Management of alien plants in Spain: from prevention to restoration

Degut als impactes ecologics i socioeconomics causats per les invasions biologiques, la seva gestio s'ha convertit en un repte important i una prioritat pels gestors mediambientals. A Espanya, la informacio sobre la gestio de les plantes exotiques esta forca dispersa i, en general, no hi ha gaire flux d'informacio entre el mon academic i el mon de la gestio. Per aquests motius, el principal objectiu d'aquesta tesi ha estat aprofundir en les mesures de gestio de plantes exotiques a Espanya, identificant les seves principals limitacions. Coneixer aquestes limitacions ens ha dut a plantejar‐nos els seguents objectius especifics: 1) Identificar les principals plantes exotiques problematiques a Espanya i avaluar els criteris utilitzats a l'hora de prioritzar la seva gestio; 2) Identificar i classificar les especies potencialment invasores per Espanya; 3) A nivell global, quantificar mitjancant un metaanalisi els impactes de les plantes invasores i les consequencies de la seva eliminacio en les comunitats natives; i 4) Com a cas d'estudi, avaluar l'eficacia de l'eliminacio manual de Carpobrotus sp. a la costa d'Andalusia, i la recuperacio de la vegetacio nativa. Tenint en compte que les mesures de control i eradicacio d'especies exotiques son extremadament costoses es molt important prevenir l'entrada i l'establiment d'especies potencialment invasores, aixi com garantir l'eficacia de les mesures de gestio aplicades. Aquesta tesi omple una mica el buit d'informacio entre el mon academic i el de la gestio, proporcionant informacio als gestors ambientals per tal de millorar l'eficacia de les mesures de gestio aplicades. Les principals conclusions son: I. Les invasions biologiques son considerades pels gestors ambientals un problema de prioritat mitjana i un total de 109 plantes exotiques problematiques han estat gestionades. II. La gestio de les plantes exotiques s'ha centrat principalment en l'aplicacio de mesures de control mecanic o quimic a escala local i dissenyades, normalment, amb objectius a curt termini. Existeix, per tant, una manca de mesures de prevencio, mesures de seguiment a llarg termini i de pautes per a la prioritzacio de la gestio d'especies exotiques. III. Mitjancant l'us d'esquemes d'avaluacio de riscos, s'ha elaborat una llista preliminar de 80 especies potencialment invasores per Espanya, sent la jardineria la principal via d'entrada d'aquestes especies. Les especies amb les puntuacions mes altes han resultat ser principalment plantes aquatiques, i s'hauria de prohibir la seva entrada i comerc. Chromolaena odorata (Asteraceae) es l'especie amb les puntuacions mes altes i, per tant, podria ser considerada l'especie amb major risc d'esdevenir invasora a Espanya, en cas que s'introduis al medi natural. IV. Aquesta tesi presenta un marc conceptual que compara llocs envaits, llocs de referencia no envaits i llocs on una determinada especie invasora ha estat eliminada. Aquestes comparacions permeten quantificar el impacte de l'especie invasora en questio i supervisar la recuperacio de les plantes natives despres de la seva eliminacio. En estudis cientifics, aquestes comparacions no solen ser utilitzades de manera combinada, i els llocs de referencia son poc emprats per avaluar la recuperacio d'especies natives despres de l'eliminacio. Creiem que l'us d'aquest enfocament comparatiu hauria de ser mes emprat per supervisar l'eficacia de les mesures de gestio, perque a mes, permet avaluar els possibles efectes secundaris de les tecniques d'eliminacio, aixi com la necessitat de dur a terme mesures de restauracio especifiques a posteriori. V. La revisio bibliografica global demostra que les plantes invasores son responsables d'una disminucio local en la riquesa i abundancia d'especies natives. Aixo, ha estat corroborat pel cas d'estudi sobre l'eliminacio de Carpobrotus, on aquesta especie tambe redueix significativament la riquesa d'especies natives en les comunitats que envaeix. VI. En general, despres de l'eliminacio de les plantes invasores, la vegetacio nativa te el potencial de recuperar‐se fins arribar als nivells desitjats previs a la invasio.