LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: לימוד גמרא: שמעתי שיעור מקסים בסוגיית תקפו כהן. השיעור היה בשיטת "רבדים". דהיינו לפי המחקר האקדמי, אך היה כמו שיעור ישיבתי. הנקודה המרכזית היתה - שההיכי דמי 'שתק ואח"כ צווח' היא תוספת מאוחרת ע"י רבנן סבוראי, ואז הסוגיה מסתדרת יפה. הבעייתיות היא - "האם אנו יכולים לתת פרשנות לגמרא גם ללא הראשונים" וכמו כן, רבותי מעולם לא העבירו לי שיעור כזה. ב דני
תשובה: תכלית לימוד התורה תשובה ומעשים טובים, כמבואר בברכות יז, א. לדאבונינו המציאות מורה שהלימוד באונברסיטה במקרה הטוב אינה מרחיקה את האדם מתשובה ומעשים טובים, ופעמים שאף מרחיקה. למשל, באוניברסיטת בר אילן לומדים אלפי תלמידים חילונים יהדות, ואינם חוזרים בתשובה, דבר כזה לא קורה כאשר לומדים באמת תורה. לכן לימוד סוגיה בדרך אונברסיטאית צריכה בדיקה רבה מתוך גישה בקורתית. מפני שברוב המקרים, אף שבמבט ראשון נראה שאין פגם בדברים, מתוך מבט ביקורתי מתבררות טעויות חמורות שעומדות בבסיס ההרצאה. כמובן שגם התעלמות מדברי ראשונים היא דבר נורא, שכן התורה מתגלה דרך חכמי ישראל לדורותיהם, ומי שמתעלם מזה, שוב אינו לומד באמת תורה. אינני יודע מה טיבו של אותו נותן שיעור, מפני שיש גם באוניברסיטה מעט מרצים יראי שמיים, ויתכן שהוא מביניהם. שיעור מקסים צריך להיות שיעור שמתברר ממנו מה ה' אלקנו דורש מעמנו, ודי לחכימא ברמיזא.
שאלה: מדיח כלים אחד לבשר וחלב: האם ניתן להשתמש באותו מדיח כלים לבשר וחלב?
תשובה: לכתחילה אין להשתמש במדיח כלים אחד לכלים חלביים ובשריים, אלא לייחד מדיח נפרד לכל סוג של כלים. ישנם תנאים מסוימים בהם ניתן להשתמש באותו מדיח לכלים מסוגים שונים, ובבתי מלון מסוימים מיישמים אותם, אך ככלל במדיח ביתי אין להשתמש אלא לכלים מסוג אחד (בשר או חלב) בלבד. לתשובת הרב יעקב אריאל.
שאלה: ברכות על ידי אשה: האם נשים יכולות לברך את הברכות של פסוקי דזמרה וברכות קריאת שמע?
תשובה: לגבי ברכות פסוקי דזמרה, כתב רבי עקיבא איגר שהן הכנה לתפילה, וממילא חייבות בהן כתפילה. והובאו דבריו להלכה במ"ב ע, ב. ולגבי ברכות קריאת שמע, אף שאינן חייבות, אם ירצו יוכלו לברכן ומצווה בידן. ואמנם הרב עובדיה יוסף סובר שאסור לנשים לברך על פסוקי דזמרה וברכות קריאת שמע, מפני שהן תלויות בזמן, ונשים פטורות מהן, ואם יברכו יהיו ברכות לבטלה. אולם דעת רוב הפוסקים שיכולות לברך. וכך כתב בכה"ח ע, א. וכך כתב בשו"ת אור לציון לרב בן ציון אבא שאול, ח"ב ע' מ"ד, ובאר שכל האיסור לפי השולחן ערוך הוא לברך ברכות על מצוות התלויות בזמן, אבל כאשר מדובר בברכות של שבח והודאה, אף שאמירתן תלויה בזמן, אין בהן חשש ברכה לבטלה. וכתב שכן הורה הרב עזרא עטייא זצ"ל. וזכורני שכן מורה הרב מרדכי אליהו שליט"א. וכן המנהג הרווח אצל יוצאות ספרד ואשכנז.
שאלה: סירוס כלבה: האם מותר לסרס כלבה כדי שלא תמליט גורים שאי אפשר יהיה לטפל בהם, ויסבלו ויגרמו צער לבריות, עד שפקחי העירייה יבואו להמיתם?
תשובה: אסור ליהודי לעקר כלבה, ולבקש מגוי לעשות זאת, לדעת רוב הפוסקים מותר, ואם העיקור יהיה שיעשה על ידי הגוי יהיה זמני - מותר. ולתת לכלבה גלולות נגד הריון, מותר. ולעקר כלב זכר, בכל מקרה אסור, בין על ידי יהודי בין על ידי גוי. מעט יותר בפירוט: עיקור זכר לכל הדעות אסור מהתורה. ועיקור נקבה, לדעת רוב הפוסקים אסור מדברי חכמים, מפני שאיברי ההולדה שלה מבפנים. ויש אומרים שהוא מהתורה. ואמנם לדעת הט"ז אה"ע ה, ו, האיסור הוא רק משום צער בעלי חיים, וממילא כדי למנוע צער ובהרדמה יהיה מותר, וכפי שכתב בשו"ת לב אריה ב, לד. אבל למעשה כאמור רוב הפוסקים סוברים שיש איסור לסרס נקבה. וכן שאלתי את מו"ר הרה"ג הרב אברהם שפירא שליט"א, והסכים לאסור סירוס. אבל על ידי גלולות למניעת הריון, שיש לבעלי חיים, אפשר למנוע מהן הריון. ועיין בספרי פניני הלכה ח"ד ע' 201-204, ובהערה שם. ההצעה האפשרית בשעת הדחק, היא לשכור גוי שיעקר את הכלבה באופן שאפשר יהיה להחזירה למצב שתוכל להמליט, כגון שיקשור את החצוצרות כך שאפשר יהיה לחברם אם ירצו. ואף שאמירה לגוי גם בשאר האיסורים אסורה מדרבנן, כאן שלרוב הפוסקים האיסור עצמו מדרבנן, האמירה לגוי כבר תהיה מותרת לרוב הפוסקים, וכ"כ החיד"א במחזיק ברכה או"ח רמד, עפ"י הפר"ח תסח. וכן נוטה להקל בפמ"ג או"ח שז. אמנם יש בזה דחק, מפני שיש אומרים שאיסור הסירוס בנקבה מהתורה, וממילא יהיה אסור לבקש מגוי. אלא שאם העיקור לא יהיה מוחלט, כמדומה שאינו אסור, וכך שמעתי מהרב נחום אליעזר רבינוביץ שליט"א. ולכן זאת העצה בשעת הדחק. והמיקל לבקש מגוי לעקר כלבה בלא ההגבלה הנ"ל, יש לו על מה לסמוך. אבל ליהודי אסור לעקר כלבה. וקל וחומר שאסור לעקר כלב, וכן אסור לבקש מגוי לעקר כלב, שבזה האיסור לכל הדעות מהתורה. ועיין שם בפניני הלכה. לתשובת הרב יעקב אריאל.
שאלה: נגיעה באדם שלא נטל ידיו: 1. אדם שנגע באדם חילוני (דבר שקורה פעמים רבות מבלי משים במשך יום עבודה), שסביר להניח שלא נטל ידיו בבוקר - האם צריך ליטול ידיו? 2. אדם שנגע באדם דתי שעדיין לא נטל ידיים לברכת אשר יצר - האם נטמא?
תשובה: הנוגע באדם שלא נטל ידיו שחרית, אינו צריך ליטול על כך ידיים. ראשית מפני שכל שטיפה מועילה להמעיט את רוח הטומאה. שנית, אין נגיעה בידיים לא נטולות מחייבת נטילה, ועיין בשו"ע או"ח ד, יט, כא, שנזכרו שם כל הדברים המחייבים נטילה. ומכאן תשובה לנוגע במי שלא נטל ידיו אחר בית הכסא, שכל זמן שידיו לא טונפו, אינו צריך נטילה.
שאלה: קשר בין בחור ובחורה בגיל צעיר: מה ראוי שיעשו בחור ובחורה שיש להם כוונות רציניות, אבל שניהם לא מתכוונים להינשא תוך פחות משנתיים? האם צריך לנתק כל קשר?
תשובה: בשאלה זו דנו כבר גדולים וטובים. אנסה לסכם את הנושא. 1. הדבר תלוי באיזה גיל מדובר. 2. מהן כוונות רציניות? 3. מי קבע אקסיומה זו שאיננה נותנת מקום לעירעור "לא פחות משנתיים"? בגילאים צעירים, כמעט עד סוף התיכון, הבגרות והבשלות לבניית בית יציב ועמוק הם בדרך כלל נמוכים, למעט חריגים. על כן לרוב הציבור "הכל - אבל לא כלום" פירושו גירוי כח ההתקשרות בצורה אפלטונית וילדותית. דבר זה לא בריא לאף צד והרבה פעמים יגרום לאהבות נכזבות, מכאיבות ובעיקר - מקשות על פיתוח קשרים אחרים בעתיד. בגילאים מבוגרים, 18 ומעלה, זוהי שאלה אישית. לרוב, אם הם מכוונים ומתודרכים על ידי יועץ או אישיות רוחנית המכירה אותם, יש לחתור לוודא שבאמת יש התאמה עמוקה ובוגרת וכן להשתדל להקטין את הזמן באופן משמעותי. בדרך כלל אין מה לעשות שנתיים ביחד במצב של חצי מאורסים. יש רמה מסויימת של קשר שיש למצות ואחר כך להתקדם הלאה. יצר המין הוא יצר מאוד חזק שמכוחו ישנה המשכיות בעולם, לכן ככלל - או שנכנסים לקשר על מנת להגיע לחתונה ואז כל כח בא על מקומו ב או שאין נכנסים לקשר. יש חריגים שבאמת צריכים המון זמן, אבל רוב הציבור לא. ברוב המקרים קשר ארוך ללא חתונה מתיש, נשחק ופעמים רבות גם גורם איסורים רבים. כוונות רציניות צריכות להיות מוגדרות. אחרת עלול להיות פער בין תכנון הבן לבת ולבסוף שניהם ניזוקים. כל זה כהדרכה כללית. תמיד ישנם חריגים בהם יש מקום לשקול קשר אפילו בגיל צעיר, אך בתנאי שהוא מונחה ומושגח על ידי מחנכים המכירים את הנפשות ושאין מדובר במצב בו יש חשש שיגיעו בני הזוג לאיסורים. לסיכום: יש לחתור בגיל 18 ומעלה להגיע למיצוי תקופת ה'לפני-אירוסין' מהר ושקול ככל האפשר על מנת לאפשר לבני הזוג לחיות בטיבעיות, בריאות נפשית, קדושה וטהרה. הרב משה אליה.
שאלה: כיסוי ראש לנשים: כבוד הרב, 1.האם כיסוי ראש לנשים נשואות זוהי מצווה מדאורייתא? 2. אילו עוד מטרות יש לכיסוי ראש פרט לצניעות? 3. ישנן כיום נשים רבות עם שיער קצר שהולכות עם כובע ורואים קצוות שיער למטה.האם זה מותר או ד יש חובה לכסות את כל הראש?
תשובה: 1) לדעת כמה פוסקים, וכך משמע בגמרא כתובות עב, א, מקור כיסוי הראש לאשה נשואה מהתורה, וכ"כ במ"ב עה, י. אלא שמהתורה די בכיסוי חלקי כאשר השער אסוף, וחכמים חייבו לכסות את כל שער הראש. 2) המגמה העיקרית של כיסוי הראש היא צניעות, על כל צדדיה. ועיין בפניני הלכה ח"ב הלכות צניעות. 3) יש מחמירים להקפיד שמלכתחילה לא תתגלה אף שערה משער הראש, וכתב מ"א עה, ב, שכך ראוי לנהוג. אולם דעת רוב הפוסקים שמותר לאשה לגלות מעט משערה, וכ"כ הרשב"א לברכות כד, א, ומהר"ם אלשקר ל"ה. והגדיר הרב פיינשטיין באג"מ אה"ע נח, שמדובר בגילוי של עד טפח. לפיכך עד כטפח מרובע מותר לגלות. לפיכך יש לחשב את רוחב השער שמתגלה מאחור, ואם הוא פחות מטפח מותר. והמקילות במעט יותר מטפח, אף שאינן נוהגות כהלכה, אין למחות בידם, שאולי כוונת הרשב"א ומהר"ם אלשקר שאף בזה אין איסור, אבל ביותר מזה ברור שיש איסור, ואם דבריו ישמעו - ינסה לשכנע לנהוג כהלכה.
שאלה: הכשרה של מעבד מזון: השתמשנו במעבד מזון כדי לעבד בשר. אנחנו מעוניינים להכשיר את המעבד מזון כך שנוכל להשתמש בו לדברים חלביים. האם זה אפשרי? אם כן כיצד אנחנו מכשירים את המעבד מזון?
תשובה: כפי הנראה הבשר שהיה במעבד המזון היה קר ובלא חריפות כזו שגורמת שאי אפשר לאכול את הבשר, ולכן המעבד לא בלע את טעם הבשר, ולכן כל מה שצריך הוא לנקות את המעבד מכל שיירי הבשר, ואז יהיה מותר להשתמש בו ככלי פרווה. וליתר בטחון טוב לנקותו עם הרבה סבון, שגם אם אולי ישאר איזה שמץ של בשר, יפגם כל כך עד שלא יחשב כמאכל כלל.
שאלה: לעבור מול המתפלל בשעת הצורך: כשרציתי לצאת מבית הכנסת כדי לנסוע לעבודה מצאתי שעומד ליד הפתח אדם ומתפלל שמונה עשרה, וכיוון שאסור לפסוע בתוך ד אמות של המתפלל לא יכלתי לצאת מבית הכנסת והפסדתי את ההסעה לעבודה, האם נהגתי כראוי?
תשובה: מצד הדין מותר היה לך לצאת מפני שלצורך גדול הנוגע לקיום מצווה או פגיעה בעבודה מותר לעבור בתוך ארבע אמות של המתפלל. למשל מי שרוצה להתפלל במניין, מותר לו לעבור ליד המתפלל כדי להגיע למניין. וכן צורך עבודה הוא צורך גדול. בנוסף לכך, לדעת האשל אברהם, מי שמלכתחילה התחיל להתפלל במקום המעבר, אין צריך להתחשב בו. וכן כתב בדעת תורה למהרש"ם לסי' קב, שעל המזיק להרחיק עצמו, ודומה הדבר למי שקבר מתו בדרך של רבים שמותר להזיז המת. ובאשל אברהם סי' קב, הזכיר עוד כמה טעמים לקולא, עי"ש.
שאלה: השלמת "אשרי" לאחר התפילה: המאחר לתפילת מנחה, וכדי להתפלל עם הציבור דילג על אשרי, האם ישלים אשרי אחר התפילה?
תשובה: אינו חייב להשלים אמירת אשרי, ואם ירצה להשלים, יתכוון לאומרו כקורא בתורה. והטעם, מפני שלדברי הזוהר אין לומר אשרי אחר מנחה. ואמנם מתה"ד ח"ב נט, וריב"ש סי' ק"מ אפשר לאומרו. מ"מ שב ואל תעשה עדיף. וכ"כ בכה"ח קח, כ. ואף המ"ב יד כתב כעין זה עפ"י המ"א. ולעניין שמובא בברכות ד, ב, שכל האומר אשרי שלוש פעמים בכל יום מובטח לו שהוא בן עולם הבא, עיין בגירסת הרא"ש שלא כתוב שלוש פעמים, שיש אומרים שדי לזה בפעם אחת. ויש מבארים שאומרים שלוש פעמים כדי שלפחות יכוון בפעם אחת. לפיכך אין נחיצות כל כך להשלים אמירת אשרי פעם שלישית, וכיוון שלזוהר אין לומר אשרי אחר מנחה, וכן פסק החיד"א ובן איש חי, שב ואל תעשה עדיף. ואם ירצה יאמרו כקורא בתורה.
שאלה: הכשרת מטחנה: אשתי טחנה בשר במטחנת בשר ומיד לאחר מכן טחנה בצל. השאלה היא האם מותר לטחון לאחר מכן דגים עם בצל, והאם מותר לאכול דגים אלו יחד עם חלב? האם המטחנה צריכה לעבור תהליך הכשרה כלשהוא.
תשובה: השאלה נעשתה הרבה יותר מורכבת: אם נשארו שאריות בשר בעת שטחנו את הבצל, ושאריות הבשר הם יותר מאחד חלקי שישים של הבצל, הרי שהבצל בשרי, ואסור לערב אותו עם דגים. ואם עירבו את הבצל הזה בדגים, צריך לבדוק אם היה בדגים פי שישים יותר משאריות הבשר שבבצל, שאם היה פי שישים הדגים כשרים, ואם לא היה פי שישים אין לאוכלם. ולגבי המטחנה עצמה, אם שאריות הבשר שנטחנו יחד עם הבצל היו יותר מאחד חלקי שישים של הבצל, הרי שהבצל בשרי. אבל לגבי המטחנה, לדעת רוב הפוסקים כיוון שהמאכל הנטחן קר, אין המטחנה בולעת טעמו, ולכן אחר ניקוי יסודי היא פרווה. ולדעת מיעוט הפוסקים, כיוון שהבצל חריף טעמו נבלע בכלי, וכיוון שהוא מעורב עם בשר גם טעם הבשר נבלע בכלי, והמטחנה נעשית בשרית. וכן אם יטחנו אח"כ באותה מטחנה דבר חריף, על ידי חריפותו יבלע את הטעם הבשרי הבלוע במטחנה. והאשכנזים נוהגים להחמיר, ובין הספרדים יש שמקילים כדעת רוב הפוסקים, ויש שמחמירים לכתחילה כדעת מיעוט הפוסקים. ואם כן למנהג האשכנזים, אם יטחנו בצל במטחנה זו, אף הוא יעשה בשרי, ואסור לערבו בדגים או במאכל שרוצים לאוכלו עם חלב. ואם ינקו היטב היטב את המטחנה מכל שיירי בשר או דבר חריף שנטחן בה, רשאים לטחון בה דגים או דבר פרווה, ואפשר יהיה לאוכלו עם חלב, מפני שגם לדעה המחמירה אין שם בליעת טעם הבשר, כל זמן שטחנו בה דבר קר שאינו חריף. ומכיוון שאני מבין שהשאלה היא לכתחילה, די בתשובתי. ואם יש שאלה על מצב של בדיעבד, יש לחשב במפורט את אחוז הבצל או שיירי הבשר, ולפי זה נקבע הדין.
שאלה: האדם הקדמון: הנני מחפש תשובה רצינית בענין הסתירה (לכאורה) בין הזמן שעבר מבריאת האדם (5762 שנים) לבין הממצאים החד משמעיים בדבר קיומו של אדם קדמון לפני עשרות אלפי שנים. השאלה אינה מתייחסת לסתירה בענין גילו של העולם, אשר עבורה קיימות תשובות ידועות (אף שאין כולן מספקות)
תשובה: אין לנו עניין להתווכח עם התאוריות המדעיות אודות קביעת התאריכים של הממצאים השונים. מה שאנו לומדים בתורה הוא שאדם הראשון היה לפני בערך ששת אלפים שנה. ואף אם נקבל שהיו בריות דמויות אדם, שידעו להשתמש בכלים ולצייר ציורים אין זה עדיין אדם. ישנן חיות מפותחות שמסוגלות להשתמש בכלים. האדם שאנו מדברים בו הוא זה שיש לו שאלות רוחניות, שיוצר חברה מורכבת, שיש בה חלוקת תפקידים, ושמסוגל לרדות בשאר הברואים, ואדם במובן הזה לא היה לפני כששת אלפי שנה. כך שאם נקבל את התאוריות המדעיות המקובלות כיום, הרי שתהליך הבריאה של ששת הימים נמשך זמן ארוך, וששת הימים הם ששה עידנים, ובמשך זמן זה התפתחה הבריאה על פי התוכנית הפנימית הטבועה בה, עד שנהיו בעלי חיים מפותחים, בעלי מוח מפותח, ואז הקב"ה ברא את אדם הראשון בזה שנתן בו נשמה. וממנו נמשכו כל בני האדם. זהו מה שאפשר לומר במסגרת זו, ועיין עוד בספר בינה לעיתים מאת החכם זאב סולטנוביץ, בפרק הראשון, שיצא לאור בהוצאת המכון של ישיבת הר ברכה.
שאלה: מעשר כספים ממתנות חתונה: לגבי מעשר כספים. התחתנו בשעה טובה לפני כחודש וקיבלנו כששים אלף ש"ח למתנות, ואם כן עלינו לתת לצדקה ששת אלפים ש"ח. אלא שקנינו בית בפתח תקווה ואנחנו קצת דחוקים לקראת הת האחרון. האם אנחנו חייבים לתת מעשר כספים?
תשובה: וודאי שצריך לתת מעשר כספים. רק אדם עני פטור ממעשר כספים, אבל מי שקונה נכס יקר, כמו שהוא עושה חשבון כיצד יחד עם התשלומים עבור הדירה הוא צריך לקנות אוכל וביגוד ושאר דברים, כך הוא צריך לחשב את הת עבור מעשר כספים. וכי יעלה על הדעת שמליונר שירצה לקנות וילה במליון דולר ורכב ומטוס מנהלים, שכל כספו הולך לקניית הדירה וכלי הרכב שלו, ולכן הוא פטור ממעשר כספים?! ודאי שלא. כמו כן אדם שיכל לקנות דירה יותר בזול במקום רחוק יותר מהמרכז אינו יכול להחשיב עצמו כעני שפטור ממעשר כספים. ואין בדברי גזרה קשה אלא ברכה, שהמעשר מתברך ומתעשר.
שאלה: חינוך לקוי ואלים: אני גר בבית משותף ובסמוך לדירתי ישנה משפחה חד-הורית, אמא ובת כבת 13 לערך. על פניו המשפחה נראית שקטה ונעימה. אך מכיוון שקיר בלבד מפריד בין דירותינו ביכולתי לשמוע את המתרחש בחדר הילדה. ובכן כמעט ערב ערב הילדה מוכה חזק מאד ע"י אמה (כך זה נשמע ולפי בכי הילדה) למשך זמן רב ולמכות נלוות אמירות מעליבות וקשות מאד חסרות כל תוכן חינוכי, יהודי ומוסרי בכלל. ברצוני לציין שהילדה לומדת במוסד חינוך חרדי וייתכן שהאמא חוזרת בתשובה. מה עלי לעשות בנידון? האם לפנות לרשויות? לדווח לבית-ספר בו הילדה לומדת? להשאיר את המצב כמותו? ניסינו לדבר הן עם האמא הן עם הבת אך ללא הועיל. הבת מאוד מופנמת, אולי היא מפוחדת? האמא לא מוכנה לשמוע.
תשובה: ישר כח על השאלה, השאלה מבטאת אחריות ואיכפתיות. אמנם כמו כל בעייה אנושית התשובה מורכבת ותלויה בהרבה גורמים. לדווח לרשויות לא כדאי, אין בידם יכולת לתת מענה אמיתי לבעייה, ופעמים רבות הטיפול הממסדי מחמיר את המצב. לפנות להנהלת בית הספר, עלול להיות מסוכן, מפני שלפעמים ההנהלה תעדיף לזרוק את הנערה עם "הבעיות", ומצבה יורע בהרבה. לפיכך הטוב ביותר הוא להתייעץ עם ת"ח או מחנך חכם ורגיש, שגר בשכנותכם, כדי לטכס עצה כיצד לעזור לנערה. ודווקא צריך להתייעץ עם ת"ח שגר באזור מפני שישנו סיכוי סביר שהוא מכיר את הנהלת בית הספר של הנערה, או שיש לו דרכים לברר אם מי כדאי לדבר, ומי יוכל לעזור. ואם הוא מכיר את המשפחה הזו, עוד יותר טוב. בנוסף לכך אין די בלקבל עצה טובה, צריך שיהיו גם אנשים שיוכלו להתמסר לביצועה. כמו כן, אולי בכל זאת יש שם באזור איזה עובדת סוציאלית שיודעת כיצד לעזור במקרים כאלו, ות"ח או מחנך שגר באיזור מן הסתם יודע על כך. בכל מקרה אם יש ביכולתכם לחזק את הקשר עם הנערה, לעודד את רוחה, לחזק את אמונתה בעצמה, יהיה בכך תועלת רבה. וה' הטוב יסייע בידינו לדבוק בדרכיו ולסייע לנפשות נדכאות.
שאלה: ימי השובבי"ם: מהם ראשי התיבות שובבי"ם, ומדוע קובעים בתקופתם תענית דיבור?
תשובה: שובבי"ם הוא ראשי תיבות של פרשיות שמות וארא בא בשלח יתרו משפטים, ויש מוסיפים ת"ת תרומה תצווה, והם שבועות שמסוגלים עפ"י המקובלים לחזור בתשובה ולתקן עון הברית. ויש נוהגים לצום בהם בימי שישי. וכמה רמזים נאמרו על כך. אחד מהם: שמצרים היא ערוות הארץ, ובה פגם הברית ביותר. ולכן בפרשות שקוראים על יציאת מצרים, שהיא היציאה מטומאת החומר לחירות הרוח, ומתן תורה, הוא הזמן לתקן פגם הברית. ויש מוסיפים תרומה תצווה, שבה מגיעים לגילוי הקדושה בארץ על ידי המשכן. לתשובת הרב זלמן מלמד.
שאלה: 40 יום בהר סיני?: רש"י אומר שפרשת משפטים קדמה לפרשת יתרו, ומשה עלה להר סיני לקבל את הלוחות בד בסיון. האם ירד שוב בו סיון? והרי שהה בהר 40 יום ו-40 לילה? האם ניתן לסדר את הזמנים?
תשובה: לפי רש"י פרשת משפטים נאמרה לפני מעמד הר סיני, במרה. ויתר על כן, מבראשית ועד הדינים והמצוות שנתנו במרה, נכתבו על ידי משה רבינו ע"ה עוד לפני מעמד הר סיני.
שאלה: לימוד פסיכולוגיה מגויים: שמעתי בשיעור ב"אורות" כי המרחק האיכותי שבין יהודי לגוי יותר גדול מהמרחק בין אדם לבהמה. על פי זה האם יש לסנן גישות בפסיכולוגיה שמקורן בגוים, שהרי יש להם נפש שונה בתכלית. ומאידך, באילו רבדים כן אפשר ללמוד מן הגוים בתורת הנפש?
תשובה: ההבדל בין יהודי לגוי נוגע לנשמה, שמתבטא ביחס שבין האדם לה', בזה יש הבדל גדול מאוד בין ישראל לעמים. אבל בנפש וברוח, שבהם התחושות האישיות, החברתיות, והיכולת המדעית לבחון את העולם הזה, אין ההבדל גדול כל כך. ולכן אפשר ללמוד הרבה מחכמי אומות העולם. ועיין במאמר הרב קוק על המחשבות, בעקבי הצאן.
שאלה: כמה זה מחצית השקל?: מה שיעור מחצית השקל בשקלים שלנו שצריך לתת? למי לתת? האם יש איזה שיעור למתנות לאביונים?
תשובה: שתי מתנות לשני אביונים: ראוי לתת כחמישה ש"ח בכל מתנה, וכשיקשה עליו יתן שקל בכל מתנה, וגם אם יתן חמש אגורות לכל עני, יצא ידי חובה. יותר בפירוט: לרוב הפוסקים די בשיעור פרוטה לכל מתנה, וכמובא במ"ב תרצד, ב. ושיעור פרוטה כיום הוא כשתים או שלוש אגורות. מכל מקום כיוון שאי אפשר לעשות כלום בפרוטה, וכוונת המצווה להועיל לעניים, לכן ראוי לנהוג כדעת המטה יהודה שהביאו המחזיק ברכה, והובא בשערי תשובה תרצד, א, שיתן מתנה כשיעור מזון של ארוחה (בנפש שלוש ביצים). ואם יקנה רק לחם, יספיק שקל לכל מתנה. ויותר טוב שיתן כחמישה שקלים, שבזה יוכל לקנות לחם עם דבר מאכל נוסף. וכל זה כדי לצאת ידי חובת מתנות לאביונים, אבל הטוב הוא להוציא עבור מתנות לאביונים יותר ממה שמוציאים עבור הסעודה ומשלוח מנות. שאם אדם מוציא עבור הסעודה ומשלוח מנות שש מאות ש"ח, ראוי שיתן לאביונים יותר. כ"כ הרמב"ם והובאו דבריו במ"ב תרצד, ג. לתת זכר למחצית השקל הוא מנהג שלא נזכר ברמב"ם ושו"ע. אבל הרמ"א תרצד, א, הזכירו. ולמנהג הרמ"א נותנים שלושה חצאים של המטבע המקובל, ואם כן אצלנו הוא שלושה חצאי שקלים. ויש נוהגים לתת כשווי מחצית השקל, שהוא כשווי עשרה גרם כסף טהור. (השנה - פורים תשס"ז, עשרה גרם כסף עולים כעשרים ש"ח) לסיכום השיטות וערך הכסף העדכני לחצו כאן
שאלה: קריאה למד"א באמצע תפילה: אני מתנדב במד"א, ועמדתי להתפלל שמונה עשרה, ובאמצע נקראתי לנסיעה לחולה, ונסעתי. האם נהגתי כראוי? האם הייתי צריך להמשיך את התפילה אח"כ או להתחיל מחדש?
תשובה: פיקוח נפש דוחה תפילה, ולכן כשמדובר בנסיעה לחולה שאולי נמצא בסכנה, צריך להפסיק ולנסוע. כשאפשר יש להמנע מכל דיבור. אם אינך נוהג, כשתשב באמבולנס תמשיך בתפילת בישיבה. אם ההפסק אינו כשיעור שאתה יכול לומר בו את כל תפילת שמונה עשרה, לפי הקצב שאתה רגיל, אזי תמשיך מתחילת הברכה שהפסקת. ואם ההפסק גדול ולא יכולת להמשיך להתפלל מיד ועבר זמן שתוכל לומר בו את כל תפילת עמידה, כשתתפנה עליך להתחיל מההתחלה. אם אתה נוהג, אסור לך להתפלל תוך הנסיעה, וכפי הנראה יעבור זמן כשיעור שתוכל לומר את כל התפילה, ותצטרך אח"כ להתחיל להתפלל שמונה עשרה מחדש. (מקורות שו"ע קד, ה, מ"ב טז).
שאלה: גידול כלב בבית: האם מותר לגדל כלב?
תשובה: כלב טוב, שאינו נושך ומפחיד, מותר. ובמקומות מסוכנים, מותר לגדל כלב שיפחיד את אויבינו, ובתנאי שיהיה קשור ולא יסכן ואף לא יפחיד את בני המקום היהודים.
שאלה: נתינת מעשר כספים ממתנות: 1) האם צריך לתת מעשר כספים ממתנות שמקבלים לחתונה, שאינם כסף? 2) אם קיבלתי כסף מסבא לקנות מקרר, האם צריך לתת מהכסף מעשר?
תשובה: 1) אמנם ראיתי בשם אחד הגדולים שכתב שצריך, אבל למעשה נותנים מעשר כספים רק ממתנה כספית. 2) אם הכסף מיועד למקרר ואתה צריך לקיים את רצון הנותן ולקנות בו מקרר, אין מפרישים ממנו מעשר, כי הוא כבר אינו נחשב לכסף אלא למקרר שכאמור לעיל אין מפרישים ממנו מעשר. ואם נתנו לך 5000 ש"ח למקרר וקנית אותו ב- 4000 מהאלף הנותרים עליך להפריש מעשר.
שאלה: שטיפת כלים בשבת: באיזה סקוצ מותר להדיח כלים בשבת?
תשובה: המדד הוא: האם הוא ספוגי והמים נספגים בו ואז אסור מדין סוחט, או שאין המים נבלעים, כמו ברזלית ואז מותר, וניתן לנסות ולבדוק זאת ביום חול. מתי השטיפה נחשבת "הכנה מקודש לחול"?
שאלה: הכשרת כבד: כיצד יש להכשיר כבד?
תשובה: אם מדובר בחתיכה גדולה יש לחתכה (בדרך כלל קונים אותו היום חתוך). לאשכנזים יש להחמיר ולמלוח, ומיד לצלות, ועיקר ההכשר היא הצלייה, ולאחר שהדם הפסיק ליזול ויצא כולו והכבד יבש, יש לשטוף את המלח, והכבד מותר באכילה. ניתן גם לבשלו או לטגנו (אמנם יש מי שהחמיר בטיגון). ולספרדים אין צורך כלל במליחה מכיון שצולהו.
שאלה: תהלים בלילה: האם מותר לקרוא תהלים בלילה?
תשובה: גם לסוברים שאין לקרוא מקרא בלילה, תהלים דרך תפילה ותחנונים מותר, וה"ה כשלומד מקרא עם מפרשים שמותר.
שאלה: זמן תפילת הדרך: תפילת הדרך - מתי יש לברכה, באיזה שלב בנסיעה והאם מועילה גם ללילה הבא?
תשובה: לאור המצב הבטחוני כיום, שיש סכנה בדרכים, אין להמתין עד שיחזיק בפרסה הראשונה אלא מיד כשיוצא משער הישוב יברך, וכן אף בדרך שהיא פחות מפרסה יברך, תפילת הדרך מועילה ליום וללילה שאחריו עד שעה שיישן.
שאלה: ברכות השחר לפני עלות השחר: מי שקם אחר חצות הלילה לקרוא תהלים וחוזר לישון, אלו ברכות צריך לברך?
תשובה: ברכות השחר לא יברך אלא בבוקר, ואף ברכות התורה אינו צריך ע"פ השו"ע כיון שאמירת תהלים היא לא דרך לימוד אלא דרך תחנונים. אמנם אם לא יחזור לישון יכול לברך כל ברכות השחר, אך אינו חייב, ויכול להמתין לבוקר ואז יברכם.
שאלה: חימום אוכל בשבת: האם מותר לחמם בשבת בבוקר חלה ע"ג מיחם חשמלי או פלטה חשמלית?
תשובה: כיון שאין דרך לבשל שם אין זה אסור מצד מחזי כמבשל, וכל אוכל גושי קר, לא נוזלי, שכבר מבושל, מותר לחממו ישירות על המיחם או הפלטה. לפסח יש להגעיל את המכסה ובכך להכשירו. עוד בנושא זה.
שאלה: צחצוח שניים בשבת: האם מותר לצחצח שיניים בשבת?
תשובה: יהודי אשכנז מחמירים, גם שמא יוציא דם וגם משום דהוי עובדין דחול, אך ניתן לשטוף את הפה במי פה ולא במשחה משום ממרח.
שאלה: הגייה מדוייקת בתפילה: האם יש לדקדק בדגשים ושווא וכיו"ב כל התפילה?
תשובה: באותיות ח' וע' יש להקפיד מי שיכול, ובשאר בדקדוקים יקפיד רק בקריאת שמע, ובשאר התפילה יאמר כהרגלו.
שאלה: הכשרת תנור: אם נשפך אוכל בשרי בעין לתנור, כיצד מכשירו?
תשובה: יש לנקות היטב את התנור, ולהפעילו על מקסימום חום משך מספר דקות וכבולעו כך פולטו.
שאלה: מסורתי שמוציא אחרים: האם ניתן לצאת ידי קידוש ממסורתי שמחלל שבת בצינעא?
תשובה: כיון שהוא שומר חלק מהמצוות, הדבר מעיד שאינו כופר בעיקר, אלא שקשה לו לקיים הכל, ולכן ניתן לצאת ידי חובה בקידושו (אף שאין זה מהודר), וה"ה לצרפו למניין. משא"כ כופר שאינו מאמין כלל.
שאלה: גרטל  בתפילה: האם בסגנון לבוש כשלנו יש להקפיד על גרטל?
תשובה: כיום כיון שאדם לובש מכנסיים ובד"כ עם חגורה וגם יש בגד תחתון, אין בעייה ש'לבו רואה את הערווה' וגם זה בעצמו נחשב לבוש מסודר לענין 'הכון לקראת אלוקיך ישראל'. לכן אין צורך בגרטל.
שאלה: חיוב תפילה לנשים: מהו חיוב תפילה לנשים?
תשובה: מעיקר הדין אשה חייבת בשחרית ומנחה, ואע"ג שזה מצוות עשה שהזמן גרמא אומרת הגמ' שחייבות משום שיש בה בקשת רחמים וגם נשים זקוקות לרחמים, עליהם ועל ילדיהם שיחיו, ולכן אשה יראת שמיים ראוי שתקפיד על כך, גם אשה המטופלת בילדים צריכה למצוא את הזמן לכך אלא שיכולה להקל ולהתפלל את המינימום שהוא: ברכות השחר ותפילת עמידה של י"ח. שזה עיקר התפילה, וכמו כן עליהם להקפיד על זמן תפילה עד ד' שעות, אלא שבשעת הדחק יכולה להתפלל משעלה עמוד השחר, כשעה לפני הנץ. ובדיעבד עד חצות. חשוב יותר למצוא את הזמן לתפילות הקבועות, שחרית ומנחה, מאשר לאמירת תהלים על המצב או על חולים, אף שכמובן אם יש זמן, זה דבר גדול.
שאלה: אורח מעדה אחרת: האם מותר, לדוגמא, לאשכנזי לאכול אצל תימני הנוהג כרמב"ם הסובר שאין בישול אחר בישול גם בלח, דהיינו במרק וכיו"ב?
תשובה: כיון שהמלאכה נעשתה בהיתר לנוהג כך, מותר גם למי שאינו נוהג כך להנות מהמלאכה מפני שזה לא נחשב מלאכת עבירה ולאו דווקא בדוגמא ששאלת. חשוב לציין בענין זה שה'אגלי טל' כותב שגם לדעת הרמב"ם במים חמים נטו יש בישול אחר בישול.
שאלה: מגורים בסביבה לא דתית: אנחנו גרים בישוב במרכז הארץ, במקום שחיי הדת של הציבור הדתי לאומי, כמו מניין, אינם מסודרים כראוי, ואנו מן הפעילים שמחזקים את המניין ושיעורי תורה. אבל מנגד הננו חוששים שמא הסביבה הלא דתית כל כך, תשפיע על הילדים שלנו לרעה. ולהצטרף לקהילה החרדית איננו מעוניינים כי הדבר נוגד את השקפתנו. השאלה האם טוב שנשאר במקום או שנחפש סביבה חזקה יותר?
תשובה: השאלה מורכבת מאוד, וככלל ברור שעדיף לגור בסביבה דתית חזקה. על ידי כך הסיכויים שהילדים יקבלו חינוך טוב ויקימו בעז"ה משפחות טובות וגדולות, מרובים יותר. ואין זו דאגה פרטית בלבד, מפני שילדים שמקבלים חינוך תורני אמיתי, בעז"ה יתרמו רבות לקיומו של עם ישראל בחיזוקו הרוחני בתורה ומצוות ובהתגייסות לצבא ובהתיישבות ובתרומה לחיי הכלכלה. מה שאין כן אם יעזבו את הדרך, יתרמו פחות. אלא שאם אדם מצליח לחזק חלשים ולקרב רחוקים, הרי שיש בידו מצווה גדולה, וגם המציאות מוכיחה שילדי הפעילים למען התורה העם והארץ, פחות מתקלקלים. לפיכך אם אתם רואים שבפועל אתם מצליחים להשפיע על נערים ונערות ללמוד במוסדות טובים, ועל ידי כך לחזקם בתורה ומצוות ואהבת העם והארץ, יש מקום להשאר. ואם התרומה אינה משמעותית עד כדי כך, ואין נערים שבוחרים מקום לימודים טוב בזכות השפעתם, יש מקום לשקול מעבר לסביבה תורנית יותר.
שאלה: ברכה על שלווה וגרנולה: מה מברכים על שלווה? ומה מברכים על גרנולה שעיקרה משיבולת שועל קלויה?
תשובה: על שניהם בורא פרי האדמה.
שאלה: תפילת הדרך על נסיעה קצרה: האם אומרים תפילת הדרך על נסיעה שאורכת פחות זמן משבעים ושתיים דקות?
תשובה: קבעו חכמים שעל דרך שאורכה לפחות פרסה אומרים תפילת הדרך, ואם היא מסוכנת אף על פחות. פרסה היא לערך ארבעה ק"מ. ויש אומרים שכיום שנוסעים ברכב, יש לחשב לפי הזמן, ומהלך פרסה הוא כ- 72 דקות, וכך מסיק ביבי"א א, או"ח יג. אמנם לדעת רוב הפוסקים רק המרחק קובע ולא הזמן שאותה דרך אורכת. וכך כתב במ"ב קי, ל. והראייה לכך, שגם בעבר היו רוכבים על סוסים, ולא חילקו בין הליכה לרכיבה, הרי שחיוב התפילה נקבע לפי אורך הדרך. למעשה נראה שיש לברך על דרך של ארבעה ק"מ. ואין צריך לחוש כל כך לברכה לבטלה, מפני שלדעת ר"י אינה נחשב ברכה אלא רק תפילה, ולכן אין בה מלכות, וכדברי השו"ע ריד, א, שכל ברכה שאין בה שם ומלכות אינה ברכה. אמנם יש חולקים על ר"י וסוברים שהיא ברכה. ומ"מ כיוון שלדעת רוב הפוסקים צריך לאומרה על דרך של ארבעה ק"מ, ובנוסף לכך עיקר הסכנות שיש כיום מפני תאונות דרכים, לפיכך יש לאומרה. ובנסיעות ביש"ע, במקום שיש חשש פיגועים, יש לאומרה על כל דרך שיש בה סכנה. עוד בנושא זה.