Те го изкарват от играта, като го изпращат със собствения си пясъчен часовник и с косата си да живее като всички останали. В реалния свят той започва да работи във ферма. Междувременно броят на неумрелите в света на диска рязко нараства. Докато другите видове Смърт се опитват да изберат някого от своя кръг като заместник, хората, които умират, не стават мъртви, а продължават да се разхождат.

Междувременно Ема помага на Татко Мумин да напише пиеса и семейството решава да я представи на сцена. Птици разпръскват красивите афиши за представлението из околността. Горските деца, които създават все повече грижи на своя „осиновител по неволя“, намират един такъв и убеждават Снусмумрик да ги заведе на театър. Друг афиш е намерен от Хемула, който охранява Муминтрол, Госпожица Снорк и Филифьонката. Тримата арестанти го убеждават да отиде на представлението и той оставя своя братовчедка да ги пази. След като затворниците убеждават малката хемулка в невинността си, тя ги пуска и отиват заедно в театъра. Цялото муминско семейство и техните близки се събират на сцената; макар че се отклонява от сценария, представлението пожънва успех. Хомсчето и Мисата толкова харесват живота в театъра, че решават да останат там.

Лученец (на словашки: Lučenec) е град в южна Словакия, административен център на окръг Лученец в Банскобистришки край. Населението му е около 28 500 души (2011).

Роден е на 7 октомври 1847 година в Холице, Източна Бохемия (тогава в Австрийската империя, днес Чехия), в семейството на общински лекар. През 1872 завършва медицина в Университета в Прага и заминава за Южна Африка като лекар. Мечтата му е да продължи изследванията на любимия си пътешественик Дейвид Ливингстън в Африка. Заселва се близо до Кимбърли, където практикува медицина.

Релефът на общината е предимно слабо хълмист. Територията ѝ попада в северозападната част на Западната Дунавска равнина. Основната характеристика на релефа са обширните междудолинни гърбици, които са заравнени или слабо наклонени, а между тях са разположени дълбоко всечените долини на реките Войнишка и Видбол (десни притоци на Дунав) и техните притоци. Като цяло теренът се понижава от югозапад на североизток. Най-високата точка на общината се намира в най-западната ѝ част, северозападно от село Бранковци, на границата с община Кула – 314 m н.в., а най-ниската точка – на противоположния североизточен край, в коритото на Войнишка река – 74 m н.в.

През 1972 г. постъпва в болницата в тежко състояние. Докато лежи там, започва да пише роман. Завършва книгата си, но тя не е публикувана. Единствен читател остава синът му Райко Белопитов: „Романът бе озаглавен „Какво се случи през 2000-та година?“. Той разглежда бъдещето, когато Светът се вразуми и не се дели по политически причини на Запад и Изток, когато човечеството се откаже от войната и въоръжението, настъпи един социален и хуманен строй, когато с освободените средства хората започнат да правят чудеса.“