הפסיכדליה הבריטית הייתה ברובה יותר מחתרתית, ניסיונית וסוריאליסטית מהמקבילה האמריקאית, והמוזיקאים באו מרקע של מוזיקה קלאסית וג'אז, דבר שהעניק יתרון אמנותי בולט לעין על פני עמיתיהם האמריקאים. הפסיכדליה האמריקאית התאפיינה בשירים יותר מסחריים (מבנה שיר סטנדרטי ושירים קצרים ומתומצתים), והסתמכה יותר על סינגלים מאשר אלבומים שלמים. רבות מלהקות הפלישה הבריטית שינו כיוון, נחשפו לתאוריות בודהיסטיות, החלו להתעסק בנושאי כתיבה מתוחכמים ומעמיקים יותר ולבשו בגדים מצועצעים ומוגזמים כמו באלבום ""מועדון הלבבות הבודדים של סמל פפר"". יש לציין כי להקות רבות מעולם לא זכו להוציא את יצירותיהן לאור על גבי אלבום, אלא רק הופיעו בהופעות חיות.

מרד ההוּטוּ הוכרע תוך ימים ספורים בראשית מאי. מרגע שהוכרע המרד החלה ההשמדה המאורגנת של האזרחים בני ההוטו בבורונדי. תחילה הורו למפקדי הצבא והמשטרה להרוג את כל הפקודים שלהם בני הוטו, ו-750 חיילים וכ-300 שוטרים נרצחו. הבאים ברשימה היו המורים והתלמידים בבתי הספר התיכוניים והמקצועיים. משאיות ורכבים צבאיים הגיעו לבתי הספר וחיילים ציוו על תלמידים ומורים בני ההוטו לעלות למשאיות, שהובילו אותם לבורות הריגה, לבתי כלא ולמתקנים צבאיים בהם הוצאו להורג. חברי תנועת הנוער (JRR) השתתפו גם הם בהוצאות להורג ובמעשי הטבח ושימשו ככוח איכותי לזיהוי הקורבנות. גם לבתי הספר היסודיים הגיעו חיילים, תחילה אספו את המורים בלבד ולאחר מכן גם את התלמידים. בחודש יוני דווח כי לא נותרו מורים בני הוטו בבתי הספר התיכוניים ובבתי הספר היסודיים נותרו רק 45% מהם. אלפי תלמידים נחטפו מבתי הספר התיכוניים ומהאוניברסיטאות והוצאו להורג. בעיר בוג'ומבורה לבדה, 4,000 תלמידים הועלו על משאיות והובלו לבורות הריגה. אלפי עובדי מדינה וכמרים בני הוּטוּ הוצאו להורג. ברדיו הממלכתי שודרה תעמולה מוסווית הקוראת להרג הוטו, ""לצוד את הפיתון שבדשא"". במקרים רבים הגיעו החיילים עם רשימות קורבנות שהוכנו מראש. בני טוּטסִי מתונים נרצחו גם הם. עד סוף אוגוסט דווח כי יותר מ-200,000 נרצחו ומאות אלפים נמלטו למדינות שכנות, וכי לא נותרו בבורונדי בני הוּטוּ מלומדים.

למרצ'נט היה ילד אחד מנישואייה ההרסניים למחזאי והתסריטאי הרולד פינטר שהסתיימו בגירושין מתוקשרים, לאחר שפינטר החל לנהל רומן עם הסופרת אנטוניה פרייזר. לאחר הגירושין שקעה בדיכאון עמוק ונפלה לאלכוהוליזם ממנו מתה בגיל 53 בשנת 1982.

יוסף בראל נולד ב-1941 במצרים. סיים תואר ראשון ברוקחות ובכימיה מאוניברסיטת קהיר. בישראל השתלב כקריין ועורך תוכניות בקול ישראל בערבית ואחר כך עבר לטלוויזיה הישראלית בערבית, שם ניהל את חטיבת החדשות. לאחר מכן נבחר לתפקיד מנהל הטלוויזיה בערבית. בשנת 1985 זכתה הטלוויזיה בערבית בניהולו בפרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה. בהמשך מונה בראל למנהל הטלוויזיה. בשנת 1993 פרש מתפקיד מנהל הטלוויזיה ויצא לפנסיה. אולם בשנת 1995 נקרא לעמוד בראש צוות שיהפוך את ערוץ הכנסת- ""ערוץ 33"" לערוץ לווייני שישדר לתושבי המזרח התיכון ויציג להם את מדינת ישראל ""כמות שהיא"". בשנת 2001 מונה באופן זמני למנכ""ל רשות השידור ובמאי 2002 מונה למנכ""ל קבוע.