puordrūsynuot optimalu statiniskū (nacionalais-regionalais leidzīņs) i guliniskū (nacionalais leidzīņs i regionalais leidzīņs) integraceju iz vyds vysu regionalajā politikā, planaveibā i raisteibā pīsadolūšūs partneru;

Meilys aiļu i dzīšmu festivaļs ""Upeitis Uobeļduorzs"" irā pošu vacais regularais latgaļu kulturys festivaļs. Tys nūteik kas gods rudiņa mieneša trešajuo sastdinē Upeitys Tautys nomā, Vileks nūvoda Škilbanu pogostā.

Rudzu maizi sagrīž kimūsa leluma gabalenim, dalīk smolkai sakopuotu cybuli, damat suoļa, puorlej ar vyrtu atsaldātu iudini i dalej lynsāklu oleja. Ka gryb skorbonuokys garžys, var dalikt uobeļa gabaleņus.

20. gs. 30. godu Latgolys ļauds, jūs dzeive i problemys tāluotys garajā stuostā „Jaunō skūlōtōja” (1951, Latvejā 1991) i romanā „Zemes sōļs” (1953), kas ir ironisks dorbs par Ulmaņlaika Latvejis īkšpolitikys vaicuojumim, rakstnīka personeibys veiduošanūs, muokslinīku tragiskumu i tragikomiku sabīdreibā. Lelu īviereibu zynuotnīku vydā izraiseja O. Rupaiņa pietejums par volūdu atteisteibu „Arheolingvistika” (1967). Vairuoki O. Rupaiņa dzejūli izmontuoti dzīšmu tekstim: „Skaista sirds”, „Myusu ciļts” (E. Melngailis), „Bukmuiža” (I. Reinholde), „Dzīsme Latgolai” (V. Ozoliņš).

Jūrdžs beja muzikāls. Jis ir bejs dzīduotuojs, jam beja lobs bolss — tenors, partū jis vysur tika aicynuots i cīneits. 1910. godā Andryvs ar dzīduošonu pīsadaliejs pyrmajā školuotūs latgaļu reikuotajā teatra izruodē sovā dzymtajā pogostā. Andryvs Jūrdžs prata spielēt ari kūkles. Jūrdžs leidz pošam vacumam beja bazneicys dzīduotuojs.

Ar ordini apduovanej Lītovys ļauds voi uorzemis pilīšus, kuri tur peļnejumus Lītovys lobam i davuši lelu īlicīni vaļstiskajā voi ļaudyskajā darbeibā.

Borkovys ūzuluojs (latv. vol. Barkavas ozolu audze) — dobys nūlīgtiņs Latgolys vokorūs, Modyunis nūvoda Borkovys pogosta i Varakļuonu nūvoda Mūrmastinis pogostu teritorejā, Lisinis upmoluos. Pluots 62 ha. Īstateišonys gods – 1957. Nūlīgtiņs sataiseits, kab apsorguotu Europā reši sateikamu augtovu (biotopu) – maiseiti ūzulu, gūbu i ūšu meži senejuos upmalis pļovuos.

Kaunotys pogosts ir Rēznis nūvoda teritoriāluo vīņeiba tuo dīnvidaustrumūs, Rāznys azara austrumu krostā. Pogosta kūpejo plateiba - 16994,3 ha. Īdzeivuotoju skaits iz 2011. godu – 1327. 2002.godā Kaunatys cīms sviņā 100 godu jubiļeju, bet piļskolni, vālo dzelzs laikmeta uzkolnu kopulaiku ļīcinoj, ka jau sanūs laikūs Kaunota beja nūvoda centrs. Rūbežojas zīmeļūs ar Stoļerovys pogostu, austrumūs ar Ludzys nūvoda Pildys i Rundēnu pogostim, dīnvidūs ar Dagdys nūvoda Azarnīkim i Andzeļu pogostim, rītumūs ar Muokūņkolna i Čornajis pogostim. Pogosta centrs atsarūn Kaunotā.

Svahili volūda (Kiswahili) irā leluokuo bantu volūda i vīna nu zeimeiguokom volūdom Afrikys koņtinentā. Svahili volūdā runoj vairuok kai 50 milijonu cylvāku, bet dzymtuo jei irā tik 5—10 milijonim runuotuoju. Svahili irā Kenejis, Tanzanejis i Ugandys oficialuo volūda, kai ari Afrikys Savīneibys dorba volūda. Austrumafrikā svahili cieški kolpoj kai lingua franca.

Šuplinska, I. Personvārda funkcionalitāte jaunākajā latviešu dzejā. Via Latgalica: humanitāro zinātņu žurnāls. Rēzekne: Rēzeknes Augstskola, 2008, 130.–144. lpp.