Територията на община Бяла се намира на границата между западната част на Източната Дунавска равнина и източната част на Средната Дунавска равнина, като условната граница преминава между град Бяла на запад и селата Бистренци и Пет кладенци на изток. Релефът на общината е равнинен на запад и хълмист в централната и източната част. В крайните югоизточни райони на общината се простират най-западните разклонения на Поповските височини. В тях, на североизток от село Лом Черковна, на границата с община Попово се намира максималната височина на община Бяла и на цялата Русенска област – 430,4 m. Западно от село Ботров, в коритото на река Янтра, е най-ниската ѝ точка – 28 m н.в.

Professor Fiendish's book of brain benders (2002)Професор Заразни представя главоблъсканици : Написана изцяло от проф. Заразни без никаква помощ от Джартан Поскит, изд.: „Егмонт България“, София (2006), прев. Юлия Чернева

Лексиката на Евтимиевия език се отличава с богатство. Това се дължи на факта, че в него се ползват синоними, заети както от езика на Преславската, така и от този на Охридската книжовна школа. Голяма част от тях са употребявани с цел да се избягват повторенията и да се разнообрази речта. Например синонимният ред благочестиво/целомъдрено има 12 синонима. Друга особеност е наличието на голям брой сложно съставени думи - богоугоден, благопотребен, велелепен, живоносен, равноименен и т.н. С редки изключения на трикоренни (богоблагодатен, многоблагоухателен), те са двукоренни. Най-честа е употребата на думи, чиито първи съставки са благо-, бого-, все-, свързани с религиозната и философска лексика.

Правописната и езиковата реформа на Евтимий Търновски е реорганизация на българския книжовен език, извършена от последния търновски патриарх през втората половина на 14 век. Тя е приложена първо от дейците на Търновската книжовна школа, а впоследствие намира отражение в писмената култура на Влахия; Молдова; посредством западните български земи в сръбските земи и руските княжества.

Такъв размах на мисленето не среща разбиране от партийното ръководство. Белопитов е принуден да води необичайно „двойно счетоводство“ – изготвя заданията за заводите в 2 различни версии: 1 реална и 1 с няколкократно занижени цифри за пред партията. В това си дело той среща неочаквана подкрепа и разбиране у колегите от Москва. Както казва самият той „съветските другари ни разбраха и затова се присъединиха към нашата „благородна лъжа“ ...“.

През 1883 отново се отправя за Южна Африка като целта му е пресичането на континента от Кейптаун до Кайро, който план не се осъществява. Заедно със съпругата си и шест местни жители след много опасности и лишения през юни 1886 пръв от европейците успява да достигне до „бялото петно“ северно от Замбези, в басейна на река Кафуе (ляв приток на Замбези). На север от Кафуе малкият отряд е нападнат от местното племе баила, известно още под името „машукулумбе“ и след като изгубва почти цялото си оборудване и провизии е принуден да се върне обратно.