Per mantenir el seu engany, Pierre Plantard va argumentar el 1989 que el Priorat de Sió en realitat havia estat fundat en 1681 en Rennes-li-Château; però en aquesta ocasió no va poder conservar la seva reputació i els seus projectes. Posteriorment, al setembre de 1993, va argumentar que Roger-Patrice Pelat havia estat una vegada el Gran Maestre del Priorat de Sió. Pelat era un amic del llavors president de França François Mitterrand i va anar el centre d'un escàndol que va implicar al primer ministre francès Pierre Bérégovoy. Un tribunal francès va ordenar registrar la casa de Plantard, requisant molts documents, entre ells alguna proclamació de Plantard com a rei legítim de França. Conforme al jurament, Plantard va admetre que havia ideat tot, inclusivament la participació de Pelat en el Priorat de Sió. Van ordenar a Plantard que desistís de totes les activitats relacionades amb la promoció del Priorat de Sió i va viure en l'anonimat fins a la seva mort el 3 de febrer de 2000, a París.

Dels 3.048 habitatges en un 26,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,8% hi vivien parelles casades, en un 9,3% dones solteres, i en un 39,8% no eren unitats familiars. En el 30,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.

Contractats pel segell discogràfic berlinès, ""Records de la màquina"", van llançar el seu primer enregistrament en 1991: Ich bin du. La cançó ràpidament es va convertir en un clàssic als electro-clubs alemanys. Encara més reeixit va ser Der neue Gott, el seu segon senzill, per al qual la revista Zillo el 1992 les va atorgar el títol de Newcomer of the Year (debutant de l'any).

És una planta robusta enfiladissa que prové dels Alps i que suporta una temperatura fins a -20°. S'arrapa a gairebé qualsevol substrat: troncs d'arbres, roques, molses… Les flors simples de color blau clar o fosc en forma de campana floreixen a la primavera als rams de l'any passat.

Però aquestes mesures xocaren amb les ànsies particularistes del consolat de Marsella. D'antuvi la noblesa provençal, dirigida per Cristina Daguerre, comtessa de Saut, el 1589 cridà Carles Manuel I de Savoia, qui fou nomenat comte de Provença en nom de la Lliga Catòlica amb el suport del Parlament d'Ais per oposar-se a Enric IV de França, protestant. Tanmateix, el 1590 Enric IV es convertí al catolicisme, i el moviment s'esvaí. Així i tot, el 1591 es produí la secessió del Consolat de Marsella, que es proclamà República, recolzada per Espanya, i dirigida pel proclamat dictador Carles Calsaulx, cap de la Lliga Catòlica, qui ordenà instal·lar una impremta oficial i féu venir Mascaron d'Avinyó. D'aquesta manera s'editarien alguns clàssics provençals. El Consolat marsellès resistí fins a l'assassinat de Calssaux el 1596. Quan es van rendir, Enric IV va suprimir el consolat i la ciutat de Marsella fou ocupada pel governador francès Guillaume du Vair.