בעונת 2003/2004 מונה לוי למאמן הבוגרים של מכבי חיפה לאחר שיצחק שום עזב את תפקיד (לטובת מועדון הפאר היווני פנאתינייקוס). למרות הדאבל בו זכה לוי עם קבוצת הנוער הוא לא נחשב לשם גדול מבחינת התקשורת והוצג כמאמן צעיר וחסר ניסיון. היו אף כאלה שרמזו שמינויו של לוי משמעו שיעקב שחר מתכנן ""עונה פיננסית"", שמטרתה איזון התקציב על חשבון זכייה בתארים. חשש זה התבדה כאשר הוביל את הקבוצה לאליפות, לגמר גביע הטוטו ולרבע גמר גביע המדינה. באותה עונה הגיע עם הקבוצה לסיבוב השני בגביע אופ""א והפסיד לקבוצת הפאר ולנסיה.

בקיץ 1942 הוקם בעיירה גטו אליו צוו לעבור היהודים, וב-8 באוקטובר 1942 הובלו כל יושביו אל מחוץ לעיירה, ונרצחו. כמה עשרות מיהודי העיירה הצליחו להסתתר ביערות ובמקומות מחבוא עד שחרור האזור במרץ 1944.

המנהיגים מקלן הִימְבַה ניצלו שעה זו, עת שרר כאוס פוליטי בשלטון בורונדי, לשינויים רדיקלים במבנה השלטון. שעות ספורות לפני פרוץ המרד, ב-29 באפריל, הורה הנשיא מיקוֹמְבוּרוּ לפזר את ממשלתו והרחיב את סמכויותיו. בערבו של יום פרוץ המרד, ב-29 באפריל 1972, שב מלך בורונדי, נְטָרֶה החמישי, לראשונה מגלות של שש שנים באירופה, כי חשב שבשעה זו הוא יוכל להועיל. עוד באותו הלילה הוא הוצא להורג בארמונו בהוראת הנשיא. למחרת, ב-30 באפריל, קבוצה של קצינים בכירים ממוצא טוּטסִי-הִימְבַה, המקורבים לנשיא, התחילו לתכנן את ההשמדה של כל ההוּטוּ בבורונדי. לאחר פרוץ המרד הורה הנשיא להרחיב את סמכויותיו של שר החוץ סִימְבָנְייה והוא מונה להיות גם שר הפנים. ב-12 במאי נתן השר סִימְבָנְייה ""יד חופשית"" לתנועת הנוער הקיצונית של הטוּטסִי 'בריגדות הנוער המהפכניות' (JRR). כל בני ההוּטוּ בתנועת הנוער הושמדו עוד באותו היום. מנהיגי תנועת הנוער הונחו להגיש לצבא רשימות של כל ההוּטוּ הלומדים בבתי ספר ובאוניברסיטאות.

השנים שלאחר מכן היו קשות למורוון וניינור. רוב אדמותיו של הורין נלקחו על ידי בני המזרח ובידי מורוון כמעט ולא נותר דבר, מלבד הבית עצמו וכמה משרתים זקנים. ניינור גדלה בצל תוצאותיו המרות של נירנית ארנוידיאד, בני המזרח הבוזזים את שרידי האלדר ועם הדור בדור לומין והאורקים השורצים בדרכים. אך מורוון וניינור נאחזו בתקווה ובנחמה בידיעה כי טורין גדל בביטחון בדוריאת הממלכה השמורה.

במאי הסרט, מוסטפא עאקד, מוסלמי סורי-אמריקאי, רצה ליצור את הסרט מתוך תחושת שליחות אישית, כדרך לגשר על הפער בין העולם המערבי לבין העולם המוסלמי. בראיון משנת 1976 הוא אמר: ""עשיתי את הסרט כי זה עניין אישי עבורי. יש בו סיפור, יש תככים, יש דרמה. אך בנוסף לכל אלה, אני חושב שיש בו משהו אישי, בהיותי מוסלמי שחי במערב הרגשתי שזו חובתי לספר את האמת על האסלאם. זוהי דת שיש לה 700 מיליון מאמינים, ובכל זאת יודעים עליה כל כך מעט שזה הפתיע אותי. הרגשתי שאני חייב לספר את הסיפור שיביא את הגשר, ויסגור את הפער עם המערב.

ברוב המקרים היו הבדחנים אנשים עניים ופשוטים, ועל פי רוב כדי למצוא פרנסה הם נאלצו לנדוד מעיר לעיר כדי למצוא את פרנסתם. הבדחן היהודי המפורסם ביותר היה ""הרשל'ה מאוסטרופולי"", ובדחן ידוע נוסף הוא מוטקה חב""ד. למרות זאת, היו גם בדחנים בעלי מעמד ועשירים.

חיבורו ""מין ואופי"" (שפורסם מאוחר יותר כארוס ופסיכה) נכתב תחילה כעבודה לשם קבלת התואר דוקטור, אשר הוענק לו ב-1 ביולי 1902. באותו יום המיר את דתו ועבר לכנסייה הפרוטסטנטית, מתוך ייאוש ושנאה לעיקרון היהודי המקנן בתוכו (עליו כתב בספרו) ומתוך נאמנות לתפיסתו, אך התנצרותו לא גאלה את נפשו. לאחר סיום עבודת הדוקטור, ישב להביא את ספרו לידי גמר. תוך שלושה חודשים ערך מחדש את הדוקטורט שלו. עם צאת הספר לאור, הוא ספג ביקורת צוננת והתקבל באדישות.