През последните 20-тина години, прабългарската тема се превръща в любимо занимание на дилетанти и патриотари, които съчиняват всякакви псевдоисторически и фантастични истории. Те са изява на появилото се напоследък явление „фолк-история"", което е не само местен, а и световен феномен, като представлява своеобразна форма на псевдонаука. В него се включват и автори, които спадат по формален признак към академичната общност, които атакуват както общоприетите до 1989 г. тези, така и опитите за деконструкция и демитоголизация, възникнали в постмодернистка среда. Впрочем границата между “параисторичните” и историческите проучвания не винаги е напълно ясно очертана и са възможни преливания, които правят доста трудно пълното отграничаване на двата типа. Днес на книжния пазар е пълно с такива произведения, чиито автори са както историци, така и лекари, художници, журналисти и др. ентусиасти без подходящо образование и познания. Според тези автори прабългарите са в основата на бактрийската и шумерската цивилизация, те са наследници на филистимляните от Палестина, на норманите от Скандинавия, а дори създатели на културата в доколумбова Америка. Такива писания са в основата и на други невероятни хипотези, като например, че Аспаруховите прабългари са наброявали един милион души, или на екзотични мистификации свързващи ги с праконтинента „Му“.

През септември 2015 година Антоан Бело обявява, че предоставя годишните си приходи от авторски права като дарение на Фондация Уикимедия. Причината е, че Бело редовно ползва Уикипедия, докато прави проучванията за книгите си, и че с дарението си от 50 000 долара той „само връща услугата, защото Уикипедия го изумява всеки път, когато потърси в нея информация“. Това е първото дарение на приходи от авторски права, което творец прави за Уикимедия.

Салимбени е роден в Сиена. Той учи живопис заедно със своя полубрат Франческо Вани, като учител е техният баща Архангело Салимбени в ателие в родния си град Сиена.

Много артисти, базирани в САЩ, като Елвис Пресли и Майкъл Джексън, са признати в световен мащаб и са продали над 500 милиона албума. [14] Албумът „Трилър“ на Майкъл Джексън, на 100 милиона продажби, е най-продаваният албум на всички времена. [15]

През последните години имиграцията допринася до голяма степен за демографския растеж; около 8% процента от населението са имигранти. От 1 януари 2005 г. Норвегия приема много малък брой чужденци и ги репатрира, колкото се може по-бързо. Най-многобройни са пакистанците, иракчаните, виетнамците и сомалийците.

Паскин е бил един от най-големите бохеми на своето време, приятел на Амедео Модилияни, Ърнест Хемингуей, Пикасо и Жорж Папазов. През 1930 г. открива 2 самостоятелни изложби – в Ню Йорк и в Париж. В деня на откриването на изложбата му в Париж – 2 юни 1930, Паскин се самоубива в ателието си. Всички търговци затварят галериите си в траур, като знак за почитта към художника.