„Д'Антрекасто“ е заложен септември 1894 г. в Ла Сен, в корабостроителницата Forges et Chantiers de la Mediterranee. На вода е спуснат на 12 юни 1896 г., а в строй влиза на 15 февруари 1899 г. По време на Първата световна война носи ескортна служба в Индийския океан, после действа в Средиземно море като войскови транспорт. През 1919 г. крайцера е превърнат в учебен кораб. В 1922 г. е отписан от флота и подарен на Военноморските сили на Белгия, където служи като блокшив. След разформироването на белгииския флот през 1926 г., кораба – 1927 г. – е продаден на Полша, където се използва от полските ВМС как плаваща казарма и учебен кораб ORP „Bałtyk“ („Балтик“). През 1939 г. е пленен от немците и през 1942 г. е предаден за скрап.

Видовете живеят най-вече поединично, но неорганизирани групи често обитават едни и същи хранителни райони. Хранят се следобед и по здрач, като най-вече ядат трева, храсти, листа и билки. Често пият вода, тъй като тревата има голям процентно съдържание на влага. Нанасят понякога вреди на посевите и пасищата в Тасмания и така се стига до конфликти между тях и земевладелците.

В Първата световна война не участва, защото вече е навършил 60 години, но от Америка се завръща синът му Георги Йорданов Парцалев и се включва като доброволец – първо на Добруджанския фронт, а после неговата част е прехвърлена в Македония. На петата нощ, след като пристигнал на новата фронтова линия близо до връх Туморос, Георги бил патрул и се натъкнал на френски войници, които дебнели наоколо. Георги започнал да ги обстрелва с ръчни гранати, които се задействат след определени секунди. Фатални секунди, защото една от гранатите попаднала в ръцете на съвсем наблизо намиращ се французин, а той мигновено я запратил обратно върху Георги... Така той бил разкъсан от взрива – другарите му изброили 42 попадения. Издъхнал от раните си. Погребан е в Царево село, под върха, в двора на черквата.

Грамикѐле (на италиански: Grammichele, на сицилиански Grammicheli, Грамикели) е град и община в Южна Италия, провинция Катания, автономен регион и остров Сицилия. Разположен е на 520 m надморска височина. Населението на общината е 13 404 души (към 2010 г.).

В 19 век Коджа Омерли е българско село в каза Аврет Хисар (Кукуш) на Османската империя. В ""Етнография на вилаетите Адрианопол, Монастир и Салоника"", издадена в Константинопол в 1878 година и отразяваща статистиката на мъжкото население от 1873 Коджамарлия (Codjamarlia) е посочено като село с 15 домакинства и 73 жители българи. Според статистиката на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) в 1900 година Коджа Омерли е село с 260 жители българи християни.