Virus del papil·loma humà com a factor pronòstic en les neoplàsies malignes de la vulva i de la vagina

El Virus del Papil•loma Huma (VPH) esta implicat en la patogenesis dels tumors del tracte genital femeni i es detecta en la practica totalitat dels carcinomes de cervix, considerant-se una causa necessaria per al seu desenvolupament. El VPH tambe sembla estar involucrat en una proporcio de tumors de la vulva i de la vagina, pero al contrari que en el cervix, els carcinomes escamosos de la vulva (CEV) i de la vagina (CEVa) es desenvolupen seguint dues vies etiopatogeniques diferents: una relacionada amb la infeccio pel VPH i una independent de la infeccio viral. Degut a la baixa incidencia de tumors en aquestes localitzacions, hi ha molt pocs coneixements sobre la epidemiologia, les caracteristiques histologiques i les consequencies cliniques dels tumors relacionats amb el VPH. Per altra banda, en totes aquestes localitzacions, tant les lesions premalignes com els carcinomes relacionats amb el VPH semblen presentar una morfologia basaloide o condilomatosa, mentre que els carcinomes no relacionats amb el VPH son generalment queratinitzants. Des de fa un temps s’ha evidenciat que la sobrexpressio de p16ink4a es troba de manera uniforme en totes les lesions premalignes i malignes del cervix uteri i d’altres localitzacions, com l’amigdala, la vulva o la regio anorectal, associades a la infeccio el VPH i s’ha proposat coma marcador d’aquesta infeccio viral. L’objectiu de la tesi va ser estudiar un grup ampli de lesions de vulva i de vagina analitzant la presencia o no de VPH i determinar si existeixen caracteristiques morfologiques, immunohistoquimiques i clinico-patologiques diferencials entre els tumors positius i els negatius per al VPH. Com a metodologia es va avaluar retrospectivament els casos de CEVa i CEV diagnosticats a l’Hospital Clinic, a l’Hospital de la Vall d’Hebron, a l’Instituto Portugues de Oncologia de Lisboa i a l’Hospital de Vic, entre 1989 i el 2009. El VPH es va detectar mitjancant tecniques de PCR utilitzant primers SPF-10 i tipificat amb el metode INNO-LIPA HPV. Tambe es van realitzar tecniques de immunohistoquimica per la deteccio de p16ink4A i p53. Es va realitzar l’analisi de la supervivencia global (OS) i de la supervivencia lliure de malaltia (DFS) mitjancant corbes de Kaplan- Meier i analisis multivariades utilitzant el model de Cox. Els resultats que es van obtenir van ser que tant el CEV com el CEVa presenten dues vies etiopatogeniques, una en relacio a la infeccio pel VPH i una independent de la infeccio viral. El tipus viral mes frequent es el VPH de tipus 16. La tincio immunohistoquimica amb p16ink4 mostra una gran especificitat i sensibilitat per al diagnostic dels carcinomes escamosos de vagina associats al VPH, i es una tecnica util i simple per a classificar-los etiologicament. Les dones amb CEV associat al VPH presenten un pronostic similar a les dones amb carcinomes no relacionats amb el VPH, mentre que les pacients amb CEVa relacionat amb el VPH tenen una millor supervivencia global i supervivencia lliure de malaltia. Aquesta supervivencia esta limitada als estadis I i II de la malaltia. Les lesions vulvars intraepitelials negatives per a la infeccio del VPH poden adoptar, ocasionalment, una morfologia basaloide i confondre’s amb un VIN de tipus classic (relacionat amb el VPH), per aixo, la tincio immunohistoquimica amb p16(ink4a) i p53 poden ser utils en l’adequada classificacio d’aquestes lesions.