U pitanju je najozbiljnija srčana aritmija, smrtno stanje. Ako se najhitnije ne prekine smrt je sigurna. Ona je gotovo uvijek smrtonosna. Najčešći uzrok jest akutni infarkt srca - nagle smrti zbog infarkta srca jesu rezultat upravo nastale ventrikularne fibrilacije. Osim toga, i strujni udar izmjeničnom strujom od 60 Hz može izazvati ventrukularnu fibrilaciju. U ovom stanju srčani impulsi nastaju u ventrikulima, skroz su nepravilni i kreću se nasumice. Oni najprije podraže jedan dio ventrikularnog mišića, zatim neki drugi, pa opet neki drugi, pa se vrate u dio srčanog mišića odakle su krenuli - taj se proces neprekidno ponavlja i nikada ne prestaje. U ventrikularnoj fibrilaciji mnogo malih dijelova ventrikularnog mišića se istodobno kontrahira, neusklađeno i nasumice, pa ventrikuli ne izbacuju krv ili je izbacuju tek djelomice. Zapravo, srce radi, ali je djelotvornost ravna nuli. Zbog toga dolazi do prestanka napajanja mozga, pa 4 do 5 sekundi od početka ventrikularne fibrilacije nastaje nesvjestica, a kroz nekoliko minuta slijedi smrt. Jedina metoda prekidanja ventrikularne fibrilacije jest puštanje vrlo jake električne struje kroz prsni koš - defibrilacija. To se vrlo često može vidjeti u TV serijama i filmovima: netko vikne ""fibrilacija!"" i odmah dolazi liječnik s dvije elektrode, daje unesrećenom elektrošok nakon čega srce proradi ili ne proradi. Smisao takvog elektrošoka jest taj da jaka struja od nekoliko tisuća volti u djeliću sekunde podraži sve dijelove srca istodobno, poslije čega oni postaju nepodražljivi i time se ventrikulska fibrilacija gasi. Svi impulsi prestaju, srce miruje 3 do 5 sekundi nakon čega počinje opet kucati, ali je ovaj put predvodnik SA-čvor.

Godine 1888. u vikariju počinji stizati anonimna prijeteća i uvredljiva pisma iz različitih dijelova Engleske. Uz pisma u novinama se pojavljuju lažni oglasi u kojima se u ime vikara nude razne usluge. Ponekad su pisama potpisana s Đavao, Sotona, Belzebub, banda iz Wyrleyja. Iako su Edaljijevi prijavili policiji te slučajeve, policija nije ništa poduzela. Pisma prestaju stizati 1896. A onda nakon sedam godina pauze ponovno počinju pristizati.

Već na tzv. „uskršnjem kongresu“ od 20. do 23. travnja 1919. 27 članova ljubljanske sekcije Jugoslavenske socijaldemokratske stranke (JSDS) istupilo je iz njezina članstva i utemeljilo Slovensku socijalističku stranku, koja je prihvatila vjernost politici Vladimira Iljiča Lenjina, zauzimajući se za oružanu revoluciju i protiveći se parlamentarnoj demokraciji. Kad je u Beogradu osnovana Socijalistička radnička partija Jugoslavije (kasnije Komunistička partija Jugoslavije), Slovenska socijalistička stranka uključila se u nju, te prestala postojati. Slovenske komuniste predvodili su glavni tajnici KPJ Filip Filipovič i Sima Markovič. 29. prosinca 1920. Skupština Kraljevine SHS donosi tzv. Obznanu kojom je zabranjeno djelovanje KPJ.