אנו מכירים כבר את השחקנים. הגבר, המאהב המקצוען, יפה תואר, משופם ובדרך-כלל אקדמאי – רופא, עורך-דין, ""מוהנדס"" (מהנדס), או עורך עתון. הצעיר, נחמד וחביב ולעומתו היריב מושחת עד ליסוד.

בדו""ח מבקר המדינה נטען כי תקופת כהונתו של בראל התאפיינה בסדרת כישלונות ניהוליים, אי-סדרים כספיים, מינוי מקורבים ומתן ""שוחד מסך"", כלומר - הענקת זמן מסך לפוליטיקאים הממונים עליו (ראו ערך ערוץ 33).

הפסיכיאטר הקנדי איאן סטיבנסון, שעסק בחקר גלגולי נשמות, הביע במחקריו דאגה לגבי השימוש בהיפנוזה לחשיפת גלגול נשמות של מטופלים, וטען כי כל ""האישיות הקודמות"" שעולות אצל מטופלים בעקבות שימוש בשיטה זו, הן לחלוטין פרי דמיונם של המטופלים. מחקריו של וייס בנושא עוררו ביקורת משום שלא נחשפו לביקורת עמיתים ונטען כי לא נערכו לפי סטנדרטים מדעיים.

ממצא נוסף הם חלקי צוואר, כתף וחלק תחתון של ידית אמפורה מיובאת. הסוג תואם אמפורות שיובאו מדרום ספרד ששימשו להעברת מוצרי דגים שונים במאות הראשונה והשנייה לספירה. על צוואר האמפורה, התנוססה כתובת בשתי שפות (יוונית ולטינית) ""גארום"" ו""של המלך"". קשה להגיד מה נכתב לאחר ""של המלך"" אבל אפשר להניח ששמו של הורדוס היה בהמשך כמו שהתגלה על בקבוקי יין במצדה. על הבקבוקים היו רושמים מי הלקוח לו מיועד המשלוח. אמפורה ממקור זר, כתובת בלטינית וחוסר מקומות ייצור גארום בישראל מחזקים את הטענה שהגארום ייובא. צורת האמפורה, החומרים ממנה עשויה והציפוי מזוהים עם סוג שמקורו בחופיה הדרומיים של ספרד אשר שימש לשינוע מוצרי דגים בסוף המאה הראשונה ותחילת השנייה לספירה.

סינג'יל (בערבית:سنجل, תעתיק מדויק: סנג'ל) הוא כפר ערבי-מוסלמי בשטחי הרשות הפלסטינית, הממוקם בהרי שומרון בין ההתנחלויות עפרה לשילה, סמוך לוואדי חרמיה, דרומית-מזרחית ליישוב מעלה לבונה. אוכלוסייתו 5,500 איש. הכפר נמצא באזור המוגדר כשטח B, כלומר בשליטה אזרחית פלסטינית ושליטה ביטחונית ישראלית.

הסכסוך הוכרע בסופו של דבר במשא ומתן שהתנהל לסירוגין בקהיר ובאיסטנבול, וב-1 באוקטובר 1906 חתמו הנציגים הטורקים והמצרים על הסכם לפיו חלק גדול של האזור שבין עקבה לרפיח עבר לידי מצרים ובמפרץ אילת התחיל קו הגבול בטאבה, והגיע אל הים התיכון על יד רפיח. הסדר זה צמצם את שטחה של ארץ ישראל שתחת השלטון העות'מאני בכמה אלפי קילומטרים מרובעים, אך אום רשרש נותרה בתחום ארץ ישראל.

היהודים שנותרו בסלובקיה, לאחר איחודה כחלק מצ'כוסלובקיה, בעת השלטון הקומוניסטי סבלו מגזרות אנטי-יהודיות וחלקם ניסו להגר מתוך הגוש הקומוניסטי.

לאור התקרבותו של מרשל יוסיפ ברוז טיטו למצרים התאפיינו יחסי ישראל יוגוסלביה בקרירות. גם במלטה הדמוקרטית מדיניות המפלגה השלטת של דום מינטוף התרחקות מהמערב וקרבה לערבים ובעיקר לוב של מועמר קדאפי. במדינות אלה תפקידו של אשכנזי הצטמצם והיה רק להלכה.

ממצאים אלו הובילו את אקרסטן ליצור מודל בשביל נשיכת ההריגה של הסמילודון, השונה מהותית מהשערת הדקירה – מודל נשיכת גזירה. במקרה זה, התהליך מתחיל כאשר הטורף פוער את לסתו לשיא רוחבה כנגד חלק קעור בגוף הטרף, כגון קפל העור בין הירך והבטן. מכיוון ששריר הצדע ושריר המלעס היו במצב שאינו מאפשר להם להפעיל כוח מספיק לחדירת הניבים העליונים, עשו זאת במקומם השרירים המשפילים את הראש, ובמיוחד השרירים המתחבר לאטלס ולזיז הפטמתי. במקביל, הלסת התחתונה נלחצה כנגד בשר הטרף ופעלה כעוגן. כאשר הלסת הגיעה לזווית קטנה מספיק, שריר הצדע ושריר המלעס הפעילו כוח מרבי וסייעו לתהליך. לבסוף, הציע אקרסטן שהטורף מושך את ראשו אחורנית, כך שהבשר יקרע ביתר קלות מגוף טרפו.