Gode erfaringer med brobygning mellem forskning og praksis i folkesundhed

Inden for de seneste ar er der kommet stort fokus pa, hvordan forskning og praksis i hojere grad kan ar-bejde sammen, nar det handler om at forbedre be-folkningens sundhedstilstand. Ambitionen er at fa vi-den fra forskningen anvendt i praksis og omvendt fa storre viden om praksisbetingelserne i forskningen. Denne kobling er central for at levere evidensbaseret folkesundhedsarbejde. For at virkeliggore dette samspil skal det tilstrae-bes at bygge bro mellem de to systemer, sa forskere og praktikere i hojere grad samarbejder pa systema-tisk vis, end tilfaeldet er i dag [1]. Det er dog ikke ligetil at bygge en sadan bro mel-lem de to forskellige verdener, der som udgangs-punkt har uensartede arbejdsopgaver, tidshorisonter, talesaet mv. De samarbejder, der omtales i denne arti-kel, er pa nuvaerende tidspunkt unikke eksempler i Danmark og finder sted mellem Forskningsenheden for Sundhedsfremme, Institut for Sundhedstjeneste-forskning, Syddansk Universitet og tre forskellige danske kommuner i Region Syddanmark. Artiklens forfattere er desuden bekendt med samarbejde mel-lem andre institutter pa Syddansk Universitet og regionale aktorer.Som folge af strukturreformen har kommunerne i Danmark overtaget det primaere ansvar for det fol-kesundhedsarbejde, der foregar uden for sygehusene. Et af argumenterne for dette har vaeret, at det er her, borgernes hverdag udspiller sig, og kommunerne der-for har en raekke muligheder for at intervenere i bor-gernes levevis [2]. Sundhedsfremme og forebyggelse er dog nye opgaver for kommunerne, som derfor star over for udfordringer i forbindelse med beslutninger om, hvilke omrader der skal prioriteres, hvordan in-terventioner skal planlaegges og implementeres mv.Et af kommunernes redskaber til at lose denne udfordring er anvendelse af evidens i arbejdet. Evidens forstas i denne sammenhaeng som den bedste foreliggende viden pa omradet genereret med forsk-ningsbaserede metoder. Der er saledes kommet sta-dig storre fokus pa, at arbejde med folkesundhed bor vaere evidensbaseret [3]. Dette er saerlig vigtigt inden for sundhedsfremmeinterventioner, da disse oftest finder sted pa populationsniveau i en kommunal kon-tekst. Saledes influeres mange individer af en given intervention, hvorfor der bade i forhold til et etisk perspektiv og et effektperspektiv sa vidt muligt bor arbejdes evidensbaseret [3]. Anvendelse af evidens skal altsa bl.a. bidrage til implementering af de mest relevante og effektive interventioner, bade i forhold til omkostningseffektivitet og af hensyn til populatio-ners og det enkelte individs sundhedstilstand [3]. Der hersker dog forvirring blandt bade forskere og praktikere om, hvordan overforsel af evidens fra forskning til praksis – og fra praksis til forskning – bedst mulig kan ske, og det er blevet papeget, at en potentiel udfordring er, at de, som er ansvarlige for praksis pa folkesundhedsomradet, ikke nodvendigvis er vant til at handtere evidens som en naturlig del af deres daglige arbejde [4]. Data fra et endnu upublice-ret kandidatspeciale i folkesundhedsvidenskab [5] bekraefter denne formodning i forbindelse med kom-munalt folkesundhedsarbejde i Danmark. Saledes rapporterer under 50% af sundhedscheferne i danske kommuner, at evidens i hoj grad anvendes i det kom-munale sundhedsarbejde. Kapacitet i form af tid og kompetencer blev fremhaevet som vigtige barrierer for anvendelse af evidens i det kommunale folke-sundhedsarbejde [5]. Samarbejdet mellem forskning og praksis er et forsog pa at styrke evidensanvendelse i kommunal praksis pa folkesundhedsomradet pa trods af de ovennaevnte udfordringer. I denne artikel praesente-res de erfaringer, der er gjort i samarbejdets forste ar.Der anvendes forskellige modeller for det igang-satte samarbejde mellem forskning og praksis: et ph.d.-projekt i Varde Kommune, en postdoc i Esbjerg Kommune og et eksternt finansieret projekt i Frede-