LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: סברת ר  יעקב בשכר מצוות: למדתי את הגמ בחולין דף קמב: ולא הצלחתי להבין לגמרי את סברת ר יעקב. הוא סובר ש"שכר מצוות בהאי עלמא ליכא", ומובן שהוא סובר זאת לגבי "מגנא" (מגנה מן החטא, סוטה, כא), כי הגמ אומרת שאם היה שכר למצוות אז לא היה מהרהר בע"ז. אבל מה הוא סובר גבי "מצלא" (מן היסורים)? כי מצד אחד כתוב "ששלוחי מצווה אינם ניזוקים לא בהליכתם ולא בחזרתם", ורואים מהסוגייה שהוא מסכים עם מימרא זו. אך מצד שני אומרת הגמ, שאם "אחר" היה מכיר דרשה זו של ר יעקב (לעולם שכולו ארוך.) אז לא היה כופר, א"כ, לא מובן מה הוא סובר לגבי הצלה מן היסורים. ואם סובר שאין מצווה מגנה מן היסורים, איך זה מסתדר עם הגמ בסוטה (כא), שלכ"ע מצווה מצלא? אני יודע שצריך לעמול אבל אני שואל אחרי עמל מרובה שלא הניב תוצאות.
תשובה: המצווה אינה מצילה מן הייסורים בגלל ששכר המצוות אינו בעולם הזה, ובכל זאת שלוחי מצווה אינם ניזוקים. ואין בכך סתירה משום שהסיבה לכך שאין שלוחי מצווה ניזוקים אינה בגלל שכר אלא סיוע מיוחד מן השמים על מנת שיצליחו לקיים המצווה. הרב יאיר וסרטיל
שאלה: הסרת גבות גדולות: יש לי גבות גדולות שמאוד מפריעות לי, הן גולשות לי לעיניים וגורמות לי לאי נעימויות גם ברמה האסתטית, האם מותר לי לסדרם בעזרת לייזר או כל טיפול אחר?
תשובה: אם הטיפול לא נעשה לשם איפור אלא לצורך תפקוד תקין, מותר.
שאלה: גדרים ב"שאלת חכם": ברצוני להבין טוב יותר מהי משמעות המושג "שאלת חכם". בעניינים שבהם נדרש ידע הלכתי "מקצועי", ברור שעל סמך לימוד מקיף, היכרות עם תקדימים וכד - לחכם התורני יש דרך לתת תשובה מיישבת את הדעת. אבל בעניינים אנושיים המציאות מורכבת פי כמה וכמה. למשל, יש לי בעיה משפחתית סבוכה שאני מתלבט בה קשות ולא יודע איך לנהוג. האם חכמת התורה של רבנים יכולה להתמודד עם שאלה מסוג: האם הנסיון שלי הוא לנסות לפתור את הבעיה או שמא בעצם אין פתרון אלא שמשמים דווקא בוחנים אותי באיך אני מצליח לחיות עם הבעיה? אני תוהה האם "שכל של תורה", שנקנה בדרך כלל על ידי עמל רוחני בסוגיות בגמרא וכד, אכן מתאים לטיפול בעניינים ב"גברא" שהם עמוקים מני ים. האם אני מחוייב להאמין שאם רב גדול הוא גאון בתורה, אז מן הסתם הגדלות שלו חובקת עולם וכוללת גם שליטה בתחום הזה? האם באמת כל למדן שלמד בשקדנות וקנה לו עמדה בעולם התורה "נהנים ממנו עצה ותושיה"? יעוץ אצל מקובלים ירד אצלי מהפרק, כי פוסקי הלכה בדר"כ מגלים כלפיהם פקפוק והסתייגות. השאלה שלי מורכבת, אם נראה לכם מסובך להכנס לעובי הקורה אסתפק בתשובה עקרונית שנוגעת בתורף העניין.
תשובה: גדלות בתורה אינה ערובה לגדלות במקצועות אחרים. תלמידי חכמים ששקועים בתורה ודאי הופכים למומחים בתחום שלהם אך אין זה אומר שהם מבינים גדולים גם בתחומים אחרים. אומנם מי שלמד הרבה תורה, ובעיקר מי ששקד על סוגיות בלימוד עיוני, לומד בין השאר גם כיצד להתמודד עם תפיסות ועם אירועים שונים, אך ודאי שאין הוא מומחה לכל התחומים. לכן לגבי בעיה הקשורה לתחומים שאינם תורה או הלכה וכד' יש להתייעץ עם המומחה מאותו התחום. כמובן שאם לרב יש מה לומר - כדאי לשמוע גם אותו. אך צריך לדעת שבתחום הזה הוא כאחד האדם ולא כמומחה.
שאלה: בריאת העולם: כתוב: "בראשית ברא אלוקים את השמים ואת הארץ והארץ היתה תהו ובהו וחושך על פני תהום ורוח אלוקים מרחפת על פני המים". מה זה תהו ובהו ומי יצר אותם? איך ברא את המים אם כבר היו קיימים?
תשובה: רש"י מבאר, שהפסוק לא בא לפרש את סדר הנבראים אלא הוא כאילו כתוב בו: "בראשית ברוא אלוקים את השמים ואת הארץ, והארץ היתה תוהו ובוהו", ולא כתוב מתי נבראו. אחרים מפרשים בראשית ברא כפשוטו (הרמב"ם ועוד כמה מפרשים), שהשמים והארץ כוללים את כל הנמצאים בעולם התחתון, כלומר, כדור הארץ עם כל מרכיביו כולל המים.
שאלה: חזרה לנוסח אבות: בתימן יש שני נוסחים, שאמי ובלדי. החלוקה של הנוסח הייתה לפי המקומות, יש מקומות שראו את נוסח עדות המזרח ואימצו אותו אך עם תיקונים, ויש מקומות שהעדיפו להשאר עם הנוסח שלהם (המקורי הוא הבלדי, שאמי דומה לעדות המזרח). לפני 5-6 דורות, יהודי שהתפלל בנוסח בלדי היגר למקום שבו התפללו בנוסח שאמי, מכיוון שבמקום ההוא לא היו בתי כנסת בלדיים אז הוא התרגל לנוסח שאמי. כיום: האם מותר חובה לצאצאיו לחזור לנוסח הקודם (ה"בלדי"), הרי הוא לא בחר להתפלל בנוסח שאמי?
תשובה: עדיף שתשאל רב תמני שמבין בנוסחים השאמי והבלדי.
שאלה: מורל של מדריכה בבני עקיבא: בתור חניכה בבני עקיבא, השתדלתי שלא לשיר ולצעוק מורל ליד בנים אבל עכשיו אני מדריכה ויש ציפייה שאעשה מורל לסניף, ואני גם צריכה להוביל את המורל של השבט שלי. האם יש בעיה של צניעות אם אני שרה צועקת את המורל יחד עם בנות נוספות (ויש בסביבה בנים) או שאני עושה מורל יחד עם בנות ובנים נוספים? אם אי אפשר, האם יש אפשרויות כלשהן בהן אוכל לשיר? ואם אני שרה רק עם בנות, עד כמה הבנים צריכים להיות רחוקים? והאם מותר לצעוק תמיד ורק לשיר אסור? זאת אומרת, האם יש חילוק כלשהו בין סוגי המורלים? (יש שירים, מקצבים, וסתם צעקות.) יש לציין שבסניף שלי נוהגים לשיר די הרבה מורל. באמת שאני לא אוהבת ללכת אחרי היתרים כשאפשר "ללכת על בטוח" ולנהוג בדיוק על פי ההלכה, אבל יש ציפייה מאוד גדולה שאעשה מורל לשבט ולסניף, ואם לא אעשה יש סיכוי סביר מאוד שזה יפגע בהדרכה שלי.
תשובה: מורל עם עוד בנות, בדרך של צעקה ולא שירה, מותר. אולם אין לקפוץ או לעשות דברים שמושכים תשומת לב מיוחדת אם בנים נמצאים בסביבה. עדיף שאת, שמקפידה על עניני צניעות ויש בך רצון להקפיד על קלה כבחמורה, תהיי מדריכה. חשוב שתשוחחי על כך גם עם החניכות.  לא חייב להיות שיחה מיד אולם בהמשך כשיהיה מתאים לנצל ושא זה להעברת מסרים. בהצלחה.
שאלה: תמונות של בנות במאבק על הארץ: היה לי וויכוח עם בת בעניין תמונות של בנות שנמצאות במאחזים. הבת שאלה את הרב לגבי העלאת תמונות של בנות ממאחזים לאינטרנט. ותשובת הרב הייתה: "לא נראה לי שיש איסור בכך, ויפה שאתם מקפידים על צניעות". עכשיו לשאלתי. לעניות דעתי, ומה שלמדתי מרבותי, הזוהר הקדוש כותב מאן דנטיר ברית הוא ירית ארעא"- פירוש: רק מי שהוא שומר את בריתו (שזה עיניו) רק הוא ירש את הארץ. ולימדונו רבותנו-"שכל המביט באצבעה של אישה כאילו הביט במקום התורף", לומר שאפילו ראית תמונה- גם הפנים מטושטשות, ואפילו מבט קל. הרי כבר נאמר: "עיניים רואות הלב חומד וכלי המעשה גומרים". האם לא כדאי לנו ורצוי לנו לקדש את עצמנו במאבק על ארץ הקודש? לא כדאי לנו להחמיר בזה - במיוחד לאור זה שרבים מהנוער שבמאחזים "לא חזקים"? וידוע שהיצר הרע תלוי בעיניים, לא רואים כלום. אין יצר הרע, עובדים את ה בשמחה, ובונים את ארץ הקודש. ולא חסר תמונות של א"י, בניה, ריקודים וכו של בנים שאפשר לשים באינטרנט. אשמח לתשובה.
תשובה: יפה שאתם מקפידים על ענייני הצניעות. אבל ההשוואה בין תמונה לראיה בפועל זה דבר חדש ולא מצינו את זה בהלכה. ברור שצריך להתרחק גם מדברים האלה, לכתחילה ודאי שראוי להתרחק מזה. זה לא כלול במה שח אמרו "המסתכל באצבע קטנה של אשה כאילו מסתכל במקום התורף", זה מדובר כאשר מסתכל לא בצניעות או מסתכל בהרהור. כאשר אדם מסתכל בתמונה שמעוררת אצלו הרהורים זה לא ר. למעשה, באמת אין צורך להביא את התמונות האלו באתרים.
שאלה: מחיקה ואיבוד כתבי קודש: מה ההבדל בין מחיקה של כתבי קודש, שמותר, לבין לאבד אותם ביד, שהעונש הוא מכת מרדות, האם זה תלוי בכוונה או בצורך?
תשובה: ח הסמיכו את איסור המחיקה של כתבי קודש על הפסוק "לא תעשון כן לה' אלקיכם". אמנם מדאורייתא הפסוק אוסר רק מחיקת שמות, וח אסרו מחיקת כל דברי קודש והסמיכו דבריהם על הפסוק. לכן מחיקה לצורך כתבי הקודש, על מנת לתקן את הנכתב, לא נכללת באיסור. גם בספר תורה מותר למחוק לצורך תיקון (יש דעות שאפילו שם ה' מותר למחוק לצורך תיקון).
שאלה: לימודים במכללה דתית או בחילונית עם תואר: יש לי התלבטות היכן ללמוד. למדתי בתיכון באולפנא. בסיום התיכון למדתי במכללה מעורבת תואר ראשון בחינוך. השנה למדתי במכללה דתית תעודת הוראה בחינוך מיוחד. קיבלתי ייעוץ שכדאי לי להמשיך ללמוד ביבליותרפיה. כעת יש לי התלבטויות היכן ללמוד, במככלה דתית או חילונית. במכללה הדתית - הבנתי שעדיין אין אישור של משרד הבריאות והכרה בתחום. במכללה החילונית - יש אישור של משרד הבריאות והכרה בתחום. אני גרה באשקלון ושני המקומות רחוקים לי, היינו: ירושלים או מרכז הארץ, ולכל מוסד יש יתרונות וחסרונות משלו. ברור לי שיותר כיף ויותר יהיה לי נוח ללמוד במכללה דתית. אבל העניין הביוקרטי שאין הכרה בתחום מפריע לי. מה הרב אומר היכן עלי ללמוד?
תשובה: באופן כללי, ודאי יש להעדיף לימודים במקום דתי, שמעצם טבעו מתאים את עצמו לדרישות ההלכה ולנורמות המקובלות בחברה דתית. עם זאת, אם הלימודים במקום דתי פירושם סיום לימודים ללא תואר ובעצם חוסר יכולת לממש את מה משנלמד בשוק - מותר ללמוד במכללה חילונית, אלא שכדאי לצרף ללימודים אלה גם מסגרת דתית כל שהיא (מדרשה או שיעורי ערב או חוג וכד') לאזן את האוירה שבמכללה הלא דתית. אינני מכיר את המקצוע הזה ולא את המכללות המדוברות ולכן לא אוכל להביע דעה נחרצת, אבל כדאי לבדוק שוב את נושא התואר ואם מתברר שבמכללה הדתית יש תואר או שלאחר הלימודים בה ניתן להשיגו בצורה כל שהיא - ובקלות יש להעדיפה ואם לאו - מותר ללכת לשניה. בהצלחה בלימודים.
שאלה: תפילה ומעשר כספים: 1. אני בת שירות שנה שניה ובשנה שעברה שאלתי את הרב האם אני צריכה לתת מעשר כספים והרב ענה שכדאי. לא נתתי שנה שעברה ואני רוצה לתת עכשיו את הסכום. השנה אני עושה שירות בעמותה של ילדים חולים ורציתי לדעת אם נכון לתת את הסכום כולו לעמותה או לתת חצי לארגון פעמונים וחצי לעמותה שאני בה? 2. לפי הידוע לי אישה נערה חייבת בתפילה אחת ביום. אני משתדלת להתפלל 2 תפילות ביום. אם התפללתי שחרית והזמן שיש לי להתפלל מנחה הוא בישיבה-באוטובוס או בזמן מועט האם להתפלל? וגם להיפך, אם יש לי מעט זמן להתפלל שחרית ויהיה לי זמן להתפלל מנחה האם להתפלל שחרית בזמן מועט או באוטובוס או שנכון שאני אתפלל רק מנחה באותו יום?
תשובה: א. לתת חצי לעמותה וחצי לפעמונים. ב.אם את מקפידה כל יום להתפלל שתי תפילות, אפשר גם בישיבה. אם לפעמים את מתפללת רק תפלה אחת, יש להתפלל אותה בישוב הדעת ובעמידה.
שאלה: הגדרת האני על פי היהדות: אני מזדהה מאוד עם התפיסה של פרויד בהגדרת האני, כי שהייתי במצב דיכאוני הדבר היחיד שפעל בי זה יצר המין וההרס שפרויד מגדיר אותם במניעים הפנימיים של האדם. האם הסקת המסקנות שלי מחייבת? שמעתי שלפי היהדות התפיסה אחרת. אשמח לקבל תשובה מפורטת וענינית כי זו שאלה שממש יושבת עלי הרבה זמן. אם אפשר להאריך זה חשוב לי מאוד. ניתן לצרף מקורות מכל סוג.
תשובה: התפיסה של היהדות היא, שהנפש של האדם היא חלק מהבריאה האלוקית. הקב"ה יצר עולם שבו יש אדם שביסודו הוא עם נפש טובה. המשמעות של הטוב הוא הרצון הבסיסי של האדם לעשות טוב. אולם כדי שיוכל האדם שהטוב יהיה חלק ממנו, הקב"ה נתן לאדם כוח ליצור את עצמו על ידי הבחירה החופשית שהוא נתן לו. האדם עשה עם הבחירה החופשית גם דברים שניתקו אותו מהטוב ומהמקורות שנותנים לו חיים. התאור בתורה הינו תאור מאד קצר של חטא האכילה מעץ הדעת טוב ורע. האכילה הזו היא היתה תחילת ההיפרדות של האדם מהאחדות הכובשת והטובה, שהיתה בונה נפשות בריאות שרק רוצות לפתח את החיים בלי כוחות הרס. מהרגע שהיתה ההיפרדות והנפילה של האדם הנפש של האדם נהייתה נפש מורכבת ומסובכת. נפש שיש בה גם התגלויות של נטיה להרס ולא רק לתיקון ובניה. גם אדם שנולד עתה יש לו כוח בחירה. יש אחריות גדולה על כל אדם לבחור בטוב ולא לבחור ברע. לבחור בחיים ולא לבחור במוות. אולם האדם עתה נולד למציאות לא מתוקנת. לידתו של האדם גורמת לכך שאדם נושא על כתפיו לא רק הסיבוכים של עצמו אלא מוטל עלינו כחלק מכלל האנושות לתקן את מה שהסתבך שלא באשמתנו. וכך כותב הרב קוק בספרו אורות הקודש: ריכוך הסיגים - הסיגים, שמתקבצים בנפש האדם פנימה, ומתפרצים בתור מדות רעות, ערמומיות, תאות שפלות, כעסים ומשטמות, הם גילויים מהסיגים הכלליים שבעולם. וכל ריכוך שהסיגים מתרככים בלב האדם ובעומק נשמתו, על ידי הטבת המדות, וביותר על ידי אור תורה והעלאת תפלה, הגבה למעלה באור הקודש, מתרככים הסיגים הכלליים, והדינים מתמתקים. בפיסקה מבואר, שהמידות הרעות שיש באדם אינם נובעות רק מכך שהתפתחו באופן אישי על ידי האדם, על ידי כוח הבחירה השלילי שבתוכו. ודאי שגם כוח הבחירה יכול לפתח מידות רעות אולם יש כוח ראשוני יותר שהאדם מרגיש שיש בתוכו פנימה נטייה למידות מגונות. אדם באופן בסיסי רוצה לעשות טוב, ובכל אופן הוא מרגיש שיש בתוכו פנימה משהו שמושך אותו לגילוי מידות שליליות. מבאר הרב שזה נובע מהסיגים ומכוחות שמונעים מן האדם להיות טוב להתחבר ולהתקדש. האדם ביסודו נברא ישר. אולם הקב"ה שם אותו בגן עדן שיש שם גם נחש. הצורך בנחש הוא בכדי להפוך את העולם מעולם של תענוג לעולם של עבודה. מציאות הנחש מחייבת את האדם לעבוד ולהתמודד אל מול הנחש. הגאולה של העולם היא בניתוק הקשר עם הנחש. בהעמדתו של הנחש רחוק מן האדם. אולם מציאות העולם הזה מביאה את האדם ליצור מגע עם הנחש מגע שהינו הרסני.
שאלה: ללמוד באוניברסיטה עם בנות: אני נמצא באוניברסיטה מעורבת שבה אחוז הבנות בכיתתי הוא מאוד גדול (בערך 90 אחוז). אני נתקל בבעיה שאין לי יותר מדי בנים ללמוד איתם וקשה לי ללמוד לבד למבחנים כי לפעמים אני צריך עזרה. האם מותר לי ללמוד עם בנות לצורך הכנה למבחנים (בשמירה על כללי ייחוד וצניעות)?
תשובה: שכור מישהו, אפילו בת על מנת שילמד איתך. בגיל כזה קשה מאד ללמוד מעורב ולשמור על גדרי הצניעות.
שאלה: מלאכי השרת ומקטרגים: מה זה מלאכי השרת? מה זה מקטרגים?
תשובה: ישנם מלאכים הממונים לסייע לאדם בדברי קדושה ויראת שמים, ובדרך כלל מלאכים אלו נעשים מהמצוות עצמם שהאדם עושה. וישנם מלאכים שתפקידם לקטרג על האדם ולהזכיר לפני רבונו של עולם את חטאיו.
שאלה: לברך על הרעה בשמחה: המשנה במסכת ברכות פרק ט, משנה ה : "חייב אדם לברך על הרעה כשם שמברך על הטובה". והגמרא שם דף ס, עמוד ב מסבירה בדעת רבא: לא נצרכה אלא לקבולינהו בשמחה". כך פוסק הרמב"ם בהלכות ברכות פרק י הלכה ג וכן השו"ע אורח חיים סימן רכ"ב סעיף ג. שאלתי היא - השו"ע אמור להיות הלכות פסוקות שמחייבות כל אחד מישראל, איך אדם יכול לברך בשמחה דיין האמת על פיגוע, מוות, על השואה, הרי זה מוציא את האדם מאנושיותו, נכון שצריך הרבה אמונה וכו אבל זה לא נראה אפשרי כלל?
תשובה: אין סתירה בין הצער על הצרה, שהוא טבעי, ובין ההכרה שהצרה מאת ד' והיא לטובה. זה כמו שרופא מטפל בחולה ומכאיב לו והחולה צועק מכאב אך יודע שזה לטובה ומודה לרופא על הטיפול.
שאלה: למה חובטים בערבה?: למה בסוכות חובטים דווקא בערבה ולא מדבר אחר מארבעת המינים?
תשובה: יש לשאול: למה בכלל חובטים? יש ספר שכתב הרב יעקב צבי מקלינבורג על הסידור בשם "עיון תפילה" שמסביר שיש בזה כמה רעיונות: א. הערבה מסמלת את החלק הנמוך שבעם ישראל. ב. הערבה מסמלת את הרשעים שהם כמו עצי היער. וזה סמל לכך שלעתיד לבוא ה' יחבוט וישפיל את כל הרשעים, ולכן אנו עושים מעין סמל לדבר. וכמו שכתוב שה' יאחוז בכנפות הארץ וינער את הרשעים ממנה. וכדאי לעיין שם עוד בהרחבה.
שאלה: הקדמת הרמב"ם לפרק חלק: בהקדמת פרק חלק הרמב"ם מונה את חמשת הכתות ביחס לתכלית קיום המצוות לה יזכה האדם ושמתי לב לשינויים בולטים בתארו כל אחת מהסיעות ורציתי לדעת מה משמעותם ופירושם. לגבי הכת הראשונה, שמקורה רק בדברי חכמים כביכול, הרמב"ם נוקט לשון אמונה וכך גם חוזר ואומר שתביא ראיות על זאת האמונה. לעומת זאת על הכת הרביעית, שהיא ההפכית לראשונה לכאורה, כיוון שמקורה רק בפסוקים כביכול ובה הוא נוקט רק לשון מחשבה וחוזר על כך ביחס לראיותיה, לעומת שני הכתות האמצעיות כשבשניה הוא נוקט לשון "תאמין ותחשוב" יחד ובשלישית רק "תחשוב" ובשניהן רק פעם אחת, בתחילה, וללא חזרה על כך ביחס לראיות, בניגוד לראשונה ולאחרונה, כפי שכתבתי. האם זה נכון לזהות את ביטוי ה"אמונה" ביחס להסתמכות על דברי חכמים, לעומת "מחשבה" ביחס להסתמכות על פסוקי התנ"ך, כפי שעשיתי? אולי זה שייך לכך שאמונה שייכת יותר בתושב"ע ובדברי חכמים, "אמונת חכמים", וכפי שהמהר"ל מזכיר הרבה שדברי חכמים הם מצד האמונה והקבלה, לעומת המחשבה שיותר שייכת בדברים הברורים והידועים לכל, שנכתבו בכתב ולא הועברו בצורה של מסורת בע"פ? ובכל מקרה מה משמעות שינויים אלו ומה הביאור בדברי הרמב"ם הללו?
תשובה: על הדיוק שלך. בכל אופן אני לא הצלחתי לפענח את ההבדל בדברי הרמב"ם. גם דבריך אינם מניחים דעתי, שהרי יש הבחנה בין הכת השניה לשלישית למרות ששניהם מבססים על דברי פסוקים ומאמרי ח. התרגום "תאמין" אינו התרגום בכל התרגומים. בתרגום אבן תבון התרגום היא "תסבור". סברה היא דבר אולי שיש לו פחות ראיות מהמקורות והוא נשען יותר על ההגיון. אנו יודעים שהרמב"ם התייחס לתחיית המתים כדבר שאינו מבוסס על ההגיון והוא לא יכול להיות מוסבר ללא ראיות. בכל אופן, עדיין אני מחפש הסבר שיניח דעתנו.
שאלה: חומרת איסור ניבול פה: מהי חומרת האיסור על ניבול פה ולשון הרע? אשמח אם תוסיף הסבר כללי על הנושא ואם תוסיף הסבר על ציטוטים מדברי ח.
תשובה: המבט השטחי לא מייחס לדיבור כוח גדול, מחשיבים יותר את כוח העשייה מאשר את כוח הדיבור, אולם הגישה היהודית מחשיבה את הכוח ויכולת הפעולה שיש לדיבור אף מעבר למה שיש למעשים שאנו עושים. העולם נברא על ידי הדיבור האלוקי. הקב"ה נתן לאדם כוח דיבור שבו הוא יכול לעשות רבות. הדיבור הוא זה שנותן את התוכן ואקלים לכל מה שאנו עושים. הדיבור נחשב כצורה לעומת המעשים שנחשבים כחומר. הדיבור יכול לגרום לאקלים שמקדם את העולם לכיוון האחדותי, לכיוון החיובי. אדם שמדבר טוב על העולם נותן מגמה וצורה חיובית על כל מה שנעשה. לחילופין, הדיבור יכול להרוס ולקלקל. לשון הרע זה העצמת הצד הרע שיש במציאות. לשון הרע היא הדגשת הצד הרע שיש במציאות לא בשביל לתקן אותו או לבודד אותו. לשון הרע הוא שימוש בכוח הדיבור בכדי להוסיף רע בעולם. לא רק שיש לבני אדם חסרונות, על ידי הדיבור הרע אנו יוצרים אקלים שמקבע את האדם ברע שבו. לשון הרע גורם לאנשים להיפרד אחד מעל השני. במקום למצוא את הנקודה שיכולה להדביק את האנשים ולעשותם קרובים יוצרים ביניהם חומות ומחיצות. דברי ניבול פה הוא לקחת דברים שצריכים להצניע אותם, להשתמש איתם בצורה עדינה ונעימה ולדבר עליהם. להבליט את הצדדים הגסים של המציאות. לא לאפשר להרגשות הפנמיות והעדינות להיות בעולם.
שאלה: זכר ונקבה בפרשת נח: בפרק ז פסוק ב כאשר מצווה ה את נח להכניס החיות לתיבה מתיחס ה לבהמות כ"איש ואשתו" וכאשר מתיחס ה לעוף השמים בפסוק ג הוא משתמש בלשון "זכר ונקבה", מדוע השינוי ומה משמעותו?
תשובה: רבנו בחיי עונה על כך, ואצטט לשונו: "ומה שהזכיר במין הבהמה "איש ואשתו" ובמין העוף "זכר ונקבה", מפני שאין טבע ההולדה שוה בהם, כי תולדות הבהמה כתולדות מין האדם ולכן הזכיר "איש ואשתו", אבל תולדות מין העוף ע"י הטלת ביצים שהם הם התחלת יצירתם." (וכך ענה גם החזקוני). הרב יאיר וסרטיל
שאלה: צאצאי שאול המלך: השאלה שלי היא לגבי צאצאי שאול המלך. מצד אחד, כתוב במקורותינו הקדושים, שדוד הרג את כל צאצאי שאול על הפרת הבטחה מצד בית שאול כשהם פגעו בעם כנעני שהתגייר למרות השבועה שלא לפגוע בהם. אך מצד שני גם כתוב, שמרדכי, דודה של אסתר, הוא צאצא לבית שאול. השאלה שלי היא, איך זה ייתכן, האם זה אומר שלא כל צאצאי שאול חוסלו? אם כן, מה היה מעמדם בעם אחרי הפיכת דוד למלך? האם ידוע על יוצאי בית שאול מפורסמים כמו שאנו יודעים על רבנים יוצאי בית דוד?
תשובה: ראשית, לא כל בני שאול נהרגו שהרי ליהונתן, בנו של שאול, היה בן בשם מפיבושת ועליו חמל דוד ולא נתנו להריגה. עיין שמואל ב', פרק כא, ז. שנית, צאצא לבית שאול הכוונה שהיה ממשפחת שאול המלך אבל לא בהכרח צאצא ישיר שלו.
שאלה: ציות לצדיקים בכל מצב: 1. איך אפשר להבין מצב שגדולי הדור, שאמורים להיות האנשים החכמים ביותר, עושים לפעמים טעויות גסות שבן אדם פשוט היה נמנע מהן (כגון טעויות בהכרעות פוליטיות פשוטות)? 2. אם נאמר שהקב"ה מטעה אותם בכוונה, האם אני מחויב לשמוע להם כאשר אני יודע בוודאות שהם טועים? ובכלל, האם צריך לשמוע בקול רב כשאני בטוח שהוא טועה (בעניין לא תורני), הרי בדברים שאינם הלכה אין חובה להתייעץ ולקבל את דעת הרב? 3. בין אם נגיד שרבנים טועים מעצמם ובין אם נגיד שמן השמיים גרמו להם לטעות, יש כאן חילול ה אדיר וזילות עצומה במעמד היהדות, כיון שנשלל הכוח המוחלט מהרבנים. ישנה כמין הודעה שגם עיני העדה מסומאות לעיתים. הערות: נכון שנאמר "ועשית ככל אשר יורוך" ודורשים שאפי יגידו לך על שמאל שהוא ימין ועל ימין שהוא שמאל. אבל מדובר רק בימין ושמאל של התורה. יש מצבים, למשל בתקופת השואה שהיו רבנים שאמרו לא לעלות לארץ, וגרמו למות קהילותיהם. אם האנשים היו עולים לארץ בכל זאת, יכול היות שהיו ניצלים. אני לא רוצה להתמקד בדוגמאות למיניהן, כי הן רבות מספור, אלא בשאלות המרכזיות שהעליתי.
תשובה: עיקר יעודו של הרב הוא לבנות את הצד הרוחני של עם ישראל. לכן המומחיות של הרב צריכה להיות בתחומים רוחניים, בתחומים מוסריים, בתחומים ערכיים. הרב לא צריך להיות מומחה בנושאים שנוגעים לדרך ארץ וחכמה אנושית. יש חשיבות להפריד בין הנושאים. בפוליטיקה מדובר בדרך כלל בנושאים שנוגעים לדרך ארץ ולחכמה מעשית. אולם לפעמים הדברים נוגעים לנושאים ערכיים ולהכרעות עקרוניות. כאן צריך להיות שיח פתוח בין המומחים הפוליטיים לבין הרבנים. כל צד צריך להביא את המומחיות שלו ולעבוד בשיתוף שיחה ולאו דווקא בשיתוף פעולה. הפולטיקאים צריכים ללכת לפי העקרונות המוסריים והערכים שנאמרים על ידי אנשי הקודש. אולם התרגום המעשי הוא המומחיות של אנשי המעשה. בנוגע לזמן השואה ולהדרכת הרבנים. הקץ ודרך הגאולה זהו ענין עמוק שלפעמים גם מעיני רבנים הדבר נסתר. אולם מאידך ללא רבנים הדבר היה עוד יותר נסתר. אי אפשר לומר שרק הרבנים לא ראו, היו גם רבים שלא היו רבנים ואף הם לא ראו. אם כן אנו רואים שלפעמים בדברים עמוקים הדבר יכול להעלם מעיני כולם. אנו רואים שבנוגע ליחס להיסטוריה ולמהלכים של הדורות האחרונים יש מחלוקות רבות בין רבנים. כנראה שהדברים לא פשוטים. אנו מקווים שמתוך ריבוי הדעות ומתוך המשא ומתן שיש בין חכמי התורה השמועה תתברר ותתלבן.
שאלה: התמודדות עם עצבות: כיצד מתמודדים עם עצבות בשעת הלימוד? לפעמים אדם נתון במצב שמונע ממנו ללמוד, מה עליו לעשות במצב זה, להתגבר בכוח?
תשובה: אם העצבות לא נובעת מהלימוד אלא מדברים אחרים אזי אין להמנע מלימוד. אולם אם העצבות נובעת מהלימוד, אין ללמוד ולהתגבר בכוח. יש לבדוק את הלימוד. כנראה לומדים דברים שלא מתאימים לנפש הלומד. יש עוד הבחנה מאד חשובה, יש להבחין בין עצבות לבין קושי. צער וקושי זהו דבר רגיל בלימוד. הלימוד דורש מאמץ, לפעמים המאמץ מקשה ומעייף. כך דרכו של לימוד, במיוחד בשלבים הראשונים של הלימוד. אולם עצבות צד מה שהאדם לא מוצא ענין בלימוד זהו דבר שצריך לטפל בו לא בצורה של התגברות וכוח.
שאלה: כשרות "הידור הכשרות": קיים בפ"ת בד"צ בשם הידור הכשרות שמשוייך לרב סלומון. עסקים מחזיקים תעודה של בד"צ זה ללא תעודה של הרבנות. האם מדובר בתחליף או זיוף? כמו כן, שמתי לב שקיימים סוגי קמחים כגון: שטיבל, מטחנת ירושלים שאין עליהם השגחה של הרבנות אלא רק בד"צ, האם הרבנות מכירה בכשרות זו?
תשובה: על פי החוק, חייבת להיות השגחה של רבנות מקומית.
שאלה: שלילת כשרות של בית מלון: האם ניתן לשלול כשרות של בית מלון בשל מופע של חילול שבת מחוץ לחדר האוכל או בשל עריכת מסיבת סילווסטר בתור אירוע פרטי? (עפ"י חוק מדינת ישראל, לא רק עפ"י ההלכה)
תשובה: על פי החוק לא ניתן.
שאלה: קבורת רבי יהודה הנשיא: לאחרונה שאל אותי חבר לגבי קבורת רבי יהודה הנשיא שקבור בבית שערים. שם מספרים שלאחר שרבי יהודה הנשיא נפטר פתחו את הקבר שלו וסידרו את העצמות לפי סדר ראש ידיים ורגליים. האם זה נכון, ואם כן, האם מותר לפתוח קבר בשביל דבר כזה? ואם כן, ידוע שצדיקים נשארים בשלמותם בקבר, אז יכול להיות שנשארו רק עצמות?
תשובה: לא שמעתי על דבר כזה, שפתחו את קברו וסידרו את העצמות. אז היה מקובל שלאחר שנה, כשהיה הבשר מתעכל, היו פותחים את הקבר ומלקטים את העצמות ומעבירים למקום אחר. אם עושים זאת לכבודו מותר אבל סתם כך לא, משום חרדת הדין וכבוד הנפטר. אבל כל שנעשה לכבודו מותר. ולכן מעבירים ארונות מחוץ לארץ לקבורה בארץ ישראל, לפי שיש בזה סגולה חשובה. אמנם לא פותחים את הארון אם אין הכרח לכבודו. לגבי שצדיקים נשארים שלמים צריך לבדוק אם זה תמיד נכון ואי אפשר לעשות מזה קושיא.
שאלה: לימוד מוסר באופן שישפיע: אני בחור ישיבה בן 16. בישיבה בה אני לומד, מתקיים שיעור אמונה מדי יום עם הר"מ, בד"כ סביב ספר מוסר כלשהו (בשנה שעברה למדנו מסל"ש והשנה שערי תשובה), וכן אני לומד לפעמים חלקים מספרי מוסר אחרים. הבעיה היא, שכשאני לומד מוסר, הלימוד לא משפיע עלי, בגלל שהלימוד נכנס לי לראש באופן שכלי, כמו הלכה וכד. לדוגמא אני לומד בגנות הכעס, והכל נכנס לי לראש, אבל בפועל אני לא מיישם את זה, למרות שאני יודע כמה הדבר גרוע, כי הרגש לא מושפע מהלימוד. מה לעשות? אני מקווה שהרב הבין את הבעיה שלי.
תשובה: הרגש שיש בנו הוא חלק שהיכולת שלנו לשנות הוא קשה. עיקר הבחירה החופשית שלנו זה המחשבה והמעשה. הרגשות שלאורך זמן נהפכות למידות הם חלקים שקשה לנו יותר לשנותם בצורה ישירה. אולם למרות שאין לנו יכולת לשנותם בצורה ישירה יש לנו מחויבות ויכולת להשפיע עליהם בעיקר על ידי המחשבות והמעשים שלנו. למשל בנוגע למידת הכעס, אנו יכולים לחשוב מחשבות שהם הבסיס לכך שאדם לא יגיע לכלל כעס. מעבר לכך אדם יכול לחשוב אלו מעשים בפועל הם מעשים שהם יהיו אנטיתזה להתנהגות של כעס. על כך אנו בעיקר יכולים לעבוד. לכן כשאתה לומד אתה צריך לקחת את מה שאתה לומד ולכתוב לעצמך כיצד הלימוד הוא מורה לך שלא לרצות לכעוס. תכתוב לעצמך בצורה תמציתית מכתב שתקרא בו, למשל פעם בשבוע, כך שהדברים שלמדת יהיו על לבבך. מעבר לזה ממה שלמדנו צריך לתרגם זאת למעשים ממשיים. את המעשים האלו יש להתרגל לעשות אותם. גם כאן תקבע כיצד אתה בודק את עצמך האם מעשים אלו נעשו על ידך או שלא נעשו. מכוח המחשבות והמעשים שלנו גם הרגשות והמידות שלנו ישתנו.
שאלה: יין נסך של מוסלמים: הרב שליט"א פסק הופיע באתר, שיין של נוצרי אסור משום ע"ז ומשום בנותיהם. 1. האם במוסלמים שלא עובדים ע"ז, וגם אסורים בשתיית יין--וממילא לא נכללים באיסור בנותיהם-מותר לשתות סתם יינם? ו2. גם בנוצרים וכדו שיש לחוש לגזירת בנותיהם, האם כל משקה אלכוהולי נכלל באיסור?
תשובה: הרמב"ם הלכות מאכלות אסורות פרק יא כתב: "כל עכו"ם שאינו עובד עכו"ם, כגון: אלו הישמעאלים, יינן אסור בשתייה ומותר בהנייה וכן הורו כל הגאונים, אבל אותם העובדים עכו"ם סתם יינם אסור בהנייה". וכן נפסק בשו"ע יו"ד סי' קכ"ג. וראה סימן קכד סע' ו, שגם יין ערבי שאינו עובד עבודה זרה אסור בשתייה אך הוא מותר בהנאה. רק משקה שיש בו יין נאסר. משום יין נסך.
שאלה: ראיית אברהם את שלשת המלאכים: הרמב"ן כותב בפרשת וירא, שאברהם ידע כי השלשה אנשים הם בעצם מלאכים כי אברהם היה זך הנפש והוא יכל לראות מלאכים עם לבוש מיוחד שרק צדיקים יכולים לראות. לא הבנתי לפי"ז מה העניין של כל ההכנסת אורחים, הכנת המאכלים וליווי המלאכים בצאתם מביתו?
תשובה: הרמב"ן כותב שהם התנהגו כאנשים והכל היה במציאות ממש כמו שמסופר כשבאו אצל לוט, וכן המלאך שנפגש עם יעקב ופגע בו באופן ממשי ועל כן היה צולע. אלא שאברהם אבינו ע"ה השיג בשכלו הזך שהם באמת מלאכים והם מתנהגים כאנשים, לכן רץ לפניהם והשתדל בהכנסת אורחים כשם שהיה משתדל אצל אורחים רגילים, ובאמת הם התנהגו כאנשים כפי שכתוב שהם אכלו מה שהכין להם, וכן היה אצל לוט שבאו אותם מלאכים אליו והוא הכין להם מצות ואכלו אותם ורק בשעת הצורך התנהגו כמלאכים.
שאלה: האם התבוללות יכולה להיות עונש: האם זה הגיוני, שבתור עונש יגרום הקב"ה ליהודי ה להתבולל (בהתחשב בכך שזה יגרום כאב עצום אצל יהודי אחר שחטא ולפיכך, לפי הרעיון, יגרום לו לחזור בתשובה)?
תשובה: יש מישורים רבים למעשי בני אדם. הרובד הפשוט שבכל נושא שנוגע ליראת שמים הנושא תלוי בבחירה חופשית. לכן לא נוכל לפטור לא את מעשינו ולא את מעשה חברנו בהרגשה שזה רצון ה'. אולם יש רובד עמוק יותר שמתבוננן על המעשים שעושים הבריות לא במבט אישי בחירתי אלא במבט כללי יותר. במישור זה אנו לפעמים יכולים לומר שהמעשה, למרות שנעשה ברצון ובבחירה אישית, הוא גם נועד לדברים נוספים שאינם מענין הבחירה אלא מענין החשבון האלוקי הכללי שהקב"ה משתמש גם במעשיהם של רשעים ומוציא מהם דברים שמביאים לקידוש ה' בעולם.