Az új ország két fővárossal rendelkezett (Amszterdammal és Brüsszellel) és két, egyenlő részből tevődött össze. Az északinak (Hollandia) ekkor kétmillió lakója volt, akik döntő többségében hollandul beszéltek és a protestáns vallás dominált. A déli (1830 után Belgium) lakossága elérte a 3,4 milliót, akik szinte kizárólag katolikusok voltak, viszont hollandul beszélő flamandokra és francia nyelvű vallonokra oszlottak. A felső- és középosztály döntően francia nyelvű volt.

A görög követek elutasítása (Odprawa posłów greckich, 1577) címet viselő drámáját Jan Zamoyski kancellár házasságkötése alkalmából költötte. A mű egyik különlegessége az, hogy műfaját tekintve nem lírai alkotás, hanem dráma. A darab a homéroszi Iliász mintájára Trójában játszódik, ahol éppen Menelaosz és Odüsszeusz béketárgyalásokat folytat a trójaiakkal a konfliktus békés rendezésére. Kochanowski természetesen aktualizálja az antik témát és ezért a trójai államtanács a lengyel szejmre, Odüsszeusz szavai a lengyel hazafiak érvelésére hasonlít leginkább. Az állami érdekeket az egyéni érdekek elébe helyező Anténór alakja pedig Jan Zamoyski kancellár személyiségét idézi az olvasó elé. A darab külön érdekessége, hogy bár jócskán tartalmaz megszívlelendő utasításokat a lengyelek számára (a haza megvédésének kötelessége, a nemesség védelme a mágnásokkal szemben) mégis a támadó háború gondolatát szorgalmazza. Ez a következetlenség Kochanowski részéről egy pragmatikus szemlélet érvényesítése csupán, hiszen éppen akkor tanácskozott a szejm, amely a király (Báthory István) javaslatára egy új hadiadó bevezetésére készült. Kochanowski költeményeiben is igyekezett népszerűsíteni Báthory politikáját. Egyik latin (XII. óda–Połock megvétele) és egy lengyel (Hadjárat Moszkva ellen / Jezda do Moskwy, 1583) költeményében dicső hadvezérként ábrázolja őt, míg egy másik művében Báthory István tudománypártolását, politikusi képességeit magasztalja (Epinikion vagyis győzelmi himnusz Báthori Istvánhoz, a híres lengyel királyhoz Moszkvával vívott háborújának befejezte és Livónia visszaszerezte után, 1582.).

Hangját drámai koloratúraként lehetne legjobban jellemezni, bár a lirico spinto hihetetlen koloratúra technikával talán pontosabb kifejezés volna.

Művészkorszaka szinten minden kimagasló tenorjával énekelt együtt: Franco Corellivel, Luciano Pavarottival, Plácido Domingóval, José Carrerasszal, Alfredo Krausszal, Carlo Bergonzival és Nicolai Geddával is.

Eric Jon Phelps Vatican Assassins (Vatikáni merénylők) című műve a modern, jezsuitákat bevonó összeesküvés-elméletek nevezetes forrása. Erről azt mondják, hogy azt állítja, Newt Gingrich ""a Pápa tizennegyedik alkotmánymódosítás alapján álló, ‘Szent Római’, Kartell-Korporacionista-Fasiszta, Szovjetkommunista Amerikai Birodalma tíz legveszélyesebb jezsuita politikusának egyike"", és hogy a jezsuiták szerepet játszottak John F. Kennedy meggyilkolásában. A szkeptikus Bob Blaskiewicz azt is állítja, Phelps azt mondta neki, hogy az állítólagos ""Szürke idegenek"" nem földönkívüliek, hanem a jezsuita tudomány teremtényei.