Aigua regenerada: noves estratègies en la gestió de riscos microbiològics

L’aigua es un be escas i finit, i degut a factors com l’increment de la poblacio i el canvi climatic, les previsions indiquen que a mig termini un 40% de la poblacio viura amb un estes hidric significatiu. Aixo podria tenir efectes molt greus en el desenvolupament i en el benestar a les arees afectades. Es normal doncs, que els darrers anys hagi acrescut considerablement l’interes en l’obtencio de recursos hidrics alternatius i sostenibles com la regeneracio d’aigua i la reutilitzacio. Els avencos tecnologics per al tractament d’aigues estan fent possible l’obtencio d’aigua regenerada de qualitat que pot ser utilitzada per a restauracio ambiental, per al reg en general i per a usos urbans no potables. Tot i aixi, aquesta activitat podria suposar un perill per la presencia de patogens d’origen enteric (bacteris, virus i protozous) i tambe per la presencia de microcontaminants com productes farmaceutics, hormones o subproductes de desinfeccio. El RD 1620/2007 estableix el marc legal de la reutilitzacio, i es basa en E. coli com a indicador de qualitat microbiologica de l’aigua regenerada (AR). Tot i aixi, E. coli pot no ser suficient en relacio a la presencia de patogens virics o protozous. Un exemple es Cryptosporidium, que s’ha convertit en un patogen de referencia ja que ha causat nombrosos brots de criptosporidiosi d’origen hidric. L’us de microorganismes indicadors alternatius com bacteriofags (SOMCPH o FRNAPH) o espores de clostridis reductors del sulfit (SRC), pot ser molt util per a indicar la presencia o per modelar el comportament de patogens virics o de protozous. En aquesta tesi s’estudia d’una banda, la qualitat microbiologica de l’AR que produeixen cinc plantes de tractament, analitzant E. coli, indicadors alternatius, i Cryptosporidium com a patogen de referencia. Es fan assajos de QMRA lligats a Cryptosporidium en les EDARs estudiades, i finalment s’estudien les implicacions, d’un proces de reutilitzacio per a augmentar el cabal del riu Llobregat uns Km mes a munt del punt de captacio de la potabilitzadora. Els resultats d’aquesta part indiquen que la reutilitzacio per a potabilitzacio en l’escenari estudiat, no hauria de suposar cap risc per a la salut de les persones des de la perspectiva de les malalties infeccioses. S’observa que l’us d’un altre indicador, a part d’E. coli, significaria una millora en la gestio de l’AR ja que permetria fer un seguiment molt mes acurat tant de la qualitat de l’aigua com de l’eficiencia dels diferents tractaments. Es recomanable l’us de tractaments multibarrera durant la regeneracio per poder garantir una aigua segura, i en aquest sentit, la inclusio de llum UV es vital en la prevencio del risc associat a Cryptosporidium en AR. D’altra banda s’estudien processos fotocatalitics d’oxidacio avancada (POAs) com a processos de regeneracio en l’eliminacio de microorganismes d’efluents secundaris reals. D’una banda, amb l’us de lampades d’UV i de l’altra amb l’us de la radiacio solar com a font de llum UV. Per fer-ho es va analitzar la inactivacio de diferents indicadors (SOMCPH, FRNAPH, CB390PH i SRC) davant alguns POA: H2O2/UV, TiO2/UV i foto-Fenton. Els resultats indiquen que l’us de POA te un gran potencial com a tractaments terciaris en el futur, especialment si estan basats en la radiacio solar, ja que podrien ser una opcio ambientalment sostenible i alhora eficac en el tractament d’aigua. Tot i aixi, es necessari segui investigant la possible aplicacio d’aquestes tecnologies ja que encara hi ha certes limitacions que fan que de moment no es facin servir de manera mes estesa. Finalment, els resultats pel que fa a la inactivacio de microorganismes ratifiquen que l’us d’un altre indicador seria util per assegura la qualitat microbiologica de l’aigua.