MykMaks/norhand_v3 huggingface dataset:
Hansteensgt. 2 IV 2den Pinse-
dag 1918.
Kjære min Janna!
Tusen Tak for det deilige Portræt med Dig og
Barnet. Du skulde hat Brev straks; men
jeg er blit saa daarlig saa "uvillig" til at skri-
ve. Mit Hode vil liksom ikke la sig bruke
til noget andet end til at male, og jeg er kanske
lidt træt og overanstrengt. Disse Helligdage
kom som en Velsignelse. Jeg burde ikke reise ut
til Gunwald og Elisabet hvor jeg var buden
sammen med min kjære Thekla Lange. Du
vet, der var godt at være mellem blomstrende
Trær og Asparges til alle Maal; men jeg var for
træt til at være hyggeligt Selskap. Da det kom
til Stykket gik jeg ikke engang til Dagmar Pinse-
aften, for jeg vilde tidlig i Seng og gaa fredelig i
Kirke Pinsedagen. Saa sad jeg i Solskinnet
ute hos Anders og hvilte mig allikevel ut mel-
lem blomstrende Trær og saa over til Agathe
elskede Hjem, som nu er bleven, som et
Drømmehus for os over paa Ormøen. Idag
skal jeg til Middag hos Fridtjofs sammen med
Christian Sindings. Du kan tro Fridtjof og Eu-
génie har en deilig Gut, den sidste, som he-
ter Olam, mørkøiet med buede Øienbryn
som Fridtjof, da han var Spædbarn som selve-
ste Amor. Men det var om Dit saakaldte
13. august 1924.
Kjære Tore Ørjasæter,
tak for brevet dit. Jeg har hat speciel daarlig
samvittighet – eftersom jeg jo burde kvitteret for mottagelsen av de 30 kr. pr. om-
gaaende naturligvis, men jeg greier ikke være punktlig denne sommeren; her 
er en uro og et rend denne ferien. Jeg har ikke hat tid til noe (ikke 
til at gaa ut og se paa skapene til Aukrust heller).
Du har rett, rett, rett, hvert ord du sier om ungdoms-
rørsla. Ulykken er vel den, at det som de har faat fat i og farer med 
av den gamle bygdekulturen er liksom de avfaldne blomsterne paa træet –
de kan være vemodig vakre, men stakkars ungdom som skal opleve 
skuffelsen naar de ikke vil holde sig, endsi trives, i sandhaugen deres, men
bare vissner og tever vondt. Træet som har baaret dem, og fældt dem, har 
de ikke skjøn paa. Alle, baade by og land er bevisst eller ubevisst 
inficeret, tror jeg, av storbymenneskets naturfremmede forestillinger om et 
liv, hvor trygghet, velvære, lykke, ja saligheten selv, bydes frem paa 
godtkjøpsutsalg. Bondekulturen, som al anden kultur sprang vel frem
fordi folk erkjendte, livet er git os paa haarde vilkaar – har man
først slaat sig til taals med det, saa oplever man altid de overraskende 
lempelser som faar folk til at sætte op en krans, naar de har lagt
op ristet paa et hus, eller rosemale en stol, naar den en gjort færdig
haandverksmæsig – og holde bryllup i syv dager for de unge som skal 
gaa ind til Evas og Adams forbandelser og gravøl like længe for 
dem som slipper fri. "Vorherre har ikke lovet os noget gjestebud" – d.v.s.
halsen hele tiden, - og sov neppe.
Men den gik jo nok saa fort; og
efter at jeg igaar formiddag havde
været paa universitetet, har jeg
nu i halvanden dag dyrket min
helbred; jeg afsagde et selskab
hos Sofie igaar aftes, - afskedsselskab
for Karl Bryn.
Mor og Carl har holdt sig
i ro hele tiden; - og de er desværre
begge temmelig skrale, - mor søvn-
løs og træt, og Carl har ondt i
baghovedet og tumler nervøst med
mange planer. Jeg ved ikke, hvad
vi skal gjøre med dem; kunde
bare Carl komme sig i orden,
saa greier nok mor sig ogsaa.
Han har planer om Amerika, hvor
han jo som jurist absolut ingen-
ting har at gjøre; og han gaar
med sit daarlige hoved og stræver
Kristiania d. 18 Febr. 1898.
Kjære Grieg!
Har idag faaet at vide, at der
en af de aller første dage vil
komme en redegjørelse om-
gaaende musikerne og musik-
festen fra Iver Holter. -
Nu tillader jeg mig raade
Dig endelig vænte med at
svare offentlig i nogetsomhelst
blad, førend Du faar se,
hvad Holter skriver. Dette,
saavelsom alt hvad der
kommer, skal strax blive 
Dig sendt. I hast, 
Din hengivne 
Sigurd Hals.
en privat Kjøber, hvis Bille-
derne er gode! Deres Pris er vist
ikke høi, og det er en god Gjer-
ning, hvis man kunde faa No-
gen, til at interressere sig for
ham. Det skal være et Da-
meportræt og et "Hønsebillede".
Alverden skriver til mig, og jeg
kan saa lidet gjøre for den,
derfor vil jeg bære Byrderne
sammen med Andre. Jeg ved,
at De har saa forfærdeligt
meget ulønsomt at gjøre;
men jeg stoler paa Hjertelaget.
Deres sidste Bygningsplan
med øverste Etage var yp-
perlig efter min Mening.
Venlig Hilsen
Deres
Harriet Backer.
Ø. Sinsen
Kjære Dichi/Didi
Hvordad jeg har ded? Schie –. Pei vondt i 
maven. Lillesøster forkjølet. Ebba og Gunhild lusete (2 timers 
ekstraarbeide for piken og mig pr. dag). Ragnhild som virkelig 
har faat oversættelsesarbeide for Svanström og skal indlevere 
ms. torsdag, har slaat sig ned heroppe, fordrevet mig fra mit 
eget skrivebord, fyker rundt med bok og papir for at 
konferere med mig i alle ledige øieblikke. I de øieblikke 
som allikevel blir tilovers forsøker jeg at skrive no til 
boken om kristiania og som skal være færdig til 15de. 
Igaar skrev jeg paa kjøkkenbænken i ledige stunder – pikens frisøndag 
ved du.  – Huset her er solgt og vi opsagt til vaaren. 
Den ugudelige har mange plager –.
Ja tak, jeg vil forfærdelig gjerne komme. Jeg længes 
forfærdelig efter at se no andet end lusete barnehoder og lastete 
– do – rumper –.
Mange hilsener
din
Sigrid.
45.
stod saaledes vistnok ved Magt efter Lovbogen, hvor-
for man maatte antage, at det ogsaa var muligt
for en Debitor i Mellemtiden mellem denne og Frd.
17 Mai 1690 at faa sit Bo under Skifterettens Be-
handling, medens han levede, uagtet han ikke kunde
fyldestgjøre de i Lovbogens 5-13-38 og følgende Artik-
ler foreskrevne Betingelser, med andre Ord, at
det er urigtigt, hvad Flere paastaae, at Lovbogen ikke
kjendte Fallit. Ligeledes maatte man vel kunne
faa et Bo under Behandling som Opbudsbo, selv om
man var insolvent, naar man kun var i det i Frd
28 Janr 1682 § 6 omtalte Tilfælde, – et Bud, der forresten
nu er gjentaget i Fr 28 Octbr 1702. - Frdn 26 Janr
1683, der forbyder og sætter Straf for at gaa om og
sælge Juveler, Perler, Guld, Sølv, Klæder o. s. v. uden
Magistratens Tilladelse, er paaberaabt som gjeldende
i Christiania Byes Privilegier af 26 Sptbr. 1749 § 10 paa
en saadan Maade, at man maa ansee den som for-
bindende Lov for alle Kjøbsteder, hvoraf følger, at
man maa anvende dens Straffebestemmelse, for-
saavidt man ikke anseer denne forandret ved Anord.
af Frdn 13 April 1754 og 26. Dcbr. 1770 eller Handelsloven
Lørdag 6 juni 1914.
Kjære Gustav
Karl Madsen har bedt mig om 
at skrive en kort artikel om din
gruppe "mor og barn" for det danske 
kunstmuseums årbok. Jeg har lovet 
at gjøre det, og artikelen må være sendt 
herfra senest mandag aften.
Skulde du til det bruk kunne over- 
late mig et eller flere fotografier av gruppen 
og helst også dens forarbeiderne til den 
- den lille gruppe og bronceexemplaret -
og - ifald det er muligt - overgi disse til
budet? Jeg vilde også være dig tak-
nemmelig for en sikker datering av
get krav på noget bedre.-
Og lad mig så til slutning takke
Dig for alt godt under opholdet i Norge.
Denne sommer tænker vi at tilbringe
i en eller anden landsby i Dresdens nær-
mere omegn. Vilde Du gøre os den glæde
at komme herned og være vor gæst, så
skal vi nok sørge for et værelse til
Dig; heden bør ikke afskrække Dig; thi
sidst var Du her i en extraordinær tempe-
ratur, og på landet er luften langt be-
hageligere. - Susanna og Sigurd beder
hilse og takke Dig. Ligeledes fremsendes
en hilsen til Dorothea og løjtnant Falsen,
samt til alle andre gode venner fra
Din hengivne
Henrik Ibsen.
Kristiania d. 24 Decbr 1894.
Kjære Grieg!
Før idag har vi-forretningen
sendt Dig et brev som svar
paa din skrivelse af 21de dc/;
disse linier skriver jeg privat,
idet jeg vil fremsætte for
Dig, hvordan jeg tror, Du bør
handle i denne sag.
Altsaa, var jeg Dig, skrev
jeg strax til Peters, satte ham
fuldstændig ind i den hele 
sag, sagde ham lige ud, 
saaledes som det er, at Du 
var af den formening, at han
saa høit, men tillige
en trofast og oprigtig
personlig Ven,
For alt dette, som jeg
hjertelig gjengjelder og
paaskjønner, bringer
jeg Dem min indeligste
Tak.
Med Venskab og Hen-
givenhed Deres
J.P.E.Hartmann
186
en fest med varm og fin stemning.
Vi var inne hos Holkes, mens bordet
blev ryddet - jeg synes,  lagenhild
Holke har et deilig ansikt, det virker 
skulptur, slik dyp ro over det.
Igår var jeg i byen og kledde op
Arne Thorstenson på Aschehaugs
regning - det var en morsom jobb; Arne 
og jeg lo sammen over situasjonen, men 
jeg tror nok, han var dypt glad over
begivenheten. Nå er det, om han kan
holde brennevinstørsten i veie da og
få boka ferdig. Han har talent så 
det suser.
Lørdag og igår hadde jeg også konferanse
med en dame fra Blevfjord, Hjørdis
Svenson, som har et litterært byrå
derover og vil ha organisert arbeid
med forfattere og forleggere for annettelser.
Hun påstår, at skandinaviske skri-
benters hittil er blitt grundig snytt 
på sine kontrakter - særlig Sigrid
Undset hos Knoph. Jeg fikk fanland
underskrevet, og saa
er vi vel trygge for 
nu og al fremtid. -
Vi havde folke-
selskab i havesalonen
om efterm., og om
aftenen Riecks og
Borghild her. En
elg-ko kom fra Don
om kvelden. -
25/9 Kom Don hjem
til middag - om form.
saugbrugsforn.s møde, hvor 
Bødtkers plan om kanalisering
af elven op til Tista fos
var fore. En plan, som for
mig bringer som et pust
af liv ind over denne halv-
døde by. Men selvfølgelig
vil borgerne gjøre hvad de
kan for at dræbe den. -
mig, da jeg må betale. Ubekvemhed,
Uhygge og Uskjønheder skjændig dyrt.
For et lille, yderst tarveligt Værelse
med en Sopha og 2 Stole, betaler jeg
det samme som for mit Pragtværelse,
hos I. M. Nielsen. For en Gang at
lægge i min Ovn – jeg kan ikke engang kon-
trollere hvormeget – betaler jeg 70 Penning -
det er 18 sk norsk. Afstandene ere uhyre
og sprænger næsten mine Kræfter, Maden
overalt,
dyr og slet, og for mit Behov, netop det
modsatte af det jeg skulde nære mig
med: stærkt krydrede Kjødretter, og "Sau-
erkofl," det er det stående Program,
når man på disse Restaurationer, beder
om "Ein halbes Huhn" - så far man
en Ving som koster 1 Mf – og 10 Pennig.
Her bliver jeg på ingen Måde - da
jeg "I Morgen" kan være i Rom
forstand, det kan ogsaa være, at
jeg ikke er den, der bør bedømme
forstand, fordi jeg synes, forstanden
rækker saa lidet, naar den ikke kan
hjælpes af fantasien eller aanden
til videre forstaaelse udover. Jeg
har tænkt mig, at det var, at hun
ikke var kommet til at tale eller
at hun ikke ret gad ligeover for
os. Men igaar kom hun til at
sidde ligeoverfor Bjørnson, han
begyndte at tale netop om hendes
læren
ting, at bibelen og christendommen
ikke var at tro paa, jeg trak mig
strax ud for at overlade hende 
marken. Men hun hører paa en
saadan kort, tør maade, lidt
som en skolepige eller skolemor
spørger hun for hver anden sætning
«hvad er saa det?» eller «hvad mener
de med det?» eller hun tager fort
og svarer, hvorved det viste sig, at
Bladi er fulle av bokmeldingar
– og der er dei stormeistrar alle.
underslag og fjösbrannar.
Det er ikkje til å halde ut
lenger -
Og verdi gjeng, mot den fælaste
krig - gaskrigen frå lufti.
I kvart einaste land er borgarkrig;
Spania er no i villt upprör,
Tyskland og Italia spelar högt
spel og ein må ottast det
verste. I Amerika svelt og frys
millionar ihel, og berre i vårt vesle
Noreg er ein her av arbeidslause.
Eg ser ingen veg mot
normale tider att. Heile vårt
samfundsliv er gyrmutt til
alle botnar.
"Den 17de" mai strid for siste
livsvoni. Er flutt ut fra det husvære
til et stort Andengangs-
Stipendium. Jeg vil ialfald
stemme for det. Kinck har nu
faat ialt Kr. 10,500 i Stipendier
men søger iaar igjen.
 Søndag 24.4.04
Herligt Vaarveir! Sola
Kjæmper tappert med Sneen; men
endda har ikke Løland mer end
et halvt snefrit Trappetrin
"A. Hv".
har
i Aftenposten for igaar
en grætten Anm. af "K.s.a.M."
og Carl Nærup en rigtig god en
idag i "V. G."
Fik idag Indbydelse fra
Eva og Frithjof Nansen til Musik-
aften paa Lørdag. Glæder mig. G. gaar
som sædvanlig ikke. Jeg ser at Molkte
Moe endnu bor ude hos Nansen;
det er nemlig han 
 som
jeg dette. Ellers skulde
jeg gjort Dig min Op
vartning in persona og
expectoreret mig mundt-
ligt.
Altså: Tak og God
Bedring!
Mange Hilsner
til Fru Nina og Dig
selv fra Ellen og
Din hengivne
Otto Benzon
skravler, og snakker og ler og støier
og værdiger ikke Musikken saa
meget som et Fnug af Interesse
saa et stakkels Menneske som
gjerne vil høre ligesaagjerne kan
blive væk hvis han gaar for at
høre Musikken.
Under denne lidet lystelige Fremstil-
ling af Faktum, kan jeg dog sende
Dig trøsteligere Hilsener, og det er
at alle som virkelig interessere
sig for Dig og Din store Virken
ere i den Grad begeistrede over Din
Musik til Peer Gynt, at det har
faldt som Balsam paa mit Hjerte
at høre. Deriblandt Svendsen
min Ven, hvis Dom Du naturligvis
sætter mest Pris paa, end-
videre Selmer, Bredo Lassen, ja alle
Musikere og mange af de faa
som virkelig interessere sig for
Kunst. Firmaet; "Ny ill Tidende
Venstrevenner som synes, det
er morsomt. Grundene be-
høver jeg ikke at forklare.
Du Verden, hvor de er kje-
delige baade for og imod,
men jeg morer mig over det 
og jeg gratulerer!
Mod Du har stillet et Stil-
leben for min Søster Mar-
grethe, som Du lovede
mig? Hun vilde selv
gaa op til Dig og bede
Dig derom, hvis hun fik
Mod til det. Jeg har nu
ikke hørt fra hende paa 
lange Tider. Da jeg ikke
kan skrive korte Breve
har jeg skrevet et langt;
men nu skal det være 
slut. Lev saa inderlig
vel og kom herned til
Vaaren! Kitty vilde
sikkerlig hilse, hvis hun
Hansteensgade 2 IV
22/4 1909.
Kjære Garborg!
Vil Du ikke skrive en god
Artikel i 17de Mai og anbefa-
le paa det varmeste Bevilg-
ningen til Malerakademiet,
som nu kommer fore i Bud-
getkomiteen? Netop i 17de Mai
for det er den begavede Lands-
ungdom, som trænger denne
billige Kunstskole. Den ene
unge Gut efter den anden
kommer ind fra Bygderne
og kan ingen kunstnerisk
Veiledning faa. De fleste af
dem har Talent og da først og
fremst en forbausende Lethed.
De er liksom fødte Virtuoser,
og da de intet Begreb har om,
at der Kræves mangeaarigt
Vistnok ser jeg ikke hjælpen
helt ud saaledes som det synes
af Deres bog, at De vil have den,
men lad det være som det vil. 
Men Nøden har De lært mig at
se og faar bare alle ærligt øie
op for den, saa vil alle hjælpes
til, redningen faar da komme,
som den kan, og det er ikke mer
den enkeltes formening, som vil
have noget at sige.
Enhver læser nu en bog
paa
sin
maade. hvorfor jeg vilde sende
Dem en tak er
Jeg tror nok, at De vil synes at
naar dere kommer tilbake til Lillehammer. Og jeg haaber
at De maa faa glæde av den nye digtsamlingen ihøst. Smaatt om senn maa vi 
da likevel komme bort fra dette unaturlige at en taper sig i kjegl om 
de endeløse smaa egenheter og store forskjelle i sprog og dialekter inden dette 
digre landet og holde sammen som et lite folk maa, der er spredd utover
uhyre avstande; vi har saavisst ikke raad til at vrake noget norsk 
som duger – der er ikke saa mange av os norske at vi ikke skulde
ta vare paa alt og alle.
Skal hilse fra "den danske" og takke meget for hilsenen.
Hun skal visst bli her ett aars tid til; kjæresten hendes har faat 
skib at føre nu og seiler paa Frankrike især, men han hadde jo gaat 
arbeidsløs i 3 aar, saa de maa vente litt endda, før de kan gifte sig.
Den anden unge piken, Guro Dalsbø, maatte reise hjem; de kunde ikke 
greie sig uten hende længer hjemme paa gaarden.
Mange hilsener til Deres kone. Jeg haaber at hun er frisk
og at hun likte sig i Italien. Nu maa de leve saa vel begge to og
ha god sommer, hvor dere saa er!
Deres
Sigrid Undset.
Skal hilse fra Professor Paasche – han var heroppe i Haraldsvaken 
en dags tid.
Lillehammer 29.1.1926.
Kjære Kitti,
først idag ser jeg i avisen at
din mor er gaat bort. Og det gjør mig saa
ondt for dig og dine søstre – jeg vet jo hvor inderlig
dere alle, baade døttrene og de yngre av slegten 
var knyttet sammen om hende som midtpunkt;
at det for dere virkelig var slegtens hoved, 
som nu er borte. Og da blir det vel like tungt, 
at det uundgaaelige tilslut kom - selv om
dere fik eie den lykke at være bundet sammen
om et virkelig hjem længer end de fleste i disse
opløsningens og ensomhetens tider.
Don og jeg gik om form.
lang tur. Diskuterte
for og bagside af
spørgsmaalet adoptivsøn
(alternativt Peiks gut
Herman). Bagsiden
staar særdeles levende for
mig. -
Telegram at Sigrid er
i Paris.
21/1 Mødte Etti og jeg Don,
som havde været paa Høiaas
med Bødtkers. Til middag
Seips og Riecks. Vi serverte
Jesper en levende hare paa
fad. Om aftenen var 
Don i et hurtigmøde
i Saugbrugsforn. i anl
Chra. 30/12-1897.
Kjære farmor og tante Halma!
Et godt nytaar ønskes eder og tak for det 
gamle. Tusende tak for presenterne, den rosenrøde 
bluse skal rigtig blive yndig! Allermest tak
dog for kagerne; det er næsten det deiligste
af hele julen næst efter juletræet, hele spise-
stuen er koseligere saa længe de staar paa
buffeten. Der blir nuu forresten aldrig længe
staaende. – Jeg fik en mængde vakre ting,
saa mange at jeg ikke engang kan regne
det op altsammen. – Vi har ogsaa været
noksaa meget ude i julen. 1ste juledag 
hos Dahls, 2den hos Laaches, 3die var Winter-
Hjelms her og imorgen (skal Winter-Hjelm
være her) vi være hos Winter-Hjelms. Jeg har faaet 
2kr, saa i theatret kommer jeg ogsaa i
julen, paa Centraltheatret er der billige Lørdags-
den anden Side staar saagodt
som Alle de Andre - Det er
foruden Dig, som det ikke kan
nytte Campagenet at putte
under Bordet - kun to som
der have nogen Frygt for
nemlig Ole og Selmer. Holter
er ikke farlig - Derfor spilles
hams Sager ogsaa.
Sidste Musikforenings konsert
var mindre heldig - Det be
gyndte med Garderoben som
Folk ikke kunde blive kvidt
og var i daarligt Humør
saaledes at Svendsen først
ved tredie Gangs Bukning
opnaaede nogen Aplaus -
saa gik det heller ikke
saa godt som det pleier
at gaa under Svendsens
dygtige Lædelse - der
var en kjændelig Notøhed
25% - Ole maa optage Laan.
en hyggelig Historie
Svendsen var her idag
og da han saa Dine
Sager bragt bort - sukke
de han. - han har solgt
sit Indbo. - Her er en
forfærdelig Konsertourne
f: T: til alle Parters Ruin.
Jeg og alle mine øn
ske Dig tillykke med
Din Beslutning at blive
i B. i Vinter og haaber
at Du vil Leve godt
Lad os høre hvordan
du har det - Din hen
Karl Hals
2den Korrektur, saa blir de færdig
til Jul. Det er utrolig, hvilken
Tid det tar, især naar man liten
har. Og denne Høst er jeg svært
optaget ved Arbeidet med Lignings-
væsenets Omordning. Det havde været
rent umuligt at være i Udlandet
denne Høst, ser jeg.
Undskyld Klakkerne!
Hr Pettersen. Jeg er et stort
Naut, det er hele Sandheden.
Sidst glemte jeg jo at melde dig
Peters's Brev - 1000 Mark -
som jeg havde modtaget, og behand-
let efter Ordre med Indsætning
i Banken af -------------Kr. 600..
og Contanter (til Udbetaling til
Nævdal) ------------------ " 287.50
Kr. 887.50
Vedlagte Kvittance bedes underskre-
vet og sendt til Peters. Endvidere
har jeg været sikker paa, at jeg
forrige Gang sendte Dig indlagte
Brev fra Nergaard, - men desvær-
re, jeg ser at jeg ikke har lagt det
ind i mit forrige Brev. Kjære
Dig, vær ikke vred paa mig herfor
"jeg skal aldrig gjøre det mere",
og jeg skal gjøre Nergaard min
Undskylding. Forhaabentlig er ingen
Ulykke skeet. - Nævdal vil oppe-
bie Resultatet af Arbeidet ):
fuldstændig Tæthed, før han tager
imod Pengene, sagde ham ifor-
gaars. - Vi har idag Vinter.
Babuino 58. 10/1 05.
Kjære Eilif, vil du gjøre mig en tjeneste, her er
saadanne vanskeligheder med at faa tilladelse til at komme frit
paa musæer, den eneste lette vei dertil er din anbefaling til
frk Vosgraff, hun fik den strax, ellers har da Jacobsen Thorne skre-
vet til alle kanter, ministeren ligesaa, de gaar frem og tilbage
mellem Norge og Rom, nu endelig skal de faa sine kort.
Mon du vil skrive ligedan at jeg er maler, for her kjender man
blot dig som maler fra Norge, jeg sender denne fra før om du tror,
den vil ha nytte, men de tror her, den er aldeles uden værdi.
Jeg har det bare godt, gaar og ser, spiser alle sammen, nei ikke 
alle men nogle sammen. Lørdag var vi sammen og danset vexelvis
italienere tarantellacen, vi vore danse, vi skal paa lørdag nu 
igjen. Men dette første var tilfælde og improvisation, det blir neppe
to gange heldigt.
Hvis du vil skrive den anbefaling, vilde det kanske være af værdi
om den blev anbefalet af italiensk konsul i Kristiania, men saaledes
som frk Vossgraf, er bedst, Ditten har sagt det.
Jeg tror min plan eller tanke blir vel ikke mulig her er
vel for dyrt til det nu, men det kunde være nærmere hjem-
me Florenz for ex, det er nærmere kanske billigere. Venter paa det svar
Ja jeg kan jo tage feil, - men jeg tror der er
"en ting" - hos det norske folk, som De ikke
er fuldt ud opmærksom paa, - eller
kanske De har klaret at være saa aande-
lig overlegen, at De har kunnet ignorere det, -
baade hos Dem selv og andre. Jeg veed
ikke, om jeg tør sige det like ud til Dem,
hvad jeg segter til; - thi De
vil
muligens ikke
tro mig eller De vil faa uvilje imod mig
derfor. Der findes nemlig neppe den nord-
mand saa ærlig, at han tør sige Dem det.
Alle nordmænd er nemlig hyklere overfor
de dansker de træffer.
Nu sa - jeg har sagt saa meget, at det kan mis-
forstaaes - værre end det er - lad mig da sige
det like ut : Der findes neppe en nordmand
som hvis han skal være helt ærlig - ikke maa
indrømme dette : at der (kanske vel skjult
og halvt ubevidst), - findes noget paa bunden
af han sjæl, som ligger
der
som en næsten u-dræ-
pelig mistro og uvilje mod Danmark og
danskerne.
tidtrukkene "mistro" og "uvilje" er for sterke, - jeg
er opmærksom paa det, - men sproget eier ikke
mildere ord for de samme begreber, - saa vidt
En hilsen
til Komponisten
Edvard Grieg
ved hans Besøg i Holland i Februar
maaned 1897
Det var saamaend en praegktig Tanke!
Det gjør selv lunkne Hjerter banke
At Edvard Grieg os gjaester her,
At han, som jeg med Ret tør kalde
Hero' blandt Nordens Tonerskalde
Befinder sig i vores Haer.
Vor Graekerland Musikens Moder
Og kom det første Blad med Noder
I skjønne Italien for en Dag,
Nu hersker Musica i Norden
Snart vaeldigt stor som Braens Torden
Snart blød som Natergalens Slag.
En Musicers med Kulsort Øie
Var Mode før - med største Møie
Man ingen Anden Kunde faa
Kongedatterens
Brudefart.
Kong Håkons Hof i Tunsberg var uden Pomp og Pragt,
Skønt Norge ingensinde var fuldere ved Magt;
Men Håkons yngste Datter gav Hoffet større Værd,
End alle Diamanters vidunderlige Skær.
Hun var saa ung og fager, saa venlig og saa blyg,
Og vidt og bredt i Verden forkyndtes hendes By!
Castilisens Konge sendte sit bedste Skib mod Nord,
De første Mænd i Staten var samlede ombord;
For En af sine Brødre, der selv var ung og prud,
Den deilige Kristina han ønskede til Brud.
Det fremmede Gesandtskab i Tunsberg blev en Tid,
Kong Håkons Faderhjerte var med sig selv i Strid.
Men Norges Hæder fordred han gav sit Eget hen,
Og lod tilsidst han kalde de spanske Riddermænd.
I bringer Eders Konge, saa talte han," mit Svar:
"Jeg sender ham min Datter, det Kjæreste, jeg har.
Til Spanien hun drage, dog gi'er jeg Følge med
"Af norske Mænd og Fruer, at vogte hendes kjed.
"Og mark med disses Bistand hun selv vil vælge ham
"Blandt Kongens Brødre, hvilken hun ønsker B til Mand.
"Saa er det Hakons Villie; snart drage I afsted.
Krist give Eder Lykke og mig i Savnet fred!