LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: קשירת סכך הסוכה: הסוכה שלנו בנויה ממסגרת ברזל. מעל המסגרת בחלק העליון יש חיפוי עץ. על העץ מונחים קרשים נוספים ומעליהם סכך קנים. על מנת שהסכך לא יעוף (במקרה של רוחות חזקות) קשרתי את הסכך עם עלי דקל (מהלולב) אל צלע הסוכה, כך שעלי הלולב קשורים מצד אחד לסכך הקנים ומצד שני לברזל של הסוכה. הסכך עצמו לא נוגע בברזל. האם יש בכך בעיה? אם לא, האם תהיה בעיה אם הקשירה תהיה בחוט רגיל ולא במשהו מהצומח? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "הסכך נסרך על הדפנות"
תשובה: קשירה על ידי עלי דקל זה מצויין. אם הקשירה הזו מספיקה בסיסית לכך שהסכך לא יעוף ברוח מצויה ניתן להוסיף קשירה ליתר ביטחון לרוח שאינה מצויה על ידי קשירה בחוט. עדיף חוט מצומח, כגון: חוט פשתן.
שאלה: הפרשת תרו"מ בבתי ארזה ומפעלים : רציתי לשאול מה ההדרכה ההלכתית בפועל לשנה זו בה נתינת מעשר ראשון ומעשר עני בפועל משמעותן נתינת כ20 אחוז מהמוצר. מה ההנחיות של גופי כשרות בכלל והמכון בפרט, כיצד הם מיושמות במפעלים בכלל ובחסלט בפרט. לאור זאת כיצד עלי לנהוג כשאני מעשר כמויות גדולות (של טבל ודאי). אשמח למקורות להרחבה בעניין.
תשובה: וברכת ד' השנה תשע"ב היא שנת מעשר שני ולא מעשר עני. יש עוד פירות שצריכים מעשר עני (הדרים וכדו') אבל רוב הפירות כבר נלקטו. ועל כן אם תפרט על איזה סוג פירות אתה שואל אפשר לענות יותר מדוייק. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום אשקלון
שאלה: אמירה נחשבת נדר?: ברגע כעס אמרתי לקב"ה תוך שיחה איתו שאני לא רוצה לדבר איתו שיעזוב אותי, ואז חשבתי על זה שזה "ממך אליך אברח". וגם אמרתי לאחי שאני לא רוצה לדבר איתו. ברור שלי שזה לא נעשה מתוך נדר אלא כצורך לשקט זמני וכך להרגע ולקבל את שלוותי בחזרה. ומול ריבונו של עולם כהבעת כעס ולא כנדר כי אין מצב שאני רוצה שיעזוב אותי הרי כל חיינו זה בשיח מולו. אני צודקת? זה אכן לא נחשב כנדר? ואולי שאלמד להבא - מה כן נחשב כנדר?
תשובה: זה נקרא 'להטיח דברים כלפי מעלה'. הדרכת התורה היא, שאם קורה לאדם משהו לא טוב- צריך להצדיק עליו את הדין. על דבר כזה צריך לעשות תשובה, להתחרט על הדיבוריים האלה ולקבל להבא להימנע מזה. אין פה בעיה של נדר.
שאלה: כיסוי ראש לגרושה זמן רב: אני גרושה כבר 28 שנים. אני נוהגת לכסות את ראשי כשאני הולכת לבית הכנסת, כאשר אני מדליקה נרות שבת או כשאני שומעת עושה קידוש בשבת ובחגים. האם לאחר כל כך הרבה שנים אני יכולה לנהוג שוב כרווקה אשר אינה מכסה כלל את ראשה?
תשובה: גרושה חייבת בכיסוי ראש.
שאלה: התאבדות עפ"י ההלכה: האם מותר להתאבד על ע"ז ש"ד ג"ע והאם הוא נידון בכף-הקלע?
תשובה: לא ברורה ליה שאלה. אם הכוונה שאם אומרים לאדם תעבור על עריות ולא נהרוג אותך, אזי אין זו התאבדות אלא מצוות קידוש ה'.
שאלה: אמירת "חזק חזק ונתחזק": האם רשאי בעל הקורא לומר את הפסוק "חזק חזק ונתחזק" הנאמרת בסיום החומש, וזאת לפני שעולה אמר את הברכת "אשר נתן", האם אין בכך הפסק? מה לגבי אמירת פסוק ע"י בעל הקורא שאינו כתוב בספר התורה? ב מראש השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "חזק ונתחזק בסיום קריאת חומש"
תשובה: אני חושב שאין בזה הפסק. רק שהעולה לא יגיד מיד אלא רק אחרי הברכה.
שאלה: ריצה בחסות חילונית : האם מותר לי להשתתף במרתון בחסות חברה שמייצרת סכיני גילוח?
תשובה: אם ריצתך מסייעת לעידוד רכישת סכיני גילוח היא אסורה. אולם יש בעיה אחרת, האם בריצה משתתפות נשים בלבוש קצר?
שאלה: מתי אין אומרים וידוי בקריאת שמע שעל המיטה: ברצוני לדעת מתי אין אומרים וידוי בקריאת שמע שעל המיטה, בסידור מצויין שזה בימים בהם אין אומרים תחנון וגם במוצאי אותם ימים עד חצות, איזה ימים אלה? אשמח לקבל תשובה מפורטת כדי שאדע איך לנהוג,
תשובה: ימים אלו כתובים בדרך כלל בסידורים לפני תחנון של תפילת שחרית. אם לא תמצאי, חזרי אלינו. בברכת התורה, WWW.Yeshiva.org.il
שאלה: הזכרת ירושלים בתורה: למה העיר הקדושה ירושלים לא מוזכרת בחמשת חומשי תורה?
תשובה: הרמב"ם שואל זאת ועונה שתי תשובות: 1. לא הוזכרה ירושלים בכדי שהגויים לא ילחמו עליה. 2. כדי שלא יהיה ריב בין השבטים סביב הזכיה בה.
שאלה: התזת שמן בשרי על סיר חלבי: טגנתי בשר עוף במחבת ובאותו זמן עמד סיר חלבי (ריק) שעמוד על הכיריים, סמוך למחבת שבה טיגנתי. הסיר החלבי לא היה בן יומו ובפועל אינני זוכר מתי בפעם האחרונה בושל בו חלב. טיפות שמן מהמחבת הבשרי הותזו על הסיר ובתוך הסיר החלבי, ובפועל רואים את כתמי השמן על גב ובתוך הסיר. האם הסיר החלבי מוטרף או האם מספיק לנגב את כתמי השמן (לכאורה השמן אינו נותן טעם והעובדה שמדובר בכתמים אומר שהאיסור הוא בעין ולכן ניתן להסיר אותו)? אודה לתשובתכם.
תשובה: הסיר צריך הכשרה ע"י עירוי מים רותחים.
שאלה: ממה לתת מעשר כספים: רציתי לשאול כמה הלכות בעניני מעשר כספים: א. מתנות מחתונה- קיבלתי סכום של כ-40,000 ש"ח ומחלקו שילמנו חלק מת הדירה (שמלכתחילה ייעדנו את הכסף שנקבל לת הנ"ל) וכן קנינו מוצרים בסיסים (כגון: מגהץ וכדו ) ועדין נותר לנו סכום כסף - האם צריך להפריש מעשרות מכל ה40,000 או ממה שנשאר? ב. מחיה יומיומית - יש בבעלותי דירה שהורינו עזרו לנו לקנות וממנה אני מקבל שכ"ד חודשי שאיתו אני משלם את שכ"ד של הדירה שאותה אני שוכר (ועדין נותר לי פער שאותו אני משלם מהמשכורת) וכן יש לי תשלומים חודשיים לבנק על הלוואה שלקחתי לת הדירה. העניין הוא שהמשכורת שלי ושל אשתי לא מצליחות כרגע לכסות כל הוצאות המחיה (אשתי כרגע בתקופת מבחנים אז המשכורת נמוכה ואני יצאתי ללימודים כך שאין לי בכלל משכורת, למעט מלגת קיום שאיתה אני מתכנן לממן את הנסיעות שלי ללימודים) השאלה שלי ממה אני אמור לכאו להפריש מעשר כספים? האם מהשכ"ד שאני מקבל? האם מהמשכורת של אשתי, אע"פ שהיא לא מספיקה? האם מדמי נסיעות למשל שאני מקבל מההורים כשאנחנו מגיעים לבקר? וכן האם להפריש ממתנות החתונה מהסך שקיבלתי או מהסך שנשאר לאחר ההוצאות הבסיסיות שהוצאתי? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "קיצור הלכות מעשר כספים"
תשובה: א. מספיק להפריש ממה שנשאר כי רוב המתנות נועדו לעזור בהוצאות ולכן לא נחשבות כריוח. ב. אם ההכנסות מספיקות בקושי לקיום אין שום חובה להפריש מעשר, ודי לתת מעט צדקה מבלי שתינזקו. והשם יעזור שתרויחו יותר ואז תוכלו לתת.
שאלה: בר מצווה מעורבת: אח שלי יחגוג בעוד כחצי שנה בע"ה בר מצווה והבר מצווה תהיה מעורבת. אם אלך - עבירה עצומה. אם לא אלך - אבא שלי יכעס עלי נורא, זה יהיה ביזיון למשפחה (כי הם "מסורתיים" ו"הם לא מגזימים") ויש גם מנהג טיפש "קבלת פנים" שזה איסורי תורה על ימין ועל שמאל. הרב בבקשה תעזור לי (אל תגיד לי תפנה לרב ביישוב, כי אני לא יפנה,כי זה מבייש נורא) בבקשה הרב אולי עצת ביניים. וסליחה על ההפרעה.
תשובה: ב"ה לך יקירי. אני מאוד מבין אותך, ואכן זה מאוד לא קל. לא פשוט לא להיות בבר מצוה של אח, להתנתק ולריב עם כל המשפחה, ומצד שני גם לא קל לעשות דברים כל כך לא קלים, שאותם המשפחה עושים. חשוב לדעת, שלכל אחד בחיים יש התמודדויות, יש קשיים, והתפקיד שלנו הוא להתמודד עם הקשיים ולהתגבר. קל יותר לברוח מהתמודדויות, אבל לא רק אם מתמודדים זוכים להצליח ומתגברים על הקשיים האלו וזוכים להתקדם באמת בעבודת ה' ובקשר עם אבינו שבשמים. חשוב לדעת שאתה חייב להיות בבר המצוה, ואתה לא יכול שלא להיות. אסור לך להתבדל מהמשפחה, בפרט בדברים כל כך בסיסיים. אך חשוב לדעת לשמור על הגבולות שלך. זה אומר, גם לא לגעת בנשים, וגם לא להתבונן בהן. בראיה אין איסור, אלא בהתבוננות, הכוונה להשקיע ולהתבונן לעומק ולנסות להנות מהיופי או מהאשה. הדרך היא פשוט לעשות מה שצריך ולהמשיך הלאה. לגבי מגע, אל תיגע בנשים, אלא תרחיק את היד ותעשה כאילו אתה לא שם לב ששלחו לך את היד. ואם ההורים שואלים, תסביר להם שזה לא לפי הדרך שלך. היה חזק, ותמשיך בדרך שלך, ואשמח לעזור לך עוד בכל מה שאוכל. הרב יצחק גרינבלט zahig1 gmail.com
שאלה: טעה בתפילת חול המועד: אם בתפילת מנחה של חול המועד התחיל "אתה בחרתנו" במקום "אתה חונן" והמשיך. לאן חוזר?
תשובה: התפלל תפילת יום טוב בחול המועד חוזר לאתה חונן, ואם סיים תפילתו חוזר לראש התפילה.
שאלה: נטיעה בחול המועד: מה הדין של עץ שנטעו אותו בחול המועד?
תשובה: וברכת ד' מותר בקיום ואכילה. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום אשקלון
שאלה: בישול קיטניות בשביעי של פסח: 1)השנה שביעי של פסח חל ביום ששי ושבת שאחרי החג זה כבר לא פסח אז האם מותר לבשל קטניות כבר בשביעי של פסח לשבת? אני אשכנזי 2)האם השנה מותר לאכול קיטניות בשבת שאחרי שביעי של פסח כששביעי של פסח יוצא ביום ששי? אני אשכנזי 3)האם השנה מותר לשמור חמץ לשבת שאחרי שביעי של פסח כששביעי של פסח יותא ביום ששי? אני אשכנזי
תשובה: א. אם יש סיכוי כל שהוא שיבואו אורחים הנוהגים לאכול קטניות מותר לבשל אותם בשביעי של פסח לצורך השבת אלא שיש להיזהר כמובן לא לאכול מהם. וכל זה כשעשו עירוב תבשילין. בכלים שבישלו בהם קטניות אין לבשל מאכלים אחרים לצורך הפסח, ואם בכל זאת בישלו בהם המאכל מותר. בשנה הבאה אפשר יהיה לבשל בכלים אלו בפסח כרגיל. ב. מותר. ג. אין מושג כזה לשמור חמץ לאחרי הפסח. חמץ שהיה ברשות יהודי בפסח אסור באכילה לאחר הפסח. מן הסתם כוונתך לחמץ שנמצא בביתך ומכרת אותו לגוי. ההמלצה היא לא למכור חמץ ממשי לגוי ויש לשורפו לפני החג אא"כ נשארה כמות גדולה ויש בזה הפסד כספי משמעותי. תערובת חמץ או ספק אם המאכל הוא חמץ אפשר למכור. נראה שלכתחילה לא כדאי לתכנן מראש לשמור חמץ בבית ולמוכרו כדי לאוכלו בשבת שלאחר החג. אם יש צורך גדול והפסד משמעותי כגון שיש שמחה משפחתית וכד' אפשר לעשות זאת.
שאלה: חפיפת שיער בשבת: האם מותר לחפוף שיער בשמפו בשבת? אם לא, מה הסיבה? האם יש הבדל בין שיער הפנים, הראש וכו? והאם יש היתר לתינוקות?
תשובה: דין חפיפת השער בשבת שווה לדין רחיצה בשבת. אין להתקלח במים חמים בשבת אא"כ מקלחים רק חלק מהגוף ולא את רובו. אשכנזים מחמירים לא להתקלח גם במים קרים. אם יש צורך להתקלח (צורך אמיתי שגם ביום חול היה האדם מתקלח) מותר להתקלח אף במים חמים כרגיל.  ודווקא במים חמים שהוחמו בדוד שמש אולם מים חמים שהוחמו ע"י חשמל (בוילר) אין להשתמש בהם בשבת כלל משום בישול המים הקרים הנכנסים לדוד. מותר לנגב את השערות בנחת ללא כוונה לסחוט את המים. בתינוק הזקוק לרחיצה אפשר להקל יותר כפי הצורך.
שאלה: ניצוק ביין נסך: הוזמנתי לאירוע יוקרתי, אשר כמדומני יהיו בו גויים ויהודים (שומרי תו"מ ושאינם שומרי תו"מ), על מנת למזוג יין למוזמנים. מכיוון שהיין אינו מבושל חיפשו אנשים שומרי תו"מ שימזגו את היין. שאלתי היא לגבי היין הנמצא בבקבוק אחרי שאני מוזג יין אל תוך כוס של גוי אשר נמצאים בו צחצוחי יין מלפני כן - מה דינו? האם יש הבדל בין גויים (מוסלמים, נוצרים, אטאיסטים)? ומה לגבי יהודים שאינו שומרי תו"מ?
תשובה: הפתרון הוא למזוג רק פעם אחת לכוסות הנקיים ולא פעם נוספת כאשר יש שיירי יין בכוסות.
שאלה: לא להתייחס להורים: יש לי קושי עם ההורים שלי כבר הרבה שנים ולאחרונה מצאתי לעצמי שיטה כדי לא לכעוס כל פעם ולא להתעצבן מההתנהגות שלהם (שבאופן אוביקטיבי מעצבנת)- הבנתי שצורת ההתנהגות שלהם נובעת מבעיות אצלם והם לא מודעים לזה ולכן כמו שלא אתעצבן או אכעס על אוטיסט שפוגע בי כך אני לא מתייחסת להורים שלי וחוסכת מריבות שקרו בעבר על אותם דברים (אני פשוט מתנתקת רגשית ומתעלמת מהערות שלהם וההתנהגויות שלהם). האם זו דרך נכונה בכיבוד הורים? אני חושבת שהם קצת מרגישים שאני כאילו מיואשת מהם ולא מתייחסת אליהם כרגיל. (אבא שלי פחות מרגיש אולי אמא שלי קצת)
תשובה: אם התנהגות זו גורמת שאת פחות פוגעת בהורים היא עדיפה. ואולם הטוב ביותר הוא שתסבירי להם שאת שינית את התהגותך כי את כבת לא צריכה להעיר להם ולכן את משתדלת לא לחוות את דעתך על התנהגותם.
שאלה: סיום מסכת בלימוד מוגבר: האם יש חיוב לעשות סיום על כל מסכת שנלמדת? אני לומד ח"י פרקי משנה ביום. אני צריך לעשות פעם בכמה ימים סיום?
תשובה: נהגו לעשות סעודת מצווה בסיום מסכת גמרא או בסיום למוד של אחד מששת סדרי משנה. הרב חיים כץ
שאלה: כתיבה בשבת ע"י אותיות המודבקות על סקוטש: בשב"ק נוכחתי בשמחה משפחתית בה "כתבו" על לוח באותיות המודבקות על סקוטש. יש כאן 2 שאלות: א. הדבקה ע"י סקוטש שכנראה מותרת. ב. כתיבת ומחיקת מילים ע"י צירוף אותיות המודבקות מערב שבת ע"ג סקוטש.
תשובה: כיון שההדבקה היא על ידי סקוטש, והיא של אותיות שלמות ואינה לשם כתיבה קבועה אלא חד פעמית, מותר הדבר. אם התנאים הנ"ל היו שונים, כגון: הדבקה של חלקי אותיות וכד' הדין משתנה.
שאלה: עשייה על ידי אמירה: נאמר שהעולם נברא על ידי אמירה, א"כ למה נאמר מספר פעמים "ויעש"?
תשובה: האמירה היא עשייה.
שאלה: סיום מסכת שפרקיה חולקו בין מספר ולומדים: חילקנו לימוד מסכת בין מספר לומדים, כאשר כולם לומדים לזכותו של אדם מסויים. כל אחד לומד קטע מהגמרא כך שהלימוד של כולם מצטרף לסיום מסכת. האם בצורה זו, עם סיום הלימוד עושים סיום מסכת? אם כן, האם כמו כל סיום רגיל?
תשובה: עצם הלימוד הוא דבר חשוב ויש לציין את סיום הלימוד המשותף. אולם אין זה סיום במשמעות המקובלת, כגון, לענין תענית בכורים וכדו'.
שאלה: זרעי פשתן טחונים ומבושלים: נודע לי שאפשר ורצוי לצורך ריפוי ושמירה על בריאות תקינה באופן שוטף, יש לטחון זרעי פשתן לבשלם ולאכול את התבשיל, הזרעים אינם כתוספת למאכל אחר, אלא הם המאכל עצמו. האם הברכה על המאכל היא "שהכל" או "בורא פרי האדמה"?
תשובה: וברכת ד' זרעי פשתן מבושלים ברכתם אדמה. אם זהו המאכל עצמו וניכר קצת, ברכתו אדמה. כדין "פירה" תפו"א, שברכתו אדמה למרות שהוא מעוך ומבושל. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום אשקלון
שאלה: לדון לכף זכות כל אדם?: אני יודע שיש עצה שח העניקו לנו בפרקי אבות- "והווי דן את כל האדם לכף זכות". רציתי לשאול, האם זה תקף לכל אדם בכל מצב או שישנם מקרים בודדים קיצוניים שצריך למחות בבן אדם, להעיר, או אפילו סתם לחשוב בלב שהתנהגותו של אדם זה היא איומה ונוראית? (העניין הפרטי אצלי הוא אדם שאני שומע שמקלל את אביו ואימו, ואפילו את השם יתברך לא עלינו, וכשאני שומע אני פשוט מתמלא זעם וכעס, וממש מרגיש שנאה כלפיו בלב. האם אני צריך לעבוד וללמד את עצמי לדון לכף זכות כל אחד או שהכעס שלי לגיטימי?) מראש!
תשובה: ח לא היו מנותקים מהמציאות. אנו יודעים שיש רשעה בעולם. ברמה ההלכתית כשיש מישהו שמוחזק כרשע אין כלפיו את ההוראה של לדון לכף זכות. אם כן הרגשות הטבעיים שלך, שמתעוררים אל מול מעשים שליליים, ודאי שהם רגשות טובים. במקרה זה הלימוד לכף זכות לא נוגע לסלידה מן המעשים אלא לזכירה שהאדם שעושה מעשים אלו יש לו מניעים רבים שעלולים להביא אותו למעשים אלו. הלימוד לכף זכות זה המחשבה שיש גם חלקים טובים באדם. אי הכללה הגורפת כלפי האדם היא תורמת גם לאדם עצמו שדנים אותו שלא להיות גורף ברע אלא להתחיל לעשות חלוקה בתוכו בין החלקים הטובים שבו לבין החלקים הנפסדים שבו.
שאלה: המשך לריצה בחסות חילונית : שאלתי את הרב לגבי השתתפות במרתון עם פרסומת של סכיני גילוח. הרב שאל האם יש גם נשים שרצות. הנשים רצות עם מכנס עד הברך וחולצות T. אבל כשאני רץ אני לא מתמקד במתחרים שלי אלא בתחרות עצמה. כמו כן, איני תורם לעידוד גילוח בסכין. האם מותר לי להשתתף בריצה? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "ריצה בחסות חילונית "
תשובה: אם אתה לובש חולצה עם פרסומת אסורה, א"כ אתה מסייע לפרסום האיסור.
שאלה: להתגבר על השקר: יש לי בעיה קשה שאני סוחב כל חיי, השקר. התרגלתי לשקר כמעט בכל דבר גם בדברים קטנים וגם גדולים וזה כבר נהיה חלק מחיי. כמובן שיצא לי גם שם כזה בקרב המשפחה והחברים. רק לאחרונה שהתחלתי להתחזק הבנתי עד כמה השקר הוא רע ביהדות וכמה הוא גורם לי לעבירות. עכשיו בזמן האחרון אני מנסה לתקן ולא לשקר וממש לא מצליח. אני מבקש עצות איך להצליח לא לשקר ואיך לתקן את הרושם שיש עליי, כי קראתי בספר המידות שמי שנחשב בעיני אחרים כשקרן אז זה ממש לא טוב.
תשובה: העיקר הוא להודות על האמת. גם אם נכשלת ושינית ושיקרת, לך ותתקן על ידי הודעת האמת. זה גם יפעל על הנפש שלך. קשה להתנקות מהרגל. אולם הדרך היא להתוודות, כלומר, לשים לב למקומות בהם נכשלנו. ציון המקומות האלו יצמצם את השקרים. ודאי שהדבר הראוי הוא שמי ששיקרת בפניו ישמע שאתה חוזר בך ואומר לו את האמת. אולם גם אם לא מצליחים לגייס כוחות ולהודות בפני אחרים יש חשיבות שאתה תכתווב לעצמך את הסיפורים ששיקרת. בדרך כלל השקר הוא משום המחשבה שיש לנו איזו שהוא רווח בשקר. צריך לאחר כל שקר לומר לעצמך מדוע השקר הורס ואין בו שום רווח. גם תוספת בלימוד תורה שהיא כולה אמת היא מכפרת על שקר.
שאלה: חגים לישראלי המתגורר בחו"ל: בהקשר לשאלה איך אנחנו צריכים לעשות את החגים בחו"ל (לישראלי המתגורר בחו"ל בשנים האחרונות וילדיו נשארו בארץ), נשאלתי אם אנחנו עושים את כל הרגלים בארץ. לא, אנחנו לא עושים את כל הרגלים בארץ. לכן שאלתי, האם אנחנו צריכים לעשות את החגים בחו"ל יומיים כמינהג יהודיי המקום? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "חגים לישראלי שמתגורר בחו"ל"
תשובה: אם כן, עליכם לנהוג יומיים.
שאלה: לישון בליל הושענה רבה: השנה שכחתי לישון לפני תפילת ערבית של הושענה רבה. האם היה מותר לי לישון אחרי תפילת ערבית כדי שאני יוכל להישאר ער בליל הושענה רבה? (אני ספרדי דרך אגב)
תשובה: מותר ואסור זה לא השאלה, כי אין איסור הלכתי לישון בליל הושענא רבה אלא זה רק עניין ומעלה רוחנית של תיקון ליל הושענא רבה. אם אתה יכול להתגבר ולהישאר ער גם בלי השינה, מה טוב. ואם לא, היית צריך לישון קצת כדי ללמוד בשאר הלילה.
שאלה: עונש על עברות שאיני יודע עליהן: האם אני נענש על עבירות שלא ידעתי שאני גורם רעה לעצמי כשאני עושה אותם? הרי אם הייתי יודע שאני גורם רעה לא הייתי עושה אותם כי אני רוצה טוב, ואם אני עושה אותם זאת אומרת שאני לא מספיק מודע שאני גורם רעה אז למה שאענש? לא מגיע לי להענש! כי אני עושה את הכל בהתאם לידיעותיי ולהבנתי מה טוב!
תשובה: יש לאדם אחריות גם על כך שלא למד מספיק. אדם יכול להתאמץ יותר בכדי לדעת מה טוב ומה שאינו טוב. זו כוונת ח שתחילת דינו של אדם על דברי תורה. אולם ודאי שאינו דומה הנופל בידיעה ובמזיד לבין מי שמחוסר מאמץ ויגיעה לא הגיע למדרגה הכי עליונה שלו. זה באמת קרוב לאונס שלא נענשים עליו.
שאלה: דברי המהר"ל על שכם - המשך: קראתי את תשובת הרב לגבי האופן בו הרב הסביר את דברי המהר"ל על שכם, ועדיין לא הבנתי. שאלתי לא הייתה על הסברא שבדברים (שהיא בוודאי מובנת יותר בפשטות מהסברא שמותר להעניש עם באופן קולקטיבי, שגם ע"פ "תורת המלך" וגם ע"פ "דרך המלך", היא סברת המהר"ל), אלא כיצד ניתן להסביר באופן כזה את המהר"ל. לשונו של המהר"ל היא: "אך קשה אם שכם חטא כל העיר מה חטאו להרוג, ותירץ הרמב"ם. ובאמת דבר תימה הם אלו הדברים. ונראה דלא קשיא מידי, משום דלא דמי שני אומות, כגון בני ישראל וכנעניים, שהם שני אומות, כדכתיב (פסוק טז) "והיינו לעם אחד" - ומתחלה לא נחשבו לעם אחד, ולפיכך הותר להם ללחום כדין אומה שבא ללחום על אומה אחרת, שהתירה התורה. ואף על גב דאמרה התורה (דברים כ, י) "כי תקרב אל עיר להלחם עליה וקראת אליה ל ", היינו היכי דלא עשו לישראל דבר, אבל היכי דעשו לישראל דבר, כגון זה שפרצו בהם לעשות להם נבלה, אף על גב דלא עשה רק אחד מהם - כיון דמכלל העם הוא, כיון שפרצו להם תחלה - מותרים ליקח נקמתם מהם. והכי נמי כל המלחמות שהם נמצאים כגון "צרור את המדיינים וגו " (במדבר כה, יז), אף על גב דהיו הרבה שלא עשו - אין זה חילוק, כיון שהיו באותה אומה שעשה רע להם - מותרין לבא עליהם למלחמה, וכן הם כל המלחמות." נראה לענ"ד שקשה להסביר מציאותית שהריגת תושבי עיר שלימה הייתה לא מכוונת, ושמעון ולוי ניסו רק להציל את דינה ולפגוע בשכם וחמור. וכן לגבי מלחמת מדיין לא נראה שהיה ניסיון לפגוע רק בחוטאים (או בחוטאות) אפילו בשלב הראשון, אלא בהתחלה פגעו בכל הזכרים המבוגרים (אף שכנראה היו מהם שלא היו שותפים "בנכליהם. על דבר פעור"), ולאחר מכן גם בנשים ובטף בזכרים. לגבי מה שכתב הרב על הריגת הנשים במלחמת מדין, אם לא היו צריכים להרוג את הנשים בלי ציווי מפורש, מדוע משה קוצף על פקודי החיל? בנוסף, מדבריו של משה - "הן הנה היו.וגו " לומד הרמב"ם הלכה לדורות ".כיון שבא על הגויה בזדון, הרי זו נהרגת. ודבר זה מפורש בתורה, שנאמר "הן הנה היו לבני ישראל. " (הלכות איסורי ביאה פרק י"ב) אמנם הריגת הנשים במלחמת מדיין פחות נוגעת לעניין זה של הריגת חפים מפשע, ואדרבה שם עיקר האשמה היא על נשים, ולגבי הריגת הטף אכן לא כתוב שהיה עליהם לנהוג כך בטרם שקבלו הוראה מיוחדת. אבל גם לגבי הריגת הטף, המשך חכמה (בפרשת וישלח, בעניין שכם) והרב ישראלי (בעמוד הימיני סי ט"ז פרק ה, ל"א) הבינו שזה נכון באופן כללי למלחמות מסוגה של מלחמת מדיין (אם כי כנראה כל אחד מהם הבין בצורה שונה את סוג המלחמות שזה נכון לגביהן). על כל פנים, המהר"ל בא להסביר את מלחמת מדיין, באותו אופן שהוא מסביר את מעשה שמעון ולוי וכן את "כל המלחמות". השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "דעת המהר"ל לגבי שכם"
תשובה: המהר"ל אומר "והכי נמי כל המלחמות", כלומר, יש נורמות מלחמתיות בין העמים שכזה וכזה תאכל החרב. קשה להבחין בין לוחם לאזרח תמים וכמו שאמר שאול לקיני. ראה מהר"ל בגור אריה שמות יד. אך הריגת חפים מפשע לכתחילה לא אגב לחימה זו לא דרכה של לחימה אלא זהו רצח. ומה שאמרה התורה בעמי כנען שסירבו לקבל על עצמם ז' מצוות בני נח, הוא חידוש ואין לך בו לא חידושו ואין כיום כנענים.
שאלה: אמונת היחוד: חלילה לי מלפקפק פיקפוק קל שבקלים בעניין יחודו של הבורה יתברך.שאלתי נסובה על סוג הבנת האמונה הזו. האם מדובר על אמונה מלשון נאמנות, דהיינו כמעט מוכח בעליל עניין יחודו, כדוגמת הנהגתו בעולם, שכמעט ולא ניתן לערער על כך, שהרי כל היקום והסדר בו מצביעים על מציאותו, לבין אמונה מלשון מאמין, למרות שכלום לא חייב להצביע על הכרח יחודו, יתברך. ראית את דברי הרמב"ם בשמונה פרקים, ולדעתי דרך ההוכחה שלו ניתן לפרוך בקלות יחסית. נניח שבעולמנו אין בילתו, אבל מי ערב לנו שבעולמות אחרים אין ח"ו, אלוקים אחרים??? לכן, דעתי נוטה לחשוב שהאמונה ביחודו, היא אמונה זכה ללא כל הוכחה לוגית. אודה על תשובה מפורטת.
תשובה: לא ברורות לי שתי האופציות בהבנת ענין האמונה. האמונה היא לא מבוססת על הוכחות. אולם מאידך האמונה אינה דבר שאינו לוגי. האמונה אינה סותרת את החכמה והשכל. לא רק זאת אלא שיש אומדות וסברות רבות שמבססות את האמונה וגם השכל מורה על האמונה שלנו. אולם האמונה היא כוח בנפש האדם שנטע בנו הקב"ה. כוח זה מאפשר לנו עם צופן פנימי מאד עמוק לזהות את הדברים שהם מוחלטים ואמיתיים ובין הדברים שהם מקומיים ולא מוכרחים. כל אדם מאמין שאבא שלו הוא אבא שלו למרות שלא עשה בדיקות גנטיות. האדם מזהה בצופן הפנימי שלו שאביו הוא האבא שלו. יש לו גם הרבה הוכחות ותמיכות לעמדתו. כך גם בנוגע לאמונה באחדות הבורא. האמונה הזו היא נובעת מצופן פנימי ומעומק הסתכלות מעבר להוכחות שאומרות שיש מקור אחד לעולם והמקור הזה הוא מקור של כל החיים ומחיה את כל החיים.
שאלה: ברכה לפני המוציא בשבת: נהגנו בבית אבי שלאחר הקידוש בערב שבת אנו מברכים ברכת בורא פרי העץ ובורא פרי האדמה על סלטים שמונחים לפנינו ורק לאחר מכן נוטלים ידיים ומברכים המוציא. ראיתי בהלכותיו של הרב מלמד שאסור הדבר וצריך ליצור הפסק ע"מ לברך ברכה אחרונה, האם יש דעה האומרת אחרת שמותר לעשות כמנהגנו? האם מנהגנו פסול וצריך לשנותו?!
תשובה: יש מקום למנהג שלכם, ואם תאכלו פחות מכשיעור אין צריך לברך ברכה אחרונה. ואם תברכו ברכה אחרונה אין בזה שום פסול. אך רצוי יותר לאכול אחרי הסעודה עץ ואדמה שאינם סלטים שבאים מחמת הסעודה אלא לעונג שבת כמו תפוחי עץ, אגסים, מלון, אננס, אבטיח או פירות יבשים, שקדים ובוטנים וכל זה לכבוד שבת.
שאלה: בירור אמונת אמת: גדלתי במשפחה דתית, במשך 20 שנה קיבלתי חינוך דתי ולא הגעתי להכרה ברורה באמיתות היהדות. מאחר שאני בספק, אני חושש שמא יתברר לי אחרי המוות שהיהדות אינה אמת ואלוקים יתבע אותי על כך שהאמנתי באמונה עיוורת בלי לבחון באופן אובייקטיבי ורציני מה האמת. ההיגיון והמצפון שלי לא מניחים לי להמשיך לחפש את האמת מתוך אמונה ביהדות, כי זו גישה סובייקטיבית ולא יתכן שהקב"ה מצווה אותנו לקבל כאקסיומה את האמונה היהודית לפני שהגענו להכרה שזה הדבר הנכון באופן אובייקטיבי. האם מותר לי לשמוע את טענות כל הדתות והאמונות כדי לבחון באופן אמיתי מהי האמונה הנכונה? (כמו בכל מחלוקת, אין זה הוגן לשמוע טענות בעל דין אחד בלבד בלי לשמוע טענות בעל דין חברו). אני מקווה שהרב הבין את הבעיה שלי ויוכל לענות תשובה שאבין. מאד!
תשובה: מנין לך שהוריך הם אכן הוריך האמתיים, נסה להשתייך למשפחה אחרת אולי תיווכח שאתה מתחבר אליהם טוב יותר?
שאלה: לבקש עזרה כספית מההורים: בימים אלה אני מתכונן לבנית בית חדש. האם מותר לי לבקש עזרה כספית מההורים שלי שהם פנסיונרים?
תשובה: אם זה מרצונם ללא לחץ, בודאי.
שאלה: שכן מעשן ומזיק: לרב, יש לי שכן שהינו מעשן כבד שכל פעם שהוא מעשן בגינה שלו הצמודה לביתי (וזה קורה כמובן הרבה). כל עשן הסיגריות שלו נכנס לביתי הצמוד לביתו ואנו נאלצים מידי פעם לסגור את חלונות הבית עד שיואיל להפסיק לעשן. מעבר לריח הרע גורם העשן של המעשנים סיגריות לנזק בריאותי לסביבתם וזה כבר ידוע ממחקרים בנושא. ניסיונות הסברה ושכנוע לא עלו יפה והוא ממשיך בשלו, לצערנו. מה דעת ההלכה במקרה כזה? האם ניתן לתבוע אותו לדין תורה על היזק? האם בגלל שהוא עושה את זה ברשותו אין לי מה לעשות?
תשובה: ניתן לתבוע אותו לדין. זהו קוטרא המוזכר במס' ב"ב. אולם עצתי לך להגיע אתו להבנה לא דרך בי"ד.
שאלה: הפרשת תרו"מ מזיתים לפני כבישתם: קטפנו זיתים דרך חלון הבית (קומה שניה) פרקנו אותם מהטרפים והכנסנו אותם לקערה- ואז הפרשנו תרומות ומעשרות אח"כ מלחנו את הזיתים כדי לכבשם. האם יש כאן בעיה של הפרשה לפני גמר מלאכה? במידה וכן האם יש צורך להפריש שוב? (בברכי יוסף מובא דעת מרן ר יוסף קארו, שאם קנו מגוי זיתים וכבשום, אין צורך להפריש תרו"מ כמבואר בספר חרידים-שהמליחה היא לא גמר המלאכה, ולכן מוגדר כנגמר ע"י גוי ופטור,שאין גמר המלאכה תלוי בהכשר הפרי לאכילה. האם ניתן ללמוד לנ"ד - שאין כאן הפרשה לפני גמר מלאכה או שמא יש לחלק בין מה שכתב מרן שם היה מירוח של הגוי משא"כ בנ"ד?) יש להוסיף, שלא עשינו את זה אצלנו בבית אלא אצל קרובים שלנו שלא בטוח שיבינו או יסכימו להפריש שוב. מראש וברכת התורה והארץ
תשובה: וברכת ד' אמנם יש קביעות המחייבת מדין תורה והיא ראיית פני הבית (רמב"ם הל' מעשר פ"ד ה"א) אבל יש ששה דברים הקובעים למעשרות מדרבנן ואחד מהם היא הכבישה (פ"ג ה"ג). אמנם הרמב"ם לא הזכיר כבישה אבל לדעת המפרשים זה כלול בבישול. על כן יש כאן קביעות למעשר למרות שלא היה הכנסה לבית, אלא שהקביעות היא מדרבנן. לעניין ההפרשה ממצב של זיתים קודם כבישה, יש להבחין בין שני סוגי זיתים, כאשר מדובר על זיתים ושמן על פי המשנה אין ההפרשה חלה, מכיון ששמן וזיתים אלו שני דברים שונים, וכן יש גזרה שלא יטריח את הכהן (עיין תרומות פ"ה הי"ח), אולם כאשר אין מוצר הנקרא שמן אלא זיתים כבושים ושאינם כבושים, במקרה כזה הזיתים הגיעו לעונת המעשרות, אלא שהשאלה מתי הגמר מלאכה שלהם. האם בסוף הכבישה או אפילו קודם הכבישה בלקיטה והכנסה למקום אחד. יש מקום להגדיר שאין הכבישה נחשבת להיות כגמר מלאכה בזיתי כבש, שהרי זה כבישול של תפוחי אדמה וכדומה, למרות שאין ראוי לאכול תפו"א לא מבושל בכל אופן אנו נוהגים להפריש ממנו, ולא מחכים להפרשה בזמן הבישול, וא"כ לא גריעא זיתי כבש שגם בהם אפשר להפריש קודם תום הכבישה למרות שזית קודם כבישתו הוא מר. יש מקום לסברא שגמר מלאכתו היא הכבישה, אבל בכל אופן הפרשה במקרה כזה מוגדרת מדבר שלא נגמרה מלאכתו על דבר שנגמרה מלאכתו שבדיעבד הפרשתו עולה (הל' תרומה פ"ה ה"ד). אין לדמות דין זה ללוקח מהעכו"ם, שם לא היה חיוב כלל, כאן הזיתים הגיעו לעונת המעשרות (הל' מעשר פ"ב ה"ה), וא"כ ברור שיש כאן כעת כבר חיוב. העולה לנו שבכל מקרה ההפרשה חלה ומועילה ואין צורך לחזור ולהפריש. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום אשקלון