Impacte dels sistemes de reparació de lesions produïdes per agents alquilants en la virulència de Salmonella enterica ser. Typhimurium

Salmonella enterica ser. Typhimurium (S. Typhimurium) es un enterobacteri patogen que afecta a diverses especies de mamifers i que generalment causa infeccions lleus, com gastroenteritis, si be pot arribar a generar malalties sistemiques, produint septicemia i, fins i tot, la mort de l'hoste infectat.Com molts altres enterobacteris, el seu genoma codifica per proteines que permeten reparar les lesions alquilants en el DNA, les quals son causades quan agents alquilants, siguin procedents de l'ambient extern o be originats pel propi metabolisme cel·lular, introdueixen grups alquil a les bases nitrogenades. Entre els gens que les codifiquen cal destacar ada, alkA, alkB i aidB, que componen l'anomenada resposta adaptativa a agents alquilants (resposta Ada); i ogt i tag, que desenvolupen funcions similars als anteriors pero que no formen part de la resposta Ada. Altres sistemes de reparacio mes generics tambe intervenen en l'eliminacio de lesions alquilants, essent particularment rellevants els gens que constitueixen les vies GGR (realitzada pel complex enzimatic) i TCR (dirigida a les zones transcripcionalment actives i portada a terme per la proteina Mfd en conjuncio amb el complex UvrABC o amb MutSL) de la reparacio per escissio de nucleotids (NER). Entre tots ells formen un grup molt ampli d'activitats de reparacio que permeten reconeixer la gran varietat de dianes que poden ser generades per agents alquilants.Per comprendre el paper de cada un d'aquests gens durant el transcurs del proces infectiu es van construir soques defectives en un o en varis d'aquests gens. Seguidament es va analitzar la capacitat de supervivencia de cadascuna d'elles al ser exposades a diferents agents alquilants. Malgrat de disposar de tantes proteines de reparacio d'alquilacions, en la majoria de casos la manca d'una o varies d'elles va suposar una disminucio de la viabilitat cel·lular quan aquestes soques creixien en presencia d'agents alquilants. A continuacio es van realitzar assajos de competitivitat en ratolins BALB/c per a determinar la capacitat infectiva de cada un dels mutants construits. Els resultats experimentals obtinguts demostren que, fins i tot en les soques defectives en multiples gens, la manca de la majoria d'aquestes proteines no suposa una disminucio de la capacitat infectiva de S. Typhimurium ja que, malgrat les dades recollides previament a partir dels assajos in vitro, tan sols el mutant UA1869, deficient en els gens ada, ogt, tag, uvrA i mfd, va presentar una reduccio de la competitivitat en relacio a la soca salvatge. Per conseguent, la concentracio d'agents alquilants generats a l'organisme deu ser menor a la utilitzada durant els assajos in vitro, de manera que la conservacio dels gens de reparacio d'alquilacions a S. Typhimurium podria ser deguda a la supervivencia fora de l'hoste.El fet que la disminucio de la competitivitat s'hagi donat en la soca UA1869 i no en altres mutants, alguns amb un nombre major de mutacions, pero on les funcions absents no eren tan diverses, fa pensar en l'existencia d'activitats redundants entre diferents sistemes de reparacio, de manera que la manca de proteines de reparacio d'un mecanisme podria ser compensada per altres pertanyents a sistemes amb una activitat aparentment diferent.