MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Kjære Jappe! Tak for Brevet – 
I Hast – Jeg sender nu 
Badebilledet og nogle Ting 
til – Vil Du lægge Mærke 
til at Badebilledet egentlig
tilhører et et stort dekorativt 
Billede – Dette er Midtbilledet
med «Manddommen» – Der 
kommer på hver Side – yngre og 
ældre Gruppefigurer – Medsendt 
har jeg en ung Mand – Denne
bør skaffes en lignende Ramme 
som den til det store Billede
medsendte – De øvrige Billleder 
bør skaffes i Hast ganske
billige primitive smale 
Listrammer – uden 
Snirkler – Vil Du indstændig 
pålægge Vasteson at 
han passer på at de 
forskjelige Sendinger Malerier 
bliver holdt for sig selv 
og at de samme Billeder 
kommer i de samme 
Kasser efter Udstillingen
det er vigtigt for 
Ordenens Skyld – Har 
Du seet den Samling
Kritiker jeg har sendt 
Nørregaard – og bedt ham 
give Vasteson – D Disse 
må jeg have igjen – og pålæg 
Vasteson at han ikke 
mister dem –Mange hilsener
Din Edv Munch
Tak! for Din Umage –
levet et liv i ren kjærlighed og vist mig menneskelivets
ide, kan da være mig til liden glæde; det er jo en
dom over mit liv. Men er Kristus mig en frelser,
da kan jeg nok glæde mig paa hans fødselsdag.
Hvorfor tror jeg paa det du kalder bogstaver?
Naar bogstaven siger sandhed, saa er de ikke bare
bogstaver; naar jeg erfarer, at det bogstaverne siger
forholder sig saa som de siger, saa tror jeg naturlig-
vis paa bogstaverne. Bibelens bogstaver har talt
til mig om mit eget hjerte; jeg har seet, at den
kjender mig bedre end jeg selv; jeg har erfaret, at
hvad den siger om mit hjerte, er saa; min sam-
vittighed siger ja til det, og jeg har havt mod til
at tilstaa det baade for mig selv og min Gud, om
det end ikke er nogen behagelig tilstaaelse. Hvad
saa bibelen fortæller om Kristus, ja det er høist
ufatteligt og forundrerligt; men jeg har dog seet,
at det er det jeg trænger, og jeg har hengivet mig
til det og det har holdt hvad det lovede, det har
talt sandhed; derfor tror jeg paa det, om det end
indeholder mange gader, mange mysterier for min
og Glands og Pragt, som drager, men
bare den ene Ting at leve lidt i det,
"som har din Hjærtehug!" Men
der er ikke Raad for det, det samme
vil vel altid være Tilfælde med saa-
danne Halvhedsmennesker som Under-
tegnede. Man faar trøste sig med den
Nytte, man gjør - paa Kontoret, den
Plads i Samfundet, skal jo ogsaa en Person udfylde.
Ja, ja, Edvard, Du maa bære over
med mig, thi jeg maa jo kunne skrive
til Dig! Men det er naturligvis
en "Stemning", og saadanne bør jo være
banlyste fra Kontoret. Nu er det
Regn og Mørke og Søle og Slapse,
men - første Godveirsdag rangler jeg
tilfjelds, - det er den bedste Kur
for denslags som for alt andet.
Og saa tager jeg dig med mig i
Tankerne, og alle vore Minder, og alt
det, som endnu skal ske, og maaske
er jeg saa fræk at have en Lærke
i Lommen, saa jeg drikker din
Skaal - jeg tror, det maa blive paa
Haugsvarden!
Apropos! Her tales fra Postkontoret
om et Brev, som skal være afsendt
fra Hamburg 7de Septbr, men som du
ikke skal have modtaget. Er ikke
Fröydis Haavardsholm og Henrik Holm
og Tuften og eg vore saman heile
tri kveldar. Hjå Paasches på
Höøvik, her, og sist hjå Valstads.
Ein må vera i hagen denne
stutte högsumarstidi – som iår
er herlegare enn nokon gong og
minnest.
Henrik Holm hev lese av sitt
store diktverk, og me hev vore til
upp yvi alle öyro i poesi og
romantik. Eg kjenner meg litt
frå ein annan klode med di eg
er ein sann heidning, men trivs
likevel godt med desse gode og
greie folki, som altid hev vore
so umframt hjartelege og snilde
mot meg.
I Arbeiderbladet kjem no
eit par store utdrag av dagboki
nu frå 1905. Eg må tene litt pengar.
11/3 88.
Kjære Edvard!
Det er atter Søndag, Eftermiddag, og
her er roligt og stille i Stuen paa
Næsset. Marie sidder med sin Yndlings-
beskjeftigelse, hun sidder og vælger
Blomsterfrø til Haven i en hel Sam-
ling af Kataloger. Ja det er underligt
at tænke paa, at Vaaren stunder til.
Endnu har vi dog fuld Vinter med
Høi Sne. Jeg har nu i henved 4 Uger
havt Frost i en Taa, saaat jeg ikke
har kunnet færdes ude mere end
akkurat nødvendigt for at naa
ned til Kontoret og hen i Retten eller
i Ligningskommissionen. Men paa
Turen til og fra Næsset har jeg nydt
Luften og det daglig voxende Lys
i fulde drag. Jeg kan ikke forstaa,
at det allerede er Søndag igjen, nei,
Ugerne og Dagene flyr hurtigere
end nogensinde, naturligvis fordi
jeg er fuldt optaget af Arbeide hver
Dag. Men jeg glæder mig ogsaa me-
re end nogensinde til Søndagene og
Fritiden. Jeg føler ofte saadan
Lyst at gjøre noget i Retning af
Musik, men det er jo formeget for-
langt af mig, at Aanden skal kom-
me over mig netop om Søndagen.
Den vil ikke vide af bestemte Mod-
tagelsestider som en anden Filister.
Tag imod mig og hold fast paa mig,
naar jeg kommer, eller jeg gaar Din Dør
forbi, siger den. Jeg har dog
indtog Hovedpladsen. Koseligt Selskab
med Smørbrødbord og Desert.
Spist Middag idag hos Kirkesanger
Ole Brandt. Det var rart at se ham
igjen. Jeg kjendte ham i min Barndom
paa Hamar, da han var Seminarist der.
Han havde et gammelt Billede af mig
og snakked meget om gamle Dage.
Hvor forfærdelig lang en Tid det er siden
da! Vi var næsten sentimentale. Han
har som alle havt  sit at haske med,
og Aarene havde mærket ham. Hans
Farfor kom fra Danmark til Valders
og blev Lærer og Kirkesanger. Den samme
Stilling havde hans Far Storthingsmanden,
som var en kraftig Personlighed og
 havde stor Magt i
Bygden. Nu er Ole Brandt Slægtens
sidste Kirkesanger; han vil ikke ha
nogen af sine 4 Sønner til Eftf. Den
Paris 12/3 79
Kjære Peterssen!
Saalænge blev det altsaa, før jeg
skrev, lysten manglede mig, det har været
grunden. Jeg sidder her paa atelieret,
dagen er nu saa lang, at man maa gjøre
et par pauser mellem kl. 9 og 6, jeg blev
nu saa overfaldet af søvnighed, at jeg maat-
te gaa lidt bort. Uvilkaarlig kommer mine
tanker først til mit arbeide, fordi jeg
hvert øieblik løfter hovedet og ser hen
paa det ene, som i mine lyse øieblikke
er mig en glæde. Det er et billede efter
andet end
en studie, som de ikke har seet anden
en daarlig begyndelse til, klipper, havet
udenfor, solbelyst strand med tang og to
hester, kjærrer og 1½ mand, luften er som
mellem regnbyger. Hele billedet har jeg ma-
let prima ned, og der trænger bare lidt
eftergaaen hist og her, for at det kommer
til den slags fuldkommenhed, som jeg kan 
bringe mine billeder til. Det er sikkert det
bekvemmeste) vil dette uden Videre
blive bevilget, Du kan gjerne sende mig
én saadan Ansøgning, og jeg skal med
Fornøilse besørge den indleveret paa
rette Sted. Naar Du ønsker de øvrige
200 Spd udbetalte, bør Du vel henvende
Dig til vedkommende Konsul eller norske
Representant paa det Sted i Udlandet
hvor Du da maatte opholde Dig;
naturligvis kan Du ogsaa faa dem udbetalte
i Bergen, naar Du befuldmægtiges enten
Din Fader eller en Anden til paa Dine Vegne
at hæve dem og kvittere for Dem. Du
er maaske ikke fornøiet med Stipendiets
Størrelse, men det er dog det Største,
der har været givet hos os, Svendsen,
som nu fik 150 Spd. af det Schäfferske
Legat tror jeg, har i sin Tid havt 400 Spd,
men det er ogsaa den Eneste; efter
vore smaa Midler kan man ikke vel
Stille sine Fordringer høiere; jeg
for, at jeg kan gratulere Dig med det Stipen-
dium; det indeholder en Udtalelse af Aner
kjendelse i saa officiel Form, som vel
kan opnaaes, paa samme Tid som det
udtaler et Haab saa smigrende for
Dals reiser ikveld til Arendal
hvor han har fått adjunktpost!
Fælt reisevêr de har, stakar -
Jeg er spennt på fru Dals
bok. Den er et mennerkeligt
dokument, fint tenkt. Igrunnen
har vel ingenling mere værd enn
det man skriver om sig selv - Lyver
 man ikke alt for mye da.
Og jeg tror fru Dals bok er mere
sann enn bøker flest.
x - Garborg hviler lenge idag.
Han er ikke bra. x
17.10. 03
Småregn - grått, grått, grått.
Ikke tale om å ta opp poteter.
Løland går ute i haven sin (det halve
av vår) og spar, ser jeg. Men G. må
ikke ut i denne rå luften. Det må
vel ennu bli en godvêrsdag for vinteren
kommer for alvor.
Igår opptradte G. som mild
optimist. Tiderne forandrer sig. Han
syntes Løland og jeg gikk for vidt i vår
Operaspørgsmålet er endnu ikke ganske
afgjort. Der er så mange rare ting oppe
i den anledning. Imidlertid har jeg holdt
så seigt på Don Juan at jeg tænker det
blir den. - Vi har nu flyttet ind
i vår nye leilighed og der har vi det deilig.
Annie har ikke været frisk stakkar. Hun
holdt på at måtte kjøre til klinikken.
Nu er hun bedre men må vistnok i løbet
af vinteren gjennemgå en operation i lighed
med fru Scho...ys. Sorgen og glæden
de vandrer tilhobe. Jeg er gudskelov
frisk og synes det er en fest at have
så meget at gjøre. Jeg dirigerer al
mistemning og har på det nærmeste om-
vendt alle skumlere. -- Glæder
mig så småt til I kommer så vi kan
gjøre det lidt hyggelig for jer. Sig.Hals
skal pakke ud og bringe op flyglet
for os. Vi venter det nu hvær dag.
Hils tante Nina på det kjærligste
fra os alle tre. Vi ser i hende en af
vore allerbedste venner.
Din hengivne
Johan Halvorsen
P.S. Tror Du Vilhelm Hansen
vil give 500 kr. for Ouverturen?
Ikke svar førend det passer Dig
men det går ennu likså sikkert som noe
nytt. Og er meget vakrere
Det ungdommelig elskværdige
dikt som frøken Hanken Parelius
skrev.  og gav mig sammen
med beltet er jeg også glad i 
 og har vedlagt mine
værdipapirer. Men jeg vil også skrive
det av  her mens jeg hygger mig med
å huske alle de glade unge ansikter
som smilte til mig i dansen deroppe
"Hun sad der i Flokken; mens over vi hang
i Toner hun vugget, hun nynned og sang.
Saa dæmpet lød Stemmen sin dystre kvad
Da brød hun i Jubel frem, vilter og glad."
Hun svinged i Seier sit haandfaste Sverd
Hun var med! Hun var med! Det Synet var nær
Hun sprængte paa Grane til Dværgemøyjs Hall,
var Sigurd den unge saafuldtro en Skald.
Med Latter i Øiet kom "Masse og Lass".
og efterpaa "Torstein med Staven" hass.
i gnellande Frosten" og linumslapp,
Kranselin kom "ikkje før Rova ho slapp".
Og "Dalebu Jonson med Festarmøy bold-
den han hev "teki med søm og med Staal".
Vi kjender dem alle og endnu en: Hulda Garborg
Ja hun hev os teki, dog ikke med Staal,
Hun tændte i Hjertet et brændende Baal;
Kjære Vigeland —
nu kommer da
endelig Johan hjem igjen. Fik telegram 
igaar - nat til mandag,  nei søndag 
kveld 10 1/2 kommer han; men med
forretningen er det vist gaat skitt - 
no result staar det i telegrammet. 
Da er han vel bra kjed, tænker jeg - 
og jamen er det leit skal alle disse
ukenes slit og resiko ha veret omsonst. 
Jeg studerer svært paa hvad grunden
kan vere - tror helst det er minister-
skiftet i Rusland og det store neder-
laget - det er jo staten, som skulde 
være kjøper -. Jaja, faar jeg ham 
bare frisk og hel hjem igjen, saa
delssohn og er ikke særlig interessant. Af Dig er opsat "Jeg lagde
mig saa tidlig" og Den store hvide Flok" samt for Orkester de af dig
i sidste Brev nævnte.
Med Koret til Nordraakkonserten er jeg nu Kommen
saa langt, at Fællesprøvene skal begynde. Jeg kan ikke faa no-
get videre ud af "Der ligger et Land", men glæder mig til at høre
den under din Taktstok.
Agathe har en fjorten Dagers Tid været daarlig af Forkjø-
lelse, men er nu bedre.
Med de bedste Hilsener til Dig og Fruen
Din hengivne
O.A.Grøndahl Ormøen 25.3.1900.
Via Babuino 58.
19/2 - 05.
Kjære Dagmar. 
Tusind tak for kortet, vil du være saa snil at sende den check
til mig her, det er jo saa let, naar jeg kan faa den hævet her i 
min bank her. Det var flinkt af Ingolf, at han allerede kan dette,
hils dem tak fra mig, og tak for julekortet. Det var en stor sorg med
Holm, jeg savner ham svært, han havde udviklet sig meget, og han
døde i harmoni med sit liv. Stakkels Christian, men hvor godt, at han
havde tat dette mandige skriit skridt, som faderen, maatte respektere,
han vil kunne bli en mand paa dette. Jeg fik telegram og telegraferte
til Jane, og så skrev jeg et brev strax til hende, hvor godt, at Jan-
na var hjemme denne vinter, en styrelse i det hele synes jeg.
Jeg har det godt her, men jeg er undertiden nervøs, det kan ikke gaa helt
vek, du ser, jeg skriver slet, men det kommer vel af, at jeg bruger hodet
meget, vi lever stille, men interessant, holder os sammen faa mennesker 
som er morsomme og som samstemmer. Thornes og jeg er altid sammen,
hun maa leve stille, han arbeider ustanselig saa vi passer sammen.
Jeg arbeide ikke enda, men jeg ser og studerer, læser en del, har nu tat
paa italiensk d Tho med Thora Linde, hvilket gaar nokså bra.
Auberts bor for langt borte vi sees ikke ofte, det er en reise did, jeg var
der idag, men traf dem ikke, de bor paa Kapitol, jeg fotograferte en del
der, for det gjør jeg meget her, dere skal faa se. Her er vidunderlige
ting overalt, naar vaaren kommer, blir der end mer storartet, nu
staar appelsintrær fulde af appelsiner, men senere kommer blomsterne til 
paa samme træ. Her faar du to fotografier, som er for mørke, der er ikke
færdig flere, ellers skulde du faat bedre, Thorne er altid i arbeide, du faar derfor 
bare os 4, Magda kan fortælle, hvem er hvem af herrerne. Vi har hidentil
Vil du for mig abbonere paa «Verdens Gang», jeg har før 
hat det gratis, men har holdt op dermed, for jeg syntes, det
kunde være nok dermed. Abboner fra maths første marts
og bed dem sende den herned til min adresse, regningen kan sendes til
Harriet hun har vel resten af de 300 som kom fra Stavanger efter jeg var reist. Hjertelig
hilsen til dig og al begge dine, hils Einar og Grethe i . Din hengivne søster Kitty
Hils Lisbeth, Gran,
Magda, Eilif, tante
Christine, alle ellers.
Josefinegd. 20, 18-9-04
Kjære Honoria!
Her sender jeg listen; og for saavidt muligt
at indskrænke den senere korrespondance, saa
ledsager jeg den med følgende orienterende bemerk-
ninger:
Det som mor vil beholde, staar ikke op-
ført paa listen. Med sine ting kommer hun
til at møblere to af værelserne i vor nye leilighed,
- den store hjørnestue, som kommer til at rumme
en sofagruppe i hver ende og desuden spisebord
paa midten, - og soveværelset, som ogsaa er rumme-
ligt, og hvor fars skrivebord skal staa. De to
andre værelser overlades til gutterne og mig at
møblere; mit er stort og ligger ved siden af stuen
og Karls noget mindre, men det trænger ogsaa
en god del møbler. Jeg anser det derfor som
omtrent selvfølgeligt at vi beholder de ting
som nu og altid har hørt til vore værelser,
- for Carls vedkommende kanske med undtagelse
af speilet og stolene som hører til husets gamle
ting. - Jeg har et ønske, - nemlig fars sekretær;
jeg synes nemlig, det vilde blive meget vanskeligt
at udfylde det hul, som den vilde efterlade sig
naar den forsvandt hjemmefra; men skulde jeg
komme til at faa den, saa trækker jeg mig tilbage
for de andres ønsker overalt ellers. - Hvad fars
seng angaar, saa synes jeg og vi alle her, at den
bør komme til en af de ugifte, som kommer til
at benytte den selv, og ikke til nogen af de yngre
Kjøbenhavn, d.20/10 1875
Her Komponist Edv. Grieg.
Efter at have medtaget Pladsen
og Forlagsbeviset til Sangene
af Fiskerjenten tillader jeg
mig at takke for Deres Venlig-
hed at overlade mig disse.
Af Bladene her ser jeg at
der i Kristiania skal op-
føres et nyt Stykke med
musik af Dem hvorfor jeg
beder om Forlaget hertil,
hvis ikke nogen anden
Aftale alt er truffet.
Med Agtelse ærbødiget
F. Borchorst.
Hr. Bergendahl,
Det var godt jeg fik høre hvor De
er. Jeg har at takke for et Brev fra Berlin,
jeg kom til at reise bort en Tur da jeg
fik det, og da jeg kom hjem fryktet jeg
for at Deres Berlin-Adresse var forgammel.
Naar jeg hører fra Kohner vil jeg gjerne ha
fat i Dem. - Ja hvorfor ikke Hollywood,
De maa kunne faa noget der. - Gaar
Foredragsturen i Retning av Grimstad saa
det hev havt i yvi 30 år i City-
pasagen til eit anna og vonleg
mindre i same huset.
På det norske teatre hev
vore tri-fire gode framsyningar,
men publikum sviktar. Fyrre
vika var frumspel på Ørjaseters
"Anne på Torp"; det var ei mindre
god framsyning, endå fru
Mowinckel hadde sett det upp.
Men stykke er vandt å spela,
dramatisk hjelpelaust, ein av
hovudpersonane, bydama som
kjem inn i bondemiljöet
reint umogelig.
Men vakre stemningar og
djup meining. Det vart ein
success d'estime med mange
godord til lyrikaren Tore
Ørjaseter.
Brev frå Nils Tveit idag. Ein
276.
for mig en stor god gammelost og
et par fine myseoste. Hvis afsen-
deren kunde ordne det så med sin
kommissionær i Hamburg at sager-
ne blev mig hersteds leveret fortoldet
og frit i huset, så vilde det for mig
være en stor lettelse.
Vi har nu her fået os indrettet
en smuk og bekvem bolig. Fra Ita-
lien har jeg medbragt en meget
værdifuld samling af gamle malerier,
som det skulde være mig kært at vi-
se Dem, hvis Deres vej engang faldt
på disse kanter.
Nu er forhåbentlig mit nye skue-
spil kommet i boghandelen hjem-
me. Det er allerede antaget og under
forberedelse ved samtlige nordiske
theatre. Dagen efter at første opfø-
relse på Kristiania theater vil De
måske have den godhed hos sammes
kasserer at lade hæve for mig 2500
kroner og sende dette beløb til Gyl-
dendalske boghandel. En tysk ud-
gave af stykket har jeg foranstaltet
trykt samtidigt med originalen.
Christiania, Dcbr. 1877
Kjære Ven!
Det er længe siden at jeg hørte fra Dig. Det var af Aviserne at jeg saa, Du
med din Frue vilde tilbringe Høsten og Vinteren i Hardanger. Rimeligvis forat
faa mere Ro og Tid at arbejde for dig selv. Dette kan jeg nok for-
staa dog vil det muligens være blevet lidt anderledes end Du havde tankt der-
inde og rimeligvis drager du eller retter er dragen ind til vort kjære Bergen - ja
Du det er først borte fra den eller det Kjære, at vi føler Magten deraf. Jeg vil
dog haabe at Du har og fremdeles befinder dig rigtig vel. En liden Ny-
hed mig selv omgaaende - vil muligens interessere Dig. Tischendorf har vel talt
med Dig om Forandringen med Hensyn til Ombytningen af Bergen med Kristiania.
Nu ja jeg befinder jo mig her nok saa vel - som det er og her har jeg da og-
saa faaet en ny Visit af min Muse, af hvilken Frygten er Cigarspidserne
et Nutids Eventyr i H. C. Andersens koner og som jeg haaber er ganske heldigt. Da
Jeg hørte at Frimurerlogen skulde have en Koncert til Indtægt for fattige
Børns Beklædning og sendte mit Eventyr til B. Losser, det var netop for at
og i det Fond der var komet ind ved Cigarspedse-Samlingen at denne Concert
afhørtes. Jeg havde skrevet det for og her var jo den bedste Anled-
ning af faa Anvendelse for det. Skuespiller Isachsen skulde da - ja
syntes meget intereset, for at gjøre det, opløse det. Jeg glædet mig til, vor,
Spændig; der kommer han samme Dags Morgen, hvor Concerten skal afhol-
des om Aften. Ssaa hæs at han neppe kunde tale og saa - ja
saa fik jeg paa Programmet, hvor det Allerede var trykt en
blaa Streg over det. Det var hyggeligt kan Du tro. 1200 Billetter (a 2 Kr.)
var solgt til Frimurerlogens Medlemmer og Deres Damer, saa det havde været
et smukt Publicum for en Debut. Jeg var inviteret til en Tilstelling
efter Koncerten og gik dithen. 30-40 Damer. 40 a 50 Herrer Champagne og
"Amerikaneren", som du sier at du
venter, kommer til at svindle dig akkurat
som jeg er svindlet av mine amerikanske og
andre Forlag.
Det er minst 2 og om ikke 3 av mine
Forlæggere i Amerika. Og fra ingen av dem
har jeg faat en Øre kanske i 10-15 Aar.
Bonnier i Stockholm har vært fin,
og jeg skal ikke glemme ham.
Likesaa Janès i Barcelona. Denne
siste skulde absolut hat en Forklaring paa
hvorfor jeg ikke har takket nu i 2 Aar for
hans aarlige Telegram med Lykønskning til
Aarskiftet. Spot og Skam av mig. Kunde vært
gjort paa Tysk, nogen faa Ord at jeg har vært
arrestert og er enda ikke fri - hvis du kan
gjøre det. Hadde ellers tænkt at faa Gierløff til.
Janès stillet mig ogsaa i Utsikt at han kunde
overta Sydamerika for mig, men jeg vet ikke
hvordan det gik.
Saa, dette faar være nok.
Papa
Af mit Barndom Glade Minder
Wil ieg Eder Kransdsen binde
Øndske glæden Brudlups fæst
Med Guds Kjerlighed til Gjæst
Mit i grønne Skov og Enge
Kan Du slaa paa Sangens strenge
Ligsom Fuglen i sit Reede
Slaar med Wingerne af Glede
Kom og Hør di Glade toner
I fra Skovens grønne kroner
Du naar Ijøken Stæmmer i
Med sin Huldre Mellodi
Før vi seer den Nye Vaaren
Og før Kjærlighedens Saaren
Som i Blomstens Øie staar
Til os i fra Aar til Aar
Indtil Evighedens Vaar
29-1-47
Kjære Vilhelm,
Takk for ditt brev,
det var godt å få litt
beskjed tilslutt, og særlig
å høre at det går fremad
og at du har så god pleie.
Fortsett bare å være for-
sigtig! Her går det bra
forsåvidt som jeg er i
vigør igjen, og de små
islendingene både arbeider
godt og syns at de har det
strålende. Magnhild er
ennu ikke klar til å be-
gynne igjen, men det går
nok normalt med henne
også. - Nu må jeg skrive
Lillehammer 20.12.1928
Kjære Dea,
det var en skuffelse for mig at du ikke kunde komme 
op til Stockholm - jeg vilde saa gjerne ha set dig igjen. 
Desværre fik jeg ikke tid til at komme ut til din søster - 
der var nogenting paa færde hele tiden, som du vet, det 
var festlig derborte, alle storartet elskværdige mot mig. 
Nu vasser jeg i postsaker, saa dette blir bare nogen 
faa ord for at ønske dig og alle dine en glædelig jul -
siden jeg begyndte at befatte mig offentlig med 
kunst. Og det vil tvinge mig til
at
opgi den 
magt, jeg har vundet, og hindre mig fra at 
kunne øve den indflydelse, jeg øver på på 
denne kunstsamlings vækst og valg.
For blir du og Kf. ikke enige, så blir 
sikkert Ross og Kf. enige. Og jeg kan 
ikke vedblive at sidde i en styrelse, hvor 
jeg vel tør sige, at jeg er eneste sagkyndige, 
og lade mig sådant et kjøb 
efter sådantet afslag 
passere.
Jeg kan ikke engang forsvare at betale
medlemskontingent til en forening, hvis virk- 
somhed bærer frugter - som Ross' "barne-
rumpe"!
Derfor håber jeg på det imødkommende 
svar, og når det vi har det, garanterer jeg 
kjøbet af Ibsenbysten!
Din hengivne ven
Jens
Spik
Dobb ekudt
Gamle Digtere
og unge.
Jeg læser i et Tidsskrift nogle af Hen-
rik Ibsens Breve. De er ikke videre mærkværdige,
der er vist skrevet bedre Breve som ikke er trykt;
men de har vel Betydning for Ibsenforskere, og
de har vel ogsaa personlig Interesse for de gamle
Digtere og Kritikere som var Brevskriverens Sam-
tidige.
Hvor Tiden har forandret sig! De ældste
af disse Breve er skrevne for omkring femti Aar
siden. Vi var ikke fødte dengang; men Ibsen og
hans Kolleger gik allerede da og arbejdet i uhyre
Alvor for os og Fremtiden. Den nuværende Slægt,
staar der, den kommende Slægt, staar der; det
og det bør gøres, det og det forandres, staar der.
Og de havde Tid til at skrive lange Breve den-
gang om dette og hint, og disse Breve blev
omhyggelig gæmte, og nu tages de frem igen
efter femti Aar.
Dig og Nina hen til os
stadig, jeg ved nok, at Du
har følt det kjøligt i den
store Stuen, saa skyggefuld
som den er. Ja gid vi maatte
faa en god Sommer sammen!
Sammen - sammen! Det er
som om alt raaber til os:
vær sammen, glæd Eder sammen,
medens det er Tid! Ingen ved,
naar Skilsmisens Time slaar.
Hvem skulde tænkt, at Børre
saa hurtigt skulde gaaet fra
os, og John Grieg, og Doktor
Holm! Nei, jeg kommer mere
og mere til, at Livet kun er
en Station paa Reisen mod
den ukjendte Evighed! Men ogsaa
der raader den, som har sat
mig ind i Livet. Selv raar og ved
jeg intet. Kun det ved jeg, at det