Mitjançant el testament, podem saber que era una dona culta, que sabia llegir i escriure. La seva guia són les Sagrades Escriptures, amb les quals pensa i dicta testament, que signa amb la seva pròpia mà. El testament és escrit en llatí, amb un vocabulari culte, concís, influït pel català. S'ha de destacar el llenguatge simbòlic i ple de sentiment del text. Arsenda suggereix, demana, suplica que es faci la seva voluntat amb unes frases en què es nota que, malgrat que tenia poder social, en ser dona no podia manar ni ordenar al marit que es fes la seva voluntat. Darrere d'aquest text, mostra una gran personalitat i les seves paraules han captivat els historiadors.

Quan tenia onze anys, es va traslladar a viure amb la seva família a la província d'Almeria. Allà, després de les seves primeres actuacions de cant al barri de Roquetas de Mar, va ser coneguda aleshores amb el nom de “La Niña del Puerto”.

Humbert Humbert (James Mason), un professor de literatura francesa de mitjana edat, decideix passar un estiu a Ramsdale, New Hampshire, abans de tornar a la feina. Mentre busca una habitació per llogar, arriba a casa de Charlotte Haze (Shelley Winters). Tot i que al principi no li convenç llogar-hi l'habitació, quan Charlotte es disposa a ensenyar-li el jardí descobreix la presència de la filla d'aquesta, Lolita, una adolescent encisadora de 14 anys (Sue Layon) de la qual s'enamora esbojarradament, i decideix llogar l'habitació per estar prop d'ella.

Són en principi ben acollits a Tòquio, però la seva presència esdevé una molèstia en la vida diària dels seus fills. El seu fill gran, Koichi (So Yamamura) és pediatre, casat amb Fumiko (Kuniko Miyake); tenen dos nois. La seva filla gran, Shige (Haruko Sugimura) té un saló de perruqueria. Imaginaven els seus fills amb un estatus social més important. Els fills s'estimarien més passar més temps amb ells, però tenen el seu treball i els seus propis fills, i els tenen una mica abandonats. Només Noriko (Setsuko Hara), la seva nora, vídua de Shoji mort a la guerra, fa verdaders esforços per consagrar-li temps, i els porta així a fer una visita guiada en bus al voltant de Tòquio.

Els historiadors, després d'haver analitzat tot el relacionat al Priorat de Sió, indiquen que l'antiguitat i els escrits sobre aquest no són verídics, arribant a la següent conclusió sobre la història del Priorat de Sió:

El nom de Languedoc apareix a finals del segle XIII a les actes de les administracions reials franceses per designar les regions Partes Occitaniae Linguae obtingudes pel Tractat de Meaux del 1229 i el comtat de Tolosa incorporat a França el 1271 a la mort d'Alfons de Poitiers, gendre de Ramon VII de Tolosa. El Llenguadoc es repartia en tres senescalies: Carcassona, Tolosa i Beucàire, i incloïa el territori comprès entre el Roine i la Garona Tolosana, amb el Velai, fins a Catalunya. Més tard, es crearen noves senescalies: Roergue, Alvèrnia, Carcin i Albigès.

Per a una porció d'un aliment, un CG superior a 20 es considera alta, una CG d'11 a 19 es considera mitjana, i una CG de 10 o menys es considera baixa.