1914. gadā, kad sākās Pirmais pasaules karš, Ābrams brīvprātīgi iestājies Krievijas armijā, kur nosūtīts dienēt uz Gatčinas aviācijas skolas Foto nodaļu. Par izrādīto interesi aviācijas jomā skolas administrācija atļāva viņam iestāties tajā. 1915. gadā viņš absolvēja Gatčinas aviācijas skolu, kas ļāva turpināt dienestu jau kā kara lidotājam. Krievijas pilsoņu kara laikā dienējis Sarkanās armijas aviācijas 45. eskadriļā, bet vēlāk iekļāvies Padomju Latvijas armijas aviācijā.

Savu muzikālo karjeru sākusi grupā Ekvivalent, taču vēlāk pavērsienu karjerā radīja iekļūšana igauņu radio ""Skyplus"" organizētā konkursa finālā. 2005. gadā Mari kļuva ļoti slavena, pateicoties uzvarai Eurolaulā ar grupu Suntribe.

Erosu divreiz apmeklēja kosmiskā zonde NEAR Shoemaker, pirmoreiz to vienkārši pārlidojot 1998. gadā, bet 2000. gadā tā iegāja orbītā ap asteroīdu. 2001. gada 12. februārī zonde nosēdās uz Erosa virsmas.

Viens no viņa slavenākajiem darbiem ir alegoriskais romāns ""Mušu valdnieks"" (Lord of the Flies), kas tika izdots 1954. gadā. Par šo darbu V. Goldings 1983. gadā saņēma Nobela prēmiju literatūrā. Time šo darbu iekļāva savā 100 labāko angliski izdoto romānu sarakstā (1923—2005). 1980. gadā saņēma Bukera prēmiju par romānu Rites of Passage. 2008. gadā The Times ierindoja V. Goldingu 50 izcilāko britu rakstnieku (kopš 1945. gada) saraksta 3. vietā.

Vāgneram bija interese par Vācijas viduslaiku vēsturi. Runājot par Tannheizeru, Vāgneram bija zināms Ludviga Tīka literārais materiāls versijā, kurā nav kristietības slavinājuma. Vāgneram radās lieliskas iespējas ""Tannheizera"" rakstīšanai. Operas librets gan izraisījis negatīvas kritiķu atsauksmes sakarā ar kristietības kritiku, tāpat arī laikabiedri nebija sajūsmā par mūziku, tā viņiem šķita savāda. Roberts Šūmanis nievājoši rakstījis Feliksam Mendelsonam, ka ""Vāgners pabeidzis vēl vienu operu"". Viņš uzskatīja, ka Vāgneram nav sekmīgi izdevies uzrakstīt ne četras taktis, tomēr, noklausoties izpildījumu, viņam nācās ņemt vārdus atpakaļ, jo uz skatuves tas izskatoties savādāk. Arī Mendelsons īsti neizprata mūzikas būtību, jo, diriģējot to, izmantojis pārāk ātru tempu, tomēr publika pozitīvi novērtējusi darbu, lai gan pats skaņradis neesot bijis pārliecināts par veiksmi. Kopumā jāņem vērā, ka ""Tannheizera"" mūzika tika komponēta revolucionāru noskaņu pilnajā laikā Drēzdenē 1843—45. gadā, kas iespaidojis Tannheizera tēla īpatnību, revolucionāro garu. Pēdējos dzīves gados gan atklājis, ka vēlējies darbu uzvest Baireitā, jo kā drāma tā bijusi perfekta, lai gan dažas muzikālas nianses neesot izstrādātas. Pirms nāves sievai Kozimai teicis, ka viņš turēs ""Tannheizera"" ideju vēl kapā.. Kopumā tiek uzskatīts, ka darbs bijis lielisks poēzijas un mūzikas apvienojums, tās neesot šķiramas, kas apliecina Vāgnera veiksmi abās frontēs.