שאלה: נו באמת, מה זה משנה אם יש מקדש?: כרגע אנו בוכים על חורבן בית המקדש (ועל החללים!-האם כדאי להפסיק את המלחמה כי זה זמן קשה לע מי שבו צריך מאוד להיזהר?!) מדוע צריך את בית המקדש ומה המצב של עמ י בתקופה זו? אשמח להרחבה שתועיל לי להתאבל על חורבן בית המקדש.
תשובה: לך! מה שלומך? מצטער על העיכוב במשוב. למרות שכבר עברו ימי בין המצרים   השאלות עדיין חשובות מאוד! מקווה שהקב"ה יעזור לנו לנסות לענות יחד על השאלות, ולמצוא תשובה טובה ומספקת. מכיוון שאיני יודע אם זה בן או בת   אכתוב בלשון זכר, ואם מדובר בבת   מקווה שתסלחי לי. ברשותך, נענה ר הפוך, כאילו יש לנו מכונת זמן: לפני 3000 שנים עם ישראל נמצא בארץ המובטחת, בית המקדש נמצא בירושלים, באותה העיר הקדושה בה מולך המלך החכם מכל אדם. כולם, עם ישראל וכל העמים, באים "לחזות בנועם השם ולבקר בהיכלו", זה המקום בו שורה השכינה. אנשים מקרב העמים רוצים לחפש את האמונה האמיתית. הולכים אל מקום התורה ואל העם המייצג אותה   "כי מציון תצא תורה, ודבר השם מירושלים". כמו שהרמב"ם מתאר את זה: "שיעבוד מלכויות"   העמים משתעבדים לקב"ה מעצמם, כי רואים ורוצים את האמונה האמיתית, לשמוע את דבר השם. להילחם? למה? זה רק יזיק. (ואם כן היו נלחמים   עם ישראל ידע טוב להגן על עצמו!). חורבנות וגלויות בית המקדש נחרב, נכון, אבל כתוב באיכה "על אלה אני בוכייה"   על מה עוד? בצום 9 באב לא מתענים רק על חורבן בית המקדש, אלא על עוד 2 חורבנות   וכל השלושה גרועות אחת מהשנייה. ברשותך נתעסק בהם, ואולי זה יעזור לנו להגיע לתשובה על השאלות ששאלנו. א. חורבן הבית: נחזור 200 שנים לאחורינו יש הבדל מהותי בין אם יש בית מקדש או אין. עם ישראל נמצא בגלויות בכל רחבי העולם (כן, גם באלסקה.). כל מי שהיה רוצה היה הולך ל"עם מפוזר ומפורד בין העמים", ומשחק בהם כמו בבובות על חוטים. צבא הגנה לעם ישראל? אתם הזויים? "עם הספר" הוא לא עם שנלחם! נסדר את העניינים אצל המושל או אצל מישהו אחר. אנחנו לא מרגישים צורך למקדש   כי אנחנו התרגלנו לכך שהוא עדיין לא נבנה. למה? כי בדיוק כמו בדוגמה   האנשים הורגלו לכך שלעם ישראל אין צבא הגנה אישי (מכל מיני סיבות). לנו זה ייראה הזוי שאין! קדושה, השראת שכינה תמידית, נבואה, קורבנות, עבודת הכוהנים, שירת הלויים, עלייה לרגל. והיום   קשה להיקשר לקב"ה, אין נבואה, תפילה במקום קורבנות   שקשה להתרכז בה (אפילו ח מעידים על עצמם שקשה). עבודת הכוהנים מינימלית מאוד יחסית לעבודה של אז, הלויים עיקר עבודתם זה לעלות לתורה. ועלייה לרגל   אם נכפיל ב1000 את תחושת "סינדרום ירושלים" או את הרגשת החזרה לארץ של היום, אז נבין מה וכמה אנחנו מפסידים. ב. גלות העם יש הבדל בין עם נחרב בית המקדש ויש שלטון זר על הארץ, אבל עם ישראל עדיין יושב על אדמתו   לבין חורבן שבא יחד עם גלות. חורבן מהסוג הראשון הוא זמני, מהפכני, כשכורש מלך פרס יכריז שאפשר לבנות את המקדש   עם ישראל יחזור, יבנה מקדש, שכינה, וקדימה לעבודה! אבל אם יש גם גלות, אפילו רק 70 שנה (שיחסית לגלות השנייההיא לא הרבה זמן), כשעוד יש זקנים שזוכרים את המקדש   הרבה אנשים כבר משתקעים בחוץ לארץ, ולא מעוניינים להתחיל הכול מחדש בארץ. ממש התחלה של התבוללות! ג. גלות התורה למה יש גלות של תורה בחוץ לארץ? אפשר לעשות חשבון לפי תורה שבעל פה   שישה סדרי משנה   קבוצות זמ"נ נק"ט. נשארנו עם השבת, קצת מסדר מועד ורוב סדר נשים. מרוב התורה שבעל פה השייכת בארץ   זה כלום! אנחנו מחשיבים את התלמוד הבבלי, ואת ריבוי התורה בישיבות שהיו בחוץ לארץ   אבל המצב הזה היה בדיעבד! רק דיבור באוויר על מצוות השייכות בארץ, ללא הרבה יכולת של קיום. מדינת ישראל אחרי הגלות הארוכה, קמה מדינה יהודית בארץ ישראל   היא "מדינת ישראל". גלות העם הסתימה   יש עליות גדולות של יהודים כל הזמן, "שיבת ציון" במלואה, פשוט לא משדרים על זה. (ממליץ לבקר לפעמים בשדה התעופה לפעמים ולשמח אנשים שבאים לארץ, ממש מחזק!) גלות התורה הסתיימה   יש תלמוד תורה גדול בארץ, לכל הסוגים והגדלים של הציבור, שדבר כזה לא היה מאז ומעולם! ועוד: כל סוגיות התורה מתגשמות בחיי היהודי בארץ! לא רק בכתיבה ובספרות, אלא גם ביישום של התורה! כשיבנה המקדש, לא רק הגויים יתעלו, אלא עם ישראל יעלו למדרגה של כוהנים   "ממלכת כוהנים וגוי קדוש". איש את רעהו. כל הזמן אנו שומעים בחדשות על שחיתויות, רצח, גניבה, גזל   דברים עם "רייטינג". אנחנו כמעט ולא שומעים על כמות אהבת החינם, גמילות החסדים, העזרה לאחרים, ההתנדבויות הרבות (שלא רק במלחמה) ועוד. ובכלל, בצה"ל: לא משנה מה הרקע של הבנאדם   הוא ממש אח מהקבוצה   אח לנשק! (על זה נאמר   "גולני זה הכי, אחי!"). צה"ל הוא גם צבא קדוש עם רב ראשי, וגם צבא בעל חסד יחסית לצבאות אחרים במדינות האחרות (אפשר לראות את זה בשטח). "באמת, על הדבר תורה הארוך והמייגע, אבל   מה הקשר לשאלות?". לסיכום ועוד הרגשה לבית המקדש: אנחנו לא מרגישים צורך למקדש   כי אנחנו התרגלנו לכך שהוא עדיין לא נבנה. בזמננו אנחנו רק מודעים לקצת מההשפעה של הדברים שהקב"ה מעניק לנו דרכו. מדוע צריך את המקדש? כשיבנה בית המקדש ותחזור השכינה, העמים (לפחות רובם) לאט- לאט יפסיקו להילחם בנו, כי ירצו לשמוע שוב את דבר הקב"ה כמו פעם (בלשון הרמב"ם: "שיעבוד מלכויות"   ישתעבדו לקב"ה מעצמם). לגבי המלחמה: יש לנו צבא משלנו, בו יש אחוות אחים אדירה, צבא קדוש מלא גמילות חסדים שאין כמותו בעולם! זכותנו להגן על עצמנו כמה שיותר, עם ההחלטות של המנהיגים (וזה גם צבא כשר עם רב צבאי, ובעל חסד יחסית לצבאות במדינות אחרות). אי אפשר להמשיך את שיבת ציון והדברים הנמשכים איתה, ובכלל להגיע למצב "שיעבוד מלכויות", אם לא יהיה את עם ישראל, שילחם להגיע למצב זה   חובה להילחם בכל הזמנים. (בשלושת השבועות נוהגים גם לדחות דיונים משפטיים עם גוי   לא מלחמה שפתחו עלינו). המצב של העם בתקופה זאת: עם ישראל זוכה (בזמן הווה   כל הזמן) לשוב לארצו, לגדיל תורה ולהאדירה, לגמול חסד, להרבות אהבת חינם, ועוד. ובעזרת השם, גם בזכות אנשים שכמוך שמצפים לבניית בית המקדש   ייבנה בית המקדש בקרוב! מקווה שעזרתי, ואתה הרבה יותר ממוזמן להשיב כל תגובה שיש למייל שלי. דורון dozkih gmail.com