Viņas dzejiskā māksla pastāv tuvu tautas mākslas vienkāršībai. Pati dzejniece ir teikusi, ka mazai domai nav vajadzīga liela forma. Arī dzejnieces domas ir vienkāršas tāpat kā pašas tautas domas. Viņa meklē patiesību ikdienišķajā, meklē dzīves jēgu pasaulē un atrod to dzīvībā. Meklē cilvēku sadzīves pamatus un atrod tos sirsnībā, meklē spēku dzīves grūtību pārvarēšanai un atrod to dzīves optimismā. Meklējot mūžīgo patiesību un skaistumu, M.Andžānes skatījums ir gaišs. Viņa redz garu un cēlumu visos dzīves sīkumos. Tādēļ laime aiz trejdeviņām jūrām, pēc kā dzejnieki ilgojas, ir māns. Laime ir tepat, tikai jāmāk to saredzēt. Un M.Andžāne to saredz tāpat, kā to saredzēja mūsu seņči. Rakstniece savā vienkāršībā grib dot visiem baudāmu un saprotamu dzeju, grib un spēj visiem iekustināt skaistuma jūtas.

Nu 1927. goda O. Rupaiņs regulari publicēja dzejūļus, tāluojumus, skicis latgalīšu periodiskajūs izdavumūs. Pyrmuo publikaceja – roksts „Kai apspīž Latgolas skolas” laikrokstā „Latgolas Vōrds” (1922, Nr. 40). Pyrmī īspīstī dzejūli – „Mōkūneits” i „Piec godim” – žurnalā ""Zīdūnis"" (1927, Nr. 1). O. Rupaiņs raksteja cīši daudz gon latgalīšu, gon puornūvoda literārajā volūdā. Sadzeivis luga „Laikmetu maiņā” („Zīdūnis”, 1930, 2-8) i komedejis „Dzymtuo zeme” (1936) i „Jaunuo audze” (1939) ir muokslinīciski samārā naizstruodotys, Latgolā cīš popularys i vairuokkuort īstudātys. Vairuokys 30. godūs Reigā i Latgolā izruodeituos lugys („Teātris bez teātra”, „Lels cylvāks un sovs pat latgalīts” u.c.) nav sasaglobuojušuos. 1937. žurnalā „Atpūta” publicāts nūzeimeigs O. Rupaiņa dorbs, plašs viesturiskais romans par viduslaikim Latgolā, par dominikaņu klūstera dybynuošonu Aglyunā „Baltie tēvi” (1 - 2, 1963 – 64). Ūtruo pasauļa kara godūs pazuduši vairuoki humoristiski dorbi.

P. MIglinīks ir publiciejs ari rokstus par Latgolys zemnīku gryutū stuovūkli i muižnīku nacylvieceibu tūreizejuos Pīterpiļs liberaluo vierzīņa krīvu aveizēs.

Veipa pogostā dzeivoj 788 ļauds. Nu jū 15,3 % (122) da dorbuotnuma vacumam, 63,5 % (509) dorbuotnuma vacumā, a 21,2 % (170) viers dorbuotnuma vacuma. Bezdorba leidzīņs 5,2%.

Vītauts Landsberģis (lītaunīku: Vytautas Landsbergis; dzyms 1932. 18. oktebra m. 18 dīna Kauņē) lītaunīku politiks, pyrmais napavaļdeigas Lītovas vadeituojs 1990-1992.

Aglyunys Vysusvātuokuos Jaunovys Marejis dabasūs uzjimšonys bazilika — pošu golvonuo katuoļu svietneica Latgolā i vysā Latvejā. Atsarūn Aglyunā, Aglyunys nūvoda centrā.

Rogāļu akmiņs irā vīns nu pošu lelūs akmiņu Latgolā. Akmiņs atsaguls Rogāļu ryuča malē, natuoli nu ryuča ītakys Daugovā. Da akmiņa var daīt pa īriedeitu dobys stygu. Daugovys malē skaiškys apsavierīņs da Uobeļu solom - prīškā Mozuo Uobeļu (Fogta) sola, zamyn pa straujai - Leluo Uobeļu (Burkuona) sola, iz kurys treis dzeivuojamuos sātys. Pamatmasa - granits. Rasšanuos vīta - Kareleja. Māri: garums - 6,5 m; plotums - 4,6 m; augstums - 3,7 m; apleikmārs - 18,5 m; vydums - 40 m3.

Līkne (baļtīšu: ieleja; anglīšu: valley; krīvu: долина) — geografiskuo reļjefa forma, pasazamynuojums zemisviersā plotuokā teritorejā, pašaurs samārā ar sovu garumu i vysucieškuok leikumuots.