Effect of Copper on the Toxicity and Genotoxicity of Cadmium in Duckweed (Lemna Minor L.)

Effect of Copper on the Toxicity and Genotoxicity of Cadmium in Duckweed (Lemna Minor L.) We investigated interactions between copper (in the concentrations of 2.5 μmol L-1 and 5 μmol L-1) and cadmium (5 μmol L-1) in common duckweed (Lemna minor L.) by exposing it to either metal or to their combinations for four or seven days. Their uptake increased with time, but it was lower in plants treated with combinations of metals than in plants treated with either metal given alone. In separate treatments, either metal increased malondialdehyde (MDA) level and catalase and peroxidase activity. Both induced DNA damage, but copper did it only after 7 days of treatment. On day 4, the combination of cadmium and 5 μmol L-1 copper additionally increased MDA as well as catalase and peroxidase activity. In contrast, on day 7, MDA dropped in plants treated with combinations of metals, and especially with 2.5 μmol L-1 copper plus cadmium. In these plants, catalase activity was higher than in copper treated plants. Peroxidase activity increased after treatment with cadmium and 2.5 μmol L-1 copper but decreased in plants treated with cadmium and 5 μmol L-1 copper. Compared to copper alone, combinations of metals enhanced DNA damage after 4 days of treatment but it dropped on day 7. In conclusion, either metal given alone was toxic/genotoxic and caused oxidative stress. On day 4 of combined treatment, the higher copper concentration was more toxic than either metal alone. In contrast, on day 7 of combined treatment, the lower copper concentration showed lower oxidative and DNA damage. These complex interactions can not be explained by simple antagonism and/or synergism. Further studies should go in that direction. Učinak bakra na toksičnost i genotoksičnost kadmija u vodenoj leći (Lemna minor L.) U svrhu istraživanja interakcija između bakra kao esencijalnog elementa te kadmija kao neesencijalnog i toksičnog metala, vodenu leću Lemna minor L. uzgajali smo na podlogama s kadmijem (5 μmol L-1) odnosno s bakrom (2,5 μmol L-1 i 5 μmol L-1) te s njihovim kombinacijama. Unos metala u biljke povećavao se s trajanjem pokusa, a kod kombinacije metala u biljkama je izmjerena niža količina kadmija nego u onima uzgajanima samo na kadmiju. U biljkama tretiranim pojedinačnim metalom došlo je do povećanja sadržaja malondialdehida (MDA) te aktivnosti katalaze i peroksidaze u odnosu na kontrolne biljke. Također, primijećeno je oštećenje DNA iako kod bakra tek sedmog dana tretmana. Količina MDA i aktivnost obaju enzima dodatno se povećala na tretmanu kombinacijom kadmija i bakra (5 μmol L-1) nakon četvrtog dana pokusa, dok se količina MDA smanjila nakon sedmog dana kod kombinacije kadmija i 2,5 μmol L-1 bakra. U tim biljkama primijećena je i veća aktivnost katalaze, dok je aktivnost peroksidaze porasla na tretmanu kadmijem i 2,5 μmol L-1 bakrom, ali se smanjila na tretmanu kadmijem i 5 μmol L-1 bakrom. Oštećenje DNA koje je bilo veće kod kombinacije metala nakon četvrtog dana, osobito u usporedbi sa samim bakrom, smanjilo se nakon sedmog dana pokusa. Iz ovih rezultata može se zaključiti da su oba metala u istraživanim koncentracijama toksična i genotoksična za vodenu leću i da uzrokuju oksidacijski stres. Kadmij u kombinaciji s bakrom više koncentracije bio je toksičniji od pojedinačnih metala nakon četvrtog dana pokusa, dok su u biljaka tretiranih kombinacijom kadmija i bakra niže koncentracije toksični učinci bili manji. Budući da su primijećene interakcije vrlo kompleksne i ne uključuju samo antagonizam odnosno sinergizam potrebna su daljnja istraživanja.