Lokal arbetsmarknadspolitik med fokus på autonomi och delaktighet : Ett brukarperspektiv på Det stegvisa jobb- och kunskapslyftet

Inledning Nar det galler arbetsmarknadspolitik pa det kommunala planet, har det ofta funnits utrymme for profession och politik att skapa och utforma lokala program. Utgangspunkterna har inte sallan varit ’innovativa ideer’ i syfte att tillgodose flera behov samtidigt. Sallan har verksamheterna vilat pa forskning och beprovad erfarenhet. Systematisk uppfoljning och kunskap om programmens konsekvenser har lyst med sin franvaro, saval i termer av kvantitativt matbara effekter (exempelvis antal som gar vidare till studier eller anstallning) som i termer av kvalitativa foljder (exempelvis deltagares erfarenheter och upplevelser av programmen). Goteborgs stads och ARBVUX satsning pa Det stegvisa jobb- och kunskapslyftet ar pa en och samma gang ett lokalt innovativt arbetsmarknadspolitiskt program och ett forsok att bygga in ett evidensbaserat utvecklingsarbete i befintlig kommunal struktur. Den del av Det stegvisa jobb- och kunskapslyftet som ar analyserad i foreliggande rapport ar vardstegen. Den empiriska tonvikten ligger pa vardstegens forsta trappsteg. En klass med 12 deltagare har foljts under 2018, nar de befann sig pa det inledande traggsteg som ar utbildningen till serviceassistent. Intervjuer med 10 av deltagarna och observationer i klassrummet utgor den empiriska basen, men analysen vilar ocksa pa intervjuer med larare, motesobservationer, intervjuer med kommunala tjanstepersoner och lasning av dokument. Analysen utgar ifran deltagarnas erfarenheter och berattelser samt ett antal empiriskt och teoretiskt grundande begrepp. Studiedesignen ar pa det arbetsmarknadspolitiska faltet metodologiskt nydanande. Forskningsfragor och analytiska begreppHur upplever deltagarna programmet? har varit en grundlaggande fraga i forskningsprocessen. Valet av perspektiv; brukarperspektivet, vilar pa overtygelsen om att politik ar praktik. Vart metodval ar darfor en direkt foljd av vart perspektivval. De mal som Goteborgs stad formulerat i Jamlikhetsrapporten (2017): jamlikhet, samhallelig delaktighet och minskade skillnader i livsvillkor, har varit viktiga ledstjarnor i arbetet. Som operationaliserade, teoretiskt forankrade mal har vi anvant ett starkt medborgarskap och okad personlig autonomi. I ett andra analytiskt skede har vi stallt foljande fraga till materialet: Utifran deltagarnas perspektiv, leder Det stegvisa till ett starkt medborgarskap och okad personlig autonomi? Sammanfattande slutsatser Det enkla svaret pa fragan ovan ar ja. Tillgangen till sociala rattigheter, som sjukforsakring, starks i och med att deltagarna byter status fran klient till anstalld. Ocksa den personliga autonomin, definierad som mojligheten for medborgaren att i mojligaste man leva sitt liv i enlighet med den egna planen, starks i och med upplevelser av meningsfullhet och gemenskap och i overtygelsen om att utbildningen till serviceassistent okar mojligheten till en fast anstallning och forsorjning genom lon. Om vi daremot nyanserar det jakande svaret finns emellertid en rad forsvarande omstandigheter. Det ror for det forsta livserfarenheter, ofta svara, som paverkar den nuvarande livssituationen for deltagarna och, for det andra, organisatoriska faktorer. De komplexa livssituationerna hindrar etablering pa den ordinarie arbetsmarknaden och forsvarar en tankt stegvis forflyttning inom Det stegvisa. Till de organisatoriska faktorerna hor bristande forankring av programmet pa de boenden dar deltagarna arbetar parallellt med sina studier, samt informationsbrist och oro infor en osaker framtid, eftersom tjansten ar tidsbegransad. Dessa omstandigheter utgor hinder for autonomi och upplevelser av delaktighet hos deltagarna. I rapporten belyser vi aven problematiken med avsaknad av ett brukarperspektiv inom kommunal arbetsmarknadspolitik. Evidens kan aldrig uppnas utan mindre an att kunskapen fran de som berors av en verksamhet tas tillvara och tillats paverka policy och praktik. Som ett satt att bade institutionalisera ett systematiskt tillvaratagande av brukarkunskap och losa det empiriskt identifierade problemet med informationsbrist foreslar vi inrattandet av en vagledningscentral. Vagledningscentralen skulle kunna bli en plats dar deltagarna hade mojlighet att traffa personal med kompetens att guida i fragor som ror utbildning, arbetsmarknad och de sociala trygghetssystemen. Samtidigt skulle deltagarnas synpunkter och erfarenheter tas tillvara pa vagledningscentralen. I kombination med de professionellas kunnande hade en kunskapsbas bildats i syfte att vagleda verksamhetsutvecklingen. (Less)