Karosa B 40 je model autobusového přívěsu, který byl vyráběn v 50. a 60. letech 20. století nejprve národním podnikem Karosa Vysoké Mýto a následně Letňanskými strojírnami v Praze.

Vozidlo bylo vyvinuto jako náhrada za transportér BTR-152 a v průběhu 60. let bylo průběžně vylepšováno, přičemž jeho výroba kulminovala verzí BTR-60PT. Pak se přešlo na výrobu podobného vozidla BTR-70 (8x8). BTR-60 patřilo mezi nejdůležitější vozidla sovětské armády. Bylo také vyváženo do dalších zemí například Východního Německa, Bulharska, Rumunska či Jugoslávie. Ve všech svých verzích bylo dodáno do více než 30 zemí celého světa. Československo s Polskem vyvinuli vlastní verzi osmikolové obrněného vozidla pod označením OT-64 SKOT. BTR-60 přesto bylo v ČSSR v několika kusech a to pouze jako součást sovětských zbraňových celků, jako například velitelské stanoviště BTR 60 - PU-12, které bylo součástí protiletadlového kompletu. BTR-60 používala i sovětská námořní pěchota jako standardní obrněné vozidlo. Ve válce v Afghánistánu bylo používáno k ochraně konvojů a také zasahovalo proti Američanům při jejich invazi na Grenadu.

Byl žákem matematika Miroslava Katětova. Od roku 1986 až do své smrti učil na Matematicko-fyzikální fakultě Univerzity Karlovy, jakožto člen Katedry aplikované matematiky. V roce 2000 se zde stal profesorem. Byl rovněž profesorem na Eidgenössische Technische Hochschule Zürich. V roce 1996 získal cenu Evropské matematické společnosti. Byl členem Učené společnosti České republiky a Academie Europaea. Byl signatářem výzvy The Cost of Knowledge, která protestovala proti byznysovým praktikám v odborných časopisech a vyzývala k otevřenému přístupu k vědeckým informacím.

V Adairsville potkal vlak směřující na jih s lokomotivou Texas. Její strojvůdce, Peter J. Bracken, ještě po letech s hrůzou vzpomínal na riskantní jízdu tendrem napřed Nedaleko od Chattanoogy nalezli opuštěného Generala s dohasínajícím ohněm, únosci se mezitím rozprchli do okolních lesů. Generala zapřáhli, v Adairsville dobrali odpojený vlak a dorazili do Atlanty. Únosci byli všichni zajati a někteří z nich, včetně Andrewse, oběšeni.

Původní dřevěná věž byla nahrazena zděnou, kterou tvořila ji 19 m vysoká kamenná věž z kyklopského zdiva zakončená prosklenou dřevěnou vyhlídkovou nástavbou, jejíž vrchol dosahoval ještě o dalších 6 metrů výše. Projekt vypracoval Vratislav Pasovský, financemi se podílel hrabě Stadion společně s Klubem českých turistů, domažlickou spořitelnou, městem Domažlice a mnoha dalšími. Základní kámen této rozhledny byl položen 23. května 1904 a dne 16. července 1905 byla rozhledna slavnostně otevřena. Toho se však již Dr. Vilém Kurz nedožil. Na památku této vůdčí osobnosti počátků činnosti Klubu českých turistů a jednoho z iniciátorů stavby věže dostává rozhledna jméno Kurzova. Na památku dr. Viléma Kurze byla na rozhlednu umístěna jeho pamětní deska. V blízkosti rozhledny byly postaveny dvě turistické chaty, jedna z nich nesla jméno druhého z iniciátorů stavby rozhledny Vratislava Pasovského.