בשנת 1927 ערך טיול בארץ ישראל, בעיר הולדתו, שהפכה אז לחלק מרומניה ובברית המועצות, כולל אודסה. השינויים בחיי היהודים במקומות שהכיר בילדותו, במיוחד ציד המכשפות המשטרתי תחת השלטון הבורגני הרומני ודיכוי התרבות היהודית ""ארץ הסוציאליזם"" גרמו לו לאכזבה רבה.

בספרו דן ויינינגר ב""ייחודיות של יהודיות"" כמצב שכלי. האידאולוג הנאצי אלפרד רוזנברג ניצל את הבלבול וחוסר האכפתיות של ויינינגר כלפי זהותו היהודית כדוגמה המאפיינת את האופי היהודי. בספרו ""Dietrich Eckrt : Ein ""Vermächtnis (1928) טען רוזנברג שבוויינינגר היהדות היא ""התלכדות בלתי נראית של זבל פטרייתי ... שהתקיימה מזמן קדום והתפשטה לכל רחבי העולם ... והיא המרכיב העיקרי של הרעיון, של הטבע היהדות"". בעיני רוזנברג, (ופה הוא מקביל לווינינגר) יהודי אינו מסוגל לעלות למרומי הנפש של עצמו, מנגד אנשים שמוכנים להקריב עצמם למען גאולת הנפש (=הארים). ברעיון הזה מבטא רוזנברג במושגים פסאודו-מטאפיזיים סמויים, אותו רעיון שהיטלר מבטא בפומבי.

וביניהם האשה. טיפוס א' – סקסית, משועממת ומוזנחת, טיפוס ב' – רקדנית בטן במועדון לילה, טיפוס ג' – תלמידת תיכון המאוהבת באקדמאי ואילו הטיפוס הצעיר אוהב אותה מבלי שהיא שמה לבה.

שויבלה תמיד נבחר לבונדסטאג באמצעות זכייה במושב שאויש בבחירות ולא דרך הצבה ברשימה שמשקפת ייצוג פוליטי יחסי של המערכת הפוליטית הגרמנית. בבחירות הפדרליות של 2005 קיבל שויבלה 50.5% מכלל הקולות שהצביעו ישירות, במחוז הבחירה שלו באופנבורג, מחוז מספר 285, מעט נמוך יותר מ-52.2% שקיבל בבחירות 2002.

בסביבות שנת 2007, בעקבות גל החזרה בתשובה של אמנים רבים מן המיינסטרים של התעשייה, בהם אביתר בנאי, יונתן רזאל ושולי רנד החל הז'אנר לתפוס תאוצה ברמה הלאומית. לפריצת הז'אנר סייע גם העניין הרב שגילו אמנים פופולריים בפיוטים והחידושים והעיבודים שנוצרו להם, כגון: ברי סחרוף, מאיר בנאי, אתי אנקרי, ודוד דאור. כתוצאה מכך, לאחר זמן רב שמוזיקה זאת הושמעה רק בתוכניות נישה, נוצר מצב שאפילו אמנים אשר החלו את דרכם בז'אנר, כדוגמת אודי דוידי ולהקת המדרגות, החלו להיות מושמעים בפלייליסט של גלגלצ, ואף פרצו את מגבלת האלבום זהב.

חוות בודדים (או התיישבות בודדים) היא צורת התיישבות במדינת ישראל. בניגוד ליישוב מקובל, חוות בודדים מופעלת ומנוהלת על ידי איש בודד, משפחה אחת או מספר מועט של מתיישבים, המתפרשים על שטח גדול. כיום בישראל כ-100 חוות בודדים, רובן של החוות נמצאות בנגב וחלקן הקטן בגליל ובהרי יהודה. כלכלתן מבוססת על חקלאות ותיירות. מטרת הקמתן של החוות היא פיתוח אתרי תיירות וכן שמירה על אדמות לאום מפני התיישבות בלתי חוקית.

לוח המציין את הקמת הכיכר מצוין במרכז הרחבה. הכיתוב עליו מופיע בשלוש שפות: עברית, אנגלית ו-איטלקית והוא כולל שעון שמש המציין את השעה בספרות רומיות.

באוקטובר 1990 התמנה לנשיא אוניברסיטת בן-גוריון בנגב וכיהן בתפקיד 16 שנים. בעת קבלת תפקיד זה, אוניברסיטת בן-גוריון הייתה בגרעון כספי גדול ומספר הסטודנטים עמד על 5,700. תחת ניהולו מספר הסטודנטים באוניברסיטה גדל ל-17,000 ומצבה הכלכלי התייצב ונוהל ללא גירעון. במהלך שנים אלו הוקמו מכוני מחקר רבים באוניברסיטה ובהם ""המכון הלאומי לביוטכנולוגיה"" ו""המכון לננו-טכנולוגיה"", ""מכון צוקרברג לחקר המים"", ""מכון הֶקשרים לחקר הספרות והתרבות היהודית והישראלית"" ועוד. נבנו קמפוסים בהשקעה גדולה בבאר שבע, בשדה בוקר ובאילת. בנוסף הוקם הפארק לטכנולוגיות מתקדמות בסמוך לאוניברסיטה, הוקמה תחנת רכבת בתוך האוניברסיטה והובאו חברות גדולות לעבודת מחקר שיתופית במרכזי המחקר של האוניברסיטה.