Родителите му са потомци на немски емигранти. Като дете живее в Бруклин, завършва гимназия, записва Сити Колидж, но само за 2 месеца. Работи на различни места и с различни професии – като библиотекар, шофьор на такси и др. През 1917 г. среща първата си жена. Втората му женитба е с жена, която го поддържа в творческата му кариера. Тя спестява пари, които му позволяват да пътува из Европа. От 1930 до 1931 г. живее в Париж като европейски редактор на списание „Феникс“. Именно там издава „Тропика на рака“, благодарение на който става известен. През 1939 г. отива в Гърция, но поради наближаващата война се завръща в Щатите. Установява се в Калифорния – в Биг Сур. Там става водещ деец в артистична колония и се жени още 2 пъти.

В края на 80-те започва да пише за деца, първоначално книжки-пъзели и книжки с рисунки. Става известен със забавната научно-популярна детска поредица „Жестоката математика“, чиято първа книжка е публикувана през 1997 г.

Според наложилата се в края на 19 и началото на 20 век в българската историография хипотеза, подкрепяна от авторитети като Васил Златарски, Петър Мутафчиев, Стивън Рънсиман и Кристиан Жерар българите са от групата на хунските племена, появили се на река Урал през първата половина на 2 век, които от времето на Гостун/Органа до хан Кубрат обособяват свой племенен съюз и така българите се еманципират от хуно-аварите и другите племена наследили бившия полиетнически хунски съюз. Всъщност тезата е стеснен по-конкретен вариант на общата туранско-огурската теория за най-източната част на Европа в по-късна епоха.

Произходът на прабългарите е проблем, все още предизвикващ дискусии. По своята езикова принадлежност прабългарите биват причислявани от преобладаващия брой съвременни учени към тюрко-алтайските народи. Предполага се, че прабългарският етнос се е формирал в Централна Азия (Източен Казахстан) между Каспийско море и планината Имеон (Памир, Тяншан и Хиндукуш). Други възможни райони са Алтай, или Западен Сибир, Таримската котловина, Западна Монголия, Южен Сибир и горното течение на Иртиш. От края на 16 век насам са предлагани различни хипотези, някои от които удивляват с тяхната причудливост и упорството в отстояването им. Повечето авторитети отхвърлят схващанията за автохтонния (или тракийски), за славянския, за татарския и за угро-финския произход на прабългарите. По-популярни, но също оспорени, са хунските и огурските варианти на урало-алтайската хипотеза. Някои научни трудове и любителски изследвания в последните години възраждат друга хипотеза, според която прабългарите са смесено хунско-иранско население.

Първите сведения за селището са от 1247 година, когато то е част от Унгария. До първата половина на XV век то е село, отдалечено от главните търговски пътища. През 1442 година Лученец е завзет от войските на хуситите, водени от Ян Искра. През 1451 година в битката при Лученец Искра нанася поражение на армията на Янош Хуняди.