LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: שמיטה במרפסת שמש: במרפסת שמש בקומה עליונה יש אדניות יצוקות העומדות על רגלים ולא ישירות על הרצפה. כל אדנית מנוקזת מהצד ולא מלמטה. הנוף של הצמחים לא חורג מהמרפסת. באדניות יש עצים, ירקות וצמחי נוי. חלק מהמרפסת מכוסה בגג. האם מותר לגזום במרפסת את הגפן בשמיטה, האם מותר לשתול בשמיטה פקעות משנה שישית?
תשובה: א. הדיון הוא על האדניות שתחת הגג, מכיוון שאלו שאינן תחת גג אין להחשיבם אלא כעציץ שאינו נקוב שיש בו דיני שביעית. ב. גיזום הגפן במקום שיש גג אפשר לעשותו, כדאי שיעשה שינוי במקום הגיזום. ג. פקעות משנה ששית מותרים. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי
שאלה: תחום שבת בדרך להדרכה: כל שבת אני יוצא מעירי רגלית להדריך ביישוב סמוך. מסוף העירוב של עירי לתחילת העירוב של היישוב יש כ-200 מטר. הסניף נמצא כ-1200 מעירי (וכ-1000 מטר מעירוב היישוב). האם מותר לי ללכת עד לסניף שהוא מחוץ לתחום שלי, אם לא האם עירוב תחומין יעזור, אם כן, האם מותר לי להסתובב בכל שטח עירוב היישוב, וכן האם מותר לי לעבור בין עירי לישוב עם כפתור רזרבי התפור לבגד, ושעון?
תשובה: העיקרון בדין עירוב תחומין הוא, שמקום הערוב הופך למקום השביתה של האדם וממילא יכול הוא ללכת ממקום העירוב אלפיים אמה לכל רוח. אם לא הניח עירוב, מקום שביתתו, במידה ושבת בעיר, היא העיר. וכאן שהעיר מוקפת עירוב הרי מודד אלפיים אמה מערוב העיר. לפי הנתונים שנמסרו בשאלה, כדי להגיע לסניף ביישוב השכן יצטרך לצאת יותר מאלפיים אמה, ממילא כדי להגיע לסניף יצטרך להניח עירוב ואז יוכל ללכת אלפיים אמה ממקום הנחת העירוב, וכיוון שלן בעירו יוכל לדעת הרמ"א ללכת בכל תחום עירו. ביחס לכפתור ולשעון, הרי זה נושא שהוא מחלוקת בין האחרונים, עיין בעניין זה בשמירת שבת כהלכתה בפרק העוסק בדיני הוצאה בשבת (פרק יח, סעיפים כז,ל ובהערות שם), שדעת הגרש"ז אוירבך בשתי המקרים להקל אך אין הדבר מוסכם לכולם. הרב חיים כ"ץ
שאלה: יבול ערבים ב"אוצר הארץ": האם ב"אוצר הארץ", בשנת שמיטה, משתמשים ביבול ערבים?
תשובה: התשובה היא לא. מלבד ירקות שכל ששת השנים לוקחים רק מערבים (כגון  שעועית וכדו'). הרב יהודה הלוי עמיחי.
שאלה: אב הרחמים בחודש סיון: האם בימים שלא אומרים בהם תחנון בחודש סיון (מר"ח עד י"ב) אומרים אב הרחמים לפני מוסף של שבת, שהרי בכל יום שאין אומרים בו תחנון בחול א"א אב הרחמים בשבת, אבל כידוע הסיבה לאמירת אב הרחמים היא גזרות תתנ"ו שהיו בימים אלו ולכן כשמברכים את החודשים אייר וסיון אומרים אב הרחמים, למרות שא"א אותו בשבת מברכים באחד החודשים האחרים. א"כ מה הדין לגבי השבתות האמורות בחודש סיון?
תשובה: בשבתות שבזמן הספירה, אומרים. אך בשבתות שאחר הספירה, לא אומרים.
שאלה: עיתים לתורה מול עבודה: אני חייל משוחרר כבר כמה חודשים מצה"ל. ב"ה אתחיל ללמוד באוניברסיטה באוקספורד בשילוב עם לימודים תורניים. בינתיים אני לומד בישיבה. העניין הוא שההורים לוחצים עלי לצאת לעבוד. מבחינתם אפילו כמה פעמים בשבוע, העיקר שאעבוד ולא רק אלמד תורה. אני מבין את כוונתם הטובה ואף כתוב בהלכות שאדם שלא עובד, תורתו סופה להיות בטלה. אבל מרגיש שאני בשלב בחיים שעדיין איני צריך לעבוד, כי אין לי אישה וילדים לפרנס, וזה זמן טוב לצמוח רוחנית. ועוד בעיה היא העבודות המוצעות כיום. יש בעיה לירא שמיים לעבודות בעבודות שכאלה. האם ניתן להחשיב עבודות כמו מלצרות, אבטחה במקומות פתוחים ושאר עבודות כעבודות כשרות? יש כל כך הרבה בעיות צניעות, חילול שם. היכן אוכל למצוא עבודה כשרה והאם זה יהיה נכון לעבוד, ואיך אני מתמודד עם ההורים? זה מעיק עלי נפשית.
תשובה: אם אתה יכול להסתדר בלי לעבוד ולנצל את הזמן שנשאר עד לימודך באוניברסיטה ללמוד תורה בלבד זה מה שנכון לעשות. מה שאמרו חכמים טוב תורה עם דרך ארץ הם דברו על דרך חיים כללית ולא על תקופה זמנית. אך אם להורים קשה מבחינה כלכלית ולכן הם מבקשים שתעבוד עליך להתחשב במצבם ולעבוד מעט.
שאלה: למה מגיע לסוטה ילד?: כאשר איש משקה את אשתו מי סוטה, אם היא לא חטאה היא נפקדת בילד, למה מגיעה לה פרס הרי היא יצרה את המצב המביך הזה, כשנסתרה לאחר התראת בעלה?
תשובה: כשעברה על הקינוי ונסתרה זה ודאי לא ר, והילד אינו פרס על זה. אבל בכל זאת יש כאן עניין שהייתה מוכנה לעשות הכל כדי להוכיח את כשרותה. הרמב"ן כותב שמצוות סוטה זו המצווה היחידה שהתורה סמכה על דבר שאינו טבעי, אלא על משהו סגולי. ואם כן, על ידי אישה זו תורמת לבירור השגחת ה' עם עמו.
שאלה: הלכות מסטיק: א. האם יש לברך ברכה אחרונה על מסטיק במידה ובולעים אותו, ומה אם לא בולעים אותו? ב. האם ניתן להיכנס עם מסטיק לשירותים למקלחת?
תשובה: א.על מסטיק אין מברכים ברכה ראשונה וודאי לא ברכה אחרונה. ברכה אחרונה מברכים כשבולעים, בדבר גושי- נפח של כזית, בדבר נוזלי- נפח של רביעית (86 סמ"ק). בניגוד לסוכריה שהיא נמסה והאדם בולע ולזה היא עשויה, מסטיק לא עשוי לבליעה, וזה לא משנה אם האדם בולע אותה. (מסטיק עיקרו עשוי כדי שהאדם ילעס, אלא שאדם נורמלי לא יעשה זאת סתם, ולכן המתיקו את הגומי, ואף אחרי שהמתיקות נגמרת אדם ממשיך ללעוס). ב. כן, אין בעיה להיכנס איתו למקום שלא מכניסים אוכל. תשובת הרב יוסף דהאן
שאלה: המלאכים יצר הרע והבחירה: 1.) האם הקב"ה הורג את כל המלאכים לעתיד לבא או שרק את יצר הרע (או אף אחד מהם)? 2.) האם יש למלאך המות שהוא יצר הרע בחירה או שהוא מקיים את רצון ה ואין לו בחירה? 3.) אם אין לו בחירה והוא מקיים את רצון ה, אז למה הקב"ה לעתיד לבוא הורג אותו (מסכן שיחיה, הרי בסה"כ הוא בריה רוחנית שרוצה לחיות כמו כל אחד) או שהוא לא הורג אותו אלא הוא הופך אותו למשהוא אחר (כלומר שה"אני" שלו לא נעלם או מתבטל)? 4.) אם הקב"ה הורג אותו רק בגלל שהוא קיים את רצון ה בלי בחירתו האישית ולמלאכים אחרים הוא לא עושה את זה וגם, לא מרחם עליו אלא נוהג במידת הדין להשמידו בכלל ולא הופך אותו למשהוא אחר (כלומר, שמבטל את ה"אני" שלו לחלוטין ולא משאיר את האני שלו ו"הופך" אותו ליצור או למלאך טוב) אז למה?
תשובה: 1. לא נזכר שהקב"ה מבטל מלאכים לעתיד מלבד את מלאך המות. 2. מלאך המות כשמו הוא מלאך ואיננו יכל לעשות דבר ללא רשות ד'. 3. אין הכוונה בהריגתו להרס של חיים אלא לבנין של חיים ברמה כזאת שאין יותר מות בעולם וממילא אין משמעות למלאך המות. 4. התשובה נמצאת מקודם.
שאלה: לקצץ פתיל ארוך בציצית: בציצית שלי יש פתיל אחד ארוך מכל השאר בהרבה, האם מותר לקצץ אותו בשביל שיהיה בגודל השווה לאחרות?
תשובה: כן.
שאלה: ביטוי אותיות שם השם: כל יום אני קורא את הנוסח של המגיד ממזריטש לכוונת שם השם בכל היום, כפי שמופיע ברוב הסידורים האשכנזים בהתחלה. נאמרת שם המילה ה ו י ה, האם צריך לקרוא אותה כפשוטה או כ: קיי ואו יוד קיי?
תשובה: צריך לומר יו"ד, קיי, ו"ו, קיי.
שאלה: מעשר עני ושמיטה: האם כל פירות הקיץ שייכים כבר למעשר עני, האם יש רשימה איפה שהוא לגבי הזמן שמבחין בין מעשר שני לעני, יש לי רשימה מהשמיטה שעברה לגבי קדושת שביעית האם רשימה כזו תופסת גם כאן? במרפסת שלי יש סכך מענפי דקל שמכסה את רוב ככל המרפסת כמובן שהסכך לא אטום. האם זה נחשב גג לענין שמיטה שאוכל לטפל בעציצים, האם לטיפול בעציצים צריך גם גג וגם קרקע אטומה?
תשובה: א. כל הפירות שמניבים כעת הם חייבים במעשר עני. הזמן המבחין הוא טו בשבט תשס"ז, וכל שחנט לאחר מכן חייב במעשר עני. אין כעת עצים שיש להם פרי שחנט קודם טו בשבט תשס"ז. ב. אם הסכך הוא כשר לסוכה הרי זה כבית גם לשביעית. ג. צריך שיהא עציץ שהוא אטום מלמטה ומכוסה מלמעלה. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי
שאלה: פועל ערבי במתקן ליין: מסגריה של אבי קיבלה הזמנה לבניית מתקן יין ע"י עובדים יהודים. מפאת לחץ ההזמנה עובד ערבי נטל חלק בבנייה והדבר לא נמסר ללקוח. האם עליי, הבן, לומר זאת ללקוח בסתר מאבי ולשלם לו על עלות המתקן כדי שלא ישתמש בו?
תשובה: אינני רואה בעיה הלכתית בכך שגוי יבנה מתקן ליין.
שאלה: סגולה ללידה קלה : רציתי לשאול מהו מקור המנהג שבעל שאישתו בחודש תשיעי פותח ארון קודש ומוציא ספר תורה, שמעתי שזה סגולה ללידה קלה?
תשובה: המנהג מופיע בכף החיים סימן קלד סעיף קטן יב וכתב שיש לזה סמך על פי הסוד. כמו כן, מופיע ביוסף אומץ לחיד"א בסימן נז.
שאלה: מלפפון חמוץ על קרש פרווה: חתכתי מלפפון חמוץ על קרש חיתוך פרווה, עם סכין חלבי, האם הקרש נהיה חלבי?
תשובה: הקרש לא נעשה חלבי.
שאלה: איזה שומר מדובר כאן?: נתתי לחבר שלי את הסידור הפרטי שלי והוא נתן לי את שלו, הוא איבד את שלי ואני החזרתי לו את שלו. האם בכך שנתן לי את הסידור שלו הוא עדיין נחשב כשואל וחייב בהכל או שהוא שומר אחר?
תשובה: להלכה, שואל חייב אפילו באונס אך שומר שכר פטור באונס וחייב בגניבה ואבידה. פרטי הסיכום ביניכם אינם מספיקים, אך נאמר שבהנחה שנתינת הסידורים הייתה לצורך שימוש ולא רק כשמירה, הרי שאתה השאלת לו והוא השאיל לך. ובהנחה שהסיכום ביניכם היה שאתה משאיל לו והוא כנגד משאיל לך מבואר בשו"ע חושן משפט סימן שה' סעיף ו' שאם אמר לו השאילני היום ואשאילך למחר אין הם אלא כשומרי שכר זה לזה, כיון שאין את המאפיין של שואל שכל ההנאה שלו,שהרי גם הוא השאיל כנגד זה לחברו, וחייב רק בגניבה ואבידה. ואם השאילו זה כנגד זה באותו זמן (ולא השאילני היום ואשאלך למחר) הרי זה מוגדר כשאלה בבעלים ופטור אפילו אם היתה פשיעה בשמירתו. הרב תומר ישראלי.
שאלה: לשים מזוזה בצורת הפתח: לגיסי יש גינה לפני הבית. מהגינה מוביל שביל עץ באורך כ-9 מ עד הכניסה לבית, שם קבועה מזוזה. בתחילת השביל יש צורת הפתח מעץ. השביל לא מקורה והוא פרוץ משני צידיו. האם הפתח הנ"ל חייב במזוזה?
תשובה: פתח זה חייב במזוזה.
שאלה: התכלת אינו מעכב?: הרב השיב כי מי שמקפיד על תכלת עדיף שילך בלי ציצית מאשר עם ציצית בלי תכלת. והרי כבר נפסק ש"התכלת אינו מעכב את הלבן"?
תשובה: כיון שציצית זו מצווה שמוטלת על האדם רק אם הוא לובש בגד של 4 כנפות, אם אין לו פתיל תכלת (ומקפיד על תכלת) לא יברך כלל.
שאלה: נרות שיגרמו לחילול שבת: האם מותר להדליק נרות שבת, כאשר ידוע לי שבעלי שאינו שומר תורה ומצוות יכבה בוודאות את נרות שבת בשבת כיוון שאנחנו הולכים לסעודת שבת אצל אמא שלו, מפחד שלו שמא יגרום לשריפה?
תשובה: עצתי שתלכי לבית חמותך לפני שבת ותדליקי שם את הנרות, בבית תשאירי רק את אור החשמל ותבקשי מבעלך שלא יכבה אותו.
שאלה: "שבע ברכות" בספירת העומר: מה הדין של "שבע ברכות" שמתקיים בספירת העומר, האם הוא מותר בשירה וריקודים, מה קורה כאשר לחתן ולכלה אין זה יום אבילות (כגון לאחר ל"ג בעומר) אך לחלק מהאורחים כן, והאם לאדם שמבחינתו זה עדיין חלק מימי האבילות, מותר להשתתף בריקודים?
תשובה: לאלו שאינם נוהגים באותו יום מנהגי אבילות יהיה מותר להשתתף בריקודים, ולנוהגים אבילות באותו יום יהיה אסור להשתתף בפועל בריקודים, אבל מותר להם להיות נוכחים במסיבה.
שאלה: מטחנת בשר מחילוני: קבלנו מטחנת בשר שלא נעשה בה שימוש שנים רבות מזוג שאינו שומר כשרות. האם יש דרך להכשיר את המטחנה?
תשובה: אפשר להכשיר מטחנת בשר ע"י פירוק כל החלקים והגעלתם, אולם את הלהב של המטחנה יש ללבן באש, ואם אי אפשר יש לקנות להב חדש.
שאלה: לתלוש שערה מהזקן ולשים בספר?: ראיתי אדם אשר עשה מעשה מוזר רציתי לדעת אם לדבר יש מקור או לא, הוא אדם ירא שמים וראיתי שתלש או לקח שערה מזקנו ושם בתוך ספר.
תשובה: לתלוש שערות מהזקן במתכוון אסור, אבל אם נתלשה שערה אז יש נוהגים להניחו בתוך ספר מחמת ששערות הזקן הם צינורות השפע.
שאלה: ענייני חול בשבת: כתוב בקיצוש"ע הרב גנצפריד סימן צ סעיף י"א: "כותל או טבלא שיש בו איזה צורות או דיוקנאות וכתוב תחתיהן זו צורת פלוני וזו דיוקן פלוני, אסור לקרות כתב זה בשבת ואפילו לעיין בו בלא קריאה אסור (כתב ע"ז הרב מרדכי אליהו: ואסור לעיין בתמונות שכתוב מתחתם בכתב יד של מי הם וה"ה באלבום תמונות שכתוב פרטים על התמונות), וכן ספרי מלחמות וספרי דברי הימים של מלכי העולם, וכן מליצות ומשלים של שיחת חולין, כגון ספר עמנואל ומכל שכן דברי חשק אסור לקרותן בשבת, ואפילו לעיין בהם בלי קריאה בפיו, ואף בחול אסור משום מושב לצים, אפילו הם כתובים בלשון הקודש, ובדברי חשק יש עוד איסור שמגרה היצר הרע בעצמו, אבל אותן ספרי דברי הימים שיוצא מהם עניני מוסר ויראת שמים, כגון ספר יוסיפון וכיוצא בו אפילו כתובים בלשון לעז, מותר לקרותם אפילו בשבת, ומכל מקום אין ראוי להרבות בהם". 1. למה אסור לעיין בכל הדברים האלה? הרי זה חלק ממנוחת השבת ועונג שבת לקרוא ספרים (גם ספרי חול) ולעיין באלבומים וכו. 2. האם לפי"ז גם אסור לקרוא עיתון שכתוב מתחת תמונה בו מי המצולם ומי צילם? 3. (על ההערה של הגר"מ אליהו) מה זה משנה אם כתוב בכתב יד או בדפוס? 4. האם אסור לקרוא ספרי קרבות של גיבורי ישראל (אפשר להגיד על ספרים אלה שהם גם מספרים על הניסים שעשה לנו ה )?
תשובה: 1. למי שיש עונג בעיון באלבום ובספרים שאין בהם שום דבר שלילי (כמו גירוי תאוות או שבח גויים עובדי עבודה זרה וכדומה) אין איסור ובלבד שלא יהיה זה ברוב הזמן כדי שיוכל גם לעסוק בתורה שבכתב ובעל פה שבאמת היא משמחת ומשיבת נפש. 2. אם אין בזה חשש ממה שנזכר אין איסור ובתנאי שנזכר מקודם. 3. אם דה כתב יד עלול להיות שירצה לתקן ויבא למחוק אל לכתוב תוספת לכתוב. 4. אם יש בזה תועלת לאהבת ישראל או הארץ וכדומה מותר.
שאלה: זכויות יוצרים על תרגום?: אם מישהו החליט לתרגם, לדוגמה, את ספרי הרמב"ם לשפה מסוימת והספרים הודפסו ונמכרו, למי מגיע הכסף מהמכירה למדפיס או למתרגם?
תשובה: השאלה נוסחה בצורה כללית ובתיאור המקרה חסרים פרטים רבים, על כן קשה לקלוע בדיוק לכוונת השואל, לכן ננסה בעז"ה לענות באופן כללי. ניתן לחלק לג' מקרים: א. המתרגם והמדפיס רוצים לערוך חוזה, ובאים להתייעץ כיצד להתחלק ברווחים. ב. המתרגם והמדפיס לא הגיעו להסכם מסודר קודם ההדפסה והמכירה, ורק בדיעבד לאחר שנמכרו הספרים מתעורר הויכוח על אופן חלוקת הרווחים. ג. המדפיס השתמש בתרגום ללא רשותו של המתרגם, כעת מתעורר ויכוח למי מגיעים רווחי המכירה. נדון בכל מקרה לגופו: א. לערוך ולסגור חוזה מראש הוא הדבר הנכון והמומלץ לעשותו. בחוזה יופיעו התנאים שעל שני הצדדים לעמוד בהם, וכן אופן חלוקת הרווחים בצורה ברורה, מפורטת ומוסכמת בין שני הצדדים. כמה רווחים יטול כל צד תלוי ברצון הטוב של שני הצדדים, ואם אין מצליחים להגיע להסכמה אפשר לברר אצל הוצאות ספרים גדולות ומולי"ם מה נהוג בדרך כלל לעשות במקרים דומים. אם לאחר מעשה ישנו ויכוח כיצד לנהוג הרי שהחוזה החתום בין שני הצדדים הוא הקובע והמחייב, ומחלוקת בפרשנות החוזה תתברר בבית דין לממונות או בורר שיוסכם ע"י שני הצדדים. ב. אם לא חתמו על הסכם מראש ולאחר המכירה מתעורר ויכוח לגבי אופן חלוקת הרווחים, גם כאן כדאי לברר מהו האופן הנהוג בשוק העבודה במקרים מעין אלה. אם עדיין לא מצליחים להגיע בעצמם להסכמה יש לפנות לבוררות. ג. אם המדפיס השתמש בתרגום ללא רשותו של המתרגם אנו נכנסים לסוגיית שימוש בזכויות יוצרים, ובה נחלקו הפוסקים. לדעת רוב הפוסקים מי שמשתמש ללא רשות ביצירת חברו עובר על איסור גזל, משום שליוצר ישנה בעלות ממונית על יצירתו. מאידך,ישנם פוסקים הסוברים שאין ליוצר בעלות ממונית אך מודים שמכוער מאד להעתיק ולבוז יגיעת האדם ויצרתו בלי לשלם שום תורה, ומה ששנוא עליך לא תעשה לחבריך, זאת היא כל התורה כולה. וברור שבדיני ממונות עלינו לנהוג בדרך הישר והרצוי לפני השי"ת. בעבודת התרגום נראה שנחלקו הפוסקים כיצד להגדירה. לדעת הגר"ש ואזנר אי אפשר לומר שזו "יצירה חדשה" אלא מתרגם חולל "מציאות חדשה", שאינה בגדר יצירה מוחית כמו יצירת ספר חדש. לכן נראה שלכל הפחות המדפיס נהנה מטרחתו של חברו שהרי עבודת התרגום דורשת יגיעה רבה והשקעה גדולה, ולכן על המדפיס לשלם לו דמי טרחתו ויגעתו, וכן נראה דעת חת"ס ורע"א. אולם לדעת הנצי"ב המלבי"ם והנחל יצחק יש בעלות ממונית על תרגום של חיבור שלם. וראש הכולל הרב אברהם יצחק כלאב אמר לי שלדעתו הלכה כדעת הנצי"ב ודעימיה. למעשה במקרה כזה יש ללכת לבי"ד ממונות או דיין יחיד המוסכם על שני הצדדים משום שהדין תלוי בפרטים נוספים, כגון מהי בדיוק עבודת התרגום כאן, האם לאקונית פשוטה, או שדורשת מומחיות וכשרון רב. כמו כן יש לברר מי כאן המוחזק בספרים ובכסף הרווחים, והנפקא מינה היא אם יכול לטעון קים לי כאחת הדעות. לכן יש ללכת לדין תורה. והאמת וה אהבו. מקורות: ספר עמק המשפט להרב אברהם יעקב הכהן פרק א, ושם קונטרס בעלות על יצירה סימן כ עמ' שמא-שמה. הרב ניר אביב.
שאלה: הכשרת סיר שבושל בו כבד: כיצד בפועל מכשירים סיר בשרי לבישול חלבי, הסיר לא היה בשימוש כבר כמה שנים. כמו כן, בסיר בושל כבד. השאלה היא בשמו של אדם לא דתי שמשתדל לשמור כשרות, אך איני בטוחה שידע כיצד מכינים כבד ויש חשש שאולי לא הכין אותו לפי דיני הכשרות ולכן הסיר כנראה טרף?
תשובה: ע"י הגעלת הסיר דהיינו להכניסו לתוך סיר גדול יותר עם מים רותחים מבעבעים על האש.
שאלה: מגורים לפני חנוכת בית : בקרוב אנו מסיימים שיפוצים בדירה שקנינו לפני חודשיים, בתקופה זאת אנו גרים אצל אימי. בעלי נעשה חסר סבלנות אין לו פרטיות והמצב גורם למתח ומריבות האם מותר לגור בדירה לפני חנוכת הבית, אם קובעים מזוזה בכניסת הבית, והאם בחנוכת הבית צריך לברך שוב על קביעת המזוזות האחרות?
תשובה: לזמן קצר אפשר לגור בדירה קודם חנוכת בית, אך להשתדל לעשות חנוכת בית כמה שיותר מהר. ובתנאי שיש מזוזה. ואם בחנוכת הבית יקבעו עוד מזוזות אפשר לברך עליהם גם כן.
שאלה: הלוואה לחברה מכורה להגרלות: חברה טובה לא נשואה (בת 47) של אשתי נקלעה לבעיה כספית. היא עובדת במשרד ממשלתי וחייה אצל ההורים. היתה רגילה להביא לנו מתנות מדי פעם או לקנות לנו מאפים למיניהם. השתתפה איתנו בימי הולדת וכו. היא הייתה רגילה להוציא כסף על מוניות או דברים אחרים בלי הרבה חשבון. היא מכורה חזקה להגרלות, כמעט כל יום וכל שבוע (לוטו, חיש גד). בימים האחרונים, נגמרו לה הכסף והחסכונות, והיא בקשה הלוואה של 8000 שקל. היא מבטיחה שהיא תחזיר. היא לא רוצה לקחת הלוואה בבנק בגלל הריבית. מה עלינו לעשות? 1. זה עלול לפגוע בה וביחסים עם אשתי והילדים? 2. אם עד כה היא בזבזה, מי אומר שהיא לא תמשיך? 3. האם עלי לסכן כספים המיועדים לילדים בסופו של דבר? 4. האם זה לא עזרה ושותפות לדבר עבירה (או לפחות למעשים לא הכי ישרים וחיוביים)? 5. האם להסכים להלוות סכום קטן יותר יהיה מותר יותר?
תשובה: אם החברה רוצה את הכסף למטרות של בזבוז עדיף לא להלוות לה לטובתה. אני מניח שאין לכם כסף מזומן להלוות ועליכם להוציא מחסכונות. אם כן אתם מפסידים אותו הפסד שיהיה לה מהלוואה בבנק ולמה שאתם תעשו זאת. מוטב שתשכנעו אותה לשנות את הנהגתה ולחיות נכון ואם היא תשתכנע ותיהיה זקוקה להלוואה קטנה אז תתנו לה.
שאלה: עצת זוגיות לחבר: דיברתי עם חבר על הקשר שלו עם בת זוגתו. ייעצתי לו בכללית שאם אינו רוצה בחורה לקשר נישואין וכאם ילדיו חבל על זמנו וכדאי שיעבור לחיפושים נכונים. לאחר כחודשיים נודע לי שבעקבות שיחתנו הוא ניפרד ממנה וכנראה לבד מאז. ידוע לי שעדיף להתפשר על בחורה ולא להיות לבד. האם טעיתי בעצתי? האם עליי לשוחח איתו שוב בטענות כלשהם?
תשובה: לא טעית, כדאי שידע כל אחד כי הקשר בין בני זוג נועד למטרת בנין קבע עם קבלת אחריות שיש בה גם זכויות וגם חובות. קשר שכל ענינו להפיק תועלת או הנאה אישית יש בו החמצה של כל בנין החיים ואחריות לדור הבא, לאומה ולעולם כולו. אמנם שמחת החיים שיש בין איש ואשה הוא כלי עזר חשוב לעזרת ההתמודדות הלא פשוטה שנדרשת לשם בנין החיים הטובים והכנת הדור הבא שבו העולם ילך וישתכלל. כדאי להשפיע על החבר לחפש אשה שיש בינו לבינה התאמה בראת העתיד ויחד להקים בית הראוי שיזכה לברכת ד'.
שאלה: לימודי רפואה בעזרת גופות: האם יש בעיה ללמוד רפואה בארץ מכיוון שבמהלך הלימודים מתנסים בהתנסות בעבודה על גופות ובכך עוברים על איסורים רבים, או שאם זה למטרה טובה אז מותר, והאם מותר על גופות של יהטדים או רק של גויים?
תשובה: כל הבעייה היא ללמוד על גופות של יהודים שיש חיוב של "כבוד המת (חיוב קבורה יש על כולם).צריך להקפיד לא ללמוד על גופות של יהודים, ולפחות לא להתנסות עליהם בפועל, לראות בלבד זה למידה בעקיפין וזה יהיה מותר.
שאלה: ידיעה על מעשר עני : כיצד יודעים אילו פירות שייכים לשנה שעברה, מעשר שני ואילו שייכים למעשר עני, או בקיצור כיצד אני יודע מתי חנט פרי מסויים, האם יש טבלה או רשימה, כיצד מחשבים את זה לפי רוב הפירות שבשוק או שלוקחים מקדם ביטחון? אשמח לקבל הפניה למאמר שעוסק בנושא בהרחבה.
תשובה: כל הפירות שמניבים כעת הם מחנטה שאחר טו בשבט תשס"ז. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי
שאלה: קרש חיתוך וסכין בשרי: כשחותכים בצל בסכין בשרי על קרש חיתוך פרוה האם קרש החיתוך נהיה בשרי?
תשובה: יש מחמירים כך ולכן לכתחילה אין לעשות כך אבל בדיעבד הקרש נשאר פרווה.
שאלה: קבלת אבל בבית הכנסת: למדתי היום, שאין ראוי לקרוא לאבל בקבלת שבת, ובוודאי שלא לומר לו "המקום ינחם אותך בתוך שאר אבלי ציון וירושלים" אלא לומר "שבת היא מלנחם". כמו כן כתוב שאפילו החזן רק ילך לומר זאת לאבל בצנעה ולא בפומבי. מדוע כיום המנהג לדפוק על הבימה ולומר בקול "ניחום אבלים" ולומר את "המקום ינחם" וכו?
תשובה: אינני יודע היכן ראית זאת. בספר גשר החיים מובא שמקובל כשהאבל בא להתפלל בשבת בבית הכנסת, לפני שאומרים "מזמור שיר ליום השבת", הגבאי מכריז:"לכו וקיבלו את פני האבל". בשבת אין עושים ניחומים.
שאלה: איזה מנהג באב גוי?: הריני יהודי עולה. אמה שלי יהודייה אך אבא שלי אינו יהודי. סבא שלי (מצד אמה כמובן) היה ספרדי וסבתא שלי היא אשכנזיה. גדלתי כחילוני גמור בחו"ל. האם אני ספרדי מכיוון שאימי ספרדייה או שמא אני צריך לבחור? (לא נהגתי שום מנהגים בבית אימי) אציין כי בישיבה שלי יש ספרדים ואשכנזים כך שאני רואה ולומד משני המנהגים.
תשובה: כיון שאין לך משפחת אב, משפחת אימך נחשבת משפחתך. לכן, תנהג כמנהגי הספרדים.
שאלה: ערבית במנין מול שיעור תורה: אם עומדת בפני אדם שתי אפשרויות ללמוד תורה (לבד או בשיעור או אפילו שיעור קבוע)או להתפלל ערבית במנין. האם יתפלל ויאחר לשיעור, או שמא יתפלל יחיד?
תשובה: אם זהו הלימוד היחידי שלך, עדיף שתלמד (לימוד תורה חשוב ביותר). אך אם זה לא הלימוד היחידי שלך, אל תוותר על תפילה במניין.
שאלה: עמידה בזמנים מול כבוד הרב: שיעור ראשון בליל שבועות אצלינו מועבר ע"י ר"מ וותיק זה למעלה מ-20 שנה. ברם, מרבית הפעמים הרב מאחר בין 10 ל-20 דקות. לפי עניות דעתי יש פגיעה בכבוד התורה בגלל האיחור מלבד ביטול תורה ל30 ויותר תלמידים המחכים. גם שאר הלו"ז מתאחר בגלל זה. לדעת הרב זה "שטויות" והוא נפגע וטוען שיש לו "חזקה". אמנם אם בכלל יש דבר זה, האם הוא דוחה את כבוד התורה, אמנם הוא שוכח שכבר 3 פעמים ב10 אחרונות הוא לא נתן שיעור. האם מותר לי בתור מנהל לדחות את הרב ורק להציע לו שיעור מאוחר יותר, אני יודע שהוא מסרב וטוען שמגיע לו את השיעור הראשון?
תשובה: השיקול היחיד שצריך לשקול הוא טובת הציבור. ואין כאן גדרי חזקות.
שאלה: יתגדל ויתקדש או יתגדל ויתקדש: מהי אמירת הקדיש: יתגדל ויתקדש או יתגדל ויתקדש, אמנם ניתן להשיב כי "לכל אחד מהמנהגים יש על מי לסמוך", אך במישור העקרוני אין בה די: האם יש להתייחס לתיבות הראשונות בקדיש כאל תיבות בעברית, ולכן לומר את הדל"ת בצירה (יתגדל ויתקדש), אז מדוע אין לנהוג כך בהמשך הקדיש: יתברך וישתבח ויתפאר ויתרומם. ויתהדר. ויתהלל? ברור שהקדיש נוסח בארמית, כדי שרוב העם יבין את האמור בו עובר לזמן חיבורו דיבר רוב עם ישראל ארמית, ורק מיעוט שלט בלשון הקודש. מחברי הקדיש, כנראה מטעמים דידקטיים, שילבו מילים עבריות בקדיש (כך הלשון יתגדל העברית ולא הלשון יתרברב הארמית). אולם שילוב המילים העבריות בטקסט הארמי חייבם להחיל עליהן את כללי הניקוד הארמי, בדיוק כשם שאנו מאמצים היום מילים לועזיות להבדיל לתוך טקסטים בעברית, ומחילים עליהן כללי ניקוד עבריים. אכן דברי המשנה ברורה לומר יתגדל ויתקדש, ברורים, אך נראה לענ"ד יותר שנאמרו כסברה וכהעלאת נקודה לדיון ולא כפסיקה הלכה למעשה. כך גם ההערה בסידורו של רבי יעקב עמדן. ושמעתי ממישהו שהוא משוכנע שבסידור רש"י מנוקד יתגדל ויתקדש (לצערי לא הצלחתי לבדוק). ולמרות כל זאת אין כל היגיון דקדוקי לומר יתגדל ויתקדש אם לא מכילים זאת על כל המילים בעברית ששולבו בקדיש. לעניות דעתי בכל מקרה גובר פה הכלל "פוק חזי מאי עמא דבר" וברור שמנהג רוב המקומות לומר יתגדל ויתקדש בפתח, מה דעת הרב בנושא?
תשובה: גם לי נראה לענ"ד שרוב הקדיש הוא בארמית ועל כן כללי הדיקדוק הארמיים הם עקריים. אמנם יתכן שלפעמים בתוך תפילה בארמית ישתלבו מילים בעברית שמקורם בפסוק או שגורים בלשון העם. כך נראה שדוברי האידיש והלדינו משלבים בדיבורם מילים בעברית. ובכל אופן ענין הקדיש הוא קדמון מאוד ולא יעלה על דעתנו לחלוק או להשיג על גדולי ישראל שתקנוהו שאיננו ראויים ומגיעים לכף רגלם. ועל כן נמשיך להחזיק במנהגנו איש איש במנהג עדתו.
שאלה: לימוד לאבל בשבעה: מה מותר לאבל ללמוד בשבעה?
תשובה: בימי האבל אסור ללמוד תורה, אך אפשר ללמוד דיני אבילות וכדו'.
שאלה: למה צריך לכפות הר כגיגית: אם בני ישראל אמרו נעשה ונשמע, למה היה צריך כפיית הר כגיגית?
תשובה: המהר"ל מסביר שהיה צורך לכפות הר כגיגית על ישראל כדי שמתן תורה לא יהיה תלוי אך ורק ברצונם של ישראל. אם התורה תלויה ברצון ישראל יכול להיות מצב, ח"ו, שהם יתחרטו לאחר זמן ואז כבר לא יהיו חייבים בקיומה. ולכן אחרי שהתגלה הרצון הפנימי שלהם לקבל את התורה כפה עליהם הקב"ה הר כגיגית כדי שיהיו מחוייבים לתורה.
שאלה: למה דווקא עקידה?: מאז ומתמיד הפריע לי שהקב"ה בחר לנסות את אברהם אבינו דוקא בדרך זו שמזכירה לכאורה ולהבדיל עבודה זרה והקרבה למולך. האם לא יכל הקב"ה כביכול להשתמש בדרך ראויה לנסות את אברהם אם הוא ירא אותו? אשמח לקבל תשובה מפורטת הדבר מטריד אותי מאוד.
תשובה: הניסיון נועד לבחון את מצבו של האדם ולרומם אותו למדרגה גבוהה יותר. אברהם אבינו הגיע למדרגה גבוהה כל כך שכל ענייניו היו אך ורק למלא את רצון ה' בעולם, ואם כן, כל ניסיון לא היה קשה בעיניו שהרי זהו רצון ה'. ולכן ניסה אותו הקב"ה בדבר הרחוק מהשכל ושהשכל מונעו כדי לראות עד כמה עושה אברהם אבינו את רצון ה' אפילו בדבר כל כך לא הגיוני, ואכן זהו הניסיון האחרון של אברהם שבו הוא הגיע לפסגת הקרבה לקב"ה. (ספר החיים חלק א פרק ה). חשוב לציין, שח מסבירים שהקב"ה לא ציווה להקריב את יצחק אלא רק להעלותו למזבח.
שאלה: פסלון בודהה כמזכרת: חבר שלי היה בטיול במזרח הרחוק והביא לי פסלון מתכת של בודהה בתור מזכרת. האם מותר לשמור אותו (אך ורק בתור מזכרת כמובן) או שמא עלי להפטר ממנו?
תשובה: תיפטר ממנו, תשמיד אותו, כי אלו המאמינים ב"בודהה" זה ממש עבודה זרה.
שאלה: זה היה לשון הרע?: אני עובדת במעון. והיום כשבאה אחת האמהות לקחת את בתה מהמעון היא ראתה שהנעליים שלה היו הפוכות והיא לא הייתה מרוצה מזה, לא אמרתי לה שלא אני שמתי את הנעליים כי אז היא הייתה מבינה שהסייעת השנייה שמה את הנעליים הפוך ופחדתי שאולי זה לשון הרע. אבל עכשיו היא בטח חושבת שאני שמתי את הנעליים הפוך, ואפשר לומר שהפללתי את עצמי, ואני מרגישה נורא! הרי לא אני אשמה. האם עשיתי נכון, או שהיה מותר לי להגיד שלא אני שמתי את הנעליים (ובכך היא הייתה מבינה שהסייעת השנייה שמה את הנעליים הפוך)?
תשובה: אם נעשה דבר שלא כהוגן ובא הנוגע בעניין וחושד באחד שואל אותו מי עשה את המעשה מותר להגיד לו "לא אני עשיתי את זה" אבל רק בתנאי שעל ידי אמירה כזו לא ידעו מי באמת עשה את הדבר. אם השואל לא חושד במישהו מסויים המקל לומר כך יש לו על מה לסמוך. אבל אדם הרוצה לעשות לפנים משורת הדין ראוי לו לקחת את אשמת חבירו על עצמו כדי שחבירו לא יפגע, וכמו שמסופר בגמרא על קידוש החודש שבו נכנס אדם שלא היה מוזמן ואמר שמואל הקטן שהוא האדם שלא הוזמן כדי שלא יתבייש מי שבאמת לא היה צריך להיות שם, וכן רבי חייא אמר שאכל שום וריחו הוא המפריע לרבי כדי שמי שבאמת אכל את השום לא יתבייש ויפגע. לכן ודאי שלמפרע אין לך להרגיש נורא ואשמה שהרי מנעת מחברתך בושה.
שאלה: מה להעדיף באילת בשנת השמיטה?: אנו תושבי אילת ונחשפנו ליוזמה היפה של ארגון אוצר בי"ד לשווק ירקות השמיטה. אך יש לנו ויכוח האם לנסות לארגן ככל הניתן לקבל ירקות ישירות מהערבה הדרומית וכך לא להכנס לחילוקי דעות האם ניתן להביא לאילת פירות הקדושים בקדושת שביעית, או להחליט כי עדיף ללצרוך ירקות הקדושים בקדושת שביעית מכיוון שהפתרון כאן הוא יותר כולל וגם מועיל ליושבי הארץ בכללותה?
תשובה: בפרות אין לכם ברירה אלא לצרוך פרות מהצפון לכן הדרך העדיפה היא אוצר הארץ, וכן ירקות שאין. אולם ירקות שבלאו הכי אוצר הארץ מביא מן הערבה אין טעם שישלחו אותם מהערבה צפונה ומשם חזרה אליכם. עדיף שתקבלו אותם ישירות מהערבה.