Novament va exposar la seva obra a les galeries de l'Obra Social i Cultural de Caixa d'Estalvis d'Astúries en els anys 1978 i 1983, així com en altres sales d'exposicions com la del Ministeri de Cultura d'Ourense (els anys 1980, 1981, 1982, 1983 i 1986); a Niort (França) a 1984; a Lleó (1992) i al Museu Antón de Candás a 1999.

Durant el període de govern d'Enric IV es produí un fort desenvolupament econòmic, alhora que una forta presència dels gascons a la cort de París: Adrià de Montluc fou nomenat lloctinent al País de Foix i conseller particular del rei; Antòni de Roquelaure, lloctinent reial a la Guiana, i els Montmorency-Damville, governadors del Llenguadoc. I pel que fa a l'economia, des del 1600 fou introduïda la vinya al Llenguadoc i a Besiers, de manera que a poc a poc substituí al blat en les exportacions del país, i des del 1636 s'introduiria també el conreu del mill a tot Aquitània, important com a farratge. Per augmentar les terres de conreu, el 1642-1649 l'enginyer Van Ens va dessecar les marismes d'Arle i Tarascó (Provença), de manera que aquestes terres esdevingueren útils per al conreu. Més tard, el 1680, Grizot portaria d'Anglaterra el primer teler a Nimes, bressol d'una futura indústria tèxtil, alhora que el 1681 s'inauguraria el Canal de les Dues Mars.

La Comunitat General de Regants dels Canals d’Urgell, l’Ajuntament de Mollerussa, el Consell Comarcal del Pla d’Urgell i el Departament d’Agricultura Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural de la Generalitat, van constituir el 2002 el Consorci del Museu de l’Aigua dels Canals d’Urgell. Una entitat que té com a finalitat conservar i difondre tot el patrimoni dels Canals d’Urgell.

Dels 348 habitatges en un 37,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,1% hi vivien parelles casades, en un 7,5% dones solteres, i en un 28,4% no eren unitats familiars. En el 26,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.

La renda mediana per habitatge era de 49.000 $ i la renda mediana per família de 58.077 $. Els homes tenien una renda mediana de 47.222 $ mentre que les dones 26.429 $. La renda per capita de la població era de 18.945 $. Entorn del 8,3% de les famílies i el 9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

El primer escrit on es fa al·lusió al Rei de Patones és de 1653, quan es va entrevistar amb el Cardenal Moscoso per a sol·licitar la construcció de l'ermita. Al llarg del segle XVIII, la llegenda del Rei de Patones és donada per certa en nombrosos llibres, un dels més coneguts és el ""Viaje de España"" d'Antonio Ponz.

En general, el Llenguadoc donà suport als borgonyons contra el rei de França, però el 1420 decidieren canviar l'aliança i donaren suport a Carles VII de França. En agraïment, aquest els concedí uns Estats Generals amb separació els de Llengua d'Oc dels de Llengua d'Oïl. El 1444 aquest parlament s'instal·là a Tolosa, però redactava les actes en francès, i el 1478 s'instal·laria definitivament a Montpeller.