У трећој деценији своје владавине, потакнута Абрахамом Менделом Тхебеном, својим „дворским Јеврејем“ којег је вољела и радо слушала, Марија Терезија је издала едикте којим је осигурала неку врсту заштите Јеврејима. Забранила је присилно покрштавање јеврејске деце 1762. године. Следеће године је забранила католичком клеру изнуђивање новца од Јевреја, а 1764. године је наредила пуштање Јевреја који су били затворени због оптужби да су убили хришћанског дечака и његову крв користили у својим ритуалима. Без обзира на свој изражени антисемитизам, Марија Терезија је подржавала индустријску и трговачку активност Јевреја у својим државама.

Босенбах се налази у савезној држави Рајна-Палатинат у округу Кузел. Општина се налази на надморској висини од 252 метра. Површина општине износи 8,2 km². У самом мјесту је, према процјени из 2010. године, живјело 806 становника. Просјечна густина становништва износи 99 становника/km².

На почетку Балканских ратова постојало је 110 бугарских (ВМРО), 108 грчких, 30 српских и 5 влашких одреда. Они су подржавали своје стране у турској позадини у Првом балканском рату.

Након Минхенског споразума 1938. године, Едвард Бенеш поднео је оставку на месту председника, а наследио га је Хаха 30. новембра. Увече 14. марта 1939. године, Адолф Хитлер је позвао Хаху у посету и у 1:30 часова му објавио да у овом тренутку немачке снаге врше инвазију на Чехословачку. Понудио му је две опције: прву, у којој ће немачка присутност у земљи бити у разумним границама, те одређен степен аутономије за Чехословачку, или у случају отпора, који ће да буде сломљен без милости. Хаха је претрпео срчани удар око 4 часа ујутро, јер му је Херман Геринг запретио бомбардовањем Прага, и напослетку признао капитулацију.</ref>

Млазни мотори, често су конструктивно модификовани за апликације изван ваздухопловства, као индустријске гасне турбине. Они се користе у производњи електричне енергије, погон пумпи за уље и у друге, сличне сврхе. Многи од ових мотора су изведени из старијих војних турбомлазних мотора, као што су Прат енд Витнеј J57 и J75.

Од 1929. до 1932. председник четничког удружења био је Илија Трифуновић-Бирчанин, а 1934. председник удружења је постао Коста Пећанац. Пећанац је тежио ширењу организације, али се примању новог чланства одупирали четнички ветерани, јер су нови чланови у четничка удружења укључивали из користољубља. Стога су Трифуновић-Бирчанин и други четнички ветерани основали супарничко Удружење старих четника, које никада није постало озбиљан ривал удружењу из којег је потицало. Насупрот томе, удружење које је водио Пећанац ширило се на велико: 1938. имало је према годишњем извештају више од хиљаду одбора по целој земљи са око петсто хиљада чланова, од људи из српског малограђанства и сељаштва. Удружење никада није укључивала већи број интелектуалаца, и деломично захваљујући томе никад није било у стању развити сопствени политички привлачан програм.