הנושא שהקדיש לו גרפונקל זמן רב יותר מנושאים אחרים הוא הטרנספורם של בקע ים המלח (מושג שהוא טבע). הוא חקר את ההיבטים הבסיסיים שלו: ההיסטוריה שלו, מבנהו הפנימי והיחס לתנועת הלוחות באזור שלנו. מדובר באחד המבנים הגאולוגיים החשובים בישראל – גבול בין לוחות שנוצר על ידי ביקוע צעיר של יבשות, ומהווה גם דוגמה לשברי תזוזה אופקית – אזורים גדולים של שבירה שתנועתם מקבילה. הוא רואה את השבר כנשלט על ידי תנועת אופקית עם קצת פתיחה ניצבת, שלאורכו ישנם שברים מסודרים בצורה מדורגת, מה שגורם ליצירת שורת אגנים עמוקים מאד דוגמת ים המלח ומפרץ אילת. להערכתו, הבקע נוצר לפני 18-17 מיליון שנים וקצב התנועה האופקית הנוכחית לאורכו הוא כ-5 מ""מ לשנה. המספר הזה חשוב מבחינה מעשית מכיוון שהוא משפיע על תכיפות רעידות האדמה באזור.

מראשיתה, ראתה הציונות הדתית את השילוב בין התורה והעבודה כעקרון מנחה בפעולתה. תנועת הנוער בני עקיבא אף חרתה על דגלה את המונח ""תורה ועבודה"". פתגם ברוח זו המהווה נר לרגלי התנועה הוא ""קדש חייך בתורה וטהרם בעבודה"", שנטבע על ידי הרב שלמה זלמן שרגאי. שמו של בטאונה הרשמי הוא ""זרעים"", המבטא מצד אחד קשר לתורה (סדר זרעים הוא הסדר הראשון בסדרי המשנה) ומצד שני קשר לעבודת החקלאות. גם הקיבוצים הדתיים ראו בסיסמה זו כמייצגת את השקפת עולמם.

היא שיחקה במחזות: ""יובל"", ""שעת סיפור"", ""תהילה"", ""פעמונים בירושלים"", ""הדיבוק"", ""עידו ועינם"", ""הכלה המתה"", ""עלילות יחזקאל פיירמן"", ""רוזנטה חוזר משדה הקרב"", ""על במה אחת"", ""באר הבז"", ""היורדים אל הים"", ""נולדנו אשמים"", ""ליאונס ולנה"", ""לילה במאי"", ""ינתי פרזי"", ""רופא בעל כרחו"", ""האשה הגדולה מן החלומות"", ""רציחות קטנות"", ""פצפונת ואנטון"", ""מסע ארוך אל תוך הלילה"", ""רוקדים בלונאסה"" ו""הבחורים בדלת ממול"".

יש למקם טיפה מתוך כל בקבוקון שמסופק בערכה המסחרית, ושמכיל את חרוזי הלטקס המצופים באנטיגנים ייחודיים, ובאמצעות מחט בקטריולוגית, או קיסם עץ נקי, יש לערבב בעדינות את שתי הטיפות.

משה לייב חשקס (דאנציג) (בכתיב יידי: חאשקעס; 1830 או 1848 - 15 בדצמבר 1906) היה משורר, סאטיריקן ומחזאי עברי ויידי פורה. כתב מאות שירים ומערכונים, רובם שירים אירוניים בנימה אישית על נושאים אקטואליים שהתפרסמו בעיתונות היידיש והעברית באימפריה הרוסית. חשקס היה בין הראשונים שהנהיגו טור שירי קבוע בעיתון לדיון בענייני היום, דגם שהשפיע על מדוריהם העיתונאיים של אהרון צפנת, קדיש יהודה סילמן, אלכסנדר פן, יהודה קרני ובפרט ""רגעים"" ו""הטור השביעי"" של נתן אלתרמן.

עדיין ב-1915 יצא לארצות הברית עקב מחלה, והשתקע בה, בעיקר בניו יורק למשך 50 שנה, כמעט עד סוף ימיו. שנים רבות היה מורה, עורך, עיתונאי, משורר וסופר ילדים ביידיש בארצות הברית. היה נשיא פא""ן היהודי בניו יורק. בארצות הברית פרסם ספרי ילדים, אגדות, עיבודים לסיפורי התנ""ך, וזכרונות מימי גדוד נהגי הפרדות בגליפולי. כתב על חיי היומיום של הילדים בשירים משוכללים ביידיש, שזיכו אותו בפרסים ספרותיים. עבד בעיתונים ביידיש, בעיקר ב""טאָג מאָרגען זשורנאל"" (טוג מורגן ג'ורנל). שמר כל הזמן על עניין במתרחש בארץ ישראל ואף כיהן כיושב ראש ""הליגה לזכויות היידיש בארץ ישראל"".