Plant-pollinator networks: incorporating individual variation and functional information

Les xarxes complexes serveixen als ecolegs per a estudiar les interaccions de pol·linitzacio a nivell comunitari. Actualment, es necessari construir xarxes que siguin representacions mes realistes del proces de pol·linitzacio per tal d’incrementar la seva utilitat practica. Per aixo, aquesta tesi es centra en incorporar a les xarxes la variacio interindividual i informacio sobre la magnitud i el signe (positiu, neutre o negatiu) dels efectes de les interaccions sobre la reproduccio de les plantes. Les especies consten de poblacions d’individus amb fenotips, genotips i comportaments diferents, que per tant poden diferir en les interaccions. Aquesta variacio intraespecifica es rellevant per molts processos ecologics i evolutius, pero no s’ha tengut en compte en la majoria d’estudis de xarxes planta-pol·linitzador. En els capitols 1 i 2 s’estudien les carregues pol·liniques d’exemplars d’insectes pol·linitzadors en dues comunitats de muntanya a Mallorca i es construeixen xarxes on els nodes dels pol·linitzadors representen individus en lloc d’especies. Aquesta aproximacio permet considerar la variacio interindividual i aporta una nova perspectiva sobre l’estructura de les xarxes i els mecanismes que determinen les interaccions. Les xarxes de transport de pol·len a nivell d’individu tenen una densitat d’interaccions, connectancia, grau d’anidament i diversitat d’interaccions mes baixa que les mateixes xarxes a nivell d’especies, i per contra una modularitat major. Es troben aquestes diferencies perque les especies de pol·linitzadors generalistes estan formades per individus especialistes i heterogenis en l’us de recursos. El grau d’especialitzacio individual esta associat a la intensitat de competencia inter- i intraespecifica. Per a que les xarxes planta-pol·linitzador representin millor les implicacions funcionals, han d’incloure mesures dels efectes de les interaccions sobre les especies o de la magnitud real en que les especies depenen d’aquestes interaccions. La frequencia d’interaccio es considera una estimacio valida de la magnitud de l’efecte del pol·linitzador sobre l’exit reproductiu de la planta, pero no aporta cap informacio del seu signe. Per exemple, en plantes amb mecanismes de produccio de llavors que no depenen d’insectes (e.g. autogamia, anemogamia), les interaccions poden tenir efectes neutres sobre la reproduccio. En el capitol 3, per diferents plantes de dues comunitats d’estudi (costa i muntanya) es quantifica el seu grau de dependencia dels pol·linitzadors, comparant experimentalment la produccio de llavors amb i sense insectes. L’objectiu es determinar si les especies que son mes depenents dels pol·linitzadors son tambe les que estan mes connectades en les xarxes de visites florals, es a dir si tenen major centralitat, nombre i diversitat d’interaccions. Nomes en una de les dues comunitats estudiades es troba aquesta relacio, fet que suggereix que pot dependre del contexte comunitari. D’altra banda, hi ha interaccions que poden causar mes efectes negatius que positius sobre l’exit reproductiu de les plantes. Aixo pot passar quan els pol·linitzadors depositen pol·len conespecific en els estigmes, pero alhora tambe pol·len heterospecific. La transferencia interespecifica de pol·len es relativament comuna, perque sovint les especies de floracio simultania comparteixen pol·linitzadors, i pot tenir efectes perjudicials per les plantes (e.g. perdua de pol·len, obstruccio dels estigmes). En el capitol 4, s’estudien les transferencies de pol·len interespecifiques en tres comunitats andines al llarg d’un gradient altitudinal. Es construeixen xarxes dirigides representant la transferencia de pol·len des de les especies donants a les receptores i a cada interaccio de la xarxa s’hi associa un signe per representar l’efecte. Aquest signe s’obte de la relacio entre el pol·len conespecific i heteroespecific depositat sobre els estigmes. En totes les comunitats estudiades, les interaccions positives i neutres son predominants, particularment en la comunitat de major altitud. Aquesta troballa suggereix que la facilitacio entre plantes d’una comunitat pot augmentar quan les condicions pel servei de pol·linitzacio es tornen menys favorables.