El lloc, juntament amb l'església i la casa, era conegut fins a l'època moderna amb el nom de Gamissans. Al segle X és documentat com un dels límits d'un important alou que fou cedit al Monestir de Santa Maria de Ripoll, i l'Església de Sant Andreu de Gamissans surt en el llistat de parròquies del bisbat d'Urgell de l'any 1312-1314. Del molí no es conserva cap notícia documental però per les restes trobades cal pensar que és una construcció de finals del segle XIII o més probablement del segle XIV.

La seva forma és semicircular, té una longitud d'uns 800 m i una amplària mitjana de 15 m. L'entorn és pràcticament verge i una perillositat mitjana. El jaç està format per palets i molt poques zones de sorres gruixudes. L'ocupació i urbanització són escasses.

El 2007 hi havia 212 habitatges, 140 eren l'habitatge principal de la família, 62 eren segones residències i 10 estaven desocupats. 206 eren cases i 1 era un apartament. Dels 140 habitatges principals, 112 estaven ocupats pels seus propietaris, 23 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 5 estaven cedits a títol gratuït; 4 tenien una cambra, 8 en tenien dues, 25 en tenien tres, 44 en tenien quatre i 59 en tenien cinc o més. 87 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 65 habitatges hi havia un automòbil i a 64 n'hi havia dos o més.

Es considera que el primer tatuador profesional va ser C.H.Fellows, però el 1870 Martin Hildebrandt obrí el primer estudi de tatuatges a Nova York. El 1891 s'inventà la primera màquina de tatuar, patentada per Samuel O'Reilly, que s'inspirà en els invents de Thomas Edison. Al voltant de 1900 ja existien estudis de tatuatges a totes les ciutats importants dels Estats Units.

A causa del seu temperament agressiu, necessita un aquari de 200 litres d'aigua com a mínim de capacitat (molt més si s'hi manté més d'un mascle i dues femelles). L'aquari ha d'estar decorat amb moltes roques per tractar d'imitar el seu hàbitat i no cal que tingui plantes, ja que se les menjarà o les destruirà per establir el seu territori. Com a curiositat, la llum blava intensifica l'espectacular color de les femelles i de les cries. Hi ha perill d'hibridació si comparteix l'aquari amb Maylandia barlowi o Maylandia estherae.

Segons l'article I.c de l'original de 1956 dels Estatuts del Priorat de Sió, l'associació va adoptar aquest nom d'una muntanya propera a la ciutat francesa d'Annemasse, cridada Sió. L'objectiu d'aquesta lògia iniciàtica era un moviment avantguardista dedicat a la restauració de la noblesa i la monarquia a França, mitjançant els drets de reialesa de Pierre Plantard.