60. Nii on seega lood üheksa arhondiga. Loositakse välja ka kümme võistlusekorraldajat, üks igast füülist. Nemad on pärast heakskiitmist ametis neljaks aastaks ning korraldavad haldustöö panatenaiade rongkäiguks, muusaliseks ja spordivõistluseks ja hobuste võiduajamiseks, lasevad valmistada püha rüü ning koos nõukoguga amforad; võistlejatele jagavad nad õli. (2) Õli kogutakse pühadelt õlipuudelt. Arhont nõuab selle sisse nendelt, kellel on kohad, kus pühad õlipuud kasvavad, ja nimelt poolteist kotüüli igalt puult; varem müüs linn vilju. Kui keegi püha õlipuu välja kaevas või maha raius, mõistis nõukogu areopaagilt tema üle kohut, ja kui ta süüdi mõisteti, sai ta surmanuhtluse. Sest ajast aga, kui koha omanik peab õli tarnima, on nimelt veel seadus, kui kohtuasjamenetlust enam ei ole; sest õli nõutakse linna heaks sisse omandi suuruse, mitte puude arvu järgi. (3) Kui arhont on siis kogunud tema all majandatava saagi, annab ta selle üle haldajatele akropolil, ja ta ei tohi areopaagi enne siseneda, kui ta on haldajatele kõik üle andnud. Haldajad säilitavad seda ülejäänud aja akropolil, panatenaiadel aga jagavad selle välja võistlusekorraldajatele, kes annavad selle siis võistlejatele võidu eest. Võiduauhinnad seisnevad muusalistel võistlustel hõbedas ja kullas, atleetilistel mängudel kilpides, gümnastilisel võistlusel ja hobuste võiduajamisel õlis.

Ordeni kavaleride madalamatesse klassidesse on arvatud hulgaliselt hilisemaid Eesti Vabariigi ohvitsere ja ka mõningane hulk tsiviilametnikke. Autasustatute hulka kuulusid näiteks Peter Kann (IV klass; 31. oktoober 1914), Johann Laidoner (III klass; 1912), Jakob Hurt (III klass) ja Friedrich Reinhold Kreutzwald (III klass; 16. veebruar 1876).

Füüsiline (kooli)kiusamine on eesmärgipärane agressiivne inimtegevus ja füüsilise väärkohtlemise vorm, millel eristatakse mitmeid osapooli ja tegureid. Kui osapoolteks on koolilapsed, nii klassi- kui koolikaaslased, siis on teatavate tunnuste korral tegu eakaaslastepoolse väärkohtlemisega ehk õpilaste vägivaldsusega, mis võib avalduda järgmiste käitumisaktidena:

Dublin on üle maailma tuntud kirjanduslinnana. Siit on pärit Nobeli auhinna laureaadid William Butler Yeats, George Bernard Shaw ja Samuel Beckett. Teised tuntud kirjanikud on Oscar Wilde, Jonathan Swift ja ""Dracula"" autor Bram Stoker. Kõige rohkem aga teatakse Dublinit James Joyce’i elukohana. Tema kuulsaim teos on ""Dublinlased"" (""Dubliners""), mis on 20. sajandi alguses linnas elanud inimeste traditsioonilist eluolu kirjeldav lühijuttude kogumik. Samuti kirjeldab väga tõetruult Dublinit üks tema põhiteoseid, ""Ulysses"", mis muuseas annab linnast hea topograafilise ülevaate. Peale selle on linnast pärit J. M. Synge, Seán O'Casey, Brendan Behan, Maeve Binchy ja Roddy Doyle. Dublinis asuvad ka Iirimaa suurim raamatukogu ja kirjandusalane muuseum (National Library of Ireland ja National Print Museum of Ireland).

Kogudus, mida ta juhtis 1970ndate lõpus Põhja-Carolinas Raleigh's, lagunes 1980. aasta paiku; mõne veebisaidi järgi alustas ta taas teenimist 1987. aasta paiku.