Udover håndværkerkolonier kom der kolonier af udenlandske købmænd, på samme måde som milaneserne, der samlede sig i en gyde ved Rialto. Fra 1300-tallet møder man toscanerne, som frem for alt var aktive i klædehandelen, og som spillede en stor rolle indenfor bankvæsenet, ikke mindst florentinerne. Fra Syditalien kom der apuliere, og hertil kom slaver, grækere og franskmænd, om end i beskedent antal. Fra omkring 1250 kom der også folk fra det tysk-romerske rige, såsom tyskere, ungarere eller bøhmere, som over en kamp blev kaldt tyskere – ""Tedeschi"", og som blev indkvarteret i det tyske handelshus (Fondaco dei Tedeschi). Visdomini del Fondaco overvågede beboernes aktiviteter, mæglere formidlede handelen, men overvågede den også. Til sidst bosatte en gruppe indvandrere, jøderne, sig fortrinsvis i Mestre. Der arbejdede de f.eks. med pengeudlån og tilbød – til ærgrelse for de indfødte ågerkarle – betydeligt billigere lån. Først efter etableringen af ghettoen i Venedig i 1516 boede hovedparten af dem i et afgrænset kvarter.

Guld og sølv var de eneste ubetinget anerkendte bytteobjekter, men i højmiddelalderen steg behovet for normerede og kontrollerede nominaler, f.eks. så man nemt kunne udbetale løn ved byggerier. Venedig begyndte dog først i 1100-tallet af præge egne mønter.: Grossoen med sit sølvindhold på ca. 2,1 g blev anvendt ved større køb. Hertil kom Soldo og Lira som rene regneenheder – ikke som mønter. I den forbindelse udgjorde en Soldo di Grossi 20 og en Libra di Grossi 240 denarer.

Meddelelsen om den tyske hærs fremrykning i marts 1918 overbeviste estiske nationalister om, at Estland snart ville blive besat af tyske tropper. Samtidig var bolsjevikerne, der midlertidigt havde haft magten i landet, rede til at flygte. Derved opstod der et kortvarigt magttomrum eller interregnum, og det var netop i dette korte tidsrum, at man besluttede at udråbe den selvstændige estiske republik.

Elvere, som danner tilfældige forhold med partnere af hvert køn, kaldes elskere, og det er meget almindeligt for en elver at have flere elskere ad gangen. Selvom det ikke er et ægteskab, kan elskere være meget tætte, og tabet af en elsker kan føles meget traumatisk.

Han viste hurtigt sin gode vilje til samarbejde med tyskerne, men han blev af nogle regeringsmedlemmer efterhånden fundet for samarbejdsvillig, mens Pétain fandt ham for populær og derfor fyrede ham. Efter et attentat mod Laval blev han dog snart taget til nåde igen, denne gang som premierminister. Han blev opfattet som skurken i de tiltagende antijødiske aktiviteter.

Hun blev uddannet fra filmskolen i 2003, hvor hun var medforfatter på de to afgangsfilm ""Frunk"" og ""Han, hun, den, det"". Siden da har Maya Ilsøe været forfatter eller medforfatter på en række spillefilmsprojekter. Hun er idéophavsmand og hovedforfatter på DR's julekalender 2009, Pagten, produceret af DR Fiktion (det tidl. DR Drama).