שאלה: שרות לאומי, מותר?: אני עכשיו בשנה השמינית ללימודיי התיכוניים. עד לפני חודש וקצת הייתי בטוחה שאחרי הלימודים אלך לשרת בשרות הלאומי. אני מדריכה בבני עקיבא, האידאלים שבתנועה מאוד חיברו אותי אלייה, מה שאומר שאני מודעת לכמה חשוב לתרום לעם שלי וכמה זה לא ר שלא תורמים! אני יודעת, אבל השאלה שלי למה דווקא דרך השרות הלאומי? אני כל חיי ראיתי בנות שרות וזה נהפך הרגל! ומין הסתם גם אני חשבתי שנכון לי לעשות שרות! חברה שלי הפנה אותי לאתר "אזמרך בלאומים" שם ישנה הרצאה של הרב אברהם חזן. ההרצאה הזו ממש שינתה את הראיה שלי ואעלתה בי הרבה מאוד שאלות. אני כבר לא יודעת לאן לפנות, איך לפנות ומתי לפנות. אני אומנם חושבת שיש בי את הכוחות לשרת במקומות שהכי מאיימים מבחינה רוחנית או כל מקום אחר אבל השאלה אם זה הנכון, ואם זה אמור להיות הצעד הנכון שלי בתור בת ישראל? בחיי ראיתי מספר רב של בנות שרות ששירתו בבית ספרי ובסניפי ואלו בנות שאני ממש מעריצה, באמת. אבל איך שהוא נראה שמדי פעם, מרוב הרצון להיפתח, מרגישות צורך הרבה פעמים להתפשר. בגלל שהמקום פה לא כל כך דתי את רוב הצעדים שלהם עלולים לפרש אחרת. אני יודעת שיש מקרים שפשוט בלית ברירה צריך לנהוג כך. אני לא יודעת להגיד אם זה נכון אבל זה מתסכל לראות את זה. אני לא רוצה להתפשר ובטח שלא בשנים שהכי חשובות בחיי שהכי קרובות לנישואים שלי. ואולי מזה פחדו גדולינו שפסקו לא לשרת בשרות הלאומי שמא בנותינו יצטרכו לעמוד מול שאלות שכביכול יכולות אנחנו למנוע. השאלה מה יותר כבד על כף המאזנים. מצד אחד זה יכול לעזור לאחר ומצד שני אותי עצמי להכשיל. ואיך זה שרוח בני עקיבא לרוב מתבססת על דברי הרב קוק ועכשיו אני ערה לעובדה שהרב יעקב משה חרל פ, שהיה תלמידו של הרב וממקורביו, אסר את השרות האזרחי הלאומי לבנות? והאמנם אנחנו תורמים למדינה שלנו בשרות הלאומי, זה תורם לה מבחינה כספית? הרב אני חושבת שאני זקוקה לאדם שיראה לי את שני הרעיונות של בעד או נגד מבלי לשמוע חצי פה חצי שם בכדי שאני אדע מהו הנכון לעשות. הרב אני יודעת שאעלתי הרבה שאלות בנושא אבל אשמח שאקבל תשובות. אני גם דיי מאמינה שאת הסרטון של הרב אברהם על השרות הלאומי אתה מכיר אז אני דיי אשמח אם תגיב לי גם לדבריו כי שם עלו לי הכי הרבה שאלות.
תשובה: אינני מכיר את הסרטון שראית, אבל כדי לענות לך נכנסתי לאתר והסתכלתי על חלק מההרצאה של הרב. בושתי וגם נכלמתי שכך מדבר רב בישראל. במקום לומר דברי תורה, הוא עסוק בדמגוגיה, תוך ניצול העובדה שמולו יושבות בנות שאינן יודעות כיצד להתמודד עם טיעוניו הכאילו הלכתיים. (ורק מחמת כבודו לא אאריך כאן להראות כמה מופרכים, ואפילו מגוחכים - טיעוניו - לפחות אלה שראיתי. במיוחד גיוס התמונות מן החורבן בגוש קטיף כדי לתקוף את השרות הלאומי). עוד צריך לדעת שהאתר הזה "אזמרך בלאומים" הוקם על ידי קבוצה של אנשים חדורי שינאה לציונות ולמדינה, ששמו להם למטרה למשוך את בני הציונות הדתית אל תוככי ההאידאולוגיה והחברה החרדית. לצערי מטרה זו מקדשת בעיניהם את האמצעים, כולל אי דיוקים, השמצות, ביזוי תלמיד חכמים, ציטוטים חלקיים, ועוד ועוד. והכל תוך ניצול ציני של תמימות השומעים והשומעות. אחד החברים המרכזיים באותה קבוצה חיבר ספר שלם (שני כרכים) שכולו מוקדש לביזוי אור ישראל וקודשו, מרן הרב קוק, זכר צדיק לברכה. גם את הספר הזה לא קראתי, אבל עיינתי בו מעט כדי להשיב לתלמידים ששאלו. גם שם ניכרת השינאה, הדמגוגיה, ומשא ומתן שאינו של תורה. על פי הלכה אסור להחזיק ספר כזה בבית וקל-וחומר שאסור לקרוא בו. ובכלל ראוי שלא ללכת, ובטח שלא לחפש הדרכות רוחניות במקום שמבזים בו תלמדי חכמים, ועסוקים בלשון הרע על יהודים כשרים שמוסרים את נפשם על התורה העם והארץ (כמו שראיתי בהרצאה הנ"ל). מי שכדי לשכנע צריך להסביר שרב פלוני הוא שקרן (כמו שכתוב במפורש באתר ההוא, וכן נאמר בהרצאה) ורב אלמוני הוא רודף כבוד (כך כתבו בספר הנ"ל על מרן הרב קוק זצ"ל), ועסקן פלמוני הוא רודף כסף, ועוד כהנה וכהנה השמצות על תלמידי חכמים מופלגים ועל יהודים כשרים, מעיד על עצמו שאינו ראוי להיות מורה רוחני בישראל. האם היינו הולכים לשמוע הרצאות ממי שמבזה את החזון איש או את הרב עובדיה יוסף? וכשמבזים את רבותינו הגדולים? סוף דבר שומר נפשו ירחק מאתרים כאלה ומסמינריונים כאלה. וכעת לגופו של עניין: צריך לדעת שישנו ויכוח בין הציבור החרדי על רבניו ומנהיגיו הרוחניים לבין רבני הציונות הדתית על היחס לציונות ולמדינה. אומנם אי אפשר להכליל, וגם בציבור החרדי ישנם דעות שונות בקשר לציונות, אבל ככלל ציבור זה רחוק מן המדינה ולא רואה ערך בהקמתה ובטח שאינו מוכן להקריב כדי לקיים את המדינה (וגם זה בהכללה גדולה מאוד, כי יש הרבה שחיים בקרב הציבור החרדי ותורמים הרבה למדינה). לעומתם לימדו אותנו אור ישראל, מרן הרב קוק ובנו הגדול רבנו הרצי"ה, ואחריהם רשימה ארוכה של רבנים גאונים (ודאי לא פחות מאלו החרדים), וביניהם הגאון הרב שלמה גורן זצ"ל הגאון הרב שאול ישראלי זצ"ל, הגאון הרב אברהם שפירא זצ"ל ועוד רבים אחרים, שהקמת המדינה היא מצווה של תורה. ומסירות נפש על המדינה אינה חובה אלא זכות גדולה להיות שותף עם הקב"ה בהבאת גאולתם של ישראל. עוד הם לימדו אותנו שלגמול חסדים זה קיום רצון ה' ושלהתיישב בכל מרחבי ארצנו זו חובה של תורה. מובן הוא שהחברה החרדית שאינה רואה כל ערך דתי בקיומה של המדינה, גם אינה רואה כל ערך בתרומה למדינה ולחברה, ולכן מדריכה את בניה ובנותיה שלא להתגייס לצבא ולא לשרת בשרות הלאומי. ולא מהם צריך להביא ראיה. (אגב, הטענה שהשרות הלאומי פוגע ברמה הרוחנית של הבת היא דמגוגיה. תלוי היכן משרתים ומה עושים. במקרים רבים בנות דווקא התחזקו הרבה מבחינה דתית בעת שרותם הלאומי). לעומתם גדולים רבים רואים בשרות הלאומי ערך גדול וחשוב, דווקא מתוך הבנתם את ערכה הדתי של המדינה, ושל המאבק החשוב על צביונה ודמותה של המדינה. אכן בדרכן של גדולים אלה אנו הולכים ואת תורתם אנו שותים, ומכוחם אנו יוצאים לשרת גם בצבא וגם בשרות הלאומי. ומבינים שבזה אנו מקיימים מצוה גדולה. אומנם יש עוד מה להאריך בעניין השרות הלאומי, אך חשוב היה להדגיש את המחלוקת היסודית שממנה נובעות הגישות השונות. אשמח לענות אם יש לך שאלות נוספות בנושא.