שאלה: אמונה בגיל צעיר (האם הכל נמדד לפי האורך של החצאית? ): רציתי לשאול שאלה שמכבידה עלי כבר הרבה זמן. בשנתיים האחרונות שנכנסתי למסגרת של "אולפנא" הרגשתי מבחינה רוחנית-תורנית עליה. העליה הזאת לא נוצרה סתם. היא כמובן באה אחרי רצף של שיעורי אמונה יום יום. ובאמת הרגשתי שמעכשיו אני באמת מחוברת לאבא שבשמיים. אבל במהלך כל התהליך הזה הרגשתי ששמים יותר דגש על "צניעות" מאשר באמת אופי או אמונה פנימית וכו. כשאני מסתכלת עמוק בתוך תוכי אני מרגישה שהאמונה שלי נמדדת רק על פי אורך החצאית שרוול שיש לי, ולא על שמירת המצוות שלי. אני מרגישה שאני מפספסת פה משהו הרבה יותר חשוב מזה. שאני מסוגלת ליותר. קצת קשה לי עם כל הקטע של האמונה, זאת אומרת שאני מרגישה ממש מרוחקת מהקב"ה שכמה שאני מנסה להתפלל, להקפיד במצוות והכל אני עדיין לא מצליחה. אני מרגישה שפשוט הכל נמדד בחצאית. בחינוך הדתי יוצרים אשליה שהכל נמדד בחצאית. ושאין מעבר לזה. אז רציתי לשאול כמה שאלות האם באמת הכל נמדד לפי האורך של החצאית חולצה? ואיך אני יוכל להתחזק מעבר לצניעות.
תשובה: לק"י לשואלת היקרה! השאלה שלך אדירה ואני מצטער שקצת התעכבנו עם התשובה. אמנם אני לא בת אבל מה שאת מתארת מוכר, ובין אם זה אמת שמודדים את האמונה על פי אורך החצאית או השרוול או לא, לא משנה. עצם זה שיש תחושה מצידך שזה ככה כואב וצובט בלב כי ברור שהאמונה לא נמדדת על פי זה בלבד, וננסה בעזהי"ת להרחיב על זה בהמשך. לפני שבאמת ניגע בשאלה עצמה חשוב להדגיש שצריך להיות זהירים ולא לתת למקום הזה להנמיך את הגובה שאת תופסת כשאת מתקרבת לקב"ה ושואפת אליו. ולא, זה לא אומר שצריך לזרוק על צניעות או על מראה חיצוני וטיפוחו. שניהם חשובים, אלא שהרבה פעמים היצר מנסה לשכנע אותנו שיש חוסר התאמה בין הרצונות שלנו למציאות בכדי שנרים ידיים וחלילה נתייאש. אז זהו, אסור להתייאש! גם אם את מרגישה שמסתכלים עליך ובוחנים אותך לפי החיצוניות אל תתני לזה להנמיך את הרצונות להתעלות עוד, להעמיק באמונה ולהיבנות מבחינה רוחנית ותורנית, וברור לי שאת לא נותנת לזה לקרות, עם כל מה שאת מרגישה שבוחנים אותך על פי הלבוש החיצוני. מתוך כל זה, אולי באמת חשוב להאיר שניה את הצד השני, את הכובד שנותנים למראה החיצוני ולגדרי צניעות. "תראו אותי" למה באמת הנושא של החיצוניות תופס כזה מקום מרכזי? הלבוש החיצוני מושפע וגם משפיע עלינו. כך, היו שתי הנהגות שונות שהיו במהלך השנים בשתים מישיבות המוסר הידועות, סלבודקה ונובהרדוק. בישיבת נובהרדוק אמרו שאנחנו, מלכתחילה, צריכים להתלבש בבגדים שיתנו לו להרגיש עד כמה אנו שפלים, לעומת ישיבת סלבודקה שגרסה שעלינו להתלבש בצורה מכובדת ומהודרת כדי לכבד את המקום שלנו כחלק מעם ישראל וכבני ובנות תורה. דרך זה אנחנו רואים את ההבנה שיש השפעה ללבוש על האדם. מצד שני, נראה לי כולנו מודעים לזה שאנחנו בוחרים להתלבש בצורה מסוימת על פי מי שאנחנו. לכן, הלבוש זה לא משהו שאפשר "לדלג מעליו". אבל, מצד שני ברור שלא על בסיס זה בלבד נמדדת האמונה. אז גם אם יש מקום להשתפר בלבוש מצד הצניעות (אורך וסגנון), ברור שיש עוד דברים שאפשר להתחזק בהם אמונה. במה אפשר להתחזק? יש כמה דברים שאפשר לשים עליהם דגש ולהתחיל להתחזק בהם. תמיד אפשר להעמיק בפירושי התפילות, לדעת מה אנחנו מתפללים ואיך בכלל אנחנו ניגשים לתפילה, שזה מפגש עם הקב"ה. והאמת, זה לא המפגש היחיד - אנחנו תמיד נפגשים עם הקב"ה אבל התפילה היא שונה. בנוסף, לימוד של ספר אמונה ובניין דרך לימוד באמונה הוא גם כן מוסיף. מה זה בנין אמונה? זה אומר שאנחנו בונים לעצמנו את האמונה דרך מה שאנחנו לומדים. למשל, בוחרים להתחיל ללמוד ספר אמונה אחד ולאחר מכן לעלות עוד שלב ולהעמיק בלימוד של ספר אחר. יש כמובן את מסילת ישרים (שגם נוגע במוסר) וספר הכוזרי. יש גם ספרי אמונה שנכתבו על ידי רבנים בני דורנו או ספרים שנכתבו עם השנים שמאגדים בתוכם כמה נושאים יסודיים באמונה, כמו "פרקים למחשבת ישראל" של הרב שאול ישראלי זצ"ל. מעבר לתפילה ולימוד האמונה גם בקיום מצוות עצמן יש הרבה שמחזק את האמונה. איך? יש שני דרכים שאפשר לעשות את זה. אפשר לבחור מצווה אחת ולהעמיק בה. לא רק בדקדוקים שלה אלא גם בעומק הרוחני שיש מאחוריה. דבר כזה משפיע על כל אורח החיים שלנו. דרך נוספת, שיכולה להיות גם במקביל לדרך הראשונה, היא דווקא ריבוי מצוות שבין אדם לחברו, ולא מתוך חמלה אנושית אלא מתוך המצווה האלוקית. הנקודה הזו היא אולי טיפה גבוהה מבחינת תפיסה, אז אם זה לא מובן עד הסוף נשתדל להסביר אותה. בהסתכלות אחרת. אחרי כל זה חשוב לי לומר שאני מאמין שאנשי החינוך השונים שסובבים אותנו הם בטח לא מסתכלים על התלמידים והתלמידות שלהם ובוחנים את רמת האמונה שלהם על פי קוד הלבוש החיצוני. או כך אני רוצה להאמין. אם זה באמת ככה אז אנחנו בבעיה. אני מקווה שאני לא חי בסרט אבל אני מאמין שזה לא שהם מחליטים "הוא מתלבש ככה אז הוא מאמין בצורה כזו" או "היא מתלבשת ככה אז כנראה שהיא מאמינה בצורה כזו". אני מאמין שהחיצוניות חשובה להם מתוך מה שכתבנו למעלה, מתוך מה שזה משדר, וגם כי חשוב להם שאנו התלמידים והתלמידות נראה לא רק מכובדים אלא שגם יתלבשו על פי ההלכה (וכן, יש גם קריטריונים לבנים). אם בכל זאת את מרגישה שזה לא נובע מהמקום הזה אלא שזה הקריטריון הבלעדי של האמונה אצלנו, התלמידים והתלמידות, אני ממליץ בזהירות רבה ומתוך ענווה רבה וכבוד רב לגשת ולדבר עם המחנכת על זה, לא בצורה של  תקיפה  אלא של רצון להבין. בקישור יש עוד כמה נקודות שאולי יתנו עוד כמה נקודות. אולי זה סוג של חזרה, אבל אל תתני למבטים שאת מרגישה שאת מקבלת להרחיק אותך מהקב"ה. את צודקת בזה שזה הרבה יותר עמוק מאשר רק אורך החצאית והשרוול או מה מצויר עליו, ואת באמת מסגולת ליורת אז עלי והצליחי ותמיד תשאפי גבוה ותפעלי ותגיעי לשם. שיהיה הרבה הצלחה וישר כח גדול על כך שהרמת את הנושא הזה למודעות. אם יש עוד שאלות, בירורים או דברים לא מובנים - בשמחה רבה, נתנאל netanelweil gmail.com