שאלה: גילוי עריות אסורה לבעל: בושתי מלפני הקב"ה ומלפני הרב : רקע: אני בחור בן נשוי ואב לילדה בת גדלתי בבית חילוני ולאט לאט חזרתי בתשובה מגיל 7 התחלתי עד היום ואני מתחזק מיום ליום ברוך השם כיום אני לומד גמרא יום יום בכולל בבני ברק ומשתדל לעסוק רוב היום בתורה. גדלתי בבית הרוס, מלחמות יומיומיות קשות בין ההורים, אלימות מילולית ופיזית כתוצאה ישירה מכך לא קיבלתי חינוך ויחס בין מה אסור מה מותר ולמעשה הייתי רוב הזמן עם עצמי חקרתי את העולם, וגיליתי כל מיני תחומים שמילאו לי את החסר. חלקם טובים כמו תורת ישראל אבל חלקם נוראים ששולטים בי עד היום - ואני מכוון לסם המוות הנורא שנקרא עריות שם מצאתי את הנחמה הכי חזקה! ניסיתי הכל. אני לא יכול להסביר עד כמה זה חזק למי שמכור לזה. בכל אופן אני מתמודד עם זה עד היום בנסיונות גמילה ולימוד תורה. הגעתי למצב כזה חמור שכל הריגושים המיניים לא השפיעו עליי והדבר היחיד שהשפיע עליי זה לראות אותה חוטאת עם מישהו אחר כן אני יודע שזה איום ונורא, הראש לא הפסיק לרצות את זה ברמה שלא יכולתי להתרכז בכלום ורק לחשוב איך זה קורה לבסוף סיפרתי לה והיא כמובן שללה את זה על הסף. ולא הסכימה. בסוף זה קרה, בלי שהיא תראה אם זה אני או אחר, כשהבטחתי לה לפני כן שאני לא יחטיא אותה עם אחר, - - גם אני וגם היא הרגשנו שעשינו משהו רע ואיום. והבטחנו שלא נעשה את זה יותר. ובאמת לא עשינו שום דבר מאז. מאז התחזקתי עוד ולמדתי הלכות והבנתי שזה מעשה שגורם לה להיות אסורה עליי. כמובן שאם הייתי יודע את זה בדיעבד זה לא הייתי נותן לזה לקרות בשום מחיר. ועכשיו שנינו מתחזקים ושומרים על טהרת המשפחה, ולא מצליחים להכנס להריון,עקב עקרות הלכתית. אנחנו מטופלים אצל רופא שנותנת לה כדור שיזיז את הביוץ לאחרי השבעה נקיים. ומתפללים לקבה שיזכה אותנו בעוד נשמות. אני חושש שהעיכוב הוא בגלל מה שעשיתי ומתפלל שיש דרך לתקן את המעוות. ממתין לתשובה של הרב בראש מורכן.
תשובה: כיוון שאתה כותב בלב שבור והנך מבין לאיזה תהום הגעתם, לא אפרט את מה שאתה יודע, על העונש החמור וגדלות החטא הנורא הזה, וכמה הוא פוגם בהשראת שכינה בישראל. אוי לשואל ואוי לנשאל שיש מציאות כזו בימינו. ראוי ללכת לבי"ד מסודר במקרים חמורים כאלו, וכך אני ממליץ לכם לעשות. אם לא תלכו בגלל הבושה, ורק פה אתה מחפש תשובה, להלן העקרונות- לכאורה, כיוון שאתה והיא יודעים וראיתם את המעשה כפי שפרטת כאן (המילים שאינן צנועות ותיאור המעשה שכתבת לא יופיעו לעיני הציבור), וברצונה, אזי על פי דין חייבים להתגרש, ואסורה לבעל ולבועל. כל הקולות שנאמרו בדבר זה, מסתמכות על כך שהבעל לא חייב להאמין לאשה, או שאפילו אם מאמין אין לזה תוקף לשיט  מסויימות משום שרוצה לגרשה ואינו יכול ללא זה. אולם אם שניהם מעידים שכך עשו, אין עצה ואין תבונה נגד ד, ויש להתגרש. ועל אף זאת, יש מקום להתיר לכם להמשיך בנישואין אם היא אומרת שלא ידעה שזה הוא אלא חשבה שזה אתה, מצד מה שכתב הרמב"ם (אישות כד) שאם נבעלה בשגגה, לא נאסרת לבעלה. והובאו דבריו לדינא בב"י וברמ"א (אה"ע קעח). ואמנם נחלקו האחרונים בשגגת ידיעת האיסור ולמעשה אין זה בגדר שגגה המתירה אותה, אבל בשגגת הבעילה שחשבה שהיה בעלה, לכו"ע מותרת לבעלה. ובבירור השאלה אם ידעה שזה אחר או לאו, הדבר מבורר במה שהיא אומרת שלא ידעה או שידעה (או בעדים, אלא אם יש לה מיגו). לכן הדבר תלוי במה שהיא תאמר שהניחה באותו זמן, אם ידעה שזה לא אתה, השלב הראשון בכפרה הוא להתגרש כפי הדין. ואסור לחיות חיי אישות כלל. אם היא תאמר שלא ידעה, נראה שאין כאן אומדנא דמוכח שידעה ומשקרת, כי כתבת שעיניה היו מכוסות וגם סמכה עליך שתעמוד בדיבורך שלא לאפשר כן. עליך ללכת לטיפול מיני אצל מטפל מוסמך ירא שמים אמיתי, שיוכל לבדוק כיצד לבנות את אשיותך כך שלא תתמקד במיניות אסורה שכזו. שלב נוסף הוא החרטה, הקיימת בך כבר, אולם חייבת להמשיך כל חייך. יש להתוודות לד  במילים מפורשות על המעשה, ולומר בפה מלא שלא תשוב על כך. שלב נוסף הוא מציאת חברותא של תורה שמלא בירא"ש, אולם לא ללימוד גמרא הפעם, אלא לימוד מוסר ובכלל מחשבות על החיים וקדושתם. גם הוידוי שלך כאן הוא חלק מתיקון, שרבים רואים לאיזה תהום ואובדן, כאב ועצבות, פירוק משפחתי וזוהמת חטא, מגיעים אם לא שומרים על צניעות כפי הדרכת התוה"ק. אמנם עליכם להיות בחרטה כל ימיכם, אך יחד עם זאת לא לתת ליצר להוריד אתכם ביגון שאולה, שזה מביא לעוד חטאים. אלא לאחוז במידת התשובה, ויחד להתחזק בעבודת ד  ובשמירת העיניים, בייחוד לא לגעת במחשב שאין בו סינון.