שאלה: שילוב קבלה בהלכה - המשך: לכבוד הרה"ג דוד חי הכהן שליט"א. שמחתי לראות את תשובת מעכת"ר בשאלה ששאלתי אותו על שילוב הקבלה בהלכה,ושמחה גדולה היתה לי במה שהואיל להרחיב אבל לא נחה דעתי כלל בדבריו. חדא שכשאמרתי שאני מאמין בקבלה תכלית האמונה בלי ספק,לא משקר הייתי ולא מתחזה אלא אומר אמת לאמיתה וטעם זה מחמת שמי שהוא יודע דרך הקבלה הוא רואה איך התורה כלה על כל רבדיה של פר"ד נפתחה כספר פתוח למי שיודע חכמת הקבלה,מה שהיתה נשארת סגורה למי שלא יודע וזה מופת ברור כשמש. ועוד ברור כשמש שהמקובלים כלם היו חכמים בפשט ובה אין ספק ולא על זה שאלתי כלל. ולעצם הענין אני הבינותי מדברי מעכת"ר שכוונתו לומר שהמקובלים צירפו את דברי הקבלה לפסק שהוא ע"פ התלמוד והפוסקים והקבלה היא כמסייעת ולעולם אינה אומרת דין. וזה נראה לי תימה רבא מחמת שהבאתי הרבה דוגמאות שהקבלה בהן היא אומרת סברא עצמאית בלי הזדקקות לתלמוד או למקורות פשט אחרים,ושוב אני מדגים,כתב הרמב"ם פ"ה מהל תפילה הי"ג שהכריעה היא בברכיים וכמובן שאלו דברי הגמ ברכות לד: ואילו לפי הקבלה כמו שמבואר בשער הכוונות והובא בבא"ח פר וישלח אין צורך בכלל לכופף הברכיים אלא כופף גופו ואח"כ ראשו וטעמו לא מתוך ראיות מן הפסוק אלא מטעם סדר העולמות שהוא נרמז בקומת האדם. והלכה לפי הספרדים כלם כדברי שער הכוונות ואפי לדעת מרן הראש"ל רבינו עובדיה יוסף שליט"א שלא קיבלנו הוראות רבינו האר"י בכל דבר אלא קבלת הוראות מרן דוחה קבלת הוראת רבינו האר"י,מודה שבדיני תפילה וברכות קיבלנו הוראותיו. ועוד הבאתי שלפי הקבלה אין לברך ברכת הלבנה בשבת מחמת שהוא איסור תחומין,איסור תחומין הוא לפי הפשט הליכה ברגליו שיעור מיל או י"ב מיל אחרי הבית האחרון באותו מקום שקנה בו שביתה,מה הקשר לפי השפט לברכת הלבנה שהיא ע"פ הפשט ברכת השבח? לדעת כה"ח אסור לברך ברכת האילנות בשבת הואיל והוא עובר על איסור בורר בברירת נצוצות הקדושה,בפשט אין לזה כל יסוד וכמוזכר ברי"ש שו"ת יחו"ד כמה אחרונים עשו מעשה לברך בשבת כי אין בזה כל חשש. ברכה מעין ז בשבת במקום שלא רגילים להתפלל בו בכל השבוע,לפי הקבלה אומרים ומברכים בשם ומלכות כי היא כעין חזרה מה שלפי הפשט או ברכה לבטלה איסור תורה. לפי הקבלה אסור להניח תפילין בר"ח אחר שהתפלל מוסף ואומר בזוה"ק שהוא חייב מיתה,גם ביום שישי אחר חצות אסור שיניח ולא מטעם פשט אלא מעטם הקבלה של הארת שבת או ר"ח,ומדוע הרי לפי הפשט בכל רגע שמניח מקיים שמונה מ"ע של תורה? אלא מוכח לכאורה מכל הנ"ל ועוד המון דוגמאות אחרות שהקבלה משתמשת בסברות עצמאיות משלה,איפה נזכר בפשט שיש הארת שבת שמונעת הנחת תפילין ביום ו? איפה נזכר בפשט שברכה מעין ז היא חזרה? איפה נזכר בפשט שטעם הכריעה הוא מחמת סדר העולמות תוך התעלמות מפשט הפסוק שהביאה הגמ בברכות לד: שהכריעה בברכיים דוקא? לא מדובר כאן על עצות או הדרכות בלתי מחייבות אלא על קביעה הלכה ומעשה ממשיים שהם נוגדים את המסורה התלמודית לדורותיה? ולכן הדרו קושיות דידי לדוכתייהו,איפה הפתח שהפשט פותח לקבלה להכניס לתוך המשא ומתן ההלכתי המדוקדק שלו בסברות גשמיות,סברות מן הקבלה,אחר שלא נמצאו בתלמוד בשום מקום סברות מטאפיזיות על ענייני הפיזיקה (לאפוקי סברות מטא פיזיות על המטאפיזיקה כמו איסור אכילת מאכל ששהה תחת המיטה שישנו עליה או בצל קלוף ששהה כל הלילה). ועוד שלא מצאנו לגדולי הראשונים שהיו מקובלים כמו הראב"ד והרמב"ן שום איזכור לסברות כאלו לדינא ולמעשה בשום מקום בחיבוריהם ההלכתיים?
תשובה: שלו' וברכה בתשובה לשאלתך בעניין ההלכה והקבלה, נראה לענ"ד כי בכל הדוגמאות שהבאת עיקר הפסיקה היא כקבלה היא משום שאין הפסד לנהוג כמוה והיא בגדר הידור מצוה. לדוגמא בענין ברכת הלבנה, אם עפ"י הקבלה יש בזה חשש רוחני ולפי ההלכה יש שבעה ימים שאפשר לברך בהם מדוע לברך דוקא בליל שבת ולא לחוש לאותה דיעה? מה גם שכל ברכת הלבנה היא ברכת השבח למי שרואה אותה, ואין בזה איסור אם לא בירך אלא הפסד מעלה. ואם מובן שלפי ההלכה תחום האדם הוא עד אלפיים אמה ואחרי זה נקרא שאין כאן מקומו, האם השמים הם מקומו יותר מאשר אחרי אלפיים אמה? ומה שכתבת לענין ברכת האילנות בשבת, אם יש בזה פגם רוחני כלשהו שהקבלה מרגישה ולדעת ההלכה איננו פוגם, האם זה נורא לעכב ברכה זו כשיש חודש שלם לברך? מה שכתבת לענין תפילין אחר חצות עש"ק הרי אם אדם מניח תפילין אסור להסיח דעתו, האם אין זה מן הראוי שבערב שבת יחשוב על השבת המתקרבת וממילא יסיח דעתו מן התפילין? וא"כ אין זהו מקומם של התפילין. והברכה מעין שבע כתבת שלא נזכר בהלכה שהיא כעין חזרה והרי כל תוכנה מעיד שהיא מכוונת כנגד שבעת ברכות התפילה ואפילו שמה 'מעין שבע' מעיד עליה. ובעשרת ימי תשובה אם לא אמר המלך הקדוש צריך לחזור, האם אין זה מעיד שדינה כעין התפילה? אינני רוצה להאריך בזה גם בגלל קוצר הזמן. ואם תרצה להשתכנע נא לשאול גדולים ממני כהרב מאזוז שליט"א או הרב שלו' כהן ראש ישיבת פורת יוסף ואולי מהם תשתכנע בע"ה. שלימה לתורה ותעודה.