Paper de la proteïna ZAP-70 en la regulació de la interacció de la leucèmia limfàtica crònica amb el microambient

La Leucemia Limfatica Cronica (LLC) es una neoplasia maligna caracteritzada per l’acumulacio monoclonal i progressiva de limfocits B madurs a la sang, moll de l’os i organs limfoides. Es la leucemia mes comu al mon occidental, afecta als adults i la seva incidencia es major en edats avancades, essent mes frequent en homes. Malgrat els avencos en el coneixement de la patogenicitat, la LLC continua essent una malaltia incurable. La LLC es una malaltia clinicament molt heterogenia. Els pacients poden presentar una evolucio molt rapida de la malaltia o, per contra, tenir una esperanca de vida normal. Un dels factors pronostic independents que ajuda a determinar la probabilitat de progressio i la supervivencia es la proteina ZAP-70. Aquesta proteina ha estat associada amb una major senyalitzacio del BCR i a una major resposta a estimuls de supervivencia i migracio. Aquests estimuls provindrien d’ambients favorables com el present als ganglis limfatics i al moll de l’os, localitzacio preferent de les cel•lules de LLC. Amb aquest coneixement, la present tesi va esser plantejada amb l’objectiu d’estudiar els efectes de la proteina ZAP-70 en la regulacio de la interaccio de les cel•lules de LLC amb el microambient. El primer estudi es va iniciar amb la generacio de dues linies cel•lulars que expressen la proteina ZAP-70 de manera estable. La proteina ZAP-70 va augmentar la senyalitzacio de l’IgM-BCR, i no de l’IgD-BCR, mitjancant l'activacio d’Akt i ERK1/2. L’activacio constitutiva de ZAP-70, a la segona linia estable, va permetre observar que, per si sola, ZAP-70 es capac de potenciar l’activacio de la via de les MAPK. Tambe es va observar que ZAP-70 pot retardar la internalitzacio d’elements del BCR posterior a l’activacio d’aquest, explicant la perllongada activitat senyalitzadora. L’estimulacio del BCR en cel•lules amb expressio de ZAP-70 va esser capac de modular diferencialment l'expressio de diferents receptors de quimioquines, destacant l’augment d’expressio de CCR7, el qual va resultar esser depenent de l’activacio d’ERK1/2. Nivells elevats d’aquest receptor van implicar major senyalitzacio d’aquest, posterior a la lligacio de la quimioquina CCL21, i major migracio in vitro. Estudis amb mostres primaries de pacients amb LLC varen mostrar elevada expressio de CCR7 en cel•lules amb alta expressio de ZAP-70, aixi com elevada capacitat de migracio. El segon estudi es va plantejar amb l’objectiu d’observar, in vivo, la capacitat d'infiltracio dels limfocits B malignes amb expressio de ZAP-70 com a unic factor diferencial. Els ratolins inoculats amb limfocits amb expressio de ZAP-70 no varen presentar diferencies en supervivencia respecte als ratolins controls pero si es va observar una major infiltracio del moll de l’os. La principal quimioquina que regula el trafic de limfocits al moll de l’os es la CXCL12 i els nostres estudis varen confirmar in vitro que ZAP-70 provoca una major migracio cel•lular a aquesta quimioquina. Aquest augment de migracio no es dona per un increment en els nivells del receptor CXCR4, sino per una major senyalitzacio d’aquest amb la lligacio de la quimioquina. En conclusio, segons les nostres observacions, la proteina ZAP-70 augmenta la senyalitzacio del BCR i modula l'expressio d'alguns receptors de quimioquines com el CCR7. ZAP-70 augmenta la infiltracio del moll de l’os per la cel•lula B maligna, principalment per una major senyalitzacio del receptor CXCR4 posteriorment a la seva estimulacio. En pacients amb LLC, aquest mecanisme facilitaria l’acces de les cel•lules malignes a rebre estimuls anti-apoptotics i senyals de proliferacio en un ambient favorable, com es el moll de l’os. En consequencia, possibles terapies inhibidores d’aquest tandem CXCR4/CXCL12 podrien contribuir a la millora en el tractament d’aquesta malaltia.