Estudi de la distribució dels compostos organoclorats en els organismes fluvials sota la influència dels efluents d’una planta clor-àlcali: (riu Ebre, entre Mequinensa i el Delta)

Els compostos organics persistents (COPs) son un conjunt de contaminants que comparteixen una serie de caracteristiques comuns. Com el seu nom indica, poden romandre en el medi ambient durant llargs periodes de temps, son molt estables i no es degraden amb facilitat. D? altra banda son toxics i a causa de les seves propietats fisico-quimiques es distribueixen per tot el planeta transportant-se a llocs remots allunyats dels focus emissors. A mes, en ser lipofilics, tenen una gran capacitat de bioacumulacio en els organismes i per tant es biomagnifiquen al llarg de les xarxes trofiques. La produccio de compostos organoclorats durant el darrer segle per part de l? empresa cloro-alcali situada a Flix (al sud oest de Catalunya), ha donat lloc a l? acumulacio de fangs contaminats a l? embassament d? aquesta poblacio. Tradicionalment, en relacio a les concentracions de contaminants organics, els organismes han estat tractats de forma parcial en tot aquest tram final del riu Ebre. Es per aquesta rao que en aquesta tesi s? ha realitzat un estudi mes complet de la seva distribucio i impacte sobre tots els nivells de les xarxes trofiques fluvials tot comencant pels nivells trofics inferiors i incloent els principals depredadors. Aixo ha representat l? analisi de diversos compostos organoclorats en diferents matrius biotiques i abiotiques: els clorobenzens (PeCB i HCB), els policlorobifenils (PCBs), els hexaclorociclohexans (HCHs), el diclorodifeniltricloroeta (DDT) i els seus metabolits, aixi com tambe els policloroestirens (PCEs). Per complementar la recerca s? ha volgut estudiar la presencia d? aquests compostos a llocs allunyats de les principals fonts d? emissio. Per fer aixo, s? han analitzat mostres al llarg de tot el tram baix del riu Ebre, per comprovar si hi havia diferencies de concentracions respecte a l? embassament de Flix, diferencies en els patrons de distribucio de COPs, o en els fenomens de biomagnificacio d? aquests compostos. Aixi mateix aquesta tesi estudia l? impacte que ha tingut la fabrica clor-alcali situada a l? embassament de Flix sobre les xarxes trofiques del darrer tram del riu Ebre, i com aquest focus de contaminacio puntual, ha afectat els llocs situats a distancies llargues de les emissions i abocaments. Primer s? estudien les concentracions de COPs i les relacions entre els nivells trofics inferiors de l? embassament de Flix. En segon lloc s? avaluen els nivells de contaminants que tenen els peixos tant a l? embassament com aigues avall. En tercer lloc es determina l? efecte que tenen els compostos organoclorats en els estadis superiors de les xarxes trofiques fluvials: els ocells. Per finalitzar, es condensa tota la informacio relacionada amb la biomagnificacio dels contaminants al llarg de la xarxa trofica dins de l? embassament de Flix. S? han trobat unes concentracions molt altes d? alguns COPs en els sediments i biofilm de l? embassament de Flix, especialment d? HCB, DDTs i PCBs. Aquests compostos augmenten a dins dels nivells inferiors de la cadena trofica (des del fitoplancton fins al cranc de riu america o el musclo zebra). La comparacio de resultats entre marges dins de l? embassament de Flix mostra que existeixen diferencies significatives per algunes especies. En tots els casos les concentracions de PeCB, HCB, DDTs i PCBs son mes altes a mes proximitat dels sediments. Les concentracions de COPs trobades als peixos de l? embassament de Flix son molt altes per la influencia dels sediments contaminats que es troben a la llera del riu. Tots aquests grups de contaminants es troben a totes les especies sense excepcio. A les carpes les concentracions de de la majoria de COPs estudiats son molt mes altes que a les altres especies de peixos analitzades. Els habits alimentaris d? aquesta especie poden explicar aquest fenomen perque es tracta d? una especie molt bentivora. L? estudi del transport de COPs aigues avall demostra que hi ha una mobilitzacio de contaminants des de l? embassament de Flix aigues avall que afecta als especimens estudiats de rutils, carpes i silurs, en les que s? han trobat concentracions d? igual ordre de magnitud o fins i tot superiors a mes de 100 quilometres del propi embassament. Les concentracions d? HCB, PCBs i DDTs trobades en aquestes mostres, indiquen una influencia de les descarregues dutes a terme per la planta clor-alcali. Les concentracions en les localitats mostrejades aigues avall son mes altes que les dels llocs de referencia i fins i tot hi ha individus dels canals que han mostrat valors mes alts en comparacio amb les mostres de la llera del riu. A mes, s? han observat altes concentracions de COPs en els ous de l? agro roig analitzats a diferents punts de mostreig del tram final del riu Ebre evidenciant de nou que existeix una clara influencia de les emissions de la planta clor-alcali a tota l? area del voltant. Fins i tot en algunes mostres de l? embassament de Flix, les concentracions de p,p? -DDE es troben per sobre dels limits establerts com a potencialment perillosos per a la reproduccio en aquest tipus d? especies. Per als compostos d? origen mes industrial, les concentracions son mes altes a l? embassament de Flix, mentre que per aquells d? us mes agricola es troben valors mes a d? altres punts de mostreig situats aigues amunt i avall de l? embassament. A l? embassament de Flix existeix una tendencia clara a la biomagnificacio de tots els grups principals de COPs estudiats. Aquest increment de les concentracions es mes clar pels DDTs i PCBs. En general, els productors primaris tenen concentracions molt baixes de tots els COPs. A un nivell superior, els consumidors primaris tenen concentracions molt mes altes pero sense canviar la distribucio dels patrons dels metabolits o congeneres. Finalment, els consumidors secundaris (peixos depredadors i aus) tenen concentracions molt mes altes d? HCB, DDTs i PCBs. En aquest sentit, els factors de biomagnificacio (FBM) son molt alts pels compostos mes volatils (PeCB i HCB) en comparacio amb els altres grups (HCHs, DDTs o PCBs).