Følelse
har jeg altid havt ligeoverfor
Wagner---- men det er
vist en skrækkelig Bemærk-
ning, som jeg igjen faar
bede Dig undskylde.
Din hengivne
Agathe Grøndahl
at faa træffe Dem endnu engang; hvis jeg
havde bedt Dem pent, saa havde De kanske
gjort det engang til, - ja, De er saa sød. Og
jeg har slet ikke set Dem siden. Jeg har
tryglet for, at De var bleven gennemvaad og
syg efter Turen; jeg har i to Dage staaet i
Timer i Geviks Vindu og bedt til Himlen om
bare at faa se Dem gaa forbi; mere skulde jeg
ikke begære nu. Men det har været forgæves.
Kæreste, søde Lulli, hvor jeg har sovet lidet, og
hvor jeg har sagt inderligt Farvel til Dem her
inde om Nætterne, naar alt har været stille!
Nei, De sagde intet meningsløst
om Aftenen, da vi skiltes. De kaldte mig
Knut, kan De huske det? Nej, hvor det var
dejligt! Jeg har husket det hele Tiden og sagt
til mig selv: Godt, hun kaldte mig Knut;
men det har ingen Værdi; hun vilde vel angre
ogsaa paa det, naar hun kom ind. Men det
faar ikke hjælpe, jeg har været lykkelig for det 
alligevel. Og i det samme De sagde det, følte
jeg det gennem min hele Sjæl. Fra det Øjeblik
husker jeg heller intet. De siger, at De udtalte
skal man takke ham for dette Stykke! – jeg føler Umuligheden. Nei jeg må til
München! Farvel. Deres CC.
Kristiania, Fossveien 7,
den 30te mai 1896.
Kjære Professor!
I anledning af en lakune
i Ludv. Auberts's posthume arbeide
om Norges folkeretslige stilling, som
jeg er sysselsat med at udgive, maa
Du tillade mig at anmode Dig
om en oplysning angaaende ophæ-
velsen eller ophøret af det norske
kantslerembede. Ludv. L. Daae siger
i Hist. Tidsskr. II 6 s. 91, at Ove Bjelke
var den næstsidste kantsler. Hvilken
var da den sidste, og naar og hvorledes
ophørte posten at bestaa? Jeg kan i
de mig tilhaands værende hjælpekilder
intet finde herom. Din hengivne
Ebbe Hertz
Sorrento, villa Tricase 16de apr. 1895
Du jule-grisen min, jeg svarte dig ikke, fordi
jeg sansynligvis er i Leipzig og drikker bier
med dig, før du endnu fraflytter sammen.
Jeg tager i slutten af Maj til Gud-
brandsdalen. Naar du vil komme, om du
vil, står jeg ganske til din tjeneste. Og er
det min alvorlige mening, at ikke før
er vi færdige med dette stof, før vi
tager tag i det næste, et romantisk
livligt, Håkon Bårzenstejn heder
eventyret, som vi imidlertid simpelt-
hen kalder Et norsk eventyr.
Du må skrive mæget straks, til
Per Bøe på Bøe (min Nabo og slægtning)
Foldabu Gudbrandsdalen om Logis og kost,
han vil på en eller annen måde skaffe dig
det hos sig selv eller i nærheden, til mit bud står
færdigt (til høsten).Din ven Bjørn.
nia og havde saa mange penge.
Saa maa mine bygningsmænd have
penge - saa at jeg som nylig var rig mand,
snart er den fattige djævel, som jeg altid
har været før - og det værste er, at det
korter mig sligt tiltag at male noget
nyt - og saa arbeider jeg saa sent og
tungt. Jeg studerer ofte paa at give
fanden i hele stipendiet og reise hjem
til vestlandet og male igjen, - og havde jeg
ikke været syg og daarlig fortiden, havde
jeg gjerne gjort det, - men det maa
De ikke sige til nogen. Nei, jeg kommer
mig vist ikke herfra saa snart - jeg er
for syg til at rangle - og jeg kan ikke
lade det være alligevel, jeg er kommen
paa skraaplanet - rangelen er det eneste,
som kan bjerge mig mod den sorteste
fortvivlelse - jeg føler, at jeg er umulig.
bestandig høiere bestandig dybere, bestandig videre.
Alt hvad de skriver om al den elendighed der kommer
fra de unaturligt levede ægteskaber forstår jeg tilfulde.
Jeg har aldrig læst noget om det,- men jeg har tænkt
og sét og iagttaget desto mere. Alt hvad de
siger ved jeg så vel om. Jeg har længe tænkt og
vidst det, men vovede aldrig at tale om det ikke
engang til mig selv. Og nu kommer det fra dem
som en kjendsgjerning, et udisputerligt faktum.
12te april. - Jeg havde tænkt at skrive mere, men
i dag kan jeg ikke; min yngste gut er syg, jeg har
våget over ham inat, men det er ikke på grund af
træthed jeg ikke kan skrive, thi træt er jeg slet ikke,
men han behøver mig hvert øieblik. Jeg er altid så
ude af mig selv, når børnene feiler noget; heldigvis 
går det skjælden på. De har et stærke legemer
som jeg selv. - Deres i ærbødighed hengivne
Amalie Müller. -
München, den 25. Maj 1890.
Kære herr Bjørn Bjørnson!
Jeg takker Dem for Deres
venlige brev, hvilket jeg herved skal
besvare.
Det glædede mig meget at erfa-
re, at Kristiania teater tænker på at
genoptage «Peer Gynt» og at De vil over-
tage titelrollen. Jeg har et bestemt ind-
tryk af at denne opgave må ligge sær-
deles godt tilrette for Dem, medens Klau-
sen vel næppe nu længere egner sig for
partiet i de tre første akter.
At fordele stykket på to forestil-
lingsaftener forekommer mig at være
en betænkelig sag. Men ønsker man
i Nauheim (Dette svinehul måtte 
jeg reise til da jeg ikke fik plads 
i rum i Wiesbaden–)
Altså at reise med en stærk forkjølse
forstår Du ikke var så heldi og forværret sig
blev da tilgagns – Så var det en 
hundreårig Menkow Cognak
min gamle ven som jeg kjørte 
på med i store kvanta og
aspirin og s veronal –
Jeg tror jeg skylder kvantummet 
af disse venskabelige magter der 
tog brodden af forkjølelsen
Det er lidet morsomt at sidde 
og harke på et hotelværelse –
skrive omtrent følgende, med
alle Stipendiaters Under-
skrifter.
"Efter Konference med
Hr Eilif Peterssen har
Undertegnede besluttet sig
til foreløbigt ikke at give
noget bestemt Svar paa 
Bestyrelsens Forespørgsel.
Underskrifter.
Noget saadant, ikke fuldt
saa daarligt stilet; men
i den Smag. Saa vilde Eilif
strax i Bestyrelsesmøde i
Kristiania faa Sagen op
til Diskussion. Er De
enig i dette? Kunde vi ikke
tæffes og samraade i
Deres Restaurant tæt ved 
Eders Atelier Mandag 6'
Jeg vilde gjerne gjøre som
Dampskibsreiser gjør Dig saa godt,
maatte da ikke netop dette være
noget for Dig?! Udlændingerne
skulde vi tage med Ro, og Ind-
lændingerne ogsaa. -
Jeg kan ikke lade være idag at
bringe Dig en Bedrøvelig Tidende. For
en Tid siden havde jeg et Brev fra
Mr. Peyton, som meldte paa Mrs. Hardings
Vegne, at den kjære gode Mr. Harding var
død, af Lungebetændelse, og bad, at
jeg skulde melde Dig dette. Jeg svare-
de tilbage, at jeg dog vilde vente nogle
Dage, da Du var syg. Men Marie skrev
det til Nina, forat hun kunde lade
Dig vide det, naar hun troede, Du ikke
vilde have ondt af det. Stakkels Har-
dings! han var vist en ualmindelig Hjem-
mets Mand, saa Tabet føles svært for
hans Nærmeste. - Mrs Hardings Addresse
Knutsford Lodge, Edgbaston, Bir-
mingham. Jeg skrev strax til
Jeg tror ikke, jeg tager feil i, at jeg fik
høre det for 1 Uge siden, men tænk, Harding
nu bare mod regjeringen
og agter at "forklare"
og forsvare dem.
Stakkars de tre blege,
tynde barna hans, som
var her i aften, og som
græmmer sig syge over ham.
3/6 Pintse med varme
og sol. Selskab af
Bødtkers, Bergs, Lyches
Kos og barn. Tennis,
ringspil. Tilslut bagtalte
fru Bergh og jeg Fr. hald
saa deilig sammen. -
4/6 Kjørte vi om form. til
Sund. Gunh. og Johan
der til middag. Om
aftenen Nils Vogt og hans
i et gallere og ikke hos en privatmand
Men som jeg tidligere har nævnt, passer mine fiender
paa mig som smede - og har pressen her vest i sin
magt - (baade i Bergen Throndhjem og Stavanger), - og det
vilde ikke være længe førend der kom en artikkel-
(hvis slige billeder fra min haand blev offentlig gjort)
- kanske en artikkel med overskrift: "Maleren
Astrup har løiet". Kan hænde, jeg senere kommer
til at male flere "bybilleder" - særlig har jeg mange
motiver i Bergen. Men først, naar jeg engang er
"ovenpaa" tør jeg det, (hvis jeg da nogengang blir det mere)
Og da skal jeg nok tage med dette og andre lign.
billeder paa en udstilling. Foreløbig "tørr" jeg det
simpelthen ikke: - nogle "Bergensmalere", som
har taget patent paa motiverne der - vil sørge
for, at jeg blir slaaet ihjæl, - jeg er simpelthen
rædd deres leiede lazaroner. Naar jeg engang
finder for godt at male Bergen, - saa maa jeg
først søke at blive saapas fri min tyngende gjæld,
at jeg kan have raad til at holde en politekonsta-
bel i nærheden af mig stadig. Saa maa jeg bede
Dem være saa venlig ikke at omtale til eieren af
dette bybillede eller andre - at jeg foreløbig ikke ønsker
dem affentliggjort, (eierne vil da lett tro, at billederne
er daarlige, - hvad de slett ikke er), - jeg har ikke nævnt
dette til nogen andre før, - ikke en gang til min ven
maleren og gravøren Per Kramer, som ellers kjender
mit liv ut og ind, og som ogsaa kjender til flere af
maleren Krantz sine meritter. Hvad jeg har nærnt om
140
to skuespillene Krogs "Opbrudd" og Nordahl
Griegs "Nederlaget", som begge to nettop har
gått på Nationalteatret. Den artet sig
som angrep på Helge Krogs som overklasse-
skribent og hyldest til N. Grieg som
prolitærdikter. Og mye kloakkvann bob-
let op. Tiden vil vel regulere det dit, at
begge disse to skribentes arbeider på 
samme front - at Krogs opløsnings og 
blottleggingsarbeid drives innefra, Griegs
meget mer som propaganda med ukue-
lige midler. Ingen av dem har nådd
helt tiltops - men Helge Krog er en større 
psykolog og en bedre forfatter, kunstnerisk 
sett. - To typiske ting: I At den
ene ikke kan livnes ære i mamjas-
nngen og II at begge stykkene tross 
i avis polemikkers har gått for temmlig 
tomme benker! -
Johan har ligget på kllimet
hele denee uken, fått vekk 
noen "aaerbur" pa stortåleddet. Meget
oplivet kom han hjem igår, og stolprer