שאלה: למען השם, מי זה ה?: קודם כל רציתי להגיד שאני ממש מעריכה את העבודה שאתם עושים באתר הזה- היא עבודת קודש של ממש שעוזרת ומחזקת. אני דתייה ממשפחה דתית. אני משתדלת להתפלל בקביעות משתדלת לדבר באמונה ולהתחזק בביטחון בה והשאלה שלי היא- מי זה? מי זה ה? אל מי אני מתפללת? אני רואה רואה בכל יום ניסים קטנים- פלאים, מעריכה אותם מעריכה את מי שיצר אותם ואת החשיבה שלו על כל פרט, אבל אני מבולבלת, לא יודעת על מי אני סומכת ובמי אני מאמינה. אשמח ממש שתענו לי תשובה אפילו שגם אני לא מבינה בדיוק את השאלה.
תשובה: צדיקה! מה נשמע? סליחה על האיחור הרב במענה. אני ממש מתפעל מכל המאמץ שלך להתקדם ולעלות במדרגות האמונה! דבר שלא תמיד קל. זה ממש מבאס להיות עם רצון טוב, להשתדל, לעבוד קשה   ולהרגיש שזאת שיחה חד צדדית. במיוחד בזמן שדורשים עליו "המלך בשדה"   קרוב אלינו הכי הרבה. מקווה שהקב"ה יעזור לנו לענות יחד על השאלה בצורה הטובה ביותר! מכיוון שמדובר ביותר משאלה אחת, נשתדל להתייחס לכל שאלה (לא לפי הסדר)   לכן זה לא יהיה קצר. אוף! אין מעלית?! כמו שאמרנו למעלה   עלייה באמונה היא כמו עלייה במדרגות: רגל בעקבות רגל. צריך להפעיל את השרירים כדי להמשיך לעלות   או שניתקע באמצע הקומה. גם גיל הוא כמו מדרגות: ככל שעוברות השנים, ההבנה שלנו נעשית יותר טובה   ולא מספיק לנו מה שלמדנו קודם. בגלל זה אנו שואלים שאלות   וזה בריא, לגיטימי ורצוי מאוד. לסיכום: יש דרגות שונות בהבנה של בני אדם, וצריך ללמוד אותן בשלבים הנכונים. משחק ילדים כילדים, אומרים לנו שאלוקים הוא סבא זקן שיושב על כיסא שנמצא "בשמיים", כי זה יוצר את היחס הנכון של משהו גדול מאתנו. כשמתבגרים   יש יכולת תפיסה מורכבת יותר, ואפשר לדבר קצת יותר על "מה זה" אלוקים. אבל, צריך להיזהר לא להרוס ולא לסתור דברים שאנחנו חיים איתם ב עד שלא משכללים הבנה חדשה. למה לא? כי גם ההבנה הקודמת נכונה! רק שעכשיו אפשר לעלות ממנה עוד מדרגה. וזה נכון לגבי כל מדרגת הבנה שאנו עולים. כולם היו יודעים אז טוב מאוד. בתפילת מוסף של יום השבת, נהוג בחלק מהקהילות לשיר את "שיר הכבוד", שלקוח מהספר "מעשה רב", אות נ"ג. למשורר עלתה אותה הבעיה שיש לנו: הוא רוצה להכיר את הקב"ה - נפשו עורגת אליו, ליבו הומה אל דודו ( ידידותו ואהבתו). אבל הבעיה היא: "אספרה כבודך ולא ראיתיך. אדמך אכנך ולא ידעתיך"   המשורר לא מצליח לראות אותו או לדעת אותו. מעשה ב. מעשה בשבעה חכמים עיוורים, שהחליטו למשש פיל, במטרה לעמוד על טיבו. אחז אחד מהם את אוזנו של הפיל והכריז   הפיל הוא מניפה. חבירו תפס ברגל הפיל והכריז   הפיל דומה לעמוד. השלישי מישש את החדק, ועמד על דעתו בתוקף- פיל הוא כמו נחש, וכך הלאה. התווכחו והתווכחו, כשכל אחד משוכנע בשיטתו הבלעדית. זהו משל הודי עתיק, המבטא שאנשים שונים רואים את אותו דבר מזוויות שונות. "המשילוך ברוב חזיונות, הנך אחד בכל דמיונות"   כל נביא פגש את ה  בדרך המיוחדת לו, וראה את המפגש עם ה  מזווית אחרת, אך כולם פגשו את ה  בצורה נכונה. זו גם הסיבה, שבתחילת תפילת שמונה עשרה, אנו פותחים   "אלוקי אברהם, אלוקי יצחק ואלוקי יעקב", לכל אחד מהאבות אנו מצמידים  אלוקי, כי כל אחד פגש את האלוקים בדרך משלו. ואכן, גדולי ישראל דיברו על דרכים שונות במפגש עם ה  - התבוננות ביפי ועושר הבריאה, ומכוחה עמידה על קיום האלוקים, "הצורה מעידה על יוצרה", הבריאה מעידה על כך שיש בורא, "מה רבו מעשיך ה. מלאה הארץ תפארתך". לסיכום: לכל אחד יש את הגדרה משלו לפיל (או למשהו אחר), כי כל אחד רואה את הפיל מנקודת מבט שונה! אז, התשובות לשאלות  מי זה אלוקים? אל מי אנחנו מתפללים? אל זה שמתבטא בעולם הכללי שלנו ובחיינו הפרטיים. קדושה עכשיו, ברשותך, נעלה מדרגה, ונשאל כמה שאלות ברמה קצת קשה: מה זה בדיוק שכל (לא "מוח")? מה זאת בדיוק אהבה? מה זאת בדיוק נשמה? האם אנחנו יכולים לדעת את התשובה המדויקת לשאלות אלה? אם התשובה היא "לא", אז   למה לא? אם היינו יכולים לפרט את הקב"ה, הכוונה להגיד: הקב"ה   זה ועוד זה, כמו שאנחנו אומרים: השולחן   זה ועוד זה   הקב"ה היה "הופך" לדבר גשמי. למה? כי דברים רוחניים   אלוקיים אי אפשר להגדיר ולפרט, מכיוון שאיננו יכולים לראות אותם בחושים הגשמיים שלנו. שיר האוטובוס "לאוטובוס נכנסת גברת עם סלים" אבל מה   היא לא יודעת איזה ספסל לתפוס. "נו כבר, אנחנו רוצים להתחיל בנסיעה!" קורא הנהג. הגברת נלחצה לגמרי: "אבל, מה אם כיסא 1 שבור, או שכיסא 2 ישבור את הגב שלי, או שכיסא 3.". "תאמיני לי גברת, עשיתי תיקונים לאוטובוס שבוע שעבר, את לא צריכה לדאוג" אומר הנהג. "כן, אבל. איך אתה יודע שמשהו לא קרה מאז התיקונים, ושאולי המשקל שלי ושל הסלים ישבור ת כיסאות?" שואלת הגברת. באמת איך אפשר לדעת? האם בכל שנייה ורגע שאנו עוברים בחיינו, אנו יודעים ידיעה ברורה שלא יקרה לנו חס וחלילה משהו רע? או אולי בעצם   אנחנו רק מאמינים שלא? ידיעה ואמונה פתגם של הראשונים, המופיע בספר העיקרים, האומר (ביחס לבורא): "לו ידעתיו   הייתיו"   ידיעה היא לא אמונה! מכאן יוצא   שלא נדרשת הבנה שלמה, כשאנו רוצים להאמין בקב"ה, ואכן, זאת התמודדות קשה. בעצם, כמעט כל חיינו אנו פועלים ע"פ אמונה   כך שעצם האמונה נותנן לנו הרגשה ש"אפשר לסמוך.". אחת מהמצוות היא מצוות האמונה, ויש הרבה ספרים העוסקים בנושא (מומלץ "ספר הכוזרי" של רבי יהודה הלוי, אם רוצים   גם עם פירוש). דרכים כדי להתחזק דרך נוספת לראיית בכל יום פלאים וניסים קטנים, הערכתם והערכת הקב"ה שיצרם בחוכמה (דברים שאת עושה), מסתכם בפסוק: "כי אם-שמר תשמרון את-כל-המצוה הזאת. לאהבה את-ה  אלוקיכם, ללכת בכל-דרכיו-ולדבקה-בו" (דברים פרק י"א פסוק כ"ב). הכוונה   א. שמירת מצוות שבאה ע"י לימוד תורה ולימוד אמונה, ב. עבודה על המידות, ג. עשיית גמילות חסדים. לסיכום והוספה ישנן דרגות שונות בהבנה של בני אדם (שעולות עם הגיל), וצריך ללמוד אותן בשלבים הנכונים, אבל, צריך להיזהר לא להרוס ולא לסתור דברים שאנחנו חיים איתם ב עד שלא משכללים הבנה חדשה. אנשים שונים רואים את אותו דבר מזוויות שונות, והקב"ה הוא זה שמתבטא בעולם הכללי שלנו ובחיינו הפרטיים. איננו יכולים לפרט את הקב"ה, כי דברים רוחניים   אלוקיים אי אפשר להגדיר ולפרט, מכיוון שאיננו יכולים לראות אותם בחושים הגשמיים שלנו. כמעט כל חיינו אנו פועלים ע"פ אמונה   כך שעצם האמונה נותנן לנו הרגשה ש"אפשר לסמוך.". "לו ידעתיו   הייתיו"   ידיעה היא לא אמונה! ממליץ לך ללמוד גם ספרי אמונה עם עוד אנשים, זה מהנה יותר ומגוון יותר. בנוסף, כדאי למצוא מישהו מישהי כשתרצי לשאול דברים לא ברורים, וליצור איתם קשר אישי (את מוזמנת גם לשלוח לנו שוב.). ודבר אחד אחרון   אם תקשיבי טוב ותסתכלי מאוד טוב סביב   אולי תוכלי לשמוע מה הא עונה. ואני בטוח שהקב"ה מאמין בך ונמצא איתך תמיד, כי "קרוב ה  לכל קוראיו.". שמח אם עזרתי, ואשמח לדעת אם כן. ואם יש לך שאלה, הערה, הארה, וכדומה. או שסתם את רוצה לשתף, את יותר ממוזמנת לשלוח לי מייל: דורון dozkih gmail.com