שאלה: שימוש במוצר שנקנה בכסף גנוב: אם אני מקבל גמרא מחבר במתנה ולומד בה, והאמת שזה נקנה עם כסף גנוב, זה נחשב מצוה הבאה בעברה ללומד כשהוא לא יודע שזה נקנה עם כסף גנוב? אותו דבר עם משכורת עם כסף גנוב, מותר להשתמש אם לא יודעים שזה גנוב?
תשובה: התשובה בקצרה: מותר לך להשתמש בספר או בכסף. התשובה בהרחבה: א. אם אינך יודע שמדובר בכסף גנוב אין שום בעיה, ואין עליך לחשוש כך סתם שמא מדובר בדבר מעין זה אלא אם כן יש לך מידע כלשהו לבסס את חששך. ב. נשאר לדון לעצם העניין מה הדין בשאלות הנ"ל אם ידוע לו שבאמת זה גנוב. לגבי המשכורת שקבל מכסף גנוב, נראה שמותר להשתמש מטעם שיש כאן יאוש הבעלים ושינוי רשות (ע"י שהכסף עבר מהגנב לרשות מקבל המשכורת), ולכן מן הדין המקבל קנה לגמרי לרשותו את הכסף. (הדין הוא בשו"ע חושן משפט סימן שס"ב סעיף ג'). ג. לגבי הספר, אם למקבל ידוע שנקנה מכסף גנוב, יש מקום לדון משום שהגנב רוצה ע"י הכסף לקנות את הספר והיות והכסף עדיין לא יצא מרשותו הרי שהוא שייך עדיין לנגזל, ואם כן המכירה אינה תקפה והספר נשאר שייך למוכר. על זה יש להשיב ולומר, ראשית, מה שקונה אינו הכסף אלא המשיכה, ואם משך את הספר קודם ששילם הרי שקנאו במשיכה ולא ע"י המעות. שנית, על פי הסבר האבני מילואים (סימן כח ס"ק ד') לדין המקדש אשה במעות שגזל מדוע מקודשת הרי הכסף עדיין לא יצא מרשותו וקשה מדוע יכול לעשות קניין באשה, ומבאר על פי הרשב"א והריטב"א שאנו אומרים שהקניין ויציאת הכסף מרשותו באים כאחד (כמו בגזל ונתייאשו הבעלים והקדיש,קדוש), ואם כן אף כאן נוכל לומר כך. ד. גם על הצד שהקניין לא הושלם, והחפץ עדיין נחשב שייך לנגזל, להלכה אין מצד מי שלא גזל בעצמו את האיסור של 'מצווה הבאה בעבירה'. הדברים מתבארים בשו"ע או"ח בסימן תרמ"ט, שם לגבי לולב גנוב כותב המחבר בסעיף א' כך: "ויש מי שאומר דלא נפסל גזול וגנוב אלא לגנב ולגזלן עצמו אבל לאחרים כשר בשאר הימים חוץ מיום ראשון". ביאור הדברים הוא שבלולב גנוב אי אפשר לצאת ידי חובה ביום הראשון של סוכות משום דכתיב "ולקחתם לכם"   משלכם, וכל עוד שלא היה ייאוש ושינוי רשות הלולב נשאר שייך לבעליו הראשונים, והקונה מן הגנב לא יכול לצאת בלולב ידי חובה. אולם בשאר הימים של סוכות אין את הגדר של "לכם", אלא יש בעיה אחרת השייכת בכל המצוות והיא איסור "מצווה הבאה בעבירה". לגבי הגנב עצמו שעשה את העבירה ודאי ששייך האיסור גם בשאר ימי החג ואינו יוצא בלולב הזה, אולם יש מקום לדון לגבי האחרים שלא גנבו את הלולב בעצמם, האם יכולים לצאת בלולב הגנוב בשאר ימי החג. המשנ"ב (ס"ק ח) מביא מח' בעניין: "הנה מאי דמחמרינן לגבי אחרים ע"כ איירי לפני יאוש, ולכם אמר רחמנא והאי לאו דידהו הוא,  דאי היה יאוש מקודם א"כ אצלם הו"ל יאוש ושינוי רשות וקנין גמור הוא אצלם ולכם קרינא בהו, ואפ"ה בשאר הימים לאחרים שרי, דס"ל להי"א דלא שייך מצוה הבאה בעבירה לגבי אחרים שהם לא גזלוהו. ועיין במגן אברהם שהביא בשם המלחמות שחולק ע"ז ודעתו דאף לגבי אחרים שהם לא גזלוהו אפ"ה כיון דהחפץ לא נקנה אצלם שהוא לפני יאוש והגזל תחת ידם הוא שייך גבייהו ג"כ מצוה הבאה בעבירה ואינם יוצאין בו, וע"כ דעת המ"א שלא להקל בזה. אבל באליה רבה כתב שיש לסמוך להקל כהי"א, דאף לגנב ולגזלן עצמו דעת כמה פוסקים שסוברין דבשאר ימים יוצא בהן עכ"פ יש לסמוך עלייהו לגבי אחריני, וגם הגר"א בביאורו משמע שמצדד להלכה כהיש מי שאומר". סיכום הדברים: ישנה מח' לגבי מי שלא עשה עבירה, האם יוצא ידי חובת המצוה בחפץ שנעשתה בו עבירה על ידי אחר. דעת הרמב"ן שאינו יוצא ידי חובה, וכן פסק המגן אברהם להחמיר כמותו. אולם השו"ע פסק שיכול לצאת בו ידי חובה, שהרי אף בגנב עצמו נחלקו לגבי שאר הימים האם יוצא ידי חובה, שדעת הרמב"ם להתיר, והרמב"ן וראב"ד לאסור, אך לגבי אחר ודאי שיש להתיר. וכשו"ע פסקו אף האליה רבה והגר"א, ואת הראיה של המגן אברהם דחו הדגול מרבבה והגר"א. לכן, להלכה מותר למי שלא גנב לצאת ידי חובה ע"י הגזילה ואין בזה משום "מצווה הבאה בעבירה". הרב ניר אביב