LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: הורדת כביסה בשבת: האם מותר לי להוריד את הכביסה בשבת מחשש שיתרטבו בגשם? הילדים חוזרים לצבא ביום ראשון בבוקר ואני צריכה להספיק כמה מכונות. האם מותר להוריד כביסה בשבת אם יורד גשם?
תשובה: אם היא הייתה רטובה בכניסת השבת, חל עליה דין מוקצה לכל השבת ואסור. אבל אם היא הייתה יבשה ונרטבה בשבת, נראה לי, שמשום מראית עין אין להוריד אותה שלא יחשדו בו שכיבס בשבת ותלה.
שאלה: דירה מושכרת בתנאים: בשנה שעברה גרתי בדירה, שבעליה היו בעצם מדרשה מסויימת, שאפשרו לבנות שאינן שייכות אליה לגור בדירותיה בת מסויים. אחד מסעיפי החוזה היו ללמוד חברותא פעם בשבוע עם אחת מבנות המדרשה. לצערי ובעוונותיי,לא יצא לי לעשות זאת יותר מפעם אחת בודדה. מה עליי לעשות, האם עליי להשלים את הת האם מדובר בגזל? אשמח לקבל את תשובת הרב ולתקן את העוול.
תשובה: עלייך להשלים את המכסה שקבלת עלייך אלא א"כ הם יוותרו לך.
שאלה: המצרים הינם כושים: מדוע נאמר בבראשית, בזמן שאברהם ירד למצרים עם שרה ואמר לה שהינה יפת מראה, כתוב ברש"י דבר גזעני, שהכושים מכוערים. למה נאמר העילבון הזה? אם כושי יקרא זאת זה יכול להרוס את אמונתו, לא כן? אכן המצרים היו אחיהם של כושים. הביאו נא לי תשובה שתישב דעתי. ועוד שכתוב במקום אחר בתורה על ציפורה שהייתה כושית ויפת מראה, אין כאן סתירה?
תשובה: מושגי היופי הם מושגים יחסיים, מה שיפה בעיני האחד אינו כל כך יפה בעיני השני. היופי הוא תמיד מנקודת מבטו של המתבונן. וזו הייתה כוונת רש"י: בעיני יושבי ארץ כנען, ובוודאי בעיני יושבי ארצות המזרח שמהם באו אברהם ושרה, היו הכושים חריגים ופחות יפים. אין כאן קביעה מוחלטת, אלא נקודת מבט שונה. הדבר בא לידי ביטוי באופן ברור יותר אצל ציפורה, היא האישה הכושית אשר לקח משה. לדעת אותם פרשנים שציפורה היא האישה הכושית, הרי שמנקודת מבט של משה וישראל, שחיו במצרים, הייתה ציפורה יפה למרות היותה כושית. יש שפרשו שציפורה הייתה חריגה ביופייה כשם שהכושי חריג בצבעו, אך פשטו של הפסוק הוא שהיא הייתה כושית ויפה.
שאלה: ליטול ידיים כשמתעוררים: בסימן א סעיף ג נאמר שצריך ליטול ידיים כשמתעוררים אפילו אם לא רוצים לקום. אם התעוררתי להביט בשעון, למשל, אז חייבת אני ליטול ידיים גם אם איני צריכה לקום כלל בשעה זו? אם אעשה זאת איני יכולה לחזור לישון, אז מה אעשה?
תשובה: יש פוסקים שהתירו שלא ליטול ידיים כאשר אדם מתעורר משנתו ובכוונתו לחזור לישון, אולם נהגו להחמיר ליטול ידיו בכל אופן, מפני חומרת דברי הזוהר הקדוש בענין זה. אולם אם נטילת הידיים תגרום לאדם שיקשה עליו לחזור ולהרדם, אפשר להקל בכך ולא יטול את ידיו אם בכוונתו לחזור לישון טרם שעלה עמוד השחר. (מקורות: פסקי תשובות ח"א סי' א אות ו) הרב אלחנן לוין
שאלה: להקליט שיעור ללא הסכמת הרב: האם מותר להקליט שיעור של רב ללא ידיעתו? כשביקשתי ממנו הוא אסר להקליט. אני זקוק להקלטה על מנת לחזור ולשמוע את השיעור בכדי להבין כראוי. אחרי שאשמע שוב את השיעור כמובן אמחק בלי לעשות שום שימוש נוסף. כשציינתי זאת בפני הרב הוא אסר זאת בכל זאת. האם אפשר להקליט בכל זאת ללא ידיעתו? וכן, האם יש הבדל האם השיעור הוא שיעור תורה, או שיעור באוניברסיטה? (בתנאים דומים)
תשובה: לכאורה נראה שמותר. אם זה לצורך לימוד למה לאסור את זה? אין לזה שום הצדקה. אין הבדל בזה בין שיעור תורה לשיעור באוניברסיטה.
שאלה: חובה להשיב אבידה?: האם יש חובה להחזיר אבידה אם מוצאים, ואם לא, מחזירים עוברים על לאו כלשהו? אציין שאני לומד בישיבה שיש שם הרבה אבידות וזה קצת סיפור להחזיר את כולם.
תשובה: על דברים שיש בהם סימן תכריזו על לוח מודעות שבוע-שבועיים, ואם אף אחד לא פונה, בדרך כלל מקובל שבמוסד ציבורי כשאובדים חפצים, הבעלים מין הסתם מתייאשים, ויהיה מותר למוסד או למי שמצא להשתמש באבידה.
שאלה: טלטול מוקצה כלאחר יד: בעניין טלטול כלאחר יד מצינו שמותר לטלטל כל מוקצה, ולפי חלק מהדיעות, כמו בילקו"י, מותר אף במוקצה מחמת חסרון כיס. האם היתר זה הוא מותר תמיד לכל צורך שהוא או עם מגבלות מסויימות? כשחיפשתי לא מצאתי הגבלה להיתר משום שטלטול כזה לא נחשב טלטול כלל, וממילא לא בכלל גזירת מוקצה וניתן להשתמש בהיתר זה תמיד, האם זה נכון? האם יש חילוק בין ספרדים לאשכנזים? מה המקורות?
תשובה: הטלטול כלאחר יד אינו מותר בצורה גורפת. היכן שמותר אין זה משנה סיבת המוקצה.
שאלה: מניעה נפשית מלימוד גמרא: למדתי בישיבה גבוהה 6 שנים. השנה האחרונה היתה לי מאוד קשה, גם בגלל שהייתי צריך לשמור על התינוק שלי המון זמן במשך השנה וזה גרם לי תסכול על כך שאני לא לומד, וגם היה לי קשה מאוד כלכלית. עקב מצב זה החלטתי להתגייס ולעשות הפסקה מהלימודים. נוצר מצב שאיני יכול לפתוח גמרא, וכל פעם שאני פותח גמרא זה עושה לי רע. אני מעריך שזה בגלל ששנה שעברה למדתי תורה בקושי גדול וזה השאיר לי טעם רע. אני לומד על חשיבות לימוד התורה בכלל ולימוד גמרא בפרט כדי להחזיר לי את הרצון ללמוד, כי אני באמת רוצה וזה חשוב לי.(יש לי אפשרות ללמוד גם בהיותי בצבא עקב כך שתפקידי הוא בעורף). אשמח לשמוע את דעתו של הרב איך להחזיר לי את החשק בלימוד, ואת השמחה בו.
תשובה: אין אדם לומד אלא היכן שליבו חפץ. אם כן, אתה צריך למצוא נושא או מסכת שמושכת את ליבך. למשל אתה יכול ללמוד מסכת ברכות או מסכתות מסדר מועד. דבר שני, היום יש גמ' עם פירוש ובאור שמקל על הלימוד. בשלב זה העיקר שתלמד ולא העיקר שתתאמץ, לכן אני ממליץ שתלמד עם שושנשטיין. אם גם זאת לא יעלה בידך תתחיל ללמוד אגדות מתוך העין יעקב. לאחר מכן תחזור ללמוד התלמוד.
שאלה: תפילה להצלחה במשחק כדורסל: ברצוני לדעת איזה תפילה צריך להתפלל כדי לבקש מבורא עולם ניצחון במשחק כדורסל?
תשובה: תפילה לא צריכה להיות דווקא על פי נוסח מסויים. תפילות שתקנו לנו חכמים הם בנוסח קבוע, אבל האדם יכול לפנות לקב"ה בשפתו הוא על כל צרה או צורך שיש לו. אתה יכול לפנות לקב"ה ישירות בלי שיכתיבו לך תפילה מיוחדת ולספר לו את מצוקותיך. ובע"ה שומע תפילה ישמע את תפילותיך.
שאלה: דיני ממונות וצדקה: יש לי חבר העובד במכס. במסגרת עבודתו מועברת אליו סחורה מוברחת לארץ (שלא שולם בגינה מכס) לצורך השמדתה גריסתה. לאחרונה הוא הביא לי שלוש חליפות לבנותיי הקטנות מתוך הסחורה הנ"ל. האם מותר לי להשתמש בחליפות הללו?
תשובה: צריך לברר מה הן ההנחיות במקום, האם מותר לקחת סחורה מוחרמת למטרה זו?
שאלה: ניקוד המילה "פעלי": בתהלים פרק קמד פסוק ה כתובה המילה: פעלי. לפי הניקוד בספר "תנ"ך סימנים" כתוב שצריך להגות אותה כך: פעולי. אבל הרבה יותר הגיוני לכאורה לקרוא את המילה כך: פועלי, הפועל שלי. למה קוראים המילה בצורה הפוכה שכזאת?
תשובה: 1. המילה היא לא פעלי אלא פעלך וההגיה היא פעולך לפי מסורת ההגיה הספרדית, פועולך לפי מסורת ההגיה האשכנזית (וכן נעמי או נועמי), והיא בתהילים קמג ולא קמד. 2.יש בתנ"ך (תהילים קד כג) "יצא אדם לפעלו" (ע' בחטף קמץ) ויש גם (ירמיהו כג יג) "ופעלו לא יתן לו" (ע' בחטף פתח).
שאלה: שעת אפס לפני תפילה: אני לומד בישיבה תיכונית שבה יש ימים שיש שעת אפס, כלומר: אנחנו מתחילים ללמוד לא דווקא מקצועות קודש לפני שהתפללנו כך שזה יוצא שאני מתפלל לפחות שעתיים משכמתי בבוקר, האם זה מותר?
תשובה: פעם ראשונה שאני שומע דבר כזה, ודאי שלא נכון לעשות כך. היום צריך להתחיל בתפילה, מוזכר בהלכה שלא יעשה אדם ולא יתעסק בחפציו או בדבריו לפני שיתפלל.
שאלה: כללים בברכת שהחיינו: 1. אני לומד בפנימייה, וכל שבת שנייה אני נוסע הביתה. כל שבת רביעית אני הולך לסניף ונפגש עם חברים. האם אני צריך לברך שהחיינו על כל חבר שאני פוגש? ואם אני הולך לסניף כל שבת שישית? 2. אם אני קונה חולצה ומכנסיים חדשים, ולובש אותם בפעם אחת, אני צריך לברך שהחיינו פעמיים?
תשובה: 1. בזמננו לא. 2. לברך פעם אחת על שניהם.
שאלה: סוג ליצנות אסורה: מהי בדיוק הסוג של ליצנות האסורה?
תשובה: לעשות צחוק ממישהו, חוץ מעבודה זרה שמותר. בנושאים אחרים: אדם יכול לפעמים בעזרת ליצנות להבליט אבסורד שיש, לדוגמה: מדינאים שמנהלים מדיניות עקומה וכו'. כי זה לא סתם ליצנות, זה כדי לעורר את האנשים לשלילה שקיימת. לגבי ליצנות סתם, ח התייחסו בהסתייגות גדולה מליצנות   זה מראה על קלות ראש, זו לא דרכה של תורה.
שאלה: פסולות לעדות: אני לומד במכינה ואחד הרבנים שלנו שאל אותנו דבר כזה: נגיד שבא איש ונכנס לכנס כלשהוא של נשים ויורה והורג מספר מהן. לפי התורה הוא יוצא לחופשי, כי נשים פסולות לעדות. מה עונים על שאלה כזו? ואיך בכלל מתייחסים לכל האשמות של תורה מפלה נשים? וגם כמובן למה בכלל אישה פסולה לעדות? (השיעור שלנו הוא איך להתמודד בצבא עם שאלות מסוג זה.)
תשובה: לפי דין תורה מי שרוצח נשים חייב מיתה בדיוק כמו מי שרוצח גברים. ואין הבדל בין נפש לנפש בתורה, וערכה של כל נפש מישראל יקרה, של איש או של אשה. וכבר הייתה בישראל פעם מלחמת אחים שלמה מפני שפגעו ורצחו אישה אחת - פילגש בגבעה (בספר שופטים). ובכלל היחס אל נשים בישראל תמיד היה טוב יותר מהיחס לו הן זכו באומות האחרות, כולל בעולם המודרני בו האישה ממשיכה להיות חפץ בשרותו של הגבר, ובעיקר בשירות יצריו. אומנם אישה פסולה לעדות, אך לא לכל עדות. לעדות ממון או לעדות נפשות אישה פסולה, אך לעדויות אחרות, כגון: במקום עיגון או להעיד על האסור והמותר וכד', אישה כשרה. וטעם הדבר הוא מפני שבבתי הדין נתונים העדים ללחץ עצום מצד תובע והנתבע החוקרים אותם לעיתים רבות בצורה מבזה, וכן מלחץ שלפני ואחרי העדות. ומאחר והזכות להעיד קשורה גם בחובה להעיד, לא רצתה התורה לחייב אישה לעמוד במצב בו היא נפגעת כדי להעיד על אחרים, ולכן פסלה את עדותה. אין זה אומר שלא מתחשבים במה שהיא אומרת, אבל רישמית אי אפשר לחייב אותה להעיד, ובכך שחררה התורה את האישה מאיומים וסחיטות ועוד, שהיו נהוגות בהרבה בעולם העתיק, ולא נגמלנו מהם עד היום. נכון הוא הדבר שהתורה נותנת לאיש ולאיש יחס שונה, אבל טעות היא לחשוב שהתורה מפלה את האישה לרעה, להפך, התורה מבינה שיש הבדל בין נשים לגברים, הבדלים פיזיים והבדלים רוחניים ונפשיים. המינים השונים הם בעלי אישיות שונה ולכן הם צריכים התייחסות שונה. התורה מתייחסת לכל מין על פי מה שמתאים לו. המחשבה כאילו יחס שווה לאיש ולאישה אינו מפלה לרעה, הוא טעות. דווקא התייחסות לאישה כמו לאיש גוררת אחריה שורה של עוולות, מפני שלא מתיייחסים לאישה כפי שמתאים לה אלא כפי שמתאים לגבר. ההתכחשות להבדל בין המינים לא מטיב את מצב הנשים, אלא כופה עליהן לחקות את הגברים, ולא בזה חפצה התורה.
שאלה: הזכרת יעלה ויבוא שלא בר"ח, ומוסף במניין: א. אם ביום חול הזכרתי יעלה ויבוא, אני צריך לחזור על תפילת שמונה עשרה? ב. אם סיימתי שמונה עשרה של שחרית והקהל עומדים להתחיל מוסף, עדיף להתחיל איתם מוסף, או לומר את ההלל לפי הסדר?
תשובה: א. כן, משום שהזכרת דבר לא נכון. ב. עדיף שתתפלל איתם מוסף, את ההלל אפשר לומר כל היום.
שאלה: נטילת ידיים רחוק ממקום הסעודה: במקום בו אני לומד ישנו אולם לימודים ושתי קומות מתחתיו ישנו ברז בו ניתן ליטול ידיים. יש לציין, שהמרחק בין האולם לבין הברז הינו גדול מכ"ג אמות. האם נכון עושים אותם אנשים שלוקחים עימם את פרוסת הלחם לברז ומברכים "המוציא" שם(כדי שלא יהיה הפסק בין נטילה להמוציא) ועולים לאולם ושם מסיימים אכילתם או שמא עדיף להפסיק בהליכה אחרי הנטילה ולברך המוציא בתוך האולם כדי שלא יהיה שינוי מקום סעודה לכתחילה (למרות שמראש מתכוונים להמשיך ולסיים אכילתם באולם)? ישנם 2 מצבי דיעבד שמתנגשים כאן ורציתי לדעת מה עדיף?
תשובה: לקחת את פרוסת הלחם לברז זה מדין הידור, מצד הדין אפשר היה ליטול ידיים שם וללכת. הם מהדרים ונכון מה שהם עושים.
שאלה: תפילת לעצירת גשמים: האם צריך להמשיך להגיד, עכשיו לאחר שכבר ירד גשם, תפילת "ועננו בורא עולם" שבתפילת שמונה עשרה?
תשובה: אני חושב שלא ירדו מספיק, צריכים עדיין לומר.
שאלה: חתונה בבית כנסת: האם יש איסור לערוך חופה בבית כנסת?
תשובה: לא, היום מקובל שלפעמים בבית הכנסת עושים חופות, כי זה צורכי ציבור ובונים את בית הכנסת על דעת זה.
שאלה: העברת רגשות בהנקת תינוקות: האם אם טריה, שתינוקה נולד בזמן שישבה שבעה על אחד מקרוביה, ראוי שתניק בעצמה את התינוק? האם יש חשש שמא היא תעביר לתינוק רגשות של עצבות רגשות ורשמים שליליים שעלולים להשפיע לרעה על נפשו של התינוק?
תשובה: חלב האם חשוב מאוד להתפתחות התינוק, והוא עדיף מכל מזון אחר. וההנקה תורמת לתינוק הן במבחינת התפתחות הפיזית והן מבחינת התפתחותו הרגשית. קרבתו לאם וחיבוקה האוהב חשובים לו יותר מכל דבר אחר. העצבות לא תעבור לתינוק, אבל התינוק יתן כוח לאם להתגבר על מה שאיבדה. עצם העיסוק בחיים חדשים שבאים לעולם, והקשר אל תינוק שהולך וגדל ונקשר אליה יתן לה כוחות חדשים. לכן טוב שהאם תניק את בנה, ותניח בצד את כל החששות המדומים הללו. מזל טוב, ובהצלחה.
שאלה: חשש ספיחין באוכל ליונים: אני קיבלתי אוכל ליונים שקנו אותו בשנת שמיטה כחודש אחרי פסח. על אריזה לא רשום שום דבר שמראה על כשרות של אריזה. לפי מה שרשום על אריזה, מכילה תערובת חיטה, דורה אדומה, אורז, כופתיות יונים, חריע, חירס דוחן צהוב. האם אפשר להשתמש בזה או יש בזה בעית ספחים?
תשובה: לפי השאלה נראה שאפשר להתיר ממספר סיבות: א. רוב מאכלי מספוא הם יבוא. ב. בתאריך המצויין שקנו (חודש אחר פסח) עדיין אין חיטה של שביעית, בד"כ זאת חיטה של שישית. ושאר הדברים רובם הם ייבוא, וכמו כן, אם יש גידולי דוחן ודורה בארץ רובם אצל נכרים. ומכיוון שיש גם הרבה יהודים שעשו היתר מכירה. על כן נראה בצרוף כל הספקות הנ"ל שאפשר להשתמש במאכלים אלו ליונים. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי
שאלה: מעין שלוש אחר קידוש: האם צריך להגיד ברכת מעין שלוש אחרי הקידוש בערב שבת לאחר ששותים מהיין רביעית?
תשובה: לא, זה שייך לסעודה כי זו הכנה לסעודה, ולכן ברכת המזון פוטרת את היין הזה אפילו אם שתה גביע שלם.
שאלה: תרגילי פיזיותרפיה בשבת: האם אדם שסובל מכאבי גב וצוואר וקיבל תרגילים מפיזיוטרפיסט לשחרור הכאבים, רשאי לעשותם בשבת, כפי שעושה בכל יום? (מדובר בתרגילים פשוטים ללא אביזרים - למשל: העברת רגליים מצד לצד בשכיבה, סיבוב הראש וכד ) במידה ומותר- האם מותר רק אם יש כאב שצריך לשחרר או גם כדי למנועו למשל, לאחר הקימה בבוקר?
תשובה: אם לא צריך להתאמץ ולא להזיע, יש שיטות המתירות את זה (שיטת הרמב"ם), ולא רק במקרה שיש כאב שצריך לשחרר.
שאלה: סעודת הודיה לפג: 1. בננו נולד פג וב"ה הגענו לחגוג לו יום הולדת שנה. האם יש עניין לערוך לכבוד כך סעודת הודיה, מאחר ושהינו איתו זמן רב בביה"ח ועברנו הרבה מאוד בשנה האחרונה? 2. אשתי ברכה "הגומל" כבר מזמן (בעקבות הלידה הקשה), האם צריך לברך גם בשם הילד?
תשובה: 1. אין חיוב לעשות את זה, אבל אם אתם מרגישים רגש הודיה כלפי שמיא, אתם יכולים לעשות מסיבה משפחתית להודיה שהילד הבריא. 2. לא, אבל אם מישהו מברך "הגומל" מסיבה אחרת, הוא יכול לכוון גם בשביל התינוק.
שאלה: מלאכת מבעיר: מדוע מלאכת מבעיר הוזכרה בנפרד משאר מלאכות שבת?
תשובה: כוונתך היא לפסוק בפרשת 'ויקהל': "לא תבערו אש בכל מושבותיכם ביום השבת". הרמב"ן מסביר שמלאכה זו הוזכרה במיוחד בנפרד כדי להדגיש שבשבת אסור לעשות אפילו מלאכות שהן לצורך אוכל נפש, שלא כמו בחגים בהן מותרת מלאכת אוכל נפש. והאש היא צורך כל מאכל, ולכן הוזכרה בייחוד משאר מלאכות אוכל נפש, שהן מלאכות יותר פרטיות לסוגי המאכלים השונים. ובגמרא מובא שנחלקו בפירוש פסוק זה ר' נתן ור' יוסי. ר' יוסי סובר שהמבעיר בשבת לא מקבל עונש סקילה או כרת כשאר מלאכות, אלא זהו לאו בלבד. אולם ר' נתן סובר שפסוק זה בא ללמדנו שאם אדם עשה מלאכות רבות בשבת בשוגג וידע שהיום שבת, הרי הוא חייב חטאת על כל מלאכה בנפרד. דרך לימוד זו של ר' נתן נקראת: 'כל דבר שהיה בכלל ויצא מן הכלל, לא ללמד על עצמו יצא, אלא ללמד על הכלל כולו יצא', כלומר: הבערה היתה בכלל המלאכות האסורות, ואיזכורה בנפרד מלמד אותנו משהו עקרוני על כל המלאכות. במקרה זה הבערה לימדה אותנו את חיוב הקרבן הנפרד לכל מלאכה. שיטת ר' נתן נפסקה להלכה. (מקורות: שמות לה, ג, רש"י ורמב"ן שם, שבת ע ע"א וברש"י שם, רמב"ם הל' שגגות ז,ב) הרב אלחנן לוין
שאלה: עוף אורגני- המשך: לרב על תשובתו. בהמשך לשאלתי על כשרות עוף אורגני. האם ידוע לכם על עופות שמגיעים מניר צבי? כתוב : נשחט ע"י בעלי כנף באר טוביה. כשר בהשגחת הרבנות קרית מלאכי.
תשובה: משחטת באר טוביה נסגרה כך שאין שחיטה שם. עדיין לא ידוע היכן ישחטו להבא.
שאלה: קדושת שביעית בגרעיני הדרים: האם מותר ליצור תרופה ע"י השריית גרעיני לימון באלכוהול? האם זה כלול ב לאכלה ולא למלוגמא או שמא כיון שהגרעינים מצד עצמם אינם ראויים לאכילה מותר?
תשובה: גרעינים שאין עליהם שאריות אוכל אין בהם קדושת שביעית בימינו, ועל כן אפשר לעשות מהם תרופה. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי
שאלה: קריאת תהילים קבוצתית: אני מארגנת כבר כמעט שנתיים קבוצת תהילים לנשים, לשמירה על הישוב בו אני מתגוררת. אני מנסה שיהיו לפחות 2 ספרים נאמרים בכל יום (כל אחת מקבלת כמה פרקים בודדים) הרבה מאוד נשים לא רוצות לקחת על עצמן אחריות כזאת שאולי אם ישכחו כאילו "יהרס הספר". האם עדיף שנשים שמתחייבות בלי נדר ולפעמים לא אומרות את הפרקים שלהם יצטרפו מאשר שלא יצטרפו כלל?
תשובה: אני חושב שעדיף שיצטרפו, ויגידו מפורשות שהם אומרות את הפרקים ללא קבלת נדר, ובמקרה שמישהי מאיזה סיבה לא אמרה, שלא תרגיש אשמה שלא עמדה בהתחייבות.
שאלה: שבע ברכות בברית מילה: חתן וכלה הנמצאים בברית מילה. א. האם יכולים להיות קווטר? ב. האם חייבים לקיים שבע ברכות בברמ"ז של הברית?
תשובה: א. כן. ב. כן (לא שייך אין מערבין שמחה בשמחה. גם לשני חתנים אפשר לעשות את אותם שבע ברכות).
שאלה: טבור של תינוק: יש לי תינוקת בת שבועיים והטבור עומד ליפול. מה עושים עם השארית שנפלה?
תשובה: לקבור באיזה מקום באדמה.
שאלה: לנגן לפרנסה בליל הזיכרון לאבא: אני מנגן בשמחות. בעל שמחה (בר מצווה) שאל אם אוכל לנגן אצלו ואמר לי תאריך לועזי, לאחר זמן גיליתי שזהו ליל יום הזכרון לאבי. האם עלי לבטל את ההופעה?
תשובה: אם זוהי פרנסתך, מותר לך.
שאלה: קשר חנוכיה ובעליה: האם צריך שידעו לאיזה בית שייכת החנוכיה? מצד אחד כתוב שמשום חשד צריך אפילו להדליק ב-2 פתחים, כלומר, לכאורה חשוב שיראו שבית זה הדליק. מצד שני צריך להדליק בפתח החצר, ואם יש שני בתים בחצר לא יודעים של מי החנוכיה. נפקא מינה לבנין דירות - האם כולם יכולים להדליק בכניסה לבניין?
תשובה: לכתחילה ראוי שידעו, אבל זה לא לעיכובא, אפילו אם לא ידעו יוצא ידי חובה. לגבי החשד, האחרונים אומרים שהיום שלא שייך חשד, כי רוב הציבור מדליק בתוך הבית, ולכן אם מישהו לא מדליק בחוץ לא יחשדו בו אלא יחשבו שהדליק בפנים. למעשה, אם בחלון יש יותר פירסומי ניסא ידליק בחלון, ואם לאו ידליק בכניסה לבניין.
שאלה: לשים את כל הכוסות בחנוכיה?: בחנוכיות "פס" הפשוטות עם החורים שבהם שמים את הכוסות - האם צריך מהיום הראשון לשים את כל הכוסות? כי הרי יש צד שהחנוכיה מזכירה את המנורה ואם לא שמים את כל הכוסות יוצא שמדליק ביום הראשון במנורה עם נר אחד וכו.
תשובה: אין צורך לשים את כל הכוסות.
שאלה: עליה להר הבית: רציתי לדעת, מה הדין לגבי מישהו שעלה להר הבית ונכנס למחנה שכינה. למה זה אסור, למה בעצם עולים להר הבית, מה קוראים שם מה מתפללים, והאם קרה מקרה בקודש הקודשים בימינו של מות? (ידוע שאם יעלה כהן ויחשוב מחשבה לא ראויה הוא ישרף במקום). ויש לי עוד שאלה, למה בימינו לא מקריבים קורבן, ויש דת "השומרונים" שהם כן מקריבים. אז למה אנחנו לא מקריבים? אפשר הרי לבנות מזבח ולהקריב מה הבעיה? לרב על התשובה! נזכה לגילוי המשיח בקרוב מאוד וניצחון במלחמה אמן ואמן!!!
תשובה: השאיפות שלך גדולות וחשובות. אולם כדי לזכות ולהיות בבית מקדש אנו צריכים להיות במדרגה רוחנית גבוהה. ראשית אנו צריכים להיות מתוקנים בכל המידות שלנו. אנו צריכים להיות מלאים בענווה. אנו צריכים להיות מלאים בצניעות באהבה ואחדות בתוכנו ועוד מעלות רבות. אי אפשר להיכנס אל הקודש כשאתה לא ראוי לכך. זו המשמעות של הגלות שגלינו מארצנו בגלל שלא היינו ראויים להיות בהיכלו של מלך, ביתו של הקב"ה. ההלכה שאוסרת עלינו להיכנס למחנה שכינה היא עוזרת לנו להבין את הגודל של הקדושה של המקדש והיא זו שתגרום לכך שכשיגיע הזמן אנו נהיה ראויים לעלות בהר. למרות שיש דעות שגם היום יש שכינה במקום המקדש אין מדרגת השכינה היום דומה למדרגת השכינה שתהיה בעזרת ה' כשהבית יבנה. לכן בזמן שהיה הבית בנוי היתה השגחה פרטית כזאת שהיה ניתן להרגיש אותה במוחש, היום לדאבון ליבנו השכינה מסתתרת. זהו המצב הנוראי שהישמעלים מסתובבים גם במקום קודש הקודשים ואינם נפטרים מן העולם. גם רבי עקיבא ושאר חכמי ישראל ראו שועל יוצא מקודש הקודשים וראו בזה אותו לחורבן וקרעו את בגדיהם. רבי עקיבא ניחם אותם בכך שלמרות שעתה בהווה יש הסתר פנים המצב שאנו מתגעגעים לעלות בהר הוא בונה את התקווה לעתיד. היום מי שעולה להר אינו עולה למקום העזרה. עולים להר למקומות שהם מחוץ לעזרה. העלייה היום היא ביטוי להשתוקקות שלנו להיות קרובים. התפילות על ההר הם תפילות של בקשה לגילוי שכינה ולהפסקת הסתר הפנים. אולם הרבנות הראשית ורוב רבני ישראל סוברים שאת התפילות ראוי לומר שלא על ההר אלא מסביב להר. כך אנו מבטאים בצורה יותר חזקה את ההרגשה שקורעת לנו את הלב ואומרת שאנו לא יכולים עדיין לעלות להר. הסיבה הנוספת לעליה בהר היא כדי להכריז כלפי כל אומות העולם וכלפי עצמנו שאנו לא מתייאשים מלבנות את בית המקדש. אנו מאמינים שמקום המקדש הוא המקום של העם היהודי מקום שאומות העולם לא יכולות לומר שהוא שייך להם. מקום המקדש הוא שורש הויכוח ביננו לבין הערבים. כך אנו נלחמים על הזכות שלנו להיות בהר ולשלוט בו. לדאבון ליבנו גם בענין זה יש חולשה רבה שהתחילה מיד לאחר מלחמת ששת הימים כשנתנו ל"ווקף" לנהל את כל הענינים שעל מקום המקדש. את החרפה הזו אנו רוצים להסיר. גם בנוגע להקרבת קורבנות אנו צריכים להבין שהקרבת הקורבנות קשורה למדרגה רוחנית שאנו צריכים להיות בה בכדי להיות ראויים לכך. עיקרו של הקורבן הוא שהוא עולה כריח ניחוח לה'. הקרבן הוא רלוונטי רק בזמן שיש השראת שכינה. בזמן הגלות כתוב "ולא אריח בריח ניחוחם". אנו צריכים לקבל אות משמים שאנו רצויים בפני המקום בקורבנותינו. אחד מהביטויים לכך שאנו עדיין לא יכולים להקריב קורבנות זה הבעיות ההלכתיות שיש בכך. אחת מן המניעות היא שצריך להקריב את רוב הקורבנות על גבי מזבח. לגבי מזבח יש דין שצריך לבנות אותו בדיוק במקום הראוי. היום אנו לא יכולים לדעת בדיוק את מקומו. זה מונע מאיתנו להקריב את רוב הקורבנות.
שאלה: כלי זכוכית ששימשו למאכלות אסורים: כלי זכוכית שאכלו בהם מאכלות אסורים וטרפות (חזיר ושרימפס). האם דינם ככלי זכוכית, שניתן לאכול בהם בשר וחלב בלא שום בעיה, או שהם טרפים לחלוטין? כמו כן לגבי מחבת טפלון מה הדין?
תשובה: לפי שיטת חכמי ספרד, כלי זכוכית לא בולעים שום דבר ולכן לא רואים את הכלים האלה ככלים אסורים. לפי שיטת חכמי אשכנז שמחמירים, אם למשל שמו בכלים בשר לא כשר רותח, יש בעיה להשתמש בכלים האלה למשהו חם, אבל אם משתמשים בהם בצונן, נגיד מגישים תפוחים או תפוזים זה יהיה מותר. להכשיר כלי זכוכית זה בעיה. מחבת טפלון שטיגנו בה דבר לא כשר, לא ניתן להכשיר, כי הליבון יקלקל אותה.
שאלה: תפילת נשים- קריאה בתורה- שירת הים: האם בפרשת בשלח, בקריאת שירת הים בתורה, ניתן "לשיר" במנגינה אחרת או שיש לשמור על נוסח קבוע של קריאה בטעמים? האם זה משנה אם זה בתפילת נשים שבה נשים קוראות בתורה (ללא "ברכו")?
תשובה: יש מסורת כיצד לקרוא בתורה ואין לשנותה כשם שאין לשנות את נעימות הטעמים. אין בהלכה מושג של מניין נשים ולכן איני מבין במה מדובר.
שאלה: שאלות על ילד אוטיסט במשפחה: 1) במשפחה בה יש מס אחים ובהם ילד אוטיסט - האם ראוי להשקיע זמן רב בטיפול בילד זה (בצרכיו המיוחדים), בידיעה שיהיה פחות זמן לחינוך ולשיחות עם שאר האחים, וממילא פחות יוכלו לדעתי להגיע להישגים. כלומר, האם לא עדיף במקרה הזה האיכות - שייצאו שאר האחים עם ציונים טובים ויכולת להקים משפחות טובות (אוטיסטים לא מסוגלים לדבר ולתקשר עם הזולת באופן סביר, וממילא לא יזכו להקים משפחה ואף לעבוד אינם כ"כ מסוגלים)? 2) האחים הקטנים ממנו מקנאים בתשומת-הלב הרחבה שהילד זוכה מהוריו ומאחיו הגדולים. האם ניתן להסביר להם שאותם אוהבים באותה מידה, אך הוא ילד מיוחד ודורש יותר השקעה וטיפול? 3) האם יש עניין להביאו לביה"כ כדי שיזכה להשתתף בתפילות (הוא מכיר בע"פ הרבה מנגינות מתפילות שבת), כשמאידך הוא עושה קולות משונים ולעתים מתחיל לבכות בביה"כ?
תשובה: השאלות שאתה שואל הם שאלות קשות. התשובה להם היא לא מהראש אלא לפעמים יש תובנות פנימיות שהם אלו שמובילות אותנו למצוא את האיזונים והדרך הנכונה. ראשית, אנו צריכים להאמין שלכל אדם יש נשמה מן העליונים. גם מי שמוגדר בהלכה שוטה יש לו נשמה מן העליונים. בודאי שאנו מחויבים במצוות גמילות חסד ומצווה להחיות גם אנשים שמוגדרים בהלכה כשוטים. חלק ממצוות החסד עם הילד האוטיסט הוא לדאוג לרווחתו. בנוגע להשקעה ביכולות שלו ודאי שאם הוא יהיה מסוגל להגיע לרמת הבנה של אדם בגיל בר מצווה ודאי שיש לנו מצווה וחיוב להביאו לכך. גם אם לא יגיע לרמה זו ודאי שככל שיהיה מפותח איכות החיים שלו תהיה טובה יותר. המחויבות והרגש של הורים לא מאפשר להזניח את הילד החריג. בכל מקום שיש ילד אחד שדורש תשומת לב מיוחדת נוצר קושי במשפחה בנוגע להשקעה בשאר הילדים. צריך לבחון האם ניתן לגייס את כל המשפחה למשימה זו. צריך להביא את שאר הילדים למודעות שיש לנו כמשפחה משימה שהקב"ה הטיל על כולנו וכולנו נעשים שותפים במשימה זו. אם מצליחים לייצר אוירה משפחתית שרואה את הילד החריג לא כנטל אלא כזכות ושליחות אזי כולם נתרמים למשימה והולכים ומתעלים מכוחה. נכון שמבחינה לימודית אולי האחים יפסידו אולם לפעמים הלימוד במידות הוא שווה אלף מונים מלימוד מתוך ספרים. משפחה שמצליחה לראות בילד החריג כפקדון יקר וכשליחות והזדמנות אזי כל הילדים ירוויחו מהילד החריג. זו השאיפה. כל משפחה צריכה לראות האם היא בנויה לכך או שזה אידיאל שאין את הכלים לממשו ואז באמת יש צורך בבחירה הכואבת שצריכה לחלק את הזמן בין כל הילדים. קשה לומר מה חשוב יותר. השכל מורה שההשקעה בילדים שיוכלו להגיע להשגים גדולים היא חשובה יותר. אולם מאידך ילדים אלו יצליחו להתפתח גם ללא עזרה צמודה. מעבר לכך יש גם צד שכשיש ילד ונשמה שבאה בגוף ונפש שיש לה קשיים עצומים כאילו הקב"ה אומר לנו אני נותן לכם להיות שותפים גדולים יותר בעיצוב הנפש ובהוצאתה לפועל. בנוגע להבאת הילד האוטיסט לבית הכנסת יש בכך ענין. למרות שיתכן שהאוטיסט פטור מתפילה אולם אנו מאמינים שהשותפות שלו בחוויות של קודש מקרין עליו ומעדן את נפשו. במקום שהוא מפריע למתפללם אז להביא אותו לזמן קצר ואחר כך להחזירו לבית. במקום שהילד מוכר אני מניח שהוא כבר פחות מפריע למתפללים האחרים. ובשורות טובות
שאלה: זימון בבית חמי: כיצד יש לזמן בבית החם? 1.כיצד יש לקרוא לו? 2. והאם יש צורך להזכיר גם את החמות בזימון?
תשובה: "ברשות בעל הבית וכל בני ביתו" וזה כולל גם את האישה והילדים.
שאלה: מאכל עם רוטב שהונח באיחור על הפלטה: מאכל עם הרבה רוטב שהונח על הפלטה ע"י האשה אחר שהדליקה נרות וקיבלה את השבת, אך לפני השקיעה 1) האם לאשכנזים מותר לעשות כן? 2) בדיעבד, כשזה כבר נעשה, האם מותר בליל שבת לאשה ולמשפחתה לאכול מהתבשיל? אשמח לקבל את פירוט ההלכה.
תשובה: 1. לפי שיטת יהודי אשכנז האישה מקבלת על עצמה את קדושת השבת בהדלקת הנרות, ולכן לא טוב שהיא שמה, היא הייתה צריכה להגיד למישהו אחר שישים. כי גם אם אדם קיבל שבת, מותר לו לומר למישהו אחר שיעשה מלאכה. 2. בדיעבד מותר.
שאלה: ברכה ראשונה על מאכל שפג תוקפו: האם יש לברך ברכה ראשונה כשרוצים לאכול מאכל שלפי התאריך הרשום על האריזה הוא פג תוקף, כי אולי יתברר שזה מקולקל ולא נמשיך לאכול את המאכל, ומאידך, לא תמיד אם פג תוקף המוצר זה מעיד על התקלקלות טעמו?
תשובה: הולכים לפי הרוב ובדרך כלל לא מקולקל.
שאלה: לפי מה ניתן להחליט על ההצבעה בבחירות?: ברור שההתיישבות בארץ ישראל חשובה, וכן החינוך למסורת ולערכים. כיצד ניתן לדעת מהו הערך החשוב יותר (לפחות כעת), בכדי להצביע בבחירות בצורה האופטימלית?
תשובה: אין כל סתירה בין המאבק על ארץ ישראל ובין חינוך. אדרבא אלו שמדגישים את ארץ ישראל הם אנשי החינוך רבנים ורמי"ם בישיבות.
שאלה: להישאר שבת בבית או ללכת להורים?: מה המינון הראוי לזוג צעיר בין כיבוד הורים (הם והאחים מאד שמחים שאנו באים אליהם לשבת) לבין בניית הזוגיות שלהם כשהם נשארים בשבת לבדם בביתם ויש להם יותר זמן לעצמם, מיוחד כשבמשך השבוע הם עמוסים בלימודים ואין להם כ"כ זמן איכות לעצמם?
תשובה: אין בענין זה כללים. העיקרון הוא שקודם כל צריך לבנות את הזוגיות. נראה שמינון של פעם בחודש אצל ההורים זה מספיק.