Leta 1981 ga je France Bezlaj povabil k sodelovanju pri svojem Etimološkem slovarju slovenskega jezika. Za to delo je napisal dobršen del etimoloških člankov, nekaj že za drugo knjigo (1982), posebno pa za tretjo (1995) in četrto (2005). Prilagodil je programsko opremo, potrebno za redakcije in natis tretje in četrte knjige, in izdelal dodatne podprogramske rešitve za zaključno peto knjigo, Kazala (2007). Za sodelovanje pri tretji knjigi Bezlajevega slovarja je prejel zlati znak ZRC SAZU. Leta 1997 je izšla prva, leta 2003 pozneje pa druga, dopolnjena izdaja njegovega poljudnoznanstvenega Slovenskega etimološkega slovarja.

Na koncu koncila je papež povzel to učenje, ki zavrača heretične trditve in ga izdal 22. februarja 1418 v nekakem katekizemskem priročniku za cerkvene in civilne oblasti Inter cunctas; sestavljen je v obliki vprašanj, ki naj jih postavljajo tistim, ki so osumljeni herezije.

Jakob je mlad fant, ki se pripravlja na poroko in si je že izbral ženo. Vsi ostali so bili nanj zelo ljubosumni, saj si je izbral najlepšo in iz vplivne družine. Zelo rad je pel in si žvižgal različne smešne pesmi. Jakob je tudi zelo bojazljiv človek, ki se kaj hitro prestraši določenih stvari. Jakob tudi ne rad tvega, da se mu ne bi enaka stvar ponovila še enkrat, zato vedno jemlje s seboj prijatelja, ki ga bo lahko rešil pred hudim.

Leta 1313 ga je oglejski patriarh Otobon na pobudo Henrika II. Goriškega imenoval za škofa v majhni škofiji Novigrad. Posvetil ga je poreški škof Graciadej. Kot škof te majhne, revne in nemirne škofije je opravljal delo patriarhovega generalnega vikarja in pontificalibusa predvsem na sedežu patriarhata v Čedadu. To službo je opravljal tudi po imenovanju novega patriarha Pagana Turna vse do svoje smrti leta 1331 v Čedadu.

Rihard je bil sin Henrika II. in Eleonore Akvitanske, zato je spadal k rodbini Plantagenetov. Kot mladenič si je pridobil vzdevek Levjesrčni. Kmalu je postal vojvoda Akvitanije. Bolje je govoril francosko kot angleško. Na strani francoskega kralja se je celo boril proti svojemu očetu. Leta 1189 je postal vladar Anglije in polovice Francije. Kmalu po kronanju je odšel na tretjo križarsko vojno. S Francozi (vladar Filip II. Francoski) in cesarskimi četami (vladar Friderik I. Barbarossa, umrl na poti) je Rihard 1191 osvojil Ciper, Akko in premagal Saladina. Ko so se Francozi po zavzetju Akke umaknili, je tudi Rihard odšel. Na poti domov je doživel brodolom. Na poti skozi Avstrijo ga je ujel Leopold V. Babenberški. Angleži so za njegovo izpustitev morali plačati veliko ton srebra. Po izpustitvi 1194 se je vojskoval s Francozi. Umrl je zaradi zastrupljene rane blizu Limogesa.

Osnovno šolo je najprej obiskoval v Loškem potoku, v Postojni naredil tri razrede meščanske šole in nato v Ljubljani dokončal dvorazredno trgovsko šolo. Med prvo svetovno vojno se je boril na fronti, nato je opravljal službo bančnega uradnika v Mariboru in Slovenj Gradcu. Med drugo svetovno vojno je bil 1941 pregnan v Srbijo in štiri leta služboval v Beogradu. Leta 1945 se je vrnil v Ljubljano, opravil šolanje za ekonomskega tehnika in leta 1952 diplomiral na Ekonomski fakulteti v Ljubljani.