LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: קשר רציני בגיל צעיר: הרב! שמי צבי ואני בן 17 וחצי. ברצוני לשאול את הרב שאלה שאפשר לומר כי היא מאוד נפוצה ומוכרת בתווח הגילאים הזה. כבר 8 חודשים בערך שאני בקשר עם אחת מקרובי המשפחה שלי(כיום היא בת 16 וחצי ועולה לכיתה יא ) אך רק ליפני קצת יותר מחודשיים דיברנו על מהות הקשר ומטרתו והבנו שלאורך כל התקופת הזו, שנינו ראינו ורצינו שזה יתפתח ויגיע למשהו רציני ומשמעותי יותר. כלומר : אנחנו באמת רואים את עצמינו בעוד שלוש שנים בערך מתחתנים ומקימים בית נאמן וקשר שכמובן בנוי ומבוסס על אדני התורה והקדושה. אנחנו שומרים נגיע ומודעים היטב לגבולות שעלינו להציב בקשר על מנת לשמר אותו בקדושה ובטהרה. אך ישנה בעיה שמאוד מטרידה אותנו, והיא הגיל- שזה עוד מוקדם להתחיל קשר כזה שכל המטרה שלו היא החתונה. אנחנו יודעים שבשנים הללו כל אחד מאיתנו צריך וחייב לבנות את עצמו ואישיותו כדת וכדין ללא שום הסחות דעת!! כמובן לא מהסוג הזה של אהבה ורגש. ניסינו בהתחלה לנתן את הקשר לגמרי אך לצערינו זה לא צלח ולכן החלטנו להגביל את הקשר לפעם בשבועיים (מדברים בפלאפון). אבל מה שכן ברור לנו זה שהמגמה והתוכנית היא שבזמן שאני נכנס לישיבה (הסדר) אנחנו ננתק את הקשר לתקופה של שנה וחצי בערך כדי שאוכל להיות שקוע אך ורק בלימוד תורה ולאחר מכן, לקראת הגיוס, שוב לחדש אותו וכמובן להתחתן. זה מאוד מאוד קשה!!! כל יום שעובר הגעגוע מתעצם ונעשה מורגש יותר ויותר. עכשיו שאלתי היא האם אנו פועלים נכון? זו מתכונת בריאה ונכונה? שמצד אחד אנו שומרים על קשר אך גם מציבים גבולות ומגבלות? או שעלינו להניח הכל בצד ולנתק את הקשר הזה לגמרי עם כל הקושי הצער והכאב? אני מניח שהרב ישאל "אם המגמה והתכנון זה כן לנתק אותו בעוד שנה, אז למה לא לנתק אותו כבר מעכשיו?" זו באמת שאלה הגיונית ומתבקשת, אך היות ואני מודע לרמת הקושי שמלווה אותה ולגעגוע שלה אלי אני מבין שזה עלול לפגוע לה בלימודים ולהקשות עליה יותר ואת זה אני רוצה למנוע. וסליחה על האריכות זה מאוד חשוב לנו ואולי גם דחוף כי אנחנו באמת לא יודעים מה נכון לעשות
תשובה: קשה מאוד לענות לשאלה זו, בשל העובדה שאין תשובה אחת שהיא נכונה לכולם. יש נקודת מוצא לדיון. נקודת המוצא לדיון היא בדרך כלל לנסות ולא להיכנס לקשר נפשי עמוק במקום בו אתם נמצאים. הן בשל הגיל הצעיר והמרחק מהנישואין  הן בשל החשיבות של שחרור כדי להתמסר באופן מוחלט לתורה ולדברים שהבחורה עומדת לעשות בשנה הקרובה  הן בשל השינויים שעוד תעברו, ועוד ועוד. אולם, אני מניח שלמדת מספיק תורה כדי לדעת שנקודת מוצא אינה מהווה בהכרח נקודת סיום, ויש יוצאים מן הכלל. יש יוצאים מן הכלל המלמדים שהקשר הזה דווקא גרם להם לעומק יותר גדול, מעצם העובדה שההתקשרות נעשה על רמה גבוהה מאוד, אתגרית, ולא זו בלבד, אלא שלאחר קשר של הרבה חודשים   גדיעתו היא בין לא אפשרית ובין מזיקה. במצב כזה, ואם אתם מעריכים שאתם שם, הדבר הנכון לעשות הוא להפוך את הקשר ביניכם לאתגר. אתגר ובנים כסולם מלמטה למעלה   הוא מתחיל בבסיס של שמירת הלכה, אולם שמירת ההלכה יוצרת מסגרת בלבד, ואנחנו עוסקים כאן בסוגיות עמוקות של תוכן. מעבר למסגרת ההלכה   ההכרעה שלכם היא שהקשר יבנה אתכם ולא יהרוס, שהשיחות והנושאים שבהם תתחברו האחד לשני יהיו גבוהים ולא נמוכים, וכן הלאה. וביום שתוכלו להחליט בין לכאן ובין לכאן   אז תממשו את ההחלטה הזו. אם זו הדרך שאתם מתכוונים ללכת בה   אזרו חוזק ואומץ וקדושה ולכו בדרך זו. האם אני יכול לסייע עוד?
שאלה: תעצומות הנפש: לכבוד הרב מרואש אני מתנצל על האריכות. שמי י. ואני בן שלושים.מאז הצבא אני מזגזג בין עבודות. העבודה הכי ארוכת טווח שהייתה לי היא 3 שנים. תמיד בער בי הרגש שתתקדם,זה לא בשבילך. אז נכון שמצד אחד זה קצת עוקץ כי כל החברים בעבודה מסודרת כבר כמה שנים טובות והחסכונות שלהם,בלי עין, שהקב"ה ימשיך להשפיע עליהם מטובו הבלתי מוגבל. אני יודע שהעולם (מלשון העלם) הוא מסך,וכל היצרים והפיתויים הם, כמו שאמר מישהו חכם-הם בועת סבון, אתה מנסה לתפוס ובעצם אין שם כלום. אני לא מתחרט על מסלול חיי,פגשתי בחיים אנשים מדהימים ולמדתי הרבה על עצמי,על החיים, על היהדות.רכשתי חברים לחיים. אני נשוי טרי, לאל,ובהפתעה גמורה פיטרו אותי ממש לפני החתונה. אין בזה להפיל את רוחי אבל שאלתי היא: אם הכל זמני והעיקר הוא עולם הבא עד איפה חובת ההשתדלות פה בעולם? יש בי רצון עז להוכיח (לעצמי מעל כולם) שאני יכול, יש בי מה להציע, יש לי כוח להראות לכולם הנה השם עשה לי כך וכך.הביא לי כך וכך. לא לצורך כבוד אלא באמת למען שם שמיים.אני רוצה לפרוץ. אבל מצד שני יש בי משהו שאומר לי (וזה די תמיד מנצח) דיי תישאר קטן, אל תבלוט. תעשה איזה עבודה ולך הבית.מה אתה משחק אותה מלך העולם, אתה קטן.וכו וכו. ואני נכנע.ואז אני מזגזג בין עבודות. (אולי בגלל עוונותי גם זה משקל) הקב"ה נתן כוחות עצומים לאדם. "תנו עז לאלוקים" אומר רבי חיים מוולוז ין ב נפש החיים (ו לרב זמיר כהן על סדרת הרצאות מדהימה בנושא) אומר כביכול ההגה בידיים של האדם אם להגביר אורות ועולמות או חלילה להרוס או להחשיך וכו. איך אני מתגבר על מחסומים שבתוכי? שנכון צריך ענווה ומצד שני רצון להוכיח לשם, לעצמי שרצון חזק יוביל אותי לכל מקום שארצה?? אשמח להמשיך להתייעץ איתך על דברים אחרים. עשה לך רב נאמר במסכת אבות.פשוט פה שאתר כל פעם יש רשימת רבנים אחרים וזה מבלבל.
תשובה: י. כדי שנוכל לקיים את מה שאתה מבקש   יש צורך בשיח הרבה יותר אינטנסיבי, הרבה יותר מהודק ומבורר, שנדייק בו האחד את השני וכדו. כמובן שהטוב ביותר הוא פנים אל פנים, אולם אנחנו ננצל בנתיים את הכלי האינטרנטי למה שניתן לעשות בו, ונראה לאן דברים יתקדמו. האם אפשר לבחור בדרך שלישית? המכנה המשותף של שתי הדרכים שאתה בוחן הוא שאתה מבקש לקבל החלטה עקרונית, שיטתית, המכילה את כל ההתנהגות שלך ואת כל החתירה שלך, ונותנת מענה לדילמה שבין "ענווה" ו"עז". ואולי יהיה נכון יותר לתת אמון במה שאתה חש בהווה. לאמור: בלי להיכנס ליותר מידי אידיאולוגיות ותכנונים, בלי להיכבש על ידי הדאגות והפחדים וכד, פשוט לתת אמון בעצמך, ולעשות את מה שאתה מאמין שניתן לעשות   כמובן שתוך התייחסות לסובב אותך ולכך שלא אתה המעצב היחיד של העולם שבו אתה חי. לא להזדקק לצורך להוכיח לעצמך, אלא פשוט לפעול מתוך אמון פנימי. מה מפריע ללכת בדרך זו?
שאלה: חנות שמכרה את החמץ: בעניין חנות שאין בה תעודת כשרות (כמו שהוא בדרך כלל בחנויות המוכרות מוצרים סגורים) אך יש בה אישור מכירת חמץ: א. האם יש מקום לחשש שלאחר הפסח החנות קנתה סחורה מסיטונאי שלא מכר את חמצו כדין? ואם כן האישור לא יועיל. ב. אם כן, כמה זמן לאחר הפסח יש מקום לחשש כזה?
תשובה: א. יש חשש כזה. ב. עד חג שבועות
שאלה: מי אני?: אני בן46 בן להורים חילוניים יוצאי קיבוץ לא דתיים אך אוכלים כשר. אני כבר 15 שנה בעל תשובה ואני התרגלתי ללכת לבית כנסת מרוקאי או ירושלמי להתפלל.אציין גם שאשתי ספרדיה. אני מבין שלפי הוריי אבי אשכנזי ואימי ספרדיה וכביכול אני מוגדר אשכנזי אבל כפי שציינתי הוריי לא דתיים.ואני שואל את השאלות הבאות: האם נכון שאני מתפלל נוסך ירושלמי או ספרדי כי בעצם כך התרגלתי שנים? או שעליי לנהוג לפי אשכנזים. אני קצת מבולבל.אציין שדי התרגלתי לספרדי או ירושלמי על תשובתך
תשובה: לך. אם התרגלת לנוסח ירושלמי  ספרדי, המשך בנוסח זה.
שאלה: מחשבות שבגללי: אני נשוי ועובד 8 שנים בייצור בסטארט אפ.לפני שנתיים היו בצוות איתי 2 בנות.ולי בתור דתי בצוות היה קשה מאוד לעבוד איתן.מה גם שהרב שלי אמר שהן טומאה גדולה והן פריחות.בכל אופן כל פעם שהייתי צריך לעבוד איתן יחד חשתי אי נוחות מזוויעה.מעין סוג של מתח כזה.אציין שבאותה תקופה רב גדול ייעץ להנהלת החברה בה אני עובד וההנהחה החליטה לפטר אותן.הן גם היו מדברות סגנון כ.ליזה שלא מתאים לי בכל אופן.הן פוטרו.אני כהררגע זועובד בחברה זו אך הרבה פעמים עולות בי מחשבות שבגללי הן פוטרו.אני לא זה שפיטרתי אבל בעקיפין הן פוטרו מהצוות שלי.אינני יודע לפעמים איך להתמודד שבאה אליי מחשבה שבגללי פוטרו.מה לומר לעצמי.האם זה נורמאלי שבייצור יש רק גברים.והאם הגעתי לתובנה שקשה לי לעבוד בצוות עם נשים האם זה פסול?בכל אופן איך להשתחרר מתחושת אשמה זו? האם לחפש עבודה מוגדרת שיש בה רק גברים? על תשובתך
תשובה: אין לך אחריות ישירה על פיטוריהן - לכן זו לא אשמתך. אבל המצפון שלך מטריד אותך בצדק מפני שאולי יש לך השפעה עקיפה על פיטוריהן. חזרה בתשובה, לפי הרמב"ם כוללת שלשה מרכיבים: הכרה בחטא חרטה וקבלה לעתיד כאשר מדובר על חטא שבין אדם לחברו צריך גם פיצוי וריצוי. במקרה שלך: הכרה בחטא - מתבטאת בדבריך כאן. חרטה - וקבלה לעתיד, עליך לעשות חשבון נפש: הבנות הללו לא עשו שום דבר נגדך. הן התנהגו בדרך המוכרת להם. הדבר דומה למקרה שאתה נופש בפארק ומישהו בקרבתך מחליט לצלות בשר על האש וזה מפריע לך, האם אתה יכול לגרש אותו מהמקום, או שעליך לשנות את המקום שלך? אולי היתה אפשרות לפתרון אחר ללא פיטוריהן - שאתה או הן יעברו למסגרת עבודה אחרת במפעל? אם יש לך אפשרות כדאי לעשות ריצוי - להבהיר להן במכתב קצר (אתה לא צריך לפגוש אותן - זה ממילא קשה לך) שאתה מצטער שהן פוטרו. לאחר כל זאת, אחרי שמלאת את תהליך התשובה אין לך עוד סיבה לנקיפות מצפון. באשר לעבודה של נשים. כאשר מדובר במבוגרים ורציניים שלא מפתחים קשרים אישיים ושומרים על נימוס ואדיבות, אין סיבה לאסור עבודה של נשים באותו מתקן או משרד. זו מציאות יום-יומית מוכרת: מורים ומורות בבית ספר דתי, מנהלים ומנהלות, פקידים ופקידות, במקומות עבורה דתיים.
שאלה: טונה: האם ניתן לקנות טונה בהשגחת רבנות באר שבע בד"ץ חת"ס בני ברק?- חברת פילטונה
תשובה: עיין בקישור המצורף:
שאלה: מחותנים לפני חתונה: לכבוד הרב. בננו עומד להתחתן אי"ה בשעה טובה ומוצלחת עם בחורה מקסימה. הבחורה בת להורים גרושים שאין לה קשר בכלל עם אביה. אמה - אישה מאוד חמה וחברמנית, עובדת מאוד קשה על מנת לפרנס את עצמה ושני ילדיה. בשבוע שעבר נפגשנו לפגישת היכרות והיה מאוד נחמד. כאשר עלה נושא עלויות החתונה, היא הצהירה שהיא רוצה חתונה באולם בו עלות המנה עומדת ע"ס 200 ש"ח. לה יש תקציב מסויים לצורך החתונה (שכידוע לנו הוא אינו גבוה) ואת הסכום אחרי החלק שלנו ושלה נשלם מהכסף שהילדים יקבלו לחתונה. עלינו הדבר לא מקובל משתי סיבות. א. אנחנו לא מעוניינים בחתונה יקרה מכיוון שזה לא הסגנון שלנו וגם הילדים לא מעוניינים בסגנון זה. ב. גם אצלנו הכסף מוגבל ואת הכסף שהילדים יקבלו בחתונה, אנחנו מעוניינים שישאר להם לתחילת הדרך. בעוד יומיים (ביום רביעי בצהרים) אנחנו מתוכננים להיפגש ולהעלות את הנושא הזה ואיני יודעת איך להשפיע עליה בכדי שתרד מרמת החתונה הגבוהה. לפי מה שאני מבינה מהכלה שלנו היא מאוד עקשנית בנושא הזה. אשמח לשמוע את דעת הרב. מראש נעה
תשובה: עקרונית אני מסכים עימך. העניין הוא שבכל חתונה יש שני צדדים וגם חתן וכלה, ובאמת מאוד מסובך להגיע להסכמה. כמעט בכל חתונה יש חיכוכים סיב נושא כזה או אחר. לכל אחד יש את החלומות כיצד תראה חתונתו או חתונת ילדו וזה פאזל מסובך שיש להתנהל בעדינות ורגישות. זה נכון שיש כאלו שהם תקיפים יותר ודורסנים יותר וכופים את הצד המוותר, אך האלטרנטיבה של סכסוך בין שני הצדדים גרועה יותר מה גם שהיא לא תיגמר בחתונה. אם הזוג לא מצליח לשכנע את האימא לדעתי אין ברירה אלא להתגמש אפילו לוותר.
שאלה: מציאת שעון: זיכני ה להשתתף במערכה האחרונה. באחד הבקרים אחרי שירינו לילה שלם מצאתי על הרצפה באיזור של הסוללה (שווה ערך לפלוגה) של התותחים שעון יד מהדגם שיש להמון חיילים. מכיוון שזה שטח לא היה ככ איפה לתלות מודעה לכן שאלתי את כולם וביקשתי שישאלו את הצוותים שלהם אם מישהו איבד שעון. ביקשתי גם ממפקד בסוללה ליד לבדוק אצלם ואין תשובה. קצת לפני שעזבתי את המקום בנו שם חדר אוכל מרכזי. מה יש לעשות?
תשובה: וברכת ד  לפי המקום והתנאיים בודאי שיש שם ייאוש, כך שהשעון הוא שלך. בברכת התורה והארץ יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ
שאלה: צניעות: רציתי לדעת כיצד אני מנחילה לבנותיי את מידת הצניעות, (כמובן שאני הולכת ונוהגת בצניעות) בתי הגדולה אכן מבינה את מידת הצניעות אך בתי הקטנה בת השש מאוד סקרנית, ואף לקחה את מכשיר הטלפון הנייד ללא רשות וצילמה את עצמה תמונה,ברור לי שזה מתמימות ומתוך סקרנות הסברתי לה שיש לנו עניין של צניעות וקדושת הגוף האם נהגתי נכון? והאם יש עוד דרך או סיפורי ח בנושא זה בשביל לחזק לה את נושא הצניעות. חשוב לי לעשות זאת בצורה שהיא לא כפייה בכדי שבאמת תגדל על דרך צניעות דרך ארץ ותורה ולא תנטוש זאת בעתיד כמו שאני רואה לצערי על בנות.
תשובה: אני חושב שנהגת נכון. ילדה בת שש לא מבינה את המשמעות, אך היא לומדת להבין מה מותר ומה אסור. החשוב ביותר הוא לחנך לצניעות בלבוש כבר מגיל שלוש, ולא לומר בין כה זו ילדה קטנה אז אפשר לקצר שרוולים או שמלה אפשר להלביש מכנסיים וכו. ברגע שהיא מתרגלת אח"כ הקרב הוא אבוד.
שאלה: ביטול הזמנת תקליטנית לבת מצווה עקב המצב הבטחוני: לפני כחודש 8 7 14 היינו אמורים לחגוג לביתנו שמחת בת מצווה לנשים בלבד במסעדה פתוחה באשקלון. לצורך האירוע הזמנו תקליטנית ממשרד בבני ברק והעברנו למשרד מקדמה של 1000 שח על החשבון (החשבון הכולל 2,300) וחתמנו על הזמנה במסגרתה נרשם כי אם האירוע יבוטל מסיבות בטחוניות נהיה זכאים לאירוע בתאריך חלופי. איתרע המזל ואכן בשל המצב הבטחוני בכל איזור הדרום והיותה של המסעדה בה תוכנן האירוע, מסעדה לא ממוגנת, ובשל הנחיות פיקוד העורף, נאנסנו ונאלצנו לבטל האירוע והודענו על כך יום לפני האירוע. אנחנו לא מתכוונים לעשות אירוע כלל בזמן הקרוב ואם בעתיד נעשה אירוע הוא כנראה יהיה במתכונת אחרת מצומצמת. שאלתי היא מה דין דמי הקדימה ששולמו לטובת הזמנת התקליטנית? פנינו לקבלם חזרה (כפי שפנינו ונענינו מול יתר הגורמים) אולםהם לא סירבו ולא נענו וביקשו שנעשה שאלת רב. והנה אני שואל.
תשובה: ראשית, מזל טוב וברכות לרגל בת המצווה. מהדברים שאתה כותב לא ברור מה נאמר בחוזה לגבי ביטול שאינו בטחוני  האם תפסיד את כל דמי הקדימה או חלקם, או תקבלם בחזרה. מה שנכתב לפי החוזה שחתמתם הוא, שאתם זכאים לקבל אירוע חילופי אחר, ולפי זה הם אינם צריכים להחזיר את המקדמה, אלא לאפשר אירוע אחר. אולם אתם שיניתם לגמרי ומעוניינים לבטל את האירוע, (לפחות אירוע שונה מהמתוכנן). אם הגורם לא היה ביטחוני, כפי שקיים עכשיו במדינה   הייתם צריכים לעמוד בחוזה, ולקבל מהם אירוע אחר, או לוותר על דמי הקדימה, או סכום אחר לפי החוזה. אולם מכיוון שכעת כל הדרום נמצא במצב של אונס ביטחוני   נראה שאתם זכאים לקבל את כל דמי הקדימה.
שאלה: שינה בראש השנה: מניין שחרית בראש השנה מתחיל בבית הכנסת בסביבות השעה 7.00. האם מותר לי להמשיך לישון בבוקר לאחר הנץ (ולהגיע בזמן לתפילה.), או שרצוי לקום לפני עלות השחר וללמוד בינתיים תורה (שהרי כל הישן בראש השנה ישן מזלו.)?
תשובה: יש מעלה גדולה של קימה בהנץ בראש השנה, לפחות ביום הראשון, ונראה לי שזו כוונת הגמרא. ברם, הנושא העיקרי בראש השנה אינו נעוץ בשאלת השינה, אלא בשאלת יכולת העמידה בתפילה וביום כולו, באור יום הטוב של מלכות ד  המתגלה עלינו בתקיעת שופר. על כן, אם ביכולתך לקום בהנץ בלי לפגוע בכל העולם הרוחני של ראש השנה שלך   זה בוודאי הדבר הנכון לעשותו. אולם אם משמעות הקימה תהיה איבוד היכולת לעמוד בראש השנה כפי שראוי לעמוד   אפשר לנהוג כמו רבים רבים ולישון עד זמן התפילה.
שאלה: ביקורתיות והערות: אני בן 23, אני מאוד ביקורתי כלפי הסביבה שלי וכלפי עצמי. אני מעיר לאחים שלי מלא הערות כל הזמן על דברים שהם לא עושים כמו שצריך בבית וכדומה. גם כלפי אחרים אני תמיד מתבונן במבט ביקורתי. גם כלפי עצמי. איזה ספר מומלץ לי לקרוא כדי לעבוד על זה?
תשובה: לך. ספר זה לא "הוקוס פוקוס", והוא איננו משנה התנהגויות שהשורש שלהן עמוק באישיות שלך. תחשוב חיובי על עצמך, תתרגל לפני שאתה מעביר ביקורת לחשוב: מה טוב במה שאחי עשה? מה טוב במה שעשיתי?. אולי תקרא את הספר "לאהוב את מה שיש"?
שאלה: הזזת נרות בשבת לצורך מקומם: באולם קטן שאנו אוכלים בו בערב שבת, אנחנו מקימים עמדת הדלקת נרות על שולחן קטן בצד. אנו זקוקים למקום הזה ולהזזת השולחן שעליו למקום אחר - מיד לאחר סעודת ערב שבת, מכיוון שאנו מסדרים את המקום לקידושא רבה גדול שאנו מקיימים ביום השבת עצמו. השאלה היא האם ניתן להזיז את הנרונים (שידלקו עדיין אני מניח) באיזה שהיא דרך (על אף שהם מוקצים מחמת גופם) - מן הצד וכדו, ואח"כ להזיז את השולחן (שהנחנו עליו חלה -העושה אותו בסיס לאסור ולמותר, מבעוד מועד)? לתשובתך אודה
תשובה: כל זמן שהם דולקים אין להזיזם בשום אופן. אם הניחו על השלחן לפני כניסת השבת חפץ בעל חשיבות, יהיה ניתן אחר כיבוי הנרונים להזיז את השלחן עם החפץ והנרונים עליו.
שאלה: זיווג: כבוד הרב! בשנתיים האחרונות כולן סביבי התחתנו, חלקן יצאו לכמה דייטים וחלקן התחתנו עם השידוך הראשון. אני אף פעם לא יצאתי עם מישהו. וגם אם יצאתי לדייט שללו אותי. ובאמת משהתחלתי לחשוב על זה אני מנסה להבין למה שוללים אותי, לחפש סיבות. אתה לא מכיר אותי ככה שאתה לא יכול לשפוט אבל מכל הבחינות גם אם לא האמנתי בזה ככ בהתחלה עשיתי את ההשתדלות שלי. אם זה שהתחלתי להתלבש יותר צנוע (תמיד הייתי דתיה אבל התחזקתי) והפסקתי לצאת לפאבים ומשתדלת להתפלל לפחות תפילה ביום ועוד מלא דברים קטנים שבאמת עושים לי רק טוב מבחינת האופי אבל לאף אחד לא באמת הייתה את ההזדמנות לראות את האופי הזה כשישר שוללים ואני אפילו לא יודעת על מה. מבחינת המראה אני לא מחמיאה לעצמי אבל אני לא נראית רע. אני מרגישה שיש סיבה אחרת ואני לא מפסיקה להתפלל לקבה ולבקש ברכות מרבנים כבר שנתיים. איך אני יכולה לדעת ממה זה נובע? כמובן שאשמח להשתפר בעוד דברים על המענה
תשובה: לקראת המפגש של יעקב עם עשיו הוא התכונן בשלשה דברים: תפילה דורון ומלחמה. פעולה אחת במישור שבין אדם למקום ושתי פעולות מעשיות - לתת מענה למה שקורה במציאות. את פועלת רק שליש: מתחזקת בתפילות ובצניעות ומבקשת ברכות מרבנים. עליך לפעול עוד שתי פעולות במציאות עצמה: א. לטפח את המראה שלך (זה אמנם חיצוני ושטחי אבל זה הדבר הראשון שהזולת מתרשם ממנו) אל תחסכי בכסף. תפני אל מי שמבין במראה חיצוני, שיתנו לך המלצות על תסרוקת, בגדים איפור וכו  כל מה שנכון למראה שלך. ב. להגיע לכך שיציעו לך הצעות. להיכנס לאתרים מתאימים באינטרנט, לקנות מנוי באתר, לשים תמונה מושקעת. לפנות אל שדכניות (מומלצות ומקצועיות!) לשמוע מה ההמלצות שלהן ולפעול בהתאם. אם תפעלי כך תוכלי לומר שעשית השתדלות. וישועת ד  כהרף עין.
שאלה: התחזקות: לכבוד הרב, אני נשואה אם ל-4 ב"ה על מנת להבין את הרקע אני באה מבית דתי מסורתי וכך גם בעלי (כיפה סרוגה) לפני יומיים לערך,(לא ניתן באפשרותי להסביר את התחושה) יש בי פרץ של רגשות והתעוררות גדולה להתחזק ולחזור בתשובה שלמה. עשיתי לא מעט עבירות בחיי קלות כבחמורות אני מתביישת מצטערת ובוכה על כל אחד מעוונותיי הרבים. מודה ומתוודה כל לילה לפני השינה בדמעות אני מרגישה שזה לא מספיק. אני לא יודעת מאיפה להתחיל את החזרה. למעשה לקחתי על עצמי הקפדה בלי נדר של קריאת שמע לפני השינה,תפילת בוקר.נטילת ידיים, ברכת המזון אבל עדיין מרגישה שזה לא מספיק לכפר על כל מה שעשיתי. אני מרגישה נשמה אבודה זאת בדיוק ההגדרה. כל חיי התפללתי לקב"ה שייחזק אותי וייתן בי את התעוררות הנשמה והנה שזה מגיע אני לא יודעת לאן לפנות.
תשובה: איני מבין מדוע את מרגישה תחושה כה קיצונית, שערי תשובה לא ננעלים לעולם. איני יודע במה חטאת, אך קודם כל חשוב לקבל על עצמך לא לחטוא באותן דברים, שהרי הבסיס לתשובה הוא עקירת החטא וקבלה לעתיד שלא לחזור עליו. הקבלות היפות שקיבלת הם תיקון שמעבר אך רק שלב ב.
שאלה: משפחתי: בני גרוש עם שלושה ילדים בכל שבת מתארח אצלנו ובכל שבת שניה הוא מביא את הילדים באופן קבוע, בעלי לאחר אירוע מוחי וכל רעש מציק לו,לא נוח לו עם המצב הזה,ואני בויכוחים עם בעלי בנושא,מה עלי לעשות כי אני בין הפטיש לסדן.
תשובה: להסביר לבן שזה המצב ושננסה שיבואו רק פעם בארבע שבועות, וגם לדבר עם בעלך שיסכים לניסיון לפעם בחודש. אפשר לפצות את הבן בעזרה בהכנת בישולי השבת שתביאי לו חלק מהאוכל בשבת שיאלץ להיות לבד עם ילדיו.
שאלה: טבילה בסוף חודש תשיעי: אני נמצאת בשבוע 39 3 ורציתי לדעת האם מותר לי לטבול במקווה בשביל סגולה.כמו כן כרגע לא ידוע על פתיחה או שנראה דימום אך בבדיקת שתן נאמר כי היה דם אך לא נראה לעין, אודה על תשובה מהירה! ויום טוב.
תשובה: יש הממליצים על טבילה כסגולה עייני: מכל מקום דם סמוי בשתן בא ממערכת השתן (שלפוחית או כליות) אין שום קשר לטומאת אישה. אם לא ראית דם או כתם את טהורה.
שאלה: שד בחלום: יש שד שכל כמה זמן מטריד אותי בחלום, איך נפטרים ממנו? זה כבר כמעט שנה שיש לי את החלום הזה עם יש איזה תפילה נגד חלומות כאלה זה יכול לעזור.
תשובה: אין היום שדים ואני מעריך שאם תפסיק י להאמין בהם הם גם לא יטרידו אותך בחלום.
שאלה: טהרה: רציתי לשאול לגבי התחלת ספירת 5 ימים מתחילת הוסת. לפעמיים לפני שאני מקבלת וסת יש לי מעט כתמים חומים, ואז אני רואה דימום ממש חלש שאחריו מגיע הדימום הרציני. האם אני רשאית לספור כבר מהדימום החלש שאני יודעת שמרמז על הוסת שהולך להגיע? למעשה זה היה כך: יום שישי-שבת כתמים חומים חלשים ראשון אחרהצ(לפני שקיעה)-דימום חלש מאוד בניגוב שני-קיבלתי בבוקר. פרטים נוספים: אני אשכנזיה. אנחנו כבר תקופה מתכננים הריון. מראש.
תשובה: מנהג האשכנזים: אשה שרואה כתם שמטמא אותה (זה לא משנה איפה הכתם נמצא) צריכה למנות חמשה ימים ואחר כך עושה הפסק טהרה ומונה שבעה נקיים. עייני
שאלה: מיונז: לרבני כושרות ורב ברכות עד העולם האם יש מקום להתיר שימוש במיונז בחו"ל בהנחה שהביצים ספנא דארעא ובמקום שלא בודקים את הביצים רוב רובם אין בהם דם, וכן המרכיבים כגון חומץ הוא סינטטי (לא בן יין) אומנם אין להם כשרות אך אינם אסורים וכן מה הדין לגבי קטשופ בכבוד רב בברכת סלה
תשובה: יש שני נושאים עיקריים שצריך לבדוק: 1. חומרי הגלם- לא ניתן לבדוק את כשרותם של חומרי הגלם עפ"י מה שרשום בתווית. על פי חוק לא חייבים לרשום את כל חומרי הגלם וגם לא ניתן לברר באמת מה הם החומרים המרכיבים את חומרי הגלם. 2. המפעל המייצר את המוצר הרצוי על ידך צריך להיות מוכשר כדת וכדין לפני כן. ואין שום אפשרות לדעת מה יצרו לפני כן באותן מכונות, כך שיתכן שכל המפעל "טרף".
שאלה: יחסי אישות בהריון: אני מעוניין לדעת מה קורה כאשר האישה בהריון ובני הזוג מקיימים יחסי מין. האם מותר לגבר לגמור בחוץ או שעדיין הוא חייב לגמור בפנים למרות שהאישה כבר בהריון וזה לא משנה שום דבר. אשמח לתשובה.
תשובה: אין היתר להוציא זרע לבטלה. הזרע יוצא רק כשהאיבר בתוך הגוף של האישה. הריון לא משפיע על הקשר הגופני בין הבעל ואשתו, חובת העונה של הגבר נמשכת כרגיל גם בזמן הריון (אלא אם כן הדבר מפריע או מזיק לאישה). להלן פרק מתוך מאמר של ד"ר הרשקוביץ ובראון בנדה דף לא. נאמר: "ג  חדשים ראשונים לעיבור - תשמיש קשה לאשה וקשה לוולד. ג  אמצעיים - קשה לאשה ויפה לוולד. ג  אחרונים - יפה לאשה ויפה לוולד, שמתוך כך נמצא הוולד מלובן ומזורז". יחד עם זאת מדגישים כל הפוסקים24 שמצוות עונה קיימת כל זמן ההריון, ולכן תשמיש בהריון, כשנעשה לרצונה ולטובתה של האשה אינו רק בגדר מותר אלא בגדר מצווה. ברור מעצם הגישה לחיי אישות, שהיהדות רואה ביחסי אישות מצווה כשלעצמה, גם בלא קשר למצוות פריה ורביה25. הקושי לאשה שח מזכירים בשליש הראשון אכן מציאותי, לפחות סובייקטיבית, כשמשווים זאת לממצאים שהבאנו על ירידה בעניין במין אצל נשים בשליש הראשון. הקושי לוולד הוא כנראה החשש שהיה רווח בעבר להפלות מוקדמות עקב גורמים חיצוניים. לאור מה שהראנו לא מובן כיום הקושי לאשה בשליש השני, אך ברור שרוב החוקרים בימינו מאשרים מדעית את סוף המאמר, שלקראת גמר ההריון - תשמיש טוב לאשה ולוולד. מכלל הדברים נמצאנו למדים שלא אסרו ח תשמיש כאשר ישנה דרך יעילה ומותרת למניעת סיכון העובר, או כאשר החשש הוא רחוק ביותר ואין לחוש לו. עיין
שאלה: זרע לבטלה וראיית תוכן לא ראוי: רציתי לשאול מה חמור יותר- צפייה בתוכן לא ראוי (מחשב, טלוויזיה.), או הוצאת זרע לבטלה? אני מקווה שתשיב לי תשובה של אחד מהדברים.
תשובה: אני לא אוהב לענות על שאלות מה יותר חמור. כאשר מדובר בשני דברים רעים   מנסים לא לעשות אף אחד משני הדברים הרעים האלה, ולא לבחור בין הרע יותר לרע פחות. אם השאלה היא מהיכן להתחיל - כיוון שהצפייה בתוכן לא ראוי משחיתה את הנפש, את ההתנהגות, את היחס בין המינים וכדו, וגם מביאה לידי הוצאת שכבת זרע לבטלה   כדי להתחיל בכך. אולם, כאמור, זו אינה קביעה מה טוב יותר או פחות.
שאלה: הידור בכשרות וכיבוד הורים: אני חוזר בתשובה חב"ד ואני שומר כשרות בד"ץ ירושלים ואבא שלי שומר כשרות כשר פרווה כשר חלבי כשר בשרי בלי שום חותמת וכשאני בא לבית של אבא שלי ושואל את אבא שלי בשפה יפה אם הוא יכול לקנות לי אוכל עם כשרות בדץ ירושלים הוא כועס ומתעצבן עלי וגםאם אני מזכיר את עניין הכשרות ברמיזה הכי קטנה וגם הוא מתעצבן וכועס עלי כשאני לא אוכל את האוכל לפי הכשרות של אבא שלי אבא ואמא שלי לא גרים ביחד השאלה שלי היא כזאת מה לעשות בנידון ואיך לאכול מאכלים עם כשרות בדץ ירושלים בלי לפגוע במצוות כיבוד הורים וגם איזו תפילה אני צריך להתפלל על אבא שלי וכמה זמן כדי שאבא שלי יהיה רגוע ושליו ויחזור בתשובה שלמה ואמיתית מכל הלב א
תשובה: לך אביך צודק! כל בקשה כזו היא פגיעה גדולה מאד בכיבוד הורים דאורייתא גם אם אביך נענה בשמחה לבקשתך. מה שאתה רוצה להדר זה ר גמור, אבל הכלל הראשון בהידור זה בתנאי שאיננו על חשבון אחרים. הידור שהוא על חשבון אחרים הוא הידור פסול, אסור ויצא שכרו בהפסדו. במקרה שלך זה יותר חמור כיון שזה לא רק על חשבון אחרים אלא ההידור שלך מבטל אותך ממצוה דאורייתא. לכן אין זו אפילו מצווה הבאה בעבירה אלא אפילו מצווה אין כאן. סיכום בבית הוריך חובה לאכול מה שהם מגישים לך אלא אם אתה חושב שזה אסור מן התורה. (אדם החושב שכשרות מסוימות אסורה עובר בודאות על ביזוי תלמיד חכם נותן הכשרות) לגבי הוריך - עליך לראות רק את הטוב שבהם ולא להתפלל שישתנו. אם תהיה מתלמידי אברהם אבינו עם עין טובה תוכל בקלות להעריך כל אחד מהוריך על ההשקעה שהם השקיעו בך מרגע הלידה ועד שעמדת על דעתך. על דברים אלו אינך יכול לגמול להם לעולם ולכן עליך לשמוח בהם כפי שהם ולא לחשוב עליהם כמו שכתבת בסוף דבריך ובהצלחה דוד לוי 098987548
שאלה: יום הולדת: מה משמעות יום ההולדת?
תשובה: לך, זה יום רציני של חשבון נפש - מה עשית ומה התקדמת מאז שנה שעברה ועד השנה ומה את מקבלת על עצמך לשנה הבאה. נוהגים לתת צדקה במיוחד ביום זה רצוי להרבות בלימוד תורה בתפילה ובמעשים טובים ובעיקר למעט בדברים בטלים ובבזבוז זמן ובשמחה תמיד דוד לוי
שאלה: שמירת נגיעה: רציתי לגעת ממי אני צריכה לשמור נגיעה - לפי ההלכה
תשובה: צריך לשמור נגיעה מכל האנשים בעולם. מותר לחבק ולנשק רק את אבא ואת סבא.
שאלה: כשרות שפתון labello: רכשתי שפתון ליובש העונה על השם labello. לאחר הקניה התעורר אצלי ספק בנושא הכשרות. אודה לתשובה העונה על השאלה- האם הוא מותר בשימוש? היות ולא הצלחתי לזהות איזשהיא תוית כשרות. (הכתוביות באנגלית.) יעל.
תשובה: הכלל בנוגע לשפתונים הוא כזה: אם אין להם טעם טעים(לדעת רוב בני האדם) - מותר להשתמש בהם אף אם אין עליהם כשרות. אך אם יש בהם טעם טעים (לדעת רוב בניא האדם) - אסור להשתמש כשאין עליהם כשרות. באופן כללי, יש שפתונים של חברה זו עם כשרות ועדיף לרכוש אותם. רבה,