MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Beviser for i disse faa Dage vi har
arbeidet. Vi lod strax sive ud at vi
vilde gaa igang. Adjunkt Meyer kom
med en knusende Artikel mod dette
Forsøg paa at sætte et gammelt Skildt
paa en ny Forretning (sic!) - ja gid
vi kunde svare ham med at fremlægge
vor Abonnementsindbydelse i de
nærmeste Dage! Hvor det ogsaa
gaar - sove skal vi ikke _ M. skal ikke
faa raade Grunden alene.
Vi har havt en herlig Musiktid ihøst -
Gmürs, Agathe B Grøndahl og nu
Fru Nissen med hendes Søn. Fyldte
Saler, som aldrig før; Eftervirkninger
af dit Værk: Musikfesten. -
Nancy Marie og jeg har fulgt Fru N
herop hvor hun giver Concert iaften
i Fleis'chers store Spisesal; hun er saa
elskværdig og sød (undskyld!) at det er
en sand Fest at være sammen med hende
- for ikke at tale om at høre hende.
Jeg var bange for at Formanden (jeg
nævner med Forsæt ingen Navne!) ikke
vilde faa Tid at skrive til dig og derfor
vilde jeg gjerne sætte dig lidt ind i Forholdene
Med en ærbødig Hilsen til din FrueVenligst
Børre R Giertsen
Her er min tale; jeg gidder ikke
skrive den om.
Her er vi nu samlet til fest en flok
i kveld
En flok
af Minervas døtre og sønner.
Minerva er streng; men hun under
os nok
vel
en munter aften, som arbeidet lønner.
Fra døtrene denne gang tanken kom frem
paa skuespil, løier og fester.
Og jeg vil nu sige en tak til dem,
som i aften er vore gjæster.
En tale for herrerne! - vidste jeg blot
- Hvad siger man vel om en herre?
For damerne tales der ofte og godt;
men en tale for herrer er værre.
En lignelse om den sterke gran,
som støtter birken, den spæde?
Eller kanske en om en tulipan,
rundt hvilken violer sig sprede?
Lillehammer 12. jan. 1920.
Kjære Kitti,
godt nytaar og tak for det gamle skal du 
rigtig ha – det var saa hyggelig at se dig den dagen her 
isommer. Det blir vel længe til vi ses igjen – du skal jo 
ut og reise snart vet jeg, og jeg kommer ikke til at reise
ind til byen paa længe, længe for Hansemands skyld. 
Du reiser vel forresten ikke før det blir litt mildere og 
litt længre ut paa aaret – det skal jo være saa dyrt 
at faa en liten utilstrækkelig smule varme overalt ute.
Og tusen tak for det nydelige lommetørklædet og for
brevet til jul, det var saa pent av dig at sende mig det. 
Du kan tro her er et frygtelig veir om dagene;
søndag var her 21 kuldegrader, igaar 1 varmgrad og nu er det 
15 graders kulde med alle tegn til at den skal bli endda
strengere. Vandrørene fryser ret som det er her i huset – det 
er en plage; ellers er her godt og lunt inden døre, og barna 
er kjække alle tre, jeg ogsaa.
Vi hadde det hyggelig i julen, først mama og
siden Svarstad oppe paa julebesøk – Ebba skulde kommet
men opsatte det til paaske – da kommer hun og Gunhild
hit en tur. Men jeg har været hjemme hele tiden, var 
hos Fagstads en aften, ellers har jeg ikke været noget ute,
Hr. Tore Hamsun
Høn
fuldt navn:
Ebbe Carsten Horneman Hertzberg.
født i Holmestrand d. 11te april 1847.
forældre:
Apotheker Johan Christian Hertzberg og Inger født Horneman.
examina:
Dimitteredes 1865 fra Throndhjems Kathedralskole, og tog Ex. artium
med Laudabilis, 1866 Ex. philos. med Laud. præ ccet., juridisk
embedsexamen 1870 med Laudabilis; studerede 1870 ved Upsala
universitet, 1872-3 ved Münchens universitet under ledelse af K. Maurer,
beggesteds retshistorie.
karriere:
Efter 1871-2 at have havt ansættelse i det
statistiske centralbureau, hvor han desuden 1875 i nogen tid
var konstitueret som sekretær, udnævntes 1873 ved hjemkomsten
fra udlandet til universitetsstipendiat, i hvilken egenskab han
1874-5 holdt forelæsninger over statsretslige og statsøkonomiske
emner, samt 1875 beskikkedes til examinator ved den juridiske
examen. Samtidig fungerede han som sekretær ved det juridiske
fakultet. Da storthinget 1865 havde bevilget midler til ansættelse
af tvende
norske
attachéstipendiater ved de forenede rigers gesandtskaber,
var H. den første, der erholdt dette stipendium, idet han attachere-
des legationen i Paris. Her opholdt han sig 1 1/2 aar, indtil
han vaaren 1877 vendte hjem for at deltage i konkurrentsen
om den imidlertid oprettede professorpost i statsøkonomi og stati-
stik ved Kristiania universitet. Til denne stilling udnævntes
han derpaa under 11te december 1877. I Ved dannelsen af det
Schweigaardske ministerium af 3die april 1884 kaldtes han til
statsraad og fungerede i denne egenskab som medlem af
statsraadsafdelingen i Stockholm. Ministerskiftet af 26de juni
s. a. bragte ham
dog snart
tilbage til hans forrige post. Imid-
I I aarene 1879-81 deltog han i den under 25de aug. 1879 nedsatte,
store kgl. toldkommission.
Frøken Othilie Tonning.
Desværre har jeg ikke i mit
Eie noget usolgt Billede, som
jeg, hvor gjerne jeg end vilde, kunne
desponere give "Hjemmenes
Vels Styre" til Udlodning blandt
Foreningens Medlemmer. Alt hvad
jeg har er, halvfærdige Bestillinger
som neppe nogensinde vil blive
fuldferdige og utleverede efter
deres Bestemmelse. 85 Aar, som jeg
nu er, tør jeg heller ikke give noget
Løfte, da jeg forstaar, at jeg ikke mere
har min fulde Arbeidskraft.
Hjemmenes Vels Øiemed tiltaler
mig i høi Grad, og jeg tillader mig at
sende 50 Kr til Foreningens Fond
en Hjælp til Landophold for
overanstrengte Husmødre, der
gjennem Sygdom ellet Slit kan
trænge Rekreatio.. Sommeluft
og Arbeidshvile. -
Vær overbevist om, at intet skulde
vært mig kjærere end Anledningen
til at at at være medverkende
til Realisioner af den Foreningens
udmærtede Ide. Udlodning af et
Billede. Med Deres arbødige
Harriet Backer
Hansteens gate 2 IV 3/3 1930.
Vi har netop havt et urningsselv-
mord her, en juridisk kandidat Gjessing,
ansat i et af deptartementene og nær de 40.
Et noksaa kompliceret tilfælde: søgte som yngre
tilflugt i en forlovelse med en rig arving, som
dog hurtig opdagede sin feiltagelse og slog
op. Dog skede opslaget i venskabelige former,
og hun forærede ham endog ved afskeden
kr 10,000, som han var svag nok paa hendes
forestillinger at modtage. Hendes slægtninges
og venners ærgrelse over denne gave tog i-
midlertid sladderen i sin tjeneste, og nu
fortalte rygtet stadig, at han som vilkaar
for forlovelsens hævelse havde forlangt sig
beløbet udbetalt som skadeserstatning,
noget man forrester ikke behøver at være
jurist for at forstaa var sludder. Rygtet
blev dog troet og berøvede
ham
saagodtsom al om-
gang. Saa formaaede han ei at staa imod
drik – udsvævelser – aandelig og moralsk ned-
gang – uforsigtigheder – prellerier, til dels me-
get ondartede – tilsidst forsøg paa at forføre
en konstabel – politiet melder sagen til mini-
steriet – øieblikkelig afsked med 1 aars løn
–  skudt sig –
stor og velbesøgt begravelse.
Deres meget hengivne
Ebbe Hertzberg.
at give det uforkortet, så vil jo en så-
dan deling være nødvendig.
«Bøjgen», tror jeg, burde helst frem-
stilles som grå, kompakte, væltende mas-
ser af skodde. En dygtig dekorations-
maler og maskinmester vil kunne frem-
stille dette ved hjælp af bevægelige flor-
tæpper.
Jeg vilde gerne skrevet mere. Men
min tid er, som sædvanlig, stærkt op-
tagen så jeg må indskrænke mig til
disse få linjer i det sjeg sender Dem og
Deres vore bedste hielsener og tegner
mig
Deres hengivne og forbundne
Henrik Ibsen.
Professor V. Bjerknes
Norrtullsgatan 3
Stokholm
deltog med stor glæde og havde formodentlig de sam-
me forventninger og følelser, spænding og balfeber som
enhver anden ung pige - med undtagelse af forel-
skelser kanske. Disse har jeg heldigvis overfor det
mandlige kjøn været fritaget for, og altid - især den-
gang forundret og tildels forarget mig over alle mine
samtidige, der var forliebte snart i den ene og snart
i den anden, der havde danset saa og saa meget
med dem; - Jeg for min del titulerede nuværende
løitnant Becker for en "skurk", fordi han lod til at fin-
de behag i min dans - og kom aldrig til at sværme
for kadet Mjelde, fordi han en aften var min kaval-
ler i mindst tre hele danse! For mig var et bal ude-
lukkende dansen - intet andet. Naturligvis var der
forskjel paa kavallererne; - jeg foretrak de ældre office-
rer, fordi de som regel dansede saa meget bedre end
de yngre, - muligens ogsaa, fordi de forstnævnte
flere gange havde sagt, at jeg ubetinget var mest dre-
ven udi kunsten af Hortens unge damer - - saadant
faar man jo altid at høre! og det smigrede mig
selvfølgelig. Senere kunde denne force ikke hjælpe
mig. Conversationen var ikke meget aandfuld;
4. Ny Østergade.
27.V.07
Kbhvn.
Kære Edv. Grieg
Her har De de Vers, vi tal
te om forleden. De er en
af de meget få, der har
fundet nogetsomhelst i den
Smule Lyrik, jeg har gjort
mig skyldig i. Om De
finder noget i dette,
ved jeg ikke. Min Mening var
at det begyndte som en
Erindring - noget i matte
Gobelin-Farver og så steg
"bange for min magt"
deroppe. Han tilbød
mig alliance. Men jeg
er i tvivl om det kan
bære skal jeg gaa frem
som jeg gjerne vil. Men
saalangt som muligt
vil jeg gjerne. - 
18/1 Nu er det to døgn over
den tid, Sigrid skulde
være i Paris Rouen. Og 
det er vanskelig at holde
angsten inde. -
19/1 Kom der telegram
fra Sigrid om mrg, og
solen skinner betydelig.
Jeg skriver hver form. men
Harewood Lodge.
20 Upper Westbourne Terrace
Hyde Park. W.
London d: 22 Sept. 95.
Høistærede Hr. Grieg!
Opmuntret ved den venlige
Modtagelse saavel De som
Deres Hustru gav mig i
Kjøbenhavn tager jeg
ikke i Betenkning
endnu engang at henvende
mig til Dem i et, for mig,
meget vigtigt Øiemed.
Som De erindrer blev
man efter at være kommen sig
lidt ud af overraskelsen over
spørgsmaalets speciøsitet, erklærede,
at det vidste man ikke, og finants-
loven maatte man skrive efter til
Brüssel. Ved at henvende mig til
en af de ældre herrer fik jeg dog
endelig den bestemte forsikkring, at
nogen saadan fornyelsesklausul ikke
indtages i finantsloven, og ansees over-
flødig, idet de staaende skattelove for-
tolkes saaledes, at regjeringen i kraft
af dem har ret til, uden kamrenes
beslutning og indtil de atter formelt
ophæves, at indkræve de deri paalagte
skatter; det er kun de saaledes ind-
komne pengemidlers anvendelse, der er
afhængig af den aarlige bevilgning.
Herr Edvard Grieg.
Med dampskibet Hardanger sender
jeg idag en kasse med 12 flasker öl til dig.
Kassen er adresseret til Bergen-Hardangerens eks-
pedisjon - Du får vel afhendte den der.
Om öllet er sågot, som det ifjor ved jeg ei, du får tave
tiltakke med det.
Da jeg ikke har noget privilegium på öludsalg sender
jeg dig nu heller ingen regning på det. Det er muligt at
jeg engang fremover hösten reiser indom til Bergen,
ser da med det samme også opom til dig. Vi kan vel da
finde på en eller anden betalingsmåde, hvormed vi på
en skikkelig vis kan undgå loven for öludsalg.-
Vær med din Kone venligst hilset fra
Lofthus den 26 juni 1885
Arne Lofthus
for det tilfælde det skulde lykkes Dig
at opdrive det omskrevne expl: af
«Fru Inger», at sende mig samme
til Berchtesgaden in Bayern,
da det således sikkrest og hurtigst kom-
mer mig ihænde. Tør jeg bede Dig gøre
Morgenbladets exped: opmærksom på
min nye adresse?
Lillehammer 11. februar 1936.
Kjære Ingeborg
Takk for brevet dit. Det er hyggelig at vite at du er kommet 
tilbake til denne kanten av verden igjen, og jeg glæder mig til at se 
dig her til middag omkring den tyvende – saa kan vi faa en ordentlig 
snakk sammen igjen. Bl.a. om Forfatterforeningen, for nu orker jeg 
simpelthen ikke skrive om den uten jeg er nødt for det –.
Ja det var en flau historie med det brevet i smør-
asken som jeg ikke hadde fundet – og at jeg ikke har takket dig for
smørret endda. Men det gjør jeg altsaa nu. Det var ikke mig som
pakket op pakken, og da frøken Mortenstuen foreslog at sætte 
smørret tilside «til fruen blir alene», saa sa jeg ja, uten at se paa 
det. Jeg hadde jo Hans hjemme + 3 kusiner av ham, to fra Oslo og en 
fra Stockholm, en tredje fra Oslo bodde hos Helene Frøisland 
men hun og Frøislandsbarna var her opom ret som det var. Saa det 
var noksaa forvirrende at være os her, i julen. Men hyggelig, ikke for det
– de unge morret sig og var søte og snille og henrykte for skiføret og 
alle dansemorroerne. Men det var godt da de var reist og -.
Jeg er glad at jeg kom til at bli med ut til
Fredrik Paasche paa hans fødselsdag, for det var virkelig en vellykket 
fest, Fredrik glad og bevæget, og Stina saa straalende fordi han
var glad. Hun er ett av de vakkreste mennesker jeg har truffet i 
mit liv, go som guld.
Haaber du maa faa god ro da til at arbeide paa
Herr
Professor B. Morgenstierne
Eilert Sundts Gade.
Leipzig i October 1862.
Kjære Ven!
Mange Tak for Dit kjære Brev
som jeg modtog ved Din Broder; nu det
maa jeg sige er storartet, London, Paris etc.
ja jeg har paa langt nær ikke gjort saa-
dan Reise i Sommer, kan i Det høieste
nævne Dresden.
Jeg skulde egentlig for længe siden
have besvaret Dit Brev, men sandt at
sige har jeg i denne Tid svært meget at
bestille, Du kan tænke Dig at jeg nu blot
har 1/2 Aar tilbage for at fuldføre mine
Studier her i Leipzig og det maa san-
delig anvendes. Jeg har nu begyndt paa
Fuger og skriver saa det staar efter af
dette Slags, med Compositioner gaar det
mindre, da jeg paa det Practiske maae
anvende min meste Tid nu, spiller ogsaa
dygtig Klaver Beethovens C moll Concert
Mochella Etuder og alt som vakkert
er. Paa en Sonate i E dur har jeg da
endelig begyndt men Gud ved om første
Sats bliver færdig før Jul.
og at øve uret mot enker og arbeidsherrens uret mot arbeideren! Er det ikke
pent? Det merkeligste er, naar man læser tidens egne dokumenter og ikke historikernes
fremstilling, at se hvor langt tankegangen hadde magt over folk Jeg fik bl.a. 
fat i nogen danske optegnelser om bekræftede mirakler ved de danske helgengerne:
hvor ofte den syke er et fattigmenneske som dets eller dets forældres herre eller frue 
følger til valfartsstedet - en lam tjenestepike fra Norge som hendes frue har 
fulgt fra grav til grav -en blind gut som har faat reisepenger av sin fars 
forrige herre, en møllers barn som er druknet kommer til live da den adelsfrue 
som eier møllen lover ett eller andet -o.s.v. o.s.v.
Vel, men træt er jeg.  Hvad er du?  Er du oppe og ute og instruerer
du paa teatret og tænker du på vaaren i haven din allerede? Har vi
set en slik vinter som iaar. - Jeg venter med spænding paa at høre, hvordan
det gaar med «Kirken»;  jeg skulde ønske jeg kunde komme ind til premieren. 
S.B. hadde fra alle hold hørt at det er et monumentalt værk,
saa det er vel mine private fordommer, min kulsviertro paa krig og kirke,
som gjør at jeg ikke rigtig kan med stykket. Sætter du det i scene selv 
eller gjør fru Dybwad?
Jeg er i et fortvilet humør forresten - sakerne paa Kampen piner
mig ut nat og dag. Og Anders er ved at vokse mig over hodet - junior altsaa.
Forleden morgen rundjulte jeg ham paa bare rompen; det hjalp godt, først
slængte han alt han kunde legge haand paa, i tak og vægger, saa fik
han en omgang til - men en time efter var han høitidelig kjærlig «ja mor, du 
har det nok ikke let med mig, det skjønner jeg selv det.» Men han
er snart saa stor at han kan ikke la sig pryle - jeg klarer det ikke rent korporlig.
korporlig.
Mange hilsener
Din Sigrid
Hvordan er det med din far og mor nu? Hils Anker!
Herr boghandler Nils Lund.
Christiania.
Norvegia.
269.
Birkrem.
Torsdag i august. 1876.
Kjære Peterssen
Da jeg netop sender Harriet Backer
brev, da det ude stormer og regner og
da det snart er 4de september, fik jeg den
idé at skrive lidt til dem med. Det er
nu slet ikke «schicklich» for en dame at
skrive to gange til en herre, før hun hører
et ord fra ham, men vedkommende dame er
svært lidet til at følge reglerne desværre.
Hvor mange gode ønsker de end faar paa
deres geburtsdag, om de ikke bryder dem
om mit, det har intet med sagen at gjøre,
de skal finde en plads til det mellem de
andre, da det paa grund af sin velment-
hed har i sig den fulde berettigelse.
De har i dette aar i mange henseender
havt et udmærket aar, maatte det næste
i alle henseender blive lige saa godt.
Johan
Sverdrups
St.m. Nygårdsvold
Joh. Lud. Mowinckel
Else Christie Kielland
På Svalbard.
15/8 I slutten av Juli reiste Johan
til Svalbard med "Stavangerfjord" -
tok båten i Trondheim. Statsministeren
og nyyerunglea statsråd Madsen -
og kommisjoner, som skulde se på
gruben. For to dager siden kom
han hjem - hjem og sliten og ennå med
en levning av "svalbardsyken", men
fornøid med resultatet. "Her skryter
arbeiderne av ledelsen og ledelsen
av arbeiderne" sa Nygårdsvold i et
Ak, hvorfor blev jeg født en dag i mai.
- den tid, da hvidveis skoven spætter,
og hvorfor drak jeg livets første luft
i aarets bedste tid, de lyse nætter?
Min vugge stod vist i den fulde sol -
- der dæmrer i mit hjerte inderst inde
fra livets morgen end en gylden glans 
fjernt bagom hvert et graat og høstligt minde. 
De siger, mine øine var saa blaa
engang som vaaren og som vaaren blide,
men det er længesiden - de er graa
nu som novemberdag ved morgentide
Men tog der en mit hjerte i haand
og lykken mig vækket en morgen 
- jeg tror, mine øine blev dybe og blaa
som novemberskumring og sorgen.
Vikør 12/3 88
Kjære ven!
Saa du kommer mig ihu ude i
den store verden! Dit brev glædede mig
overmaade meget, kan du vel vide, -
Engang tidligere i vinter, da jeg i en avis
saa en notis om, at en sonate af dig,
ny saavidt jeg forstod - var bleven spillet i
Leipzig eller en anden by, og modtagen med
megen begeistring, fik jeg slig lyst at skrive
til dig og ønske dig tillykke. Men det stran-
dede paa, at jeg ikke vidste din adresse.
Maaske en vis tilbageholdenhed, som hører
min natur til, ogsaa vilde holdt mig tilbage
naar det kom til stykket; da det jo er længe
siden vi var sammen, kunde jeg jo ikke nu
saa sikkert vide, om jeg ikke var blandt dem,
som kommer og gaar og er saa borte fra
udring, især da der er saa
1/3. 35.
Kjære Tore, det viser sig nu og altid
at hvad det gjelder om for dere Børn er at presse
mest mulig ut av en gammel Far. Om du hadde
betalt Torsteinson, Atelier, Model av de Kr. 175. -
saa skulde du jo ikke ha det nu igjen av mig,
men du sa ikke et Ord. Det er ikke ved at være
Rikmandssøn Torsteinson er blit Maler, jeg husker
ham, han tænkte ikke først og fremst paa Klær og
henseende til de refererede facta stærkt nærmede Dem til
disse blades fremstilling af den vaaren 1884 funktionerende
statsraadsafdelings forhold til det svenske ministerium eller,
rettere sagt, dettes til hin. Jeg formoder derfor, at det er hertil,
De ogsaa sigter med de nævnte "forhandlinger." Jeg tør imidlertid
med fuld bestemthed forsikre Dem, at noget, der med mindste
skin af ret kan kaldes "forhandlinger" under aprilministeriets
korte bestaaen slet ikke fandt sted mellem os og vore svenske
kolleger, ja at endog - for ikke at faa udseende af at hænge
mig i ordet "forhandlinger" - gjensidige meningsudvexlinger
mellem os indskrænkede sig til det mindst mulige. Jeg udtaler
mig herom med saameget større sikkerhed, som jeg i hine
uger opholdt mig derinde i adskillig længere tid end nogen
af mine kolleger i afdelingen. Naar specielt statsminister
Themptander er bleven nævnt som den, der skulde have øvet
"paatrykning", er sandheden, at jeg overhovedet blot ved et par
officielle anledninger traf sammen med ham, og at vi herunder
alene udvexlede nogle korte, almindelige fraser. Endnu mere
uforskyldt er den nu afdøde statsraad Carlson bragt ind i denne
forbindelse. For min part traf jeg kun sammen med ham
en enkelt gang, og der blev da fra ingen af siderne yttret
et ord om politik, idet vi indskrænkede os til at diskuttere hans
særskilte yndlingsthema, det høiere undervisningsvæsen. Om
statsminister Løvenskiold ved jeg med vished, at han aldrig saa
Hr. Carlson.
Overhovedet havde det for mig ingensomhelst
nere ud efter noget; saa er det det samme, hvad det blir
for noget rask for mig, og at jeg faar betale det i dyre
domme! saan er det bestandig. - Nei, naar ikke jeg
selv kommer paa torvet eller fiskebryggen, saa blir der
intet af det!"
"Ja, men kjære - jeg mente, vi kunde tage grød
idag og saa kold steg, - den fra i søndags. Men hvis
du heller vil ha fisk, saa er Kristine saa svært flink
til at kjøbe - mange gange næsten billigere en du
selv - "
"Ja naturligvis! dere er saa flinke til at greie
det! bare os ud, os ud - for mig kan det være akku-
rat det samme, bare en slipper grin! Husk paa at
sy i knappen paa frakken min, - og lad mig saa væ-
re i fred paa kontoret. Det skal bli rigtig godt at faa
sig en ordentlig pibe - jeg haaber ikke, den er sur
idag igjen - ovenpaa den tykke kaffeen, - at dere al-
drig kan lære at passe den!" -
Middagsmaden er istand, - paa bordet præcis
kl. 2. - Bare nu gutterne skynder sig hjem fra skolen!
naa, der kommer alt papa.
"Fy, aa varmt dere har det her! har dere nu
nej til Engagements i den døde Tid.
Og min Broders i Kallundborg
maa j ogsaa se at komme lidt
til. De bebrejder mig - og vel e-
gentlig med Rette -, at j kan tage
alle andre Steder og ikke
til dem. Havde j ikke skullet
vaere sammen med Dem i England
saa havde j nu alligevel kom-
met selv om det havde vaeret
for faa Dage, men j maa saa
glaede mig til England da. Det
lader til, at Ideen med Grieg afte-
nern er udmaerket. Vi er alle
tre engagerede i Exctes og Torquay
4 og 5 October. De og j i Leicester,
hver dag vort Honorar kun
bliver 20 Guimer i Stedet for
25, og saa rimeligvis Alle tre
i Edingbourgh, derom j da
maa faa Lov at synge der to
Sange i en Saison. Og Agentens
Breve er stadig meget forhaab-
ningsfulde, saa vi faar nok
Lützowstr 82
20/12 1901
Kjære Dr Aubert!
Tak for Brevet! Jeg 
ser heraf at det ikke 
er den syge Pige men 
det annet Schou tilhørende 
der er ødelagt – Jeg havde 
heller seet det var det
første Billede – da dette 
var jeg vis på at kunne 
få malt om igjen – medens
dette er tabt – og Med 
sine Mangler anså jeg 
det for noget af det bedste
Til hende
O, lad mig dukke i dit Øies
Nat
Med Stjerneglandsen fra det dun
dunkle Hvælv,
Som dølger Sjælefredens dyre
Skat. -
Der finder atter jeg mit bed-
re Selv,
Som Dagens Strid og vilde
Larmens Flom
Har overgrumset med
sin Bølges Jag.
Den vilde Lykkejagt
lod Skjælen tom.
De gyldne Bobler brast
med sit Bedrag.
(Vend!)
igjen, før jeg skal overende – to – tre uker kanske. Jeg længes fryg- 
telig efter at faa det overstaat – har aldrig hat det saa litet 
bra før. Jeg kan likesom ikke ta mig sammen til at gjøre 
noe. Du kan tro det er rart – jeg som altid ha kunnet, naar 
jeg bare vilde – nu hjelper det ingenting at jeg vil! Jeg hovner 
op baade hist og her – ikke spor av eggehvite sier Dr. Konow, det 
er musklerne som er tynde og slappe og ikke kan bære tyngden 
og trykket og jeg har vondt for at puste og bøie mig og vondt 
naar jeg gaar – og jeg synes jeg har alverden at utrette: Syster Pia 
rækker svært litet, bl.a. ikke at hjelpe mig med at sy barne – 
tøiet, frk. Solheim kan ikke sylte – og naar jeg sætter mig for at 
skrive, er alle tankerne bums forduftet –.
Mosse hadde to anfald i forrige maaned – med 8 dages
mellemrum. Hun er jo absolut bedre – men hvordan det blir med 
den lille hjernen hendes i tiden utover kan jo ingen vite. Jeg trøster
mig med at naar hun bare blir fri kramperne, lider hun ialfald
ikke selv – hun synger og springer omkring og er gla og det 
lille søte fjæset hendes skinner – sløv ser hun ikke ut, men 
hun sier jo bare enkelte løsnerne ord og nu er hun snart 
4 aar. Papa snakker hun om hele dagen –.
Anders var her en ukes tid. Uf, om jeg – og børnene – 
hadde kunnet reise med ham ut nu, saa hadde vist meget 
kunnet bli anderledens. Det er som baade han og jeg var 
kommet ut av en pigtraadssperring – forrevne og forblødde 
men fredelige og oplagte til at være snille mot hverandre. 
Men med aars oplevelser mellem os, som vi ikke orker