Bangaras forts (hindi: भानगढ़ दुर्ग) ir 17. gadsimtā celts forts, kas atrodas Radžastānas reģionā, Indijā. Apkārt fortam ir izveidojies Bangaras ciems, kas vēlāk tika pamests. Būve ir iespaidīgs pamestu ēku kopums, kura lielākā daļa ir saglabājusies līdz mūsdienām. Pie Bangaras forta ir novietota zīme, kas brīdina, ka atrašanās tā teritorijā pēc saulrieta un pirms saullēkta ir stingri aizliegta. Par šīs zīmes izvietošanas iemeslu tiek uzskatīta spoku aktivitāte forta un ciema apkārtnē.

Teritorija ir Austrālijas īpašums un tiek pārvaldīta no Kanberas ar Tieslietu departamenta starpniecību. Vairākās salās tiek uzturētas automātiskās meteoroloģiskās stacijas un vienīgā apdzīvotā sala ir Vilisa sala, kurā kopš 1921. g. atrodas meteoroloģiskā stacija ar 3-4 cilvēku personālu.

Toradži izpilda dejas dažādu rituālu laikā, visbiežāk bēru ceremonijās. Šīs dejas domātas, lai izteiktu skumjas, izrādītu godu un pat uzmundrinātu aizgājēju, jo viņam būs jāveic ilgs ceļš, lai nonāktu mirušo valstībā. Vispirms grupa vīriešu izveido apli un monotoni dzied visu nakti, godinot mirušo (šo rituālu sauc Ma'badong). Daudziem toradžiem šī ir vissvarīgākā bēru ceremonijas daļa. Otrajā bēru dienā tiek izpildīta kareivju deja Ma'randing, lai slavinātu nelaiķa drosmi dzīves laikā. Deju izpilda vīrieši ar zobeniem, lieliem bifeļādas vairogiem un ķiverēm, kurām piestiprināti bifeļu ragi, kā arī citiem atribūtiem. Šī deja ievada procesiju, kurā mirušais no rīsu šķūņa tiek pārnests uz bēru norises vietu. Bēru laikā vecākās sievietes, tērpušās no putnu spalvām darinātos kostīmos un dziedādamas poētisku dziesmu, dejo deju Ma'katia, atgādinot par to cik dāsns un uzticams bijis aizgājējs. Pēc bifeļu un cūku nokaušanas asiņainā ceremonijā, grupa zēnu un meiteņu, plaukšķinot, veic jautru deju Ma'dondan.

Savu solokarjeru viņa uzsāka, izpildot somu hita ""Levoton Tuhkimo"" kaverversiju, kuru Lēna pārsauca par ""Rahutu Tuhkatriinu"". Kad singls iekļuva Igaunijas topu pirmajās vietās, Mari Lēna laida klajā savu albumu Rahutu Tuhkatriinu, kura producents un dziesmu autors bija Svens Lehmuss.

Pēc 1971. gada aprīļa PSKP 24. kongresa Brežņevs stabili atvirza Kosiginu uz otro plānu un ir pietiekoši spēcīgs, lai Politbirojā ieceltu savus atbalstītājus – Ščerbicki, Kulakovu un Kunajevu. Politbirojā izveidojas jauns triumvirāts – Brežņevs, Mihails Suslovs un bijušais Brežņeva vietnieks Andrejs Kiriļenko, kurš ieņem aizvien svarīgākus amatus. Viņam arī izdodas no amatiem atcelt un no Politbiroja izslēgt Ukrainas PSR vadītāju Pjotru Šeļestu un Krievijas PFSR premjerministru Genādiju Voronovu. Taču Mihails Suslovs ir pietiekoši spēcīgs, lai nepieļautu visas varas koncentrēšanos Brežņeva rokās.

Viņš ir labi pazīstams arī ar savām spēcīgu un veselīgu tēlu gleznām, kā Smejošais kavalieris (1624). Halsa mierīgākie vēlīnākie darbi ir pielīdzināmi viņa laikabiedram Rembrantam.

Ekspedīcijas pirmā gada atbalsta Ziemeļu bāze tika ierīkota nelielajā Vinterailendas salā Argentīnas salu arhipelāgā. Tas bija daudz tālāk ziemeļos, nekā sākotnēji tika plānots, jo problēmas ar kuģa Penola papilddzinēju neļāva kuģot tālāk uz dienvidiem.