יובל נוטה לעסוק גם בהיסטוריה סובייקטיבית ובצד הנסתר של המאורעות ההיסטוריים הגדולים, וזאת גם כאשר המדובר בתקוות או בחששות שנמוגו. מקרה כזה אירע בעשור השלישי של המאה ה-ט""ו. היהודים הגיבו בשמחה גלויה על הרפורמה של יאן הוס ושל חסידיו, וראו בהם שותפים לאמונת הייחוד היהודית. כמו כן חשו היהודים סיפוק לנוכח הפילוג בעולם הנוצרי בין הקתולים להוסיטים. ואולם תקוות אלה התחלפו במהירות בחששות גדולים, זאת לאחר שיאן הוס הועלה על המוקד בקונסטנץ בשנת 1415 וצבאות הקיסר הרומי הקדוש התארגנו למסע צלב נגד המינות ההוסיטית. זכר מסע הצלב הראשון משנת 1096 היה עדיין חזק, והיהודים חששו שהלוחמים נגד המינים יזרזו להרוג קודם כל את היהודים. דאגות אלה עוררו גל שלם של תגובות, פוליטיות ואף ריטואליות. בסופו של דבר לא נפלה שערה מראשיהם של היהודים והחששות התבדו. יובל מפרסם ודן בכרוניקה עברית בת הזמן המתארת את ההתרחשויות, ועוקב אחר גלגוליה הספרותיים המאוחרים, גם לאחר שהתברר שהמדובר ב-non-event. היא התגלגלה לידיהם של מהגרים אשכנזים שהגיעו במחצית השנייה של המאה ה-ט""ו לאיטליה, ושימשה אותם כדי לפאר ולרומם את עברם האשכנזי.

במצבים של דה-קומפנסציה חריפה של אי-ספיקת לב, בראשי תיבות- ADHF, קיימת חשיבות לייצב את החולה המודינמית, להגדיר ולטפל בגורמים שהביאו להידרדרות עצמה ולהגדיר לאחר מכן טיפול אפקטיבי מחוץ לאשפוז עצמו אשר ימנע עד כמה שניתן התפתחות של המחלה וחזרת המצב החריף. קיימת חשיבות עיקרית למציאת הגורם שהביא להחרפת אי-ספיקת הלב- בין אם מדובר בזיהום, הפרעות קצב, חוסר שמירה על הגבלות דיאטה כגון הגבלת מלח/נוזלים, אנדוקרדיטיס זיהומי, אוטם לבבי או איסכמיה לבבית וכן שינויים הקשורים למצב הרוח ולסטרס. זיהוי גורמים אלו הוא קריטי לצורך הצלחת הטיפול.

רוב רכבות הנוסעים במצרים, בקווים הבינעירוניים, יוצאות משתי תחנות גדולות: תחנת רעמסס בקהיר ותחנת אל-מיסר באלכסנדריה. תחנות רכבת גדולות נוספות נמצאות בערים: אסואן, לוקסור, אל-מיניא (المنيا), גיזה, סואץ, איסמעיליה, מנסורה, דמיאט, פורט סעיד ומרסא מטרוח.

69 אחוזים מתושבי שוהם מגדירים עצמם כחילונים ואילו 31 אחוזים מגדירים עצמם כדתיים או מסורתיים[דרוש מקור]. התפלגות האוכלוסייה מלמדת על יישוב צעיר: 42 אחוזים הם בגילאי 0 עד 17, ו-2.5 אחוזים הם מבוגרים מעל גיל 65.

מחפירות שנערכו במצדה בין השנים 65-63 של המאה ה-20 על ידי משלחתו של יגאל ידין, סווגו שני ממצאים. עצמות דגים וממצאי שאריות חלקי דגים בתחתית שברי קנקנים.

בשנים 1943–1944 הייתה הפוגה במשלוח יהודים מסלובקיה למחנות ההשמדה. היהודים אשר עדיין בסלובקיה רוכזו בשלושה מחנות עבודה (סרד, ויהנה ונובאקי) בהם נהנו מחירות יחסית. במחנות אלה קיימו היהודים חיי קהילה ועבודה פוריים, פעלו בהם כ-130 בתי מלאכה אשר ייצרו מגוון מוצרי טקסטיל, צעצועים, רהיטים ומוצרים כימיים. אולם בלחץ שגריר הרייך בסלובקיה, הנס לודין, על נשיא סלובקיה, הובטח לגרמניה כי במסגרת ""פתרון בעיית היהודים"" יועברו אף יהודים אלה למחנות ריכוז בפולין עד חודש אפריל 1944. גורמים שונים ובהם המרד הסלובקי עיכבו את הוצאות התוכנית לפועל. אולם עם דיכוי המרד רוכזו היהודים הנותרים במחנה סרד ומשם חודשו המשלוחים. בין חודש אוקטובר 1944 ועד חודש מרץ 1945 נשלחו ממחנה סרד 13,500 יהודים. חמשת המשלוחים הראשונים יצאו לאושוויץ ויתרתם יצאו לראוונסבריק, ברגן-בלזן, זקסנהאוזן ומשלוחים אחרונים לטרזיינשטט.

ביסקוטי (באיטלקית: Biscotti מלטינית: bis coctus - ""נאפה פעמיים"", ובצורת יחיד באיטלקית: ביסקוטו - biscotto), הידועות גם בשם קנטוצ'יני, הן סוג של עוגיות איטלקיות המכילות אגוזים. מקורן של העוגיות בעיר פראטו שבטוסקנה.