LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: פדיון הבן במקום ללא כהן: אנו שוהים בשליחות מדינת ישראל בחו"ל. אין כאן קהילה יהודית או רב. אנו אמורים ללדת בע"ה בכל יום את בננו הבכור. לא נוכל להגיע עם הילד לארץ בהיותו בן חודש (אלא רק כעבור 3 חודשים, בעז"ה). האם המשפחות יכולות לבצע את הטקס בארץ ללא נוכחותנו? האם ניתן לדחות את הטקס בשלושה חודשים? בכלל, כיצד ניתן לפתור את הסוגיה הזו ולקיים את המצוה בכל זאת?
תשובה: חייבים לפדות את הבן אחר שלושים יום, ואסור לאחר הפדיון אפילו ביום אחד נוסף (שו"ע יו"ד שה, יא). חובת הפדיון היא על האב בלבד, והדרך הטובה לפדות את הבכור, היא שכהן יבוא אליכם, או שהאב יסע אל הכהן, ואינו חייב לקחת את בנו איתו. כי הבן אינו חייב להיות נוכח בפדיון (רמ"א שה, י). ואם האב אינו יכול להיפגש עם הכהן ישירות, אפשר למנות את אחד מבני משפחתו או חבריו שיהיה שליח לתת את כסף הפדיון לכהן במקומו. והאב ישלח אליו את הכסף עבור הפדיון, ובפועל השליח הוא זה שיתן את הכסף לכהן. ואם קשה לאב לשלוח את הכסף, יוכלו בני משפחתו או חבריו של אבי הבכור להקנות את הכסף לאב, ואח"כ יתנוהו כדמי פדיון לכהן. העיקר שהכסף יהיה שייך לאבי הבכור (הגהות רע"א, ערוה"ש שה, ח. ועיין בספר פדיון הבן ח, 92). וכיוון שיש כיום טלפון, אפשר שיעמדו השליח והכהן בארץ ישראל, ואבי הבכור והכהן יאמרו הנוסח על ידי הטלפון, ואם אפשר להשמיע את השיחה לכל המוזמנים מה טוב. ובסוף יברך האב שתי ברכות, על הפדיון ושהחיינו, ומיד השליח יתן את המעות לכהן. וטוב שיהיו יחד עם הכהן והשליח מניין, ויערכו סעודת מצווה, וגם האב ואשתו יערכו במקביל סעודת מצווה במקומם. מזל טוב, שירבו שמחות במשפחתם ולכל ישראל.
שאלה: בישולי עכו"ם במיקרוגל: האם דין בישולי עכו"ם קיים גם בגוי שאפה בתנור או בישל במיקרוגל?
תשובה: תנור דינו כבישול רגיל, אשר ח אסרו (כשמדובר בגוי), משום שהוא עובד או על גז או על חשמל וזה נחשב כאש רגילה. אולם מיקרוגל דינו שונה, כי הוא פועל בעזרת קרניים מיוחדות וזו לא אנרגיית חום שאדם יצר, ולענ"ד אף בשבת המבשל במיקרוגל לא יעבור איסור מהתורה, (כמובן שמדרבנן זה אסור) ולכן נראה להתיר במקרה שהפעיל אותו גוי משום שאין זה גדר בישול שאסרו ח. אך למעשה עוד צריך עיון.
שאלה: נסיעה בטרמפים ביש"ע: האם מותר לי, כנהג, להשאיר טרמפיסט במקום שלדעתי מסוכן לעמוד בו לבד בלילה? והאם מותר לי, כטרמפיסט, לסכן את עצמי בצורה כזו, כגון במקומות מסויימים בכבישי יש"ע?
תשובה: אמת שהרבנים צריכים לתת את הדעת על סוגיה זו, ולנגד עינינו צריכים לעמוד שני שיקולים מרכזיים: א' שאכן אדם לא יזלזל בבטחונו האישי, ואסור לו לעמוד במקום שהוא אכן מסוכן ללא נקיטת אמצעי זהירות הדרושים. ב' מצד שני, מהם הקריטריונים למקום מסוכן, שהרי כידוע, אם נלך על פי הרגשתו של כל אדם, אז יש אדם שבכלל מפחד לנסוע בכבישי יש"ע ויאמר שזה פיקוח נפש, ויש אדם שעשוי ללא חת ומוכן לקחת סיכון בעמידה בדרך ליישובו, לכן יש לבחון כל מקום לגופו על פי האמת. וברור שאם אתה, כנהג חושב שעמידה במקום זה היא סיכון, בוודאות, אין לך להשאיר את הטרמפיסט שם לבד. ומידת חסידות אם ביכולתך להכניס אותו ליישוב או למקום בטוח קרוב. ויש על הורים ומחנכים לחנך נערים וצעירים שלא יעמדו במקומות מסוכנים בצורה בלתי אחראית, (ללא נשיאת נשק וכדו') וכ"ש נערות לבד.
שאלה: קול באשה ברדיו: מהו גדר האיסור לבת לשיר בפני גבר, כששרה לבד או גם במקהלה?
תשובה: אסור לגבר לשמוע אשה שרה גם ביחד עם גברים וכל שכן 'סולו', וכן מוטל עליה איסור לעשות זאת מתוך גדרי הצניעות. אמנם מקילים בזמירות שבת סטנדרטיות כגון שמזמינים אורחים וכיו"ב כי זה לא בפני עצמה וזה דברים רגילים. אבל במקום ציבורי בהופעה מכל סוג שהוא אסור אם זה בפני גברים. אלא בת יכולה לשיר בפני בנות או אמהות וכיו"ב. או בפני בעלה או אביה. לגבי שמיעה מרדיו קול של אשה שאינו מכיר ולא רואה אותה יש מקלים, אבל ראוי להחמיר בזה. האם ניתן לענות אמן על ברכה ששומעים ברדיו? תשובות הרב דב ליאור והרב יעקב אריאל. למה אי אפשר לשמוע קריאת מגילה ברדיו?
שאלה: הפרדה בשמחות: האם לדעת הרב יש לדאוג למחיצה בין שולחנות באולמי שמחות? ומה לעשות במקרה שצד אחד מעוניין ורוצה בהפרדה והצד השני מתנגד?
תשובה: וודאי שלכתחילה יש לדאוג להפרדה גם בין השולחנות בזמן האכילה, וכ"ש שברחבת הריקודים חייבים מחיצה, ומחיצה של ממש באופן שהגברים לא יוכלו לראות את הנשים. אלא שבמקרה שהזכרת של ויכוח בין הצדדים ולא הצליחו לשכנע, יש להגיע לפשרה שתהיה אפשרות של סעידה נפרדת למעוניינים בכך על פי ההלכה, דהיינו מקום מיוחד לנשים ומקום מיוחד לגברים, ואז במקום השלישי תהיה אפשרות של מעורב לאלה שאין לנו יכולת להשפיע עליהם. אבל לגבי הפרדה בריקודים יש לעמוד על כך בתוקף.
שאלה: צירוף חייל לא דתי למניין: האם ניתן לצרף להשלמת מניין חייל לא דתי?
תשובה: יש להבחין בין מי שבעקרון מאמין, ומאמין שיש בורא אליו מתפללים, אלא שבפועל אינו מקיים מצוות מכל מיני סיבות (לא חונך לזה, קשה לו ), לבין מי שמצהיר שהוא כופר בה' ובכל דבר של הדת. על פי רוב אנשים אינם כופרים במוצהר וככאלו, ניתן לצרף אותם למנין.
שאלה: העסקת פועלים ערבים: עד כמה החיוב להעדיף להעסיק פועלים יהודים על פני ערבים, ומה הדין בפועלים זרים (שאינם ערבים)?
תשובה: הגישה צריכה להיות להעדיף העסקת פועלים יהודים, כך צריכה להיות המדיניות של כל אחד, של כל קבלן ושל מדינת ישראל גם אם זה עולה יותר יקר. כך פסקו הרב עוזיאל זצ"ל ומובא בשו"ת רמ"א. אלא שבדיעבד במצב הקיים, ישנה מח' בין הפוסקים עד כמה אדם מחויב להפסיד בשל כך, ויש אמרו שיותר מהפרש של שליש במחיר לא מחויב להעסיק דווקא יהודי. ולעומת זו מובא בספר משפט להגאון מהרש"ם (הלכות מקח וממכר ס' קפט') שדין זה 'וכי תמכרו ממכר לעמיתך' דווקא בששניהם מחיר שווה, אך אם הגוי יותר זול מביא בשם הרבה פוסקים שמותר לשכור את הגוי. לענין העדפה זו את היהודי לא משנה אם העובד הזר הוא ערבי או סיני, מדין וחי אחיך עמך. היום בעקבות המצב הבטחוני שהתדרדר וודאי שיש ענין להפסיק להעסיק ערבים הן מצד פיקוח נפש פרטי, והן מצד המדיניות הכללית במלחמתנו נגד הערבים, ואכן רבים מפסיקים להעסיק ערבים, ובכגון דא עדיף פועלים זרים. ונזכה שיתוקן המצב. הדרכה מעשית מאת הרב.
שאלה: קבלת שבת מוקדמת בשעון קיץ: מהם ההלכות, הדינים שיש להקפיד עליהם, למקבל שבת מוקדם, כפי שנהוג במקומות מסויימים בשבתות הקיץ?
תשובה: אכן ניתן לקבל שבת ולהתפלל ערבית מפלג המנחה והלאה, (דהיינו שעה ורבע זמנית קודם סוף היום) אלא שיש להקפיד: א' שבאותו יום, בערב שבת, יתפלל מנחה לפני פלג המנחה, אחרת, זה תרתי דסתרי, להתפלל גם ערבית וגם מנחה באותה יחידת זמן, או שזה מוגדר לגביך כיום או שזה מוגדר לגביך כלילה. (וע' שו"ע ומ"ב ס' רסז') (בשעת הדחק גדולה, בציבור, אפשר לסמוך על שיטת 'דרך החיים' שמיקל בזה.) ב' שלא לעשות מלאכה משעת הקבלה ואילך. ג' יכול לקדש ולאכול סעודת שבת ג"כ מבעוד יום (ויראה שיתחיל אותה לפני כניסה לחצי שעה לצאת הכוכבים שהוא זמן קריאת שמע). והמהדר יקפיד לאכול כזית פת גם לאחר צאת הכוכבים על מנת לצאת ידי חובת כל השיטות, שיש הסוברים שגם סעודת שבת צריכה להערך דווקא בלילה. ד' להקפיד ולקרוא קריאת שמע לאחר צאת הכוכבים משום שלא יצא ידי חובתה מבעוד יום בשונה מתפילת ערבית בה ניתן לצאת ידי חובה גם מבעוד יום כנ"ל (כשיטת ר' יהודה בתלמוד).
שאלה: זמן ההפסקה בין בשר לחלב: מהו זמן ההפסקה שיש להקפיד עליו בין אכילת בשר לחלב?
תשובה: מהתורה אסור לבשל, לאכול (ובהנאה) בשר בקר וצאן שהתבשל עם חלב ביחד. חכמים אסרו גם בשר עוף, כי בלשון בני אדם הוא קרוי גם כן בשר. כן הרחיקו שלא רק שלא יאכלם יחד ממש אלא אף לא באותה סעודה. כך לשון הגמ' בחולין קו. מסעודה לסעודה יש להמתין. לגבי פירוש הגמ' נחלקו הראשונים, הרמב"ם והשו"ע סוברים: כיון שבנוהג שבעולם הרווח בין הסעודות הוא שש שעות יש להמתין שש שעות תמימות. ר"ת סובר: הכוונה כפשוטו מסעודה לסעודה אף אם תאכלנה מיד אח"כ, ועל פי זה יש מנהג להמתין רק שעה (בהולנד). יש עוד מנהג (שנהגו במערב אירופה ובאנגליה) והוא: להמתין שלוש שעות, ונראה שעקרונית הם סוברים כרבינו תם, אלא שהמציאות היתה כזו שבשעה 1:00 אכלו צהריים בשרי, ובשעה 4:00 שתו חלבי. המהרי"ל כותב שראוי לכל אדם להשתדל להקפיד שש שעות כמו הרמב"ם. אמנם לגבי ילדים קטנים מבר מצווה אין להחמיר, כי מדובר באיסור דרבנן התלוי בזמן שלגביו פוסק המ"א שלא שייך דין חינוך לקטן, לכן אם האמא רואה שהילד זקוק לכוס חלב, לדוגמא, תתן לו בלי היסוס גם לאחר שסיים ארוחה בשרית. לתשובת הרב רואי מרגלית.
שאלה: דינא דמלכותא: האם מותר לקנות רכב או כל חפץ אחר אשר נמכר ע"י מכרז או הוצאה לפעל?
תשובה: הסמכות של הוצאה לפועל נובעת מדינא דמלכותא דינא, דהיינו אם המלכות, הממשלה, מייפה כח בצדק, להוציא ממון בכח ממי שלא שילם ואין לו, אזי יש דין ש'דינא דמלכותא דינא' גם בממשלת ישראל בארץ ישראל, כך פסק הרמב"ם והשו"ע וכך פסקו בכל פסקי דין רבניים מאז קום המדינה, לכן כל חוק שמחוקקת הממשלה בענייני ממון יש לו תוקף מהתורה, ועל כן אם הוציאו כדין ממי שחייב, 'אפקעתא דמלכא' הוא ומותר לקנות דברים כעין אלו.
שאלה: מדיח כלים בשעון שבת : האם מותר לחבר מדיח כלים לשעון שבת, כך שיופעל באופן אוטומטי בשבת?
תשובה: יש לדון כאן מצד שני דברים: א. חימום המים שבו בשבת (מצד בישול). ב. השמעת קול בשבת (ע"פ הרמ"א שפוסק להחמיר בכך מדין "עובדין דחול'). לכן אם אי אפשר לנתק את אפשרות המים החמים, כך שידיח רק באמצעות מים קרים, אין להשתמש בו בשבת. אבל מצד השמעת קול, על פי הידוע לי, כיום המדיחים לא משמיעים רעש מיוחד, ואם כן דינם כמו מקרר שהתירו, ולכן מצד זה אין סיבה לאסור. לתשובת הרב אליעזר מלמד. לתשובת הרב יעקב אריאל.
שאלה: "ועצם לא תשברו בו.": האם בליל הסדר כשאוכלים עוף יש את האיסור שלא לשבור עצם, או שזה דוקא מדובר כשאוכלים את קורבן הפסח?
תשובה: אין צריך להזהר שלא לשבור עצם של עוף.
שאלה: אכילת מוצרים העשויים מקמח לא מנופה: אני מתארח אצל קרובי משפחה שלא מקפידים לנפות את הקמח בו הם אופים את העוגות, ולאורך זמן איני יכול להתחמק בתירוצים שונים, מה עלי לעשות?
תשובה: אמנם בקמח קיים חשש של התהוות תולעים בתוכו ובוודאי שיש להקפיד ולנפותו, אמנם בשעת הדחק כזו, ניתן לסמוך על שיטת הב"ח ביו"ד ס' פד' הסובר שבכגון דא שלא פרשו התולעים ממקום בו התהוו, ולא באו מבחוץ, לא אסרה תורה, וניתן לאכול.
שאלה: גירסאות שונות בכתיבת ספר תורה: ידוע שלפי נוסח יהודי תימן יש שנויי אותיות מספרי התורה שלנו. איך יתכן, האם היה "טלפון שבור" חס וחלילה בדרך - ויש מחלוקת אם אותיות מסויימות מיותרות או לא?
תשובה: להפך, כל העולם מתפעל מהעובדה המופלאה, שלמרות הגלות הארוכה, והפיזור של הגלויות, יש מעט כל כך הבדלים בין הנוסחאות השונות. עובדה שאין דומה לה בשום עם ולשון. אין זאת אלא עזרה אלוקית משמיים שסייעה בידינו לשמור את התורה. וזה שיש מספר הבדלים, הוא ביטוי לחסרון שלנו, שבית המקדש עדיין חרב והנבואה עוד לא חזרה לישראל. והא לך מה שכתבתי בפניני הלכה ח"ד ע' 74: כידוע, ספר שיש בו טעות באות אחת, כולו פסול. ולמרות הדיוק המופלא שבהעתקת התורה, דיוק שאין דומה לו בשום עם ולשון. עם זאת צריך לדעת שבעקבות הגלויות נפלו מספר שינויים מעטים בין המסורות השונות. בחומש בראשית (ט, כט) בספרי התורה הספרדיים והאשכנזיים כתוב: "ויהי כל ימי נח", ואילו בספרי התורה התימניים כתוב: "ויהיו כל ימי נח". וכן בדברים (כג, ב) נאמר פצוע 'דכה', ולמסורת תימן כתוב 'דכא' ב'א', וכן כתוב בכמה ספרי תורה ישנים מאשכנז, ואילו בספרים של הספרדים וכן ברוב ספרי התורה האשכנזיים החדשים כתוב 'דכה' ב'ה'. וכן בספר ויקרא (ז, כט) למסורת התימנים ועוד מסורות ישנו רווח לתחילת פרשה פתוחה, ולהרבה מסורות ולרמב"ם אין שם שום רווח לתחילת פרשה (עי' ש"ך יו"ד רעה, ו). הכלל היסודי הוא שבשאלה זו בעלי המסורה הם הקובעים. בעלי המסורה אלו הסופרים הדייקנים שהיו סופרים האותיות שבתורה ומדקדקים בלשונה. ולכן אף אם ישנו מדרש שעל פיו משמע שהגירסא שונה מהגירסא שלפנינו, הלכה כבעלי המסורה. אלא שהשאלה כיצד צריכים הסופרים לנהוג באותם השינויים שהזכרתי שבעלי המסורה נחלקו בהם. הרמב"ם כתב שהספר עליו הוא סומך, הוא הספר הידוע במצרים, שהיה לפני כן בירושלים וממנו הגיהו את הספרים, ועליו היו הכל סומכים, לפי שהגיהו בעל המסורה המפורסם בן אשר, ודקדק בו שנים, והגיהו פעמים רבות (הלכות ס"ת ח, ה). כלומר לדעת הרמב"ם ישנה גירסה אחת שהיא הנכונה ועל פיה צריכים לכתוב את כל הספרים, וכל המשנה ממנה, ספרו פסול. לפי מסורת הקהילה החלבית, הספר המפורסם שעליו דיבר הרמב"ם, הוא כתר ארם צובא. למרבה הצער כיום אין בידינו אלא חלקים מכתר ארם צובא, אולם ישנם ספרים רבים שהועתקו ממנו, ועל פי השוואת הספרים השונים, נמצא כי ספרי התימנים הם הקרובים ביותר לנוסח המקורי שעליו דיבר הרמב"ם. אולם צריך לדעת שכמה מגדולי הראשונים חלקו על הרמב"ם, וכבר בזמנו סברו שאין להעדיף את מסורת בן אשר על פני המסורות האחרות, וכל מסורת מוסמכת שכתבו על פיה במשך שנים רבות ספרים רבים, יש לה מקום, והכותב על פיה ספרו כשר (תשובות הרשב"א המיוחסות לרמב"ן רל"ב, המאירי קידושין ל, א, שו"ת מהר"י מינץ פיורדא תקכו).
שאלה: לחץ חברתי של לשון הרע: אני כנער קבלתי על עצמי להקפיד בהלכות לשון הרע, וכעת בין חברים בני גילי שלא קבלו על עצמם להקפיד אני בבעיה, כי אם אוכיח אותם אהיה מנודה בחברה, מה עלי לעשות?
תשובה: טוב אתה עושה שהנך מקפיד על כך, אבל אם הדבר גורם לך נזק אינך חייב להוכיח אותם, ובכך לסכן את עצמך, (כך כותב ר' יונה בב"ב לט. בסוגיית לשה"ר), אך כמובן אתה לעצמך לא תדבר ולא תגרר אחריהם, ואם אתה שומע לשון הרע אסור לך להאמין בלב כל עוד לא התברר הדבר בקריטריונים ההלכתיים לבירור, אלא רק לחשוש בעלמא שמא זה נכון.
שאלה: בירור יחוס משיח בן דוד: הרמב"ם בהלכות מלכים (פרק יא הלכה ד) כתב שהסימן הראשון של חזקת משיח הוא היותו מבית דוד. נסתפקתי אם צריך בירור היחוס כדין כהן מיוחס, דהיינו שיעידו שני עדים שהוא בן פלוני בן פלוני וכו עד האיש שאינו צריך בדיקה, כמבואר ברמב ם הלכות איסורי ביאה פרק כ הלכה ב, או שמספיק בדין של כהן חזקה. ואף שכתב הרמב"ם באיגרת תימן שהאותות ומופתים שיעשה הם הראיה על אמיתת יחוסו, הרי פסק בספר היד החזקה בהלכות מלכים פרק יא הלכה ג שאינו צריך לעשות אות ומופת, וכעובדא דבר כוזיבא, ואם כן צריכים אנו לבירורים אחרים.
תשובה: כשיקום אדם וינהיג את עם ישראל לגאולתו, ינצח את האויבים, יקרב את ישראל לאביהם שבשמיים ויאמר שהוא משיח מבית דוד, לא צצטרך לבדוק ביחוסו. הצלחתו להושיע את ישראל היא ראיה ומופת שהוא משיח.
שאלה: הצטרפות למניין ממגדל שמירה: האם אדם שנמצא על מגדל שמירה ושומע ורואה את המתפללים בבית הכנסת יכול להצטרף להשלמת מניין, או שזה נחשב כעליה וגג? מה הדין כשאינו רואה?
תשובה: לדעת הרבה פוסקים כיוון שהוא רואה ושומע אותם - מצטרף למניין. ואפילו כשאין מניין בלעדיו, אפשר לומר קדישים וברכו, אבל עדיף שלא יאמרו שם חזרת הש"ץ, אלא יתפללו תפילה קצרה. (מקורות: שו"ע או"ח נה, יד, כה"ח נה, ע, מ"ב נה, נב).
שאלה: ישוב הארץ או ישוב תורני: האם צריך להצטרף למאחז חדש שהולך לקום באיזור בנימין כאשר המקימים לא שואפים לבנות שם ישוב דתי אלא לקלוט את כל מי שירצה לבוא, אף אנשים חילונים? חשוב לציין שאנחנו משפחה עם 2 ילדים, ומתגוררים באחד הישובים בגב ההר, ורואים לנכון להתגורר במקום דתי ותורני?
תשובה: מצווה גדולה לחזק מאחז חדש. לצערינו אין כ"כ חשש שיבואו אנשים שאינם שומרי מצוות למאחז. אם ילדיכם קטנים ועדיין לא הגיעו לגיל בית הספר - אין בכך חשש. לכשיגיעו לגיל חינוך תשקלו לפי התפתחות המאחז מבחינה תורנית: האם זה המקום לחינוך טוב או שנכון לעבור לישוב תורני מובהק.
שאלה: כיסוי ראש בתמונה: ידוע שלאחר החתונה האשה חייבת ללכת עם כיסוי ראש משום צניעות. הייתי מעוניין לדעת האם מותר לקיים תמונה מלפני החתונה של אותה אישה, שבתמונה היא מופיעה בלי כיסוי ראש.
תשובה: מותר לקיים תמונות אלו.
שאלה: צריבת דיסקים: האם מותר לצרוב דיסקים שקניתי, ולשכפלם לצורך שימוש בבית לא למסחר. מהמאמר בתחומין אני מבין שהחוק מתיר זאת. מה דעת ההלכה? האם דינא דמלכותא - מותר?
תשובה: לצורך שימוש אישי מותר. וצריך להזהר שזה יהיה אך ורק לצורך זה.
שאלה: רעיית צאן בארץ ישראל, בשבת: האם מותר לרעות צאן בארץ ישראל? ואם מותר - האם מותר גם בשבת? (גם במצב שמצריך נשיאת נשק קשר)
תשובה: סיכמתי הלכה זו בפניני הלכה ח"ד ע' 263: במשך שנות הגלות, בזמן שהארץ היתה שוממה, בלא מטעים ובלא שדות של ירקות, הואיל ולא נשקפה כל סכנה מן הבהמות הדקות, בטל האיסור לגדל בהמות דקות. וכן פסק בעל השולחן ערוך, רבי יוסף קארו, שחי בארץ ישראל לפני יותר מארבע מאות שנה בספרו המפורסם 'שולחן-ערוך', שהואיל ואין מצויות בארץ ישראל שדות של יהודים, מותר לגדל בארץ בהמות דקות (שו"ע חו"מ תט, א). אלא שכיום, לאחר שזכינו ברוב חסדיו לחזור לארץ אבותינו ולהפריח את שיממותיה, הועלתה מחדש השאלה, האם חלה עלינו אותה גזירה קדומה שלא לגדל בהמות דקות בארץ או שמא מאחר שנתבטלה הגזירה בעת תקופת הגלות, פג תוקפה. למעשה נחלקו בזה הפוסקים. לדעת הרב עובדיה יוסף, כיוון שהטעם שלשמו נגזרה הגזירה ידוע, והוא שלא יזיקו לשדות, ממילא ברור שכל זמן שהטעם הזה קיים אף הגזירה קיימת. וכיוון שהיום ישנן שדות שעלולות להינזק מן הבהמות, ממילא הגזירה חוזרת לתוקפה (יבי"א ח"ג חו"מ ז', וכן בשבט הלוי ד, רכז). אבל לדעת הרב צבי פסח פרנק, הכלל הוא שכל גזירה שנתבטלה בתקופה מסוימת, אין היא יכולה לחזור למקומה ללא תקנה מחדש. ומאחר שבמשך הגלות בטלה הגזירה, פג תוקפה, ואין כיום כל איסור לגדל בהמות דקות בארץ (בהערות הר צבי לטור חו"מ ת"ט). וכן פסק בעל תשובות 'ציץ-אליעזר' (ז, כד, כה), והוסיף עוד טענה, שמאחר שמתחילת ההתיישבות החדשה בארץ היה מקובל לגדל עדרים של בהמות, ממילא יוצא שכל המתיישבים שנטעו שדות ועסקו בחקלאות התיישבו על דעת כך שמותר לרועי הבהמות הדקות לרעות בשדות הבר, ובתנאי שייזהרו שלא להזיק למטעים ולשדות הירקות. וכיוון שכל התקנה נעשתה למענם, והם הסכימו שיגדלו בהמות דקות סביב שדותיהם, אין מקום להחזיר את התקנה למקומה. ומאחר שכל הספק הוא באיסור מדברי חכמים, על פי ההלכה מותר לגדל כיום בהמה דקה בארץ ישראל, שכן הכלל הוא, שספק בדברי חכמים להקל. ובמיוחד שעל ידי רעיית הבהמות מתקיימת כיום מצוות ישוב הארץ, שכן על ידי מרעה ניתן לתפוס שטחים נרחבים, ולקיים את המצווה לרשת את הארץ, שתהיה בידינו ולא ביד אומה אחרת. בשבת אין לצאת למרעה מסיבות רבות, ובכללם גם טלטול הנשק והקשר.
שאלה: מהו שוטה: מהו גדר של שוטה שאי אפשר לצרפו לזימון או למניין?
תשובה: שוטה גמור. ועיין רמ"א קצט, י, ומ"ב שם. ואנציקלופדיה הלכתית רפואית ח"ו ערך שוטה.
שאלה: נטילת ידיים ליד המיטה: על מה רוב האנשים מסתמכים שאינם נוטלים ידיים ליד המיטה, הרי המשנה ברורה כותב שההיתר של בית - שזה נחשב ד אמות - זה רק בשעת הדחק, וכן ראיתי בעוד ספרים?
תשובה: עיין בפניני הלכה ח"ב ע' 173: על פי דברי הזוהר והמקובלים יש להזהר מאוד שלא ללכת יותר מארבע אמות לפני נטילת הידיים של שחרית, מפני שרוח-רעה שורה עליהם, ולכן צריך להכין מים לפני השינה, ולהניחם ליד המיטה, כדי שמיד עם הקימה יוכל ליטול ידיו (שע"ת א, ב). ויש שהקלו בזה משום שלדעתם כל הבית נחשב כארבע אמות, וכל זמן שהוא אינו צריך לצאת מהבית יותר ממרחק של ארבע אמות כדי ליטול ידיים, אינו נחשב שהוא משהה על עצמו את רוח הטומאה (שו"ת שבות יעקב ג, א). אמנם, כמה מגדולי הפוסקים סוברים שרוח-רעה זו בטלה מהעולם. בתוספות (יומא עז, ב) מובאת דעה, שאין אותה רוח-רעה שורה באלו המלכויות (ארצות אשכנז). ובעל הלחם משנה כתב שמשמע מדברי הרמב"ם שאינו חושש לרוח-הרעה שנזכרה בתלמוד (שביתת העשור ג, ב). גם המהרש"ל, שחי לפני כארבע מאות שנה, והיה אחד מגדולי הפוסקים באשכנז, כתב שאין רוח-הרעה מצויה בינינו (חולין פרק שמיני ל"א). וכך כתבו עוד כמה פוסקים. עוד ישנה מסורת מופלאה, הקשורה בגרף פוטוצקי, שהיה בן למשפחת אצילים בפולניה, ונשאו ליבו להתגייר ולהצטרף לעם ישראל. אולם מאחר שהדבר היה אסור באותם הימים, התגייר בסתר, והיה עוסק בתורה. לבסוף הנוצרים תפסוהו והציעו בפניו שתי אפשרויות: לחזור לנצרות או להשרף חי. גר הצדק בחר למות בשריפה ולקדש שם שמיים ברבים. באותה שעה אמר הגאון מווילנא, שרוח הטומאה איבדה מכוחה, ובעיקר ניכר הדבר ברוח הטומאה של שחרית. ולכן תלמידי הגאון מווילנא אינם מקפידים שלא ללכת יותר מארבע אמות לפני הנטילה. למעשה: לדעת החיד"א, המשנה-ברורה (מ"ב א, ב) והבן איש חי, יש להקפיד שלא ללכת יותר מארבע אמות לפני הנטילה. ולעומתם ישנם פוסקים שמקלים, או משום שכל הבית נחשב כארבע אמות, או משום שכיום רוח הטומאה שעל הידיים בטלה. וכיוון שהוא ספק בדברי חכמים הלכה כמיקל, וכך הוא המנהג הרווח. ומכל מקום נוהגים להקפיד בכל מה שנזכר בתלמוד, היינו ליטול ידיים שלוש פעמים, ולא לנגוע בפתחי הגוף לפני הנטילה. הפרדה בין בשר ודגים לדעת הרמב"ם.
שאלה: מרחק הליכה למניין: כתוב שאדם שנמצא בביתו, אם יש במרחק מיל מביתו מניין - עליו ללכת לשם. האם זה מיל בקו אוירי או לפי הליכה של מיל, או אולי על פי זמן ההליכה של מיל?
תשובה: בפשטות המדובר בקו ההליכה הרגלי. ונראה שלכתחילה ראוי שמי שיש לו רכב, שישקיע את אותו הזמן בנסיעה למניין, אלא שאין זה חובה.
שאלה: כשרות שוקולד טובלרון: האם שוקולד טובלרון (שוויץ) כשר תמיד (כשרות רגילה)? הכוונה לאריזות מחו"ל שאין עליהם שום כיתוב המעיד על הכשרות.
תשובה: לא ידוע לי שהוא כשר. אם יש עדות נאמנה שאכן הוא כשר, אפשר לאוכלו. אבל בלא זה, הכלל הוא שכאשר אין חותמת כשרות - המוצר אינו כשר.
שאלה: עבודה לצורך בניגוד להתחייבות: כל בן ישיבה מתחייב בפני הצבא שלא יעבוד כלל בזמן שהוא לומד בישיבה. האם בכל זאת מותר לצורך צרכים גדולים (כגון: חתונה) לעבוד?
תשובה: שאלה זו צריכים לשאול את ראש הישיבה או הר"ם, כדי שיתן תשובה נכונה לשואל. לגבי הכלל: ללמד תורה בשכר באופן לא רישמי (כגון בשיעורים פרטיים) מותר, וכן בבין הזמנים מותר לעבוד מעט בצורה לא מסודרת. אבל כאשר העבודה פוגעת בלימוד - ודאי שאסור.
שאלה: זמן הגאולה: האם יגיע מתי שהוא זמן הגאולה? הרי כל הזמן מבקשים מאיתנו להאמין שהמשיח יגיע בכל זמן, והרי אנשים מקוים כבר לביאת המשיח עשרות שנים. אז מתי באמת יגיע זמן המשיח? אני רוצה להאמין, אבל כבר אין כמעט אמונה שיגיע אחרי כל כך הרבה זמן.
תשובה: זמן בואו של המשיח כמוס מאוד כדברי הגמרא בסנהדרין צ"ז: "תניא ר' נתן אומר, מקרא זה נוקב ויורד עד תהום "כי עוד חזון למועד ויפח לקץ ולא יכזב אם יתמהמה חכה לו כי בא יבוא, לא יאחר", עיי"ש. אנחנו צריכים להאמין שהמשיח יכול לבוא בכל יום ולבקש שיבוא במהרה, אולם עלינו לדעת שכל האפשרויות קיימות. יכול להיות שיבוא מהר ויכול להיות שיבוא לאחר ימים רבים - עלינו להיות מוכנים תמיד לבואו. כעת שהקב"ה הביא אותנו לא"י ולירושליים אחרי שנים ארוכות של גלות, מתחזקת האמונה יותר ויותר בביאת המשיח.
שאלה: שירים משיר השירים: האם מותר לשיר שירים משיר השירים, ובפרט ללמד שיר משיר השירים לאדם חילוני, שודאי מבין את השיר כפשוטו?
תשובה: צריך זהירות בהלחנת שירים משיר השירים. רק למטרת קודש מותר לשיר פסוקים משיר השירים, אבל כדי להנות משירה אסור. לכן גם אין ללמד שירים משיר השירים לאדם שאינו מתייחס אליהם בקדושה. לתשובת הרב יעקב אריאל.
שאלה: נסיעת בנות בטרמפים: האם יש בעייה של צניעות בנסיעה של בנות בטרמפים?
תשובה: נכון, זה לא כל כך צנוע לנסוע בטרמפים. אמנם ביש"ע, במקומות שיש בעיות תחבורה וסכנת דרכים, ורוב הנהגים מוכרים כמתיישבים, ההכרח לא יגונה. אבל ברחבי הארץ, במקומות שאין מכירים את הנהגים, מוטב לבנות שלא לנסוע בטרמפים.
שאלה: שירה מעורבת: בחודשים האחרונים נערכים כל מוצאי שבת בכיכר ציון מסיבת מלווה מלכה לחזק את תושבי י-ם, ולצערנו לעילוי נשמת אברהם סיטון הי"ד, שהיה מבין המייסדים הראשונים. במעגל יושבים בנים ובנות עם גיטרות, לא במעורב, אלא חצי מעגל בנות וחצי מעגל בנים. האם יש בעיה של צניעות לשבת שם ולשיר?
תשובה: יש בזה בעייה של צניעות, ומי שמודעת לכך מוטב שלא תשתתף במסיבות אלו. אמנם בחורים ובחורות שממילא רגילים לחיות בחברה מעורבת של בנים ובנות, ואם לא ילכו לשם, אולי ילכו למקומות פחות טובים, מוטב שיבחרו את הפעילות האיכותית ביותר. אבל אשרי מי שמודעת לכך שאין זה צנוע, ובזכות צניעותה תזכה לאהבה שלמה עם בן זוגה.
שאלה: לבישת גרביים לבנות: האם יש חובה על בנות ללבוש גרביים?
תשובה: לרוב הפוסקים צריך ללבוש גרביים, ויש מקילים. וכיוון שהדין דרבנן, נהגו רבים לסמוך עליהם. והמחמירה תבא עליה ברכה. ואם היא הולכת בחצאית ארוכה מאוד, יש פחות חשיבות לגרביים. ואע"פ כן המחמירה תבא עליה ברכה.
שאלה: נגינת בנות ליד הכותל: האם יש בעייה שבנות ינגנו בגיטרה ליד הכותל?
תשובה: יש בעייה. אם תשיר הבעיה גדולה יותר, וגם אם לא תשיר אין הדבר מקובל, וממילא מושך תשומת לב ואין זה צנוע.
שאלה: דרכו של הציבור הדתי-לאומי: האם החברה שלנו "דתי-לאומי" נחשבת בתור חברה פשרנית? מדוע כולם תופסים אותה בתור חברה פשרנית? יצא לי לדבר בשבת עם אדם שהיה חרדי בחסידות. והוא אמר שזה היה קיצוני מידי והוא לא יכל יותר, אז הוא עבר לזרם שלנו. והוא התלהב מהעניין שהוא יכול לדבר עם בנות. זה ממש נורא!! החברה שלנו, של בני עקיבא, היא חברה מעורבת, בנים מדברים עם בנות, נוגעים אחד בשני, האחוזים שיוצאים חילונים מהישיבות התיכוניות שלנו גדולים, לצערנו. אני אני כל הזמן שואלת את עצמי, האם יש בעיה בדרך שלנו? אולי לא זו הדרך? הרי החרדים כל הזמן עוסקים בתורה, ואנחנו לפי מה שנראה, מחשיבים את הערך של ישוב הארץ יותר גדול מהערך של תורה! האם התורה לא חשובה יותר מכל??
תשובה: הציבור הדתי לאומי מורכב מאנשים שונים, יש שמקפידים יותר על מצוות ויש פחות. אלה שמקפידים יותר, הם השלמים ביותר. יותר מכל החוגים החרדיים. משום שבחוגים החרדיים מצוות שלמות מוזנחות, מצוות ישוב הארץ, גיוס לצבא, וגם המציאות שרבים מידי מתפרנסים מן הכולל היא מציאות של חילול ה' כדברי הרמב"ם. בשום פנים לא ניתן לומר על מי שמבטל באופן מודע אחת ממצוות התורה שהוא שלם בדרך התורה, ועל אחת כמה וכמה שמבטלים מצוות שאמרו עליהם ח שהן שקולות כנגד כל המצוות. וכך אמרו על ישוב הארץ. וכמובן שכל מי שמתגייס לצה"ל ושומר על מדינת ישראל ומציל את היהודים מידי אויבינו מקיים מצווה שאי אפשר לשער את גדולתה. כבר אמרו ח שכל המקיים נפש אחת מישראל כאילו קיים עולם מלא, ועל אחת כמה וכמה מי שעוסק בהגנה על כלל ישראל. אני מקווה שאותו חסיד שנעשה דתי לאומי התגייס לצבא, ואם כן, אף שירד מבחינת הצניעות, התעלה בעניין השירות בצה"ל וישוב הארץ, ואזי בחשבון הכללי הוא התעלה. הערך של התורה מעל כל המצוות בתנאי שמקיימים את מה שכתוב בתורה, אבל אם לומדים תורה כל היום ואין מקיימים את מה שכתוב בה, יש פגם גדול בלימוד התורה. ולכן כשציבור שלם אינו נושא בעול עם הציבור בשירות הצבאי, יש פגם בקיום התורה. וזה לא פגם צדדי אלא עקרוני ובסיסי מאוד. אמנם נכון, שבתנועה מעורבת כבני עקיבא יש חסרון בשמירת הצניעות, לא חס ו גילוי עריות, אלא פגם בצניעות, וגם זה מצער מאוד. וכל היכול לתקן צריך לתקן. אע"פ כן, אם השאלה להקפיד יותר בענייני צניעות וכשרות או להקפיד יותר בישוב הארץ וגיוס לצה"ל, ברור שעל פי התורה חשוב יותר להקפיד על ישוב הארץ ושמירת ישראל שהן מצוות כלליות. בנוסף לכך, דרך התורה השלמה, כאמור, שרק מי שמיועד להיות תלמיד חכם מחנך או מורה הוראה, יתפרנס מהצדקה, כדי שיוכל להועיל לכלל ישראל. אבל אברכים אחרים שאינם מיועדים לכך, אסור להם להתפרנס מהצדקה. ועייני בסיפרי פניני הלכה ח"ד ע' 34-40. גם היחס ללימודי חול פגום בציבור החרדי, ויש בזה פגם בשלמות התורה, מפני ששלימות התורה שהיא מבארת ומתייחסת לכל החכמות שבעולם. וגם על כך עייני בפניני הלכה ח"ד ע' 25-31. לגבי הבחורים שיוצאים חילוניים, הסיבה העיקרית לכך, שגם בית ההורים לא היה דתי כל כך. אילו הישיבות החרדיות היו קולטות בחורים ברמה הזו, אחוז החילוניים היה גבוה פי כמה. אבל אם ניקח את המשפחות התורניות, אחוז היוצאים מהם לחילוניות אינו גבוה בשום פנים מהאחוז היוצא לחילוניות בציבור החרדי. אלא שבציבור החרדי אין רגילים להכות על חטא בפומבי, ולכן עובדה זו מוצנעת. אבל בפועל מהישיבות התורניות, שהבחורים הלומדים בהם באים ממשפחות תורניות שמדקדקות בשמירת המצוות, אחוז נמוך מאוד עוזב את הדת. לסיכום: הציבור הדתי לאומי מגוון, ויש תחומים שצריכים תיקון, אולם עמדותיו הבסיסיות נכונות יותר. ובתוכו ישנם עשרות אלפים ששומרים מצוות בשלמות.