אליקום צונזר (צונזער; 1835–1913), יליד וילנה, נחשב לגדול הבדחנים של המאה התשע עשרה וראשית המאה העשרים, והוא מאפיין את דמות הבדחן במיטבה. צונזר חיבר עשרות שירים בחרוזים והתאים להם לחנים משלו, שהיה מאלתר לפי טעם הקהל ודרישתו. בעת שמשוררי ההשכלה הראשונים שקדו על שירה עברית שקולה, מנויה וחרוזה, שורר אליקום צונזר את שיריו בלשון יידיש עממית. שלושה דורות של יהודים שרו את שיריו, פיזמו את פזמוניו והתענגו על הלחנים שלו.

שמונה הנבחרות המעפילות התמודדו ברבע הגמר במתכונת בית-חוץ על הזכות להגיע לספרד לשלב חצי הגמר. כמו כן, הטורניר שימש גם כמוקדמות אולימפיאדת אטלנטה (1996), ונקבע כי חמש הנבחרות הטובות ביותר יעפילו לאולימפיאדה.

השיחות בין המשתמשים הרשומים בג'אג'ה ניתנים חינם בחיבור בין מספרי טלפון קוויים ומספרי טלפון סלולריים בארצות הברית, קנדה, סין, סינגפור, הונג קונג, תאילנד וכמו כן גם מספרי טלפון קווים ברוב המדינות האירופאיות וגם ארגנטינה, אוסטרליה, ישראל, יפן, מלזיה, מקסיקו סיטי, ניו זילנד, ונצואלה וזמביה.

שאלונים רבים עוסקים בחקירת ייעול פרסומות, הבעיה האתית עם קיום מחקר מסוג זה הוא שהמשתתף בו מספק מידע שעשוי להביא לו נזק – לגרום לו לקנות מוצרים שהוא לא צריך.

ברנס כיהן כשגריר ארצות הברית לירדן בין השנים 1998–2001, וכן כעוזר מזכיר המדינה לענייני המזרח הקרוב בין השנים 2001 - 2005. כמו כן, כיהן בשורה של תפקידים אחרים במחלקת המדינה, מאז נכנס לשרות החוץ ב-1982, ובהם, מנכ""ל מחלקת המדינה ועוזר מיוחד למזכיר המדינה; יועץ מיניסטריאלי בשגרירות ארצות הברית במוסקבה; סגן מנהל וממלא מקום המנהל הראשי לצוות תכנון המדיניות של מחלקת המדינה; שימש כעוזר מיוחד לנשיא ומנהל ראשי לענייני המזרח הקרוב ודרום אסיה בצוות המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית.

באותה התקופה היו העלפים רבים וחזקים מאוד ומקומות ישובם ומצודותיהם הקיפו את ארצו של שר האופל ומנעו ממשרתיו את השלטון והמעבר בארצות הרחבות שמעבר להם. מפעם לפעם ניסה מורגות לשלוח צבאות אורקים ומפלצות על הצרים עליו, בניסיון לשבור את המצור, אך ללא הועיל.

בַּדְחָן הוא כינוי ושם תואר למי ששימשו כמנחים היתוליים בטקסים יהודיים, חגים וימי מועד אחרים. הבדחנים הראשונים נזכרו כבר בסוף ימי הביניים, במאה השלוש עשרה והארבע עשרה. דמות הבדחן התפתחה בהשפעת דמות הליצן (או ליצן חצר) האירופית, כמקבילה יהודית לה. הבדחנים היו מעין אמנים נודדים, שהיו נוסעים מעיירה לעיירה ומכפר לכפר, מקהילים את הקהל ומשעשעים אותו בדברי בדיחה, בחרוזים ובשירים, הטפות מוסר היתוליות ועוד.

החרסים נמצאו בלוקוסים שונים ברחבי מצדה. הכלי שהכיל גארום, נמצא לא רחוק מהיכן שנמצאו חלקי האמפורה המתוארכת לשנה 19 ואמפורה נוספת תפוחים לפי הכתובת עלייה, שתייהן משויכות לתקופת הורדוס. חרס נוסף שכנראה הכיל רוטב דגים, נמצא בבניין IX שהוא מבנה הרודיאני. ככל הנראה, ניתן לשייך את החרסים לשנים 14 - 27 לפנה""ס. לפי כתובות שונות על חרסים ממצדה, ניתן להסיק שהיה ייבוא של יין משובח, תפוחים ומותרות אחרים מהאימפריה הרומית והורדוס הוא היחיד שיכל להרשות זאת.

המבנה נהרס לבסוף באוגוסט 1999, לאחר שבוע של ניסיונות. שלושת ניסיונות ההריסה הראשונים - שהסתמכו כל אחד על הפעלת מטען חומר נפץ בודד - נכשלו, והמבנה רק נטה על צידו. מבוכה רבה נגרמה לממשלתו של קוסטוב. המבנה נהרס לבסוף ב-21 באוגוסט לאחר הפעלת שרשרת של מטעני חומר נפץ קטנים יותר וציוד מכני כבד.