LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: חילול של מעשר שני: 1.כמה זה פרוטה לחלל עליה מעשר שני וכסף מעשר שני? 2.האם חילול בו זמנית של כמה מינים ביחד מתחלל ביחד על פרוטה אחת,או כל מין בפני עצמו מתחלל על פרוטה? 3.מטבע גדול שהתמלא וחללתיו על מטבע קטן האם אפשר לחלל את המטבע הקטן בחזרה על המטבע הגדול ולהוציאו לחולין?
תשובה: 1. צריך מטבע לפחות של 10 אגו', כאשר שווי הפרוטה הוא כ 4 אגו'. 2. כל מין מתחלל על פרוטה אחת במטבע. 3. אפשר. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי
שאלה: תפילה בעזרת נשים : א. בבית הכנסת שלנו יש תופעה מוזרה, חלק מהמתפללים, בעיקר צעירים וכאלה שהתחזקו נכנסים לבית הכנסת היישר לעזרת הנשים (אציין שבימי חול אין נשים בנמצא) ומתפללים שם, מידי פעם מציצים לכיוון בית הכנסת, שלא לדבר על כניסתם הבהולה מבלי להשתחוות בכניסה לכיוון ההיכל. האם יש מקור בהלכה שמאפשר התנהגות מעין זו? ב. האם מותר להגיע לתפילה בדרך כלל לאחר פסוקי דזימרא או במהלכם (במקרה זה שחרית) עם כוס קפה ולשתות תוך כדי התפילה?
תשובה: א. ספק אם יוצאים בכך ידי חובה של תפילה בציבור, אך גם אם כן, יש כאן פרישה מן הציבור ויש להסביר בעל פה ובכתב שהתנהגות זו לא נאותה. ב. חס ו אין זלזול גדול יותר בתפילה מאשר תופעה זו. ייתכן שהטעות נובעת מסליחות לפני עלות השחר אצל הספרדים שהיו שהתירו שתיית קפה בזמן אמירת הסליחות כדי לעורר את הנרדמים.
שאלה: אתר אינטרנט בשבת: הרב ענה תשובה: "אין בעיה שהאתר יעבוד בשבת, משום שאינך עושה שום פעולה בשבת, אלא הוא נשאר על השרת ללא כל פעולה מצידך, אך אתה צריך להזהר שלא לעבור על "לפני עיוור לא תשים מכשול", משום שאם יהודים ייכנסו לאתר שלך בשבת, מתברר שאתה הכשלת אותם. לכן, אם האתר שלך מיועד לגויים, אינך צריך לעשות דבר אך אם האתר שלך מיועד ליהודים אתה צריך להפסיקו לפני שבת. אודה לרב אם יבהיר לי את העיקרון ואת הדומה והשונה בדוגמאות שלקמן ביחס לתשובתו. האם ברמזור שעובד באופן אוטומטי בשבת שייך בו לפני עיוור? כמו כן, בחלון הראווה של חנות שלי מוצגים דברים שלפחות מדרבנן אסור לעיין בהם, האם יש בזה משום לפני עיוור? האם יצרן סכיני מטבח עוור על לפני עיוור כאשר מישהו השתמש בסכין לדקור חברו?
תשובה: לגבי רמזור לא שייך"לפני עיור", זה אוטומט, אף אחד לא עושה שום פעולה. כל כמה דקות זה נכבה ונדלק. בחלון ראווה אין דין "לפני עיוור", זה דין על האדם שלא יסתכל. כמו שבשבת אדם לא רשאי לקרוא מאמרים בעניינים כלכליים, והמפרסם לא מכשיל אף אחד (אתה לא צריך לקרוא). אין איסור למכור סכינים, כיון שיכול לתלות שקונים בשביל היתר. בדרך כל לא קונים סכינים בשביל לדקור.
שאלה: אמירת "מודה אני...": ברגע שאני קם אני אומר "מודה אני לפניך." האם מותר לי לדבר לפני שאני אומר את זה, אם לדוגמא מעירים אותי אז לענות למי שהעיר אותי ואז להגיד "מודה אני.", והאם מותר לי להקשיב למה שהוא אומר אבל בלי לדבר איתו לפני שאמרתי "מודה אני לפניך מלך."? האם כשאני קם להגיד את זה יישר שאני פותח עניים או יישר שאני פותח עניים לשים כיפה יישר ובאותו רגע להגיד את זה?
תשובה: מותר לענות קודם. לגבי ברכת המצוות או ברכת הנהנין כתוב שלא להפסיק בעניה לפני שאוכל או שותה, כי צריך להסמיך את הברכה למעשה. אבל פה, אמנם לכתחילה צריך לומר כשקם בבוקר "מודה אני", אבל אם אומר משהו זה לא נקרא שעשה הפסקה.
שאלה: הריגת זוחלים באופן אכזרי: ראשית אציין כי אינני אדם דתי אך אמונתי שלמה בקדוש ברוך הוא. לגופו של עניין, לאחרונה עברתי לדירה בשכירות ומסביב לפתח ביתי ישנם מיני זוחלים (למשל: חשופיות ותיקנים) בבחינת "מה רבו מעשיך", אולם הדבר אינו נעים ומטריד מאוד. ניסיתי להרחיקם, אולם ללא הועיל. לאחר ריסוס הצלחתי להרחיק מיני זוחלים למיניהם, אך החשופיות נשארו. ידידים סיפרו לי שזריעת מלח על החשופיות עוזרת להרחיקם, אולם הואיל וכל בעלי החיים הם יצירת השם יתברך, מרגיש אני כי שימוש במלח הוא אכזרי במידת מה. מאחר ונותרתי ללא ברירות, אבקש לדעת פתרונים לשאלתי והאם מותר לי לעשות כן, ומהי דעת תורה בעניין זה? לכם, תזכו לשנים רבות טובות, ו על אתרכם.
תשובה: מותר להרוג בעלי חיים המזיקים לאדם אולם אסור להתעלל בהם. אם המלח הורג אותם מיד - מותר. אך אם הוא רק גורם להם יסורים - אסור ואז יש למצוא תכשיר אחר שיהרוג ללא יסורים.
שאלה: קדושת שביעית בפטריות: בעונה זו אנו רגילים לקטוף פטריות ולהחמיץ אותן, את הפטריות אנו מוצאים ביערות כגון יער ירושלים וכדומה. א. האם יש בעיה של ספיחין? ב. האם יש קדושת שביעית? ג. אם יש מתי זמן הביעור של הפטריות הללו?
תשובה: בכמהין ופטריות אין קדושת שביעית וספיחין, וכן לעניין ביעור אין נוהגים בו חובת ביעור. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי
שאלה: חתן וכלה בצום: האם חתן וכלה בשבע ברכות חייבים בתעניות הציבור, כגון: תענית אסתר ועשרה בטבת?
תשובה: בעשרה בטבת חייבים. בתענית אסתר פטורים.
שאלה: נזק בדלת כניסה עקב פריצה בדירה שכורה: עקב פריצה לביתי המושכר ונזק כבד בדלת פלדלת נאלצתי להחליף את הדלת לדלת חדשה ההחלפה עלתה 2000 ש"ח. מי צריך לשאת בהוצאה בעל הבית או השוכר?
תשובה: במשנה בבא מציעא קא: נאמר: "המשכיר בית לחברו המשכיר חייב בדלת בנגר ובמנעול ובכל דבר שמעשה אומן". ועיין שם בסוגיא. ומבואר בשולחן ערוך חושן משפט סימן שיד, שמדובר הן על שעת ההשכרה והן על תיקונים מאוחרים יותר. וכך מנהג המדינה. ממילא בנידון השאלה, בעל הבית חייב לשאת בהוצאות תיקון הדלת (כמובן שאם ימצא המזיק, יוכל בעל הבית לתובעו לשאת בהוצאות. ועדיין, כלפי השוכר חיוב התיקון הוא על בעל הבית). הרב יהודה אודסר
שאלה: מעשר כספים לאבא: בעלי אדם נכה הזקוק לנעלים מיוחדת ומכשיר מיוחד מהגב לכף הרגל. האם בני יכול לשלם בעבור המכשיר והנעל מכספי המעשר שלו? אומנם בעלי עובד אך משכורתו נמוכה 4.300 ש"ח לחודש, ועכשיו המועצה רוצה שנשלם ארנונה. האם בני יכול מהמעשר שלו לשלם את הארנונה?
תשובה: א. אם אין לכם די כסף להוצאותיכם הבסיסיות אינכם חייבים במעשר כספים. אין מצוה לתת צדקה לעני אחר כאשר הנותן נעשה בכך עני. אפס כי לא יהיה בך אביון. ב. אם אין לכם יכולת לשלם את הארנונה מדוע שלא תבקשו הנחה? אם למרות בקשתכם לא תיענו מותר לבנכם לשלם את הארנונה על חשבון מעשר כספים שלו.
שאלה: "סתם דעה" בברכות: בהלכות ברכות למדתי שיש מחלוקת ספרדים-אשכנזים בעניין דעה - על מה חלה הברכה. האשכנזים אומרים שבמקרה של דעה סתם, הברכה חלה רק על המין שנמצא בפני (סימן רו משנ"ב ס"ק כב). לעומת זאת בסי קעז ה, הרמ"א כותב שדעת האדם על כל מה שיאכל בסעודה, ולכן אפשר לקבל משכן באמצע הסעודה מאכל ולא צריך לברך מחדש. אינני מבין כיצד פתאום הגדרת סתם נהפכה להיות שדעתו על כל מה שיביאו לו ואילו בסי רו דעת סתם היתה מצומצמת כל כך?
תשובה: בסימן קעז מדובר על אדם היושב בסעודה, שדרכו לאכול כמות גדולה ודברים מגוונים, ואילו בסימן רו מדובר על אדם האוכל פרות, שהדרך לאכול קצת, ולכן בסעודה דעתו של אדם על הרבה דברים גם שאינם כרגע כאן ובפרות דעתו רק על המין הנמצא בפניו. (ועיין במגן אברהם, ט"ז, מחצית השקל וערוך השולחן המביאים את החילוק הזה)
שאלה: קריאת שם לבת להורים בתהליכי גיור: לזוג בתהליכי גיור נולדה בת והם מעוניינים מאד בקריאת שם יהודי שיקבל כמובן תוקף לאחר הגיור. מהו התהליך בקריאת שם לבת, האם יהודי צריך יכול לעלות לתורה כשליח המשפחה ולקרוא לה שם יהודי "לשם גיור", או לחכות עד לגיור עצמו? איזה שם לבחור לה?
תשובה: אין צורך לקרוא שם דווקא בעליה לתורה, ובודאי שאי אפשר לומרכרגע וייקרא שמה בישראל. אך אפשר שמישהו יעשה להם מי שבירך בעליה לתורה ובין היתר יברך גם את בתם שנולדה להם ויזכיר את שמה ושם אמה.
שאלה: ביטול מנוי על עיתון: לפני שלושה חודשים ביקשתי לבטל מנוי על עיתון יומי. הם שלא רצו להפסיד לקוחה שכנעו אותי לעשות הקפאה למשך חודש וחצי (בגלל כרטיס אשראי שבוטל). כשהעיתונים המשיכו להגיע, על אף ההקפאה לכאורה, התקשרתי פעמיים אף על פי שהרגשתי שמצידי עשיתי את מה שצריך ובכל פעם אמרו לי שהפעם זה מוקפא. אני עדיין מקבלת את העיתון והם התקשרו אחרי שלושה חודשים ורק עכשיו שמו לב שיש לי "חוב". אמרתי להם שהחוב צריך להיות עליהם כי אני את שלי עשיתי וביקשתי הקפאה ואף ביטול. על מי חלה חובת הת?
תשובה: כיוון שאמרת למערכת העיתון שאת לא מעונינת בעיתון ואת לא מתכוננת לשלם עליו ממילא לא קנית את העיתון (כיוון שבכל קניין צריך דעת קונה ופה אין דעתך לקנות העיתון) ואם הם שמים אותו בביתך זה נחשב שהם מפקירים אותו ואת יכולה לקרא בו בלי לשלם כלום. הרב אריאל איגרא
שאלה: בחירת שם לתינוק: בעז"ה עתיד להיוולד לנו בן, ואנו מתלבטים לגבי בחירת השם. סבי מצד אבי נפטר לפני כמה שנים, אמנם יש לו שני שמות תנכי"ם אך הוא היה חילוני כל חייו, רק אבי מכל בני משפחתו חזר בתשובה, ואחיו כיום הם מתבוללים לצערי. אנו משפחה חרדית ב"ה ולכן שאלתי היא, האם ראוי לקרוא לילד על שם הסבא למרות שלא חי את חייו כאדם דתי, והאם תתכן השפעה כל שהיא על נפש הילד בגלל בחירת השם על שמו של סבי? (אבקש לציין שסבי בא מבית דתי בילדותו)
תשובה: לא ידוע לי שזה נותן השפעה עד כדי כך. כתוב אמנם שיש עניין לקרוא על שם צדיק גדול. מוזכר בתלמוד שלא לקרוא שמות על שם אנשים רשעים. אבל מן הסתם סבך לא היה רשע, אלא הוא לא קיבל חינוך של שמירת תורה ומצוות. אינני חושב שיש בזה בעיה.
שאלה: להתחיל להניח תפילין: מאיזה גיל אפשר להניח תפילין לפני הבר-מצווה? (ספרדי)
תשובה: מגיל שהילד יודע לשמור על גופו בטהרה, בערך מגיל 11.
שאלה: תואר רב לאברך: בישיבתנו פועל כולל בין האברכים ישנו אברך מאוד חכם ומקורב אלי ואינו רוצה שיקראו לו "הרב" אלא שיקראו לו בשמו הפרטי האם יש היתר לקרוא לו בשמו הפרטי או שמפאת תורתו צריך לקרוא לו "הרב"? (לתשומת לב הרב האברך הינו בן 24)
תשובה: תקרא לו הרב. אמנם רב שמחל על כבודו מחול. ולכן, אם הוא עומד בתוקף שלא יקראו לו הרב, בגלל ענוותנותו, תשמע לו. אבל אם זה לא עד כדי כך, אני חושב שתקרא לאותו תלמיד חכם "רב".
שאלה: פדיון הבן לפג: בני הבכור נולד בסוף השבוע השלושים ולכן נמצא בפגיה באינקובטור. יש לי מס שאלות: 1. האם צריך לעשות פדיון בן ביום השלושים כפי שמקובל, גם אם לא נימול עדיין? 2. היכן עושים את הפדיון? (הילד בבית החולים). 3. האם ניתן לבצע את הפדיון ללא הילד, משום שלא ניתן להוציאו מהאינקובטור וכן לא ניתן להכניס עשרה גברים לפגיה? 4. הילד נולד ביב בטבת. מתי עלינו לבצע את הטקס?
תשובה: יש אומרים שרק לאחר יציאתו מהאינקובטור למנות לו 30 יום.
שאלה: מקור קריאת השמות לילדים: מהו המקור לכך שאת שם הבן נותנים בברית ולא לפני כן, וכן מהו המקור לכך שאת שם הבת נותנים בעליה לתורה ולא בעת הלידה?
תשובה: אצל בנות, זה פשוט בשביל לפרסם, ופירסום נוצר כשיש עשרה איש. ואם רוצים אפשר לתת קודם. בספר של הרב יוסף וייסברג דן לגבי נתינת שם לפני הברית. ילד שנולד ואי אפשר לעשות לו ברית בזמן כי הילד חולה, והם רוצים להתפלל עבור הילד, האם מותר לתת שם לילד לפני הברית. ולכן, יהיה מותר לתת שם בשביל שיהיה אפשר להזכיר את שמו של הילד כדי להתפלל עליו. לא מוזכר בתלמוד שצריך לתת את השם דווקא בברית, אלא זהו הזמן המתאים ביותר (וכן מתאספים עשרה איש), אבל אין איסור לתת שם קודם.
שאלה: נשואי כהן לאישה שהוריה לא נשואים: האם כהן יכול לשאת אישה שהוריה לא נישאו מעולם?
תשובה: באופן עקרוני, בת שנולדה מאיש ואשה שלא על ידי חופה וקידושין כשרה לכהונה. אמנם, במידה והוריה פסולי חיתון בעצמם (כגון ממזרות), פסולי כהונה או אסורים להינשא זה לזו משום קירבה משפחתית, הרי שהבת אסורה להינשא לכהן. בכל מקרה, עליכם לגשת לבית הדין הרבני האזורי כדי שיבדקו ויבררו שאכן אין ספק שנולדה ממי שמוחזק כאביה, במיוחד במקרה דנן שמדובר בנשואי כהן. הרב אברהם זרביב. מקורות: שו"ע אבן העזר סימן ו' סעיף יז, סימן ז' סעיף יב.
שאלה: להישאר בדירה שכורה עד הצו: אדם שחוזה השכירות שלו נגמר ובעל הבית רוצה שהוא יתפנה כיוון שלטענתו הוא מעוניין לשפץ את הדירה, האם מותר לשוכר להשאר בדירה עד שיפנו אותו בצו בית משפט כיוון שהוא מתקשה למצוא דירה אחרת?
תשובה: אדם ששכר דירה לזמן מסויים שסוכם מראש, עליו לפנות את הדירה עם סיום תקופת השכירות. אין הבעלים צריכים להזכיר לו את סיום התקופה, או להודיע לו על חובת העזיבה. ממילא, כאשר השוכר נשאר בדירה הרי הוא גוזל את בעל הדירה, ומפריע לו לעשות בה את שימושיו. במידה והשוכר לא מתפנה מרצונו, ניתן לפנות למשטרה או להוצאה לפועל לאלתר. מקורות: שולחן ערוך חושן משפט סימן שיב סעיף ח. הרב יהודה אודסר
שאלה: לפרש טעמי פסיקת ההלכה: 1. האם "פוייסק" צריך להביא הוכחות לטענותיו? 2. במקרה שהפוסק מחמיר למרות שכל הצדדים מראים להיתר (כגון: נתינת מלח בשבת על גוש - שס"ס ומותר), האם זה רק בגדר המחמיר תבוא עליו ברכה?
תשובה: 1. בדרך כלל כן, צריך לנמק על סמך מה פסקת כך וכך. בייחוד היום שיש לנו תלמוד, שותי"ם, ספרי פוסקים, צריך לנמק את ההוראה. אפילו בדין כתוב, שזכותו של הנידון לדרוש "מאיזה טעם דנתוני?", שלא יהיה חשד. תמיד גדולי ישראל שנשאלו איזה שאלה, ביארו וביססו על סמך מה אומרים את פסקם. אלא אם כן זה סברה פשוטה. 2. תלוי מאיזה סיבה הוא פסק, האם חושש לדעה מסויימת שמחמירה ולכן פוסק כך. אדם יכול להחמיר על עצמו, אבל לא רשאי להחמיר על אנשים אחרים. זה לא דרכה של תורה. צריך להגיד להם, מה מצד הדין והיכן יש מקום להחמיר, ולא סתם לפסוק כדעה המחמירה. יש בזה כללי פסיקה, תלוי אם זה דין דאורייתא או דרבנן, מי ומי החולקים ועוד.
שאלה: מצקת בשרית במרק חלבי: בטעות השתמשתי במצקת בשרית, אשר לא נעשה בה שימוש במשך שבועיים, כדי למזוג מרק חלבי קר. מה דינה של המצקת, והאם יש להכשירה?
תשובה: מאכל קר אינו מבליע ולכן המצקת לא בלעה טעם מהחלב ואין צריך להכשירה, מספיק לשטוף היטב את המצקת במים קרים משאריות חלב.
שאלה: שמות "בעייתיים" על פי הקבלה: שמעתי אומרים בשם המקובלים שהשם "מתן" אינו טוב כי יש בו אותיות "מת". אם כן, אז מה עם מתתיהו או מתניה? עוד שמעתי שלא כדאי שם בן שתי אותיות, אם זה נכון, אז מה עם "גד" או "דן". יעקב אבינו לא ידע מה שהמקובלים יודעים?
תשובה: אל תשים לב למה שאומרים בשם המקובלים. דברים אלו אינם מקובלים עלינו. רק מקובל אמיתי (ומעטים מאוד כאלו!) אולי יכול לפסול שמות, בפרט שמות של אבות אבותינו.
שאלה: הכנסת אורחים של אברהם אבינו: 1. על מי נאמר אמור מעט ועשה הרבה? 2. כיצד דרך הכנסת האורחים שיכנע אברהם אנשים להאמין בהשם?
תשובה: 1. כשבאו המלאכים לאברהם אבינו לבקר אותו הם התחפשו לבני אדם ואברהם לא ידע שהם מלאכים. אברהם הציע להם לאכול לחם ולשתות מים שאלו דברים מועטים אבל בסוף נתן להם הרבה מאוד דברים, עוגות, בשר ועוד דברים טעימים. אם כן, אברהם אבינו אמר שיעשה קצת אבל עשה הרבה בגלל מצוות הכנסת אורחים. 2. אברהם היה אומר לאורחים שלו בסוף הארוחה שעליהם להודות ל-ה' על האוכל ולברך ברכת המזון ומסביר להם שכל האוכל שיש לנו הוא מ-ה' עד שהיה משכנע אותם. אם הם לא היו מסכימים ואומרים שרק אברהם נתן להם אוכל הוא היה מבקש מהם שישלמו לו על האוכל ת גדול, כי לא היה איפה לקנות אוכל באותו מקום, וכך הם היו משתכנעים להודות ל-ה' על כל הטובות שהוא נותן לנו בכל יום כולל האוכל.
שאלה: אכילת עטיני פרה: האם מותר לאכול עטינים של פרה? אם כן, האם צריך לבשל אותם בכלים מיוחדים בגלל העניין של בשר וחלב?
תשובה: מותר לאכול, רק שיש בעיה כיצד להכשיר את זה. אם יבשל את זה, מבשל בשר בחלב. כתוב שצריך לסחוט את החלב לגמרי. סוף כל סוף, אף אם יבשל את זה יחד זה לא איסור של תורה. איסור של תורה זה לבשל בשר עם חלב שנחלב מהבהמה בעודה בחיים. אבל מה שיוצא אחר מכן אינו אסור מן התורה. אלא שח אסרו את זה, ולכן צריך לסחוט. עדיף לצלות. ובכל אופן לא לבשל את זה עם בשר אחר. ויש לבשל את זה בכלים מיחדים.
שאלה: לענות עם הציבור: 1. האם בקדושה דמיושב, אחרי "אשרי יושבי ביתך", יש צורך לומר עם הציבור "קדוש, קדוש, קדוש" ו"ברוך כבוד ה ממקומו" גם אם לא הספקתי להגיע לשם? 2. לפני "ברוך שאמר" כשהחזן אומר בקול "ה מלך, ה מלך, ה ימלוך לעולם ועד" והציבור חוזר אחריו - האם חובה לומר זאת עם הציבור גם אם עדיין לא הגעתי לשם, ומה אם התקדמתי ואני כבר אחרי "ברוך שאמר" האם גם אז צריך לענות "ה מלך ה מלך."?
תשובה: 1. אם עדיין לא הגעת לקדושה של ובא לציון אינך צריך לענות עמהם אלא תמשיך בתפילתך. 2. כשהציבור אומרים ה' מלך וכו' קודם ברוך שאמר צריך לעמוד אפילו אם אתה נמצא בברכות קריאת שמע, אבל לא יאמר עמהם אלא רק יעמוד, וימשיך בתפילתו. ואפילו אם נמצא בקרבנות של קודם ברוך שאמר צריך רק לעמוד, אך אין צורך לומר עם הציבור.
שאלה: חימום רוטב בשבת: ראיתי שהרב כותב לעניין ברכות, על מוצק או על נוזל, שהולכים אחר המצב כרגע של הדבר. שאלתי היא בעניין רוטב בשבת, כאשר הרוטב נקרש באוויר או במקרר האם יהיה מותר להניחו בשבת על הפלטה או שזה איסור בישול אחר בישול בלח, מהם הקריטריונים לחימום רוטב על הפלטה?
תשובה: לפי שיטת המחבר, מסתכלים על המצב העכשוי, אם עכשיו זה גושי יהיה מותר לשים אותו. הוא דן שם לגבי שומן שנקרש, שמותר לשים אותו, למרות שכעבור חצי שעה הוא יהפך לנוזלי. הוא לא חושש לדין נולד בשבת. הרמ"א מחמיר קצת שלכתחילה אין לעשות את זה, משום נולד. אבל לא משום בישול, כיון שבשעה ששם את האוכל הוא גושי.
שאלה: "כל המלמד את בן חברו תורה כאילו ילדו": "כל המלמד את בן חברו תורה כאילו ילדו" איפה זה נמצא בתנ"ך?
תשובה: משפט זה לא נאמר בתנ"ך אבל ח למדו אותו מספר במדבר (פרק ג, פסוק א) שם התורה פותחת ואומרת: "ואלה תולדות משה ואהרן" ומפרטת רק את בניו של אהרון ואינה מזכירה את שמות ילדי משה, מכאן, שאף תלמידים נחשבים כבנים. (כך מסביר רש"י שם)
שאלה: עבודה כפקח חנייה: אני עובד כפקח חנייה. האם יש בהלכה או בתורת ישראל בעיה בעבודה מסוג זה?
תשובה: אינני חושב שיש בעיה. זה שמירה על הסדר הציבורי ועל הניהול התקין של החיים בעיר. בתלמוד מוזכר שרבי אלעזר בן רבי שמעון היה תופס גנבים מטעם המלכות. כך גם לגבי אדם שהוא שוטר ותפקידו לתפוס גנבים שלא ישבשו את חיי האזרחים, מצד אחד הוא מסגיר את הגנב ומצד שני הוא עוזר לאנשיים לחיות כמו שצריך, הוא מסלק את השלילה.
שאלה: בקבוק יין בטבילת כלים: אם קניתי בקבוק יין מהארץ ורוצה להשתמש מהבקבוב באופן קבוע, האם הבקבוק חייב בטבילה, מה אם הבקבוק מחו"ל? מה דין כל כלי אחר מחו"ל או מא"י?
תשובה: אם זה בקבוק שנוצר בארץ אין בעיה. אם זה בקבוק שנוצר בחו"ל, יש מגדולי האחרונים שרוצים לומר, שהיות והם מייצרים את הבקבוקים לשימוש חד פעמי, וכלי הטעון טבילה הוא כלי שנהפך לשימוש קבוע. כיון שהאדם מישראל הופך את הכלי לשימוש קבוע, ולא מה שהנוכרי יצרו את זה, דבר כזה פטור מטבילה.
שאלה: קיום מצוות דווקא בארץ ישראל: מדוע המצוות המעשיות שייכות בעיקר בארץ ישראל, והלוא החוש מעיד שלא יהיה הבדל אם היו מקיימים את אותן מצוות גם בחוץ לארץ, ומדוע זה תלוי בקדושת הארץ?
תשובה: אלו דברי תורה, שמקורם בבורא עולם, שכך ברא את עולמו, שגילוי הקדושה על ידי תורה ומצוות יהיה דרך ארץ ישראל. ואילו בחו"ל אין אפשרות לגלות באופן שלם את העניין האלוקי, וממילא יש בזה פגם של עבודה זרה. וכמו שאמרו ח (כתובות קי, ב): "כל הדר בחוץ לארץ כאילו עובד עבודה זרה". לכן החיים היהודיים בחוץ לארץ נקראים "גלות", היינו מצב זמני ולא טבעי, שאין לו ערך בפני עצמו אלא רק כמצב של המתנה, ציפייה והכנה לחזור לארץ (כמבואר במהר"ל נצח ישראל פרק א). ולכאורה לפי זה לא היה מקום לקיים את המצוות בחוץ לארץ, אלא שנצטווינו לשמור את המצוות בחוץ לארץ כדי שנהיה מורגלים בהם כאשר נחזור לארץ. וכמו שאמרו ח (ספרי עקב לז): "אע"פ שאני מגלה אתכם מן הארץ לחוצה לארץ - היו מצוינים במצוות, שכשאתם חוזרים לא יהיו לכם חדשים. משל למלך שכעס על אשתו וחזרה לבית אביה. אמר לה (המלך): הוי מקושטת בתכשיטייך, כשתחזרי לא יהיו עלייך חדשים. כך אמר להם הקב"ה לישראל: בני, היו מצוינים במצוות, שכשאתם חוזרים לא יהיו עליכם חדשים. הוא שירמיהו אמר (לא, כ): 'הציבי לך צינים' - אלו המצוות שישראל מצוינים בהם". וכך מובא ברש"י (דברים יא, יח): "ושמתם את דברי - אף לאחר שתגלו (מן הארץ) היו מצוינים במצוות - הניחו תפילין, עשו מזוזות, כדי שלא יהיו לכם חדשים כשתחזרו". נמצא שכל קיום המצוות בחוץ לארץ הוא כדי שנוכל אח"כ לקיימן בשלמות בארץ. והרמב"ן, בויקרא יח, כה, ביאר עניין זה בהרחבה רבה. וכן מצינו שגילוי התורה שבעל פה שייך לארץ ישראל דווקא. שכן "בית הדין הגדול שבירושלים הם עיקר תורה שבעל פה, והם עמודי ההוראה, ומהם חוק ומשפט יוצא לכל ישראל" (רמב"ם הל' ממרים א, א). בבית הדין הגדול היו יושבים שבעים ואחד זקנים, ולבית דין זה, שנקרא גם סנהדרין הגדולה, ניתנה התורה סמכות לתקן תקנות ולגזור גזירות, ועל כל ישראל לשמוע בקולו, שנאמר (דברים יז, י): "ועשית על פי הדבר אשר יגידו לך מן המקום ההוא אשר יבחר ה' ושמרת לעשות ככל אשר יורוך" (ועיין בפירוש הרמב"ן שם). ומצוות עשה לשמוע להוראתם, והעובר ואינו שומע עובר באיסור לא תעשה (רמב"ם שם א, א-ב). ואחר שנתבטל בית הדין הגדול, סמכותם של חכמים נפגמה, ורק כהוראת שעה היו חכמים מתקנים תקנות וגוזרים גזירות. יותר מזה, לבית הדין הגדול היתה סמכות מוחלטת להכריע במחלוקות שבין החכמים, וכך היתה התורה אחת, ואחר שנתבטל, נתרבו הדעות ונתמעט אור התורה, עד שנעשתה התורה עדרים עדרים (רמב"ם שם א, ד). ובחוץ לארץ אין אפשרות לקיים את בית הדין, שכן כל סמכותו של בית הדין שהוא מעביר את הסמיכה איש מפי איש, ואין הסמיכה מתקיימת אלא בארץ ישראל (רמב"ם הל' סנהדרין ד, ד). וזהו שאמרו חכמים (חגיגה ה, ב): "כיוון שגלו ישראל ממקומן - אין לך ביטול תורה גדול מזה". וממילא מובן שכל הלומד תורה בארץ ישראל זוכה לברכה מיוחדת, וכמו שאמרו חכמים (ב"ר טז, ד): "אין תורה כתורת ארץ ישראל", ועוד אמרו (ב"ב קנח, ב): "אווירא דארץ ישראל מחכים". ובארץ ישראל מתגלה העומק הפנימי שבתורה. ואכן רוב הגילויים בסתרי תורה נתגלו בארץ.
שאלה: חילול השם בהלוויה חילונית: הרב פסק שאין להשתתף בהלוויה שהיא חילונית במוצהר. האם יש בזה בעיה של חילול השם, דהיינו האם הלגיטימציה שההשתתפות של שומר מצוות בהלוייה כזו מוגדרת כחילול השם?
תשובה: כן. כך גם אין ללכת לחתונה של אלו שרוצים להרוס את התא המשפחתי, ויעשו לכתחילה חתונה רפורמית. וודאי ששומר תורה ומצוות לא ילך לאירוע כזה. אם הולך לאירוע של גויים אין בעיה (כגון: הולך להלוויתו של חבירו הגוי), זה משהו אחר. מדובר על יהודים שרוצים לטשטש את מנהגי הלוויה שיהיו כשל גויים, ולזה אין ללכת.
שאלה: קניית ספק ספיחין בחו"ל: הרב ענה לגבי פלפלים הגדלים בארץ ונמכרים בחו"ל, ש"אם זה מייצוא, מן הסתם זה מאדמות שנמכרו, ואין בהם קדושת שביעית". וכי סומכין על היתר מכירה לספיחין שלא בשעת הדחק?
תשובה: כן. אדמות הלאום נמכרו, ממילא אין בזה איסור ספיחין.
שאלה: עניינים שונים בתפילה: 1. מאיזה טעם מופיעים הטקסטים של פסוקי ברכת כהנים וכן "אלו דברים שאין להם שיעור" וכו לאחר ברכות התורה, מה הקשר ביניהם לברכות השחר? והאם צריך להגיד אותם לאחר התפילה עם שאר ברכות השחר בשעה שדילגתי עליהם (חוץ מברכת "אלוקי נשמה" וברכות התורה) על מנת להגיע לשמונה עשרה עם הציבור? 2. על פי הבנתי, כשאני באמצע פסוקי דזמרה אין חובה לענות לקדיש. האם דבר זה נכון גם לגבי ברכת "ישתבח"? האם דבר זה נכון גם לגבי הקטעים שלאחר שמונה עשרה? 3. הבנתי שדינם של ה"אמנים" ששייכים לתוספות של הקדיש, כלומר אלו שאחרי חמשת ה"אמנים" הראשונים, הם כדין "ברוך הוא וברוך שמו". האם כלל זה הוא גורף? האם הנפקא מינות הבאות נכונות: א.אין חובה לעצור ולשתוק כשאני שומע אותם בשעה שאני נמצא בתפילת שמונה עשרה. ב. לא עונים עליהם כשאני נמצא באמצע קטע כלשהו (כדין "ברוך הוא וברוך שמו").
תשובה: 1. כדי להסמיך לימוד תורה לברכות התורה, אלו דברים שאין להם שיעור הינה משנה הראשונה במסכת פאה. ואכן יש להשלימם לאחר התפילה אם כי נכון יותר לומר אותם בסמיכות לברכות התורה. 2. יש לענות לקדיש גם במהלך פסוקי דזמרה. באמצע ישתבח אין לענות. אחרי שמונה עשרה ודאי שיש לענות. 3. כן. א. אין לעצור בשמונה עשרה גם לחמשת האמנים הראשונים אלא רק לקדושה. ב. נכון. הרב שמואל הולשטיין
שאלה: עמידה בתור וחב לאחריני: כל אחד שמחכה בתור בבנק לוקח מספר וממתין עד שיגיע תורו. כשהגעתי לבנק, המספר שלקחתי היה 149 והמספר בתור היה 120. (זאת אומרת, עוד 29 אנשים עד שיגיע תורי). חיכיתי חצי שעה, והמספר הגיע ל-139. יצאתי לשתי דקות מהבנק לשיחת טלפון, וכשחזרתי, גיליתי להפתעתי שתורי עבר, וכעת התור עומד על 153. (יתכן שפשוט הפקידות שכחו קודם לכן להעביר את המספרים ולכן התור התקדם מהר). לשם הסדר הטוב, פניתי לאדם שעומד להגיע תורו, וביקשתי להקדימו, אך הוא סירב בתוקף, בטענה שתורי עבר. הסברתי לו, שהעובדה שתורי עבר חסכה לו זמן המתנה, וסך הכל אני לוקח את הזמן שלי בחזרה. אך הוא התנגד. אודה ואבוש, התנגדותו הנחרצת והתקיפה גרמה לי לכעוס, ואמרתי לו "בעצם, למה אני שואל אותך בכלל?", וניגשתי לפקידה. בעודי ניגש אליה, אותו אדם צעק לי: "אם אתה חושב שיש בך יראת שמיים, אל תיגש". ולא עניתי לו. סיפרתי לפקידה מה קרה, והיא אמרה לי שאמנם הצדק איתו כי "אסור לצאת החוצה כשמחכים בתור", אך בכל אופן היא עשתה בשבילי את ההפקדה הואיל ואני זקוק להפקדה בלבד, ומדובר בפעולה קצרה מאוד, והיא ריחמה עלי, שאצטרך לחכות שוב מחדש. עם מי הצדק והאם יש חילול ה בעניין?
תשובה: אם כך נהוג בבנק, למרות שלעניות דעתי זה לא צודק, אין מה לעשות. אולי היית צריך לידע את האנשים שעומדים בתור אחריך, שאתה נאלץ לצאת לשתי דקות ואתה תיכף חוזר. בצורה כזו, אין לי ספק שאנשים ישרים, שעומדים שם, יבינו אותך. אדם לפעמים נאלץ לצאת לשירותים, מה אפשר לעשות. אכן יש בזה קצת חילול ה'. למרות שמבחינת האמת המוחלטת, לא נראה שהוא גזל מישהו. אך אם באמת זה מקובל כך שמי שיוצא מפסיד, יש בזה בעיה. (או שתעשה כפיתרון שהוצע, בהנחה שיבינו אותך).
שאלה: היתר מכירה ללא השגחה: האם מותר לקנות בחנות פירות וירקות כשהמוכר מעיד שמדובר בפירות וירקות מהיתר מכירה, על אף שאין לו תעודת כשרות המעידה על כך, במילים אחרות, האם אומרים בכך "כל דפריש", הואיל ולמעלה מ-95 אחוז מהשטחים החקלאיים בארץ עשו "היתר מכירה"? אשמח אם הרב יסביר לי את הנקודות ההלכתיות במקרה הזה. (האם יש כאן קבוע? האם זה נחשב "פריש"?)
תשובה: לכתחילה אין לנהוג בדרך של כל דפריש (אינני יודע האם יש רוב כזה של קרקעות מכורות), אבל בודאי שאין לקנות במקום שאין תעודת כשרות, שהרי יש הרבה ספקות (שמיטה, ערלה ועוד) ועל כן יש לקנות רק בחנות שיש בה תעודת כשרות. כל דין של כל דפריש יכול להיות כאשר הדבר אינו ידוע מהיכן נקנה, אבל לכתחילה אין לקנות בחנות כזאת שהזכרת. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי
שאלה: טבילה במקווה כשאסור להיכנס להריון: בשל ממצאים טרום סרטניים שנתגלו אצלי, אסורה עלי הכניסה להריון במשך מספר חודשים. האם יש צורך לטבול במקווה?
תשובה: יש ענין לטבול ולהטהר גם לאשה שאסור לה להכנס להריון כדי להיות ביחד עם בעלה. יש להתיעץ עם רב לגבי הדרך למנוע הריון.
שאלה: המוות שבמכת ארבה: מדוע דווקא במכת ארבה כתוב שפרעה אומר למשה "הסר ממני את המוות הזה"?
תשובה: פשט הפסוק הוא, שפרעה מבקש ממשה רבינו שיסיר את המכה הקשה, את האסון הזה שעלול אף לגרום למוות ברעב, שהרי הארבה אכל את כל מה שהשאיר הברד. הכלי יקר מבאר, שפרעה ביקש שיסור הארבה אבל את הארבה שכבר מתו, והמצרים מלחו אותם כדי לאוכלם, לא יסיר והקב"ה לא נענה לו והסיר את כולם. (ומסתדרים הדברים גם על פי רש"י). בעל הטורים לומד, שעם מכת הארבה באו גם נחשים והיו ממתים את המצריים ולכן ביקש פרעה שיסור ממנו המוות של הנחשים.
שאלה: הבדלה בבית סבי: ביתנו במושב הוא ממש סמוך לבית סבי ובשנים האחרונות המצב הוא שבעצם ביתו הוא כמו ביתנו, אנו אוכלים שם במשך השבוע וסועדים בשבת, למעט לינה שאנו ישנים בביתנו. 1. האם אנו חייבים להבדיל בביתנו? 2. אם הבדלנו בבית סבי האם חובה להבדיל גם בביתנו? 3. אם יש דינים נוספים אבקש מהרב שיידע אותי בהם כיצד לנהוג.
תשובה: בהבדלה חייבים פעם אחת ולא משנה אם ההבדלה נעשית בביתכם או בבית הסבא.
שאלה: אמירת קריאת שמע בסוף הזמן: לעניין סוף זמן אמירת קריאת שמע ותפילת עמידה - האם אני רשאי לכתחילה להתחיל לאמרן ממש לפני סוף הזמן, בשעה שאני יודע שאסיימן לאחר סוף הזמן, או שעליי לכוון את אמירתן כך שאסיימן לפני סוף זמנן?
תשובה: וודאי שיש לסיים הכל לפני סוף הזמן.