LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: נסיעה לשבת מול כיבוד הורים: אני בשרות לאומי, וחוזרת פעם בשבועיים, שלושה הבייתה. אני לא אוהבת את התפילה בשבת בבית הכנסת שלנו ולכן אני נמנעת מלהיות בשבתות בבית. הורי כן רוצים שאני אהיה בבית. האם יש כאן פגיעה במצוות כיבוד הורים? והרי אני נוסעת על מנת שאוכל להתפלל.
תשובה: שאלה ששאלת היא שאלה קלאסית של התנגשות בין שתי מצוות - האחת התפילה ועילוייה והשניה כיבוד אב ואם. כיבוד אב ואם היא מצווה מדאורייתא, ומבחינה מסוימת גם התפילה. משום כך, הניסיון הראשון הוא דווקא שלא להכריע בין שתיהן. הדבר הטוב ביותר הוא לבוא הביתה, ולחפש באזור מקום תפילה בו את מרגישה עמוק יותר ותפילה מרוממת יותר. תמיד כשאי קודם להכרעה לנסות ללכת בשתי הדרכים גם יחד. אם זה לא אפשרי - אינני מבין את שכתבת שאת באה הבייתה כדי להתפלל. את באה הביתה גם כדי להתפלל, אך גם כדי לחיות חיים של כיבוד אב ואם שהוא רצון ד'. עשיית רצון ד' במצב זה בדרך האופטימלית היא לבוא הביתה, ולהקדיש את התפילה לעשיית רצונו. כאילו את עומדת לפני ד' ואומרת לו: להתפלל טוב יותר יכולתי במקום אחר. עשיתי רצונך לכבד את הורי ובאתי הבייתה. יהי רצון מלפניך שזכות תפילה זו תעמוד לי בשל עשיית רצונך, אף אם אני מרגישה בשל כך יותר רחוקה ופחות מתעלה בתפילתי. זו דרכה של תורה שאנו מבקשים בה לעשות את רצונו של מקום, וזו הזכות הגדולה לשנו לבוא לפניו. כל זה עד שתזכי להקים בית משל עצמך, ולקבוע את מקום מגוריכם במקום בו תהיה התפילה נעימה יותר ומתאימה יותר למשימתה.
שאלה: מנין עם נוסח שאינו קבוע: האם יש חובה לומר קדושה בנוסח של החזן במנין שכל חזן מתפלל בנוסח שלו ואין בו נוסח קבוע
תשובה: עיקר הקדושה הוא אמירת שלוש הפסוקים "קדוש., ברוך.,ימלוך.". כל שאר האמירות הן קטעי קישור, ובקהילות רבות כלל לא אומרים אותם אלא החזן בלבד הוא הקורא לציבור לומר קדושה. לפיכך, גם במקומות בהם כל הציבור אומר את הפתיחה ואת קטעי הקישור שבין פסוקים אלה הוא יכול לומר אותם בנוסחים שונים בשל העובדה שאינם מעיקר התפילה. הדרך הנכונה ביותר היא לומר אותם לפי נוסחו של החזן, כיוון שאז באה לידי ביטוי התפילה הציבורית המשותפת באופן הראוי ביותר, וכך אמנם נוהגים.
שאלה: פירות בשביעית: אם קיבלתי מאישה מסויימת שאיני מכירה פירות בשקית של "היפר נטו" האם מותר לי לאכלם בהתחשב בעובדה של שנת שמיטה?
תשובה: אין בעיה באכילת פירות אלה מהסיבות הבאות: א. להיפרנטו תעודה המעידה על כשרות הפירות בהיתר מכירה. ב. שביעית בזמן הזה מדרבנן, וגם אם אלו פירות ספק - ספק דרבנן לקולא. יאכלו ענויים וישבעו.
שאלה: שירת " עליכם" ו"אשת חיל": כשבאים בליל שבת מביהכנ"ס והשולחן איננו ערוך. האם עדיף לשיר מיד " עליכם" ו"אשת חיל" למרות שעסוקים בהכנות לאוכל, או שמא עדיף לחכות עד שהאוכל יהיה מוכן וישבו כולם ליד השולחן וישירו?
תשובה: כיון שמדובר בפיוטים אין הלכות ברורות לדבר. אף על פי כן, ישנו עיקרון הלכתי כי יש לעשות את המצוות באופן שהן לא תיראנה כמשא שרוצים להיפטר ממנו. על כן, לדוגמה, יש כלל של "אין עושין מצוות חבילות חבילות. בשל כך נראה כי שירת עליכם ואשת חיל תוך כדי הכנות הוא סוג מסוים של הקרנת טורח ורצון להיפטר, ועל כן עדיף לארגן את הכל ואז לשיר.
שאלה: שמות אנשים המתחילים ב"אל" או המתיימים ב"אל": כבוד הרב ה והברכה. שאלתי האם מותר לקרוא לאדם בשם אלנתן, אלחנן, נתנאל, במקומות המגונים כגון מקווה טהרה וכיוצ"ב? בברכת יגדיל תורה ויאדיר בן-דוד יוסף
תשובה: היות שזהו שמם, ואף שהכוונה היא למשמעות השם, מ"מ בודאי שהכוונה היא לאדם הנושא את השם ולא למשמעות הטמונה בשם, לכן נראה שמותר.
שאלה: כמה שאלות: על תשובותיך הקודמות עוד כמה שאלות שצצו במוחי: 1.בנטילת ידיים לתפילה האם אני יכולה לנטול במקלחת לצאת לברך על הנטילה שידי עוד רטובות לנגב ואז לומר תפילת "אשר יצר". ובתפילה על הלחם האם קודם כל כמו שהסברת רק רציתי לדעת האם הבנתי נכון קודם נוטלים יד אחת מברכים ואח"כ יד שניה' ומברכים מה עושים כאשר נוטלים במקלחת יוצאים כל פעם ומברכים ואח"כ "אשר יצר" ואח"כ על הלחם "המוציא"? 2.תפילת שחרית עד מתי אפשר לקרוא? 3.בתפילת "שמונה עשרה" האם לפני שאומרים "עושה במרומיו." צריך ללכת 3 צעדים אחורה ועוד 3 צעדים קדימה ואז לומר עם התנועות כמובן.?
תשובה: בורכה א. בנטילה על הלחם לא עושים כך כי אם: נוטלים את שתי הידיים, מברכים, ולאחר מכן מנגבים. לכן, מה שכתבת לגבי שרותים (בבוקר בלבד) הוא נכון: נוטלים, מברכים על נטילת ידיים, מנגבים, ואז ברכת אשר יצר. אם הולך לסעודה מיד אחר שרותים נוטלים פעם אחת ומברכים גם נטילת ידיים וגם אשר יצר. ב. תפילת שחרית מורכבת משני זמנים הלכתיים. קריאת שמע - אותה ניתן לומר עד שלוש שעות זמניות לאחר הזריחה (מנהג הגר"א) והתפילה עצמה שהיא מותרת עד ארבע שעות אחר הזריחה. אני מציע, באופן פרקטי, להתשמש בלוח הלכתי אותו ניתן להזיג בכל חנות של ספרי קדש, או בלוח שנמצא כאן באתר מורשת בכל יום. ג. נהוג לפסןע שלוש פסיעות לאחור לשם כבוד, לומר עושה במרומיו, ואז לחזור קדימה.
שאלה: האם מותר לעבור מתקן חשמלי לביטחון בשבת?: כשאני מוציא את הברזל ממני. ומה לעשות בפועל אם אני בא לכותל והמאבטחים מתעקשים שאני חייב לעבור דרך המתקן הזה.
תשובה: אם אתה מוציא את הברזל הידוע לך, החשש הוא שמא נשארו חפצים העלולים להשמיע קול במתקן החשמלי. אין ספק שאין לך צורך בהשמעת קול זו, ומבחינתך עדיף היה שלא היה נשמע שום קול שהו. זו בדיוק הסוגיא ההלכתית של "ספק פסיק רישיה דלא ניחא ליה", כלומר, ספק הוא אם יישמע קול, כי אם יש עליך חפץ מתכתי, בודאי יישמע קול. הביאור הלכה (סי' שטז ס"ג) הביא את חידושו של הט"ז שהדבר מותר מפני שזהו דבר שאינך מתכוון לו, ולכן, "היכא דמספקא לן אם יש איסור במעשה שעושה, והוא אינו מתכוון לאיסור, נמי מותר לר"ש". הביאור הלכה עצמו חולק וכותב, דאם האיסור ייעשה בודאי על ידי המעשה, אך ספק הוא אם יש כאן איסור, הוה ליה ספיקא דאוריתא, ושם בגרירה מספקא לן על דבר אחר וכו', ולכך מותר דבר שאינו מתכוון, דאפשר שלא יעשה החריץ כלל. מסקנת דבריו היא שאם ייתכן שלא יהיה כאן מעשה איסור הדבר מותר. שאלתך היא בנידון זה, ואף קלה יותר, כי ייתכן שהמכשיר לא יצפצף כלל. לכן נראה להתיר.
שאלה: משחק בתוך אולם תפילה: לרב אני מדריך בסניף בנ"ע בגני תקווה בסניף יש לנו אולם תפילה שבו יש ארון קודש ובימה לפעמים מתקיימות באולם התפילה פעילויות שונות כגון: ישיבות צוות, פעולות לחניכים, ערב שירה וכ"ו בזמן פעילות זו אנו מכסים את ארון הקודש בבד. הסניף קיבל לפני זמן מה שולחן "פינג פונג" ורציתי לשאול את הרב האם אפשר לשחק בשולחן כשהוא פתוח באולם התפילה? (זהו המקום היחיד עם מזגן בסניף והמקום הכי גדול שאפשר לפתוח בו שולחן פינג פונג וגם יהיה מקום לשחקנים מסביבו) אשמח לקבל תשובה מפורטת עם מקורות בבקשה! (כדי שאוכל להציג זאת לשאר מדריכי הסניף) ב מראש ובברכת יום טוב. אהרון לאוטמן
תשובה: לפי התיאור נראה שהמקום לא הוקדש מלכתחילה לתפילה בלבד, אלא לפעילות מלאה של הסניף (שאינה כוללת רק עיסוק בדברי תורה) וממילא אין הבדל בין הפעילות שתיארת, לפעילות של משחק. השאלה היא האם הכיסוי שבו אתם מכסים הוא הכיסוי הראוי. לדעתי כדאי שתקימו מחיצה של קבע (מעין מחיצות הקיימות באולמות, מחיצה גבוהה ורחבה), ובכל פעם שאתם עושים שימוש אחר במקום, מלבד תפילה, ראוי להניח את המחיצה בין ארון הקודש לציבור, ואז איני רואה חילוק בין הפעילות החדשה לקודמת. ציינתי מקורות, אותם תוכלו ללמוד בישיבת הצוות הקרובה. עלו והצליחו בשם ה', והיו בנים ראויים לרבי עקיבא, המתנחם ומנחם על חורבן הבית.
שאלה: מנהגים בתשעת הימים: האם אפשר לקנות לילד דברים, כגון: חולצה או קלטת, בידיעה שלנו ושל הילד שלא ישתמש בכך עד לאחר תשעה באב. הילד הוא בעל משמעת עצמית והקפדה וברור לי שלא ישתמש במתנה עד לאחר תשעה באב. הוא נוסע לבית קרובים בשבוע הבא ולכן נשאלת השאלה, על מנת למנוע עוגמת נפש מהילד.
תשובה: מעיקר הדין אפשר היה להקל בקנייתם, מפני שבמקום הפסד לא גזרו חכמים, ואם הוא נוסע למקום אחר, ולא תוכלו לרכוש עבורו את החפצים הדרושים, אין להחמיר, מה עוד שהוא לא ישתמש בהם. מבחינה חינוכית, אשאיר את הדבר לשיקול דעתכם, מפני שילד עם משמעת עצמית שיודע שלא קונים מפני שאבלים על חורבן הבית, עשוי להפנים את העניין טוב יותר, ואף אם תיגרם לו עוגמת נפש, הרי איסורים אלו לא נועדו לגרום שמחה! בתקוה ובתפילה שתזכו לחנכו לעליה לרגל.
שאלה: מכנסיים לנשים: האם מותר לנשים ללבוש מכנסיים?, טוניקה מעל מכנסיים או חצאית מכנס?
תשובה: שאלה זו היא מורכבת מאוד בשל העובדה שיש לברר מה בדיוק אסרה התורה - האם היא אסרה ללבוש בגדים לא צנועים, או שהיא אסרה ללבוש בגדים שיגרמו לבלבול בין גברים לנשים, או שהיא אסרה דבר מה אחר. מאמר מצויין של הרב יהודה ברנדס על סוגיה זו ישנו בספר הישן יתחדש (לזכר אורי פל) ורקע לדבר תוכלי למצוא שם. אני סובר שלהלכה אסור לנשים ללבוש מכנסיים משתי סיבות: א. אף שחלק גדול מנשות העולם לובש מכנסיים, עדיין מכנסיים הם סמל ללבוש גברי ושמלה או חצאית לנשים. בשל כך, עיקרון ההפרדה בין הלבושים עדיין קיים, ועל כן הוא כלול באיסור התורה "לא ילבש". ב. באופן כללי, חצאיות ושמלות צנועות יותר. אמת נכון הדבר כי ישנן חצאיות ושמלות שעדיף ללבוש מכנסיים במקום ללבוש אותן. ברם, בכל מצב יכול אדם להיות נבל ברשות התורה, ואילו פסק ההלכה צריך להיות מכוון כלפי אלה המבקשים לשומרה. לגבי טוניקה מעל מכנסיים - איני מוצא פגם בזה. חצאית מכנס - עקרונית ניתן לומר שבעיית צניעות אין בכך, ואף אין בכך "לא ילבש". ברם, ההלכה במשך הדורות לימדה כי צריך לשים חיץ ברור בין מצבים, ולא להתחיל להיכנס לבחון איזה סוג חצאית מכנס כן ואיזו לא, וכמה רווח צריך להיות מהרגליים וכדו'. על כן, נראה לי שעדיף שלא ללובשם בשל ראייתם כמכנסיים, אם כי היא טובה בהרבה ממכנסיים ממש. לפום צערא אגרא.
שאלה: יחסי אישות כשיש אורחים או מתארחים: האם ניתן לקיים יחסי אישות כשיש אורחים או אם אתה אורח? ומה קורה אם ביום שהאשה באה מהטבילה פתאום מגיע אורח לא קרוי לישון אצלנו!!! מה קודם למה מצוות הכנסת אורחים או מצוות פרו ורבו או שמה ניתן לשלב את שניהם? אשמח לקבל מקורות לתשובה שאוכל להעמיק בענין!! ב מראש ויישר כח על פעלכם החשוב ביותר!!!!
תשובה: נפסק בשולחן ערוך (או"ח רמ,ג): "אכסנאי אסור לשמש  ואם יחדו לו ולאשתו בית, מותר ובלבד שלא יישן בטליתו של בעה"ב". המשנה ברורה מעיר שאין צורך ביחוד בית אלא ביחוד חדר. מכאן נלמדים שלושה עקרונות הלכתיים: א. המתארח אסור לשמש מיטתו. ב. שתי סיבות לדבר: ראשונה בהן היא חוסר הצניעות שבכך. ברם, אם הוא ואשתו נמצאים בחדר סגור נפרד הדבר מותר. כיוון שזו המציאות השכיחה - הדבר מותר. ג. הסיבה השניה היא שנותרים כתמים על הסדין, דבר שאינו צנוע מצד עצמו. על כן, הדרך הטובה ביותר היא לבוא תמיד עם כלי מיטה מהבית - בין בימי איסור ובין בימי היתר, ועל ידי כך להרגיל את אלה שמתארחים אצלם כי אתם תמיד מביאים כלי מיטה. בדרך זו נעלמת בעיית הצניעות. אותו עניין הוא כשיש אורחים. אם ניתן לעשות זאת באופן צנוע ללא ידיעת האורחים - הדבר מותר, וכמובן רצוי. כך ניתן לקיים הן את הלכות הכנסת אורחים והן את חשיבות הקשר בין איש לאשתו, ודבק באשתו והיו לבשר אחד.
שאלה: בישול בשבת: שלחתי את השאלה ועדיין לא קיבלתי מענה עליה -יש הרבה שואלים. לא זכור לי האם שלחתי את השאלה אל הרב, או אל הרב לנדאו. השאלה היא. האם מותר להניח על הפלטה לפני שבת,אוכל שלא מבושל כדי לאוכלו בשבת בבקר? כמו ג'חנון (בצק ) או צ'ולנט שלא בושל כלל. איך ההלכה לגבי כיסוי הסיר -במקרה של מבושל או לא מבושל שבת
תשובה: זו שאלה מסובכת מאוד המחייבת הכרעות הלכתיות כמו: האם פלטה זו כירה גרופה וקטומה, האם השארה עליה נחשבת כהשהייה וכדו'. מכל מקום, נראה שמותר לעשות זאת. המהדרין יכולים לעשות זאת על ידי שימת התבשיל או הג'חנון על גבי צלחת הפוכה או משהו דומה, אך אין צורך בכך. הסיבה: הפלטה אינה ניתנת להגברת אש, ועל כן ניתן לעשות זאת.
שאלה: נסיעה לשמחה או לביקור קרובים ליובי יש"ע: לכבוד הרבנים נסיעה למקומות בישע הנמצאים כעת בסכנה, האם היא מותרת לצורך ביקור קרובים, השתתפות בשמחה משפחתית וכו', נסיעה לשם עידוד היושבים במקומות אלו, האם מותר? האם מצווה? באותו הקשר: נסיעה בדרכים כגון כביש הבקעה או כביש 443 האם מותר? האם מצווה מצד זה שלא תהיינה "דרכי ציון אבלות? בתקווה לגאולה שלימה במהרה גדי מאיר
תשובה: זו שאלה מסובכת מאוד כיוון שהיא נוגעת בשורשי מידת הביטחון והנהגת האדם בעולמו. מכל מקום נראה שהלכה למעשה יש לנהוג כך: מצווה גדולה היא לבוא לישובים ביש"ע לשמחות, כיוון שהדבר גם משמח את בעלי השמחה, גם מחזק את ליבות האנשים, גם מעמיק את יכולתנו להתיישב ביש"ע ובכל ארץ ישראל, וגם מחזק את בטחוננו בריבונו של עולם. נסיעה זו צריכה להיעשות לפי כללי הביטחון (לא מידת הביטחון.) האפשריים, ואל לו לאדם לסמוך על הנס. אם ח"ו יקבעו כוחות הביטחון כי אסור ליסוע וכי הדבר מסוכן, יהיה צורך לשקול זאת מחדש.
שאלה: מעלית שבת במלון פלז'ה בירושלים: כשהתארחנו במלון פלז'ה בירושלים שמענו כי מעלית השבת במלון זה עומדת בכל הקריטריונים ומותר להשתמש בה לכתחילא לפי מכון צומת. האמנם? (אנחנו היינו בקומה 9 וירדנו ועלינו כל השבת ברגל)
תשובה: במלון פלאזה קימת מעלית שבת שנבדקה ואושרה ע"י מכון צומת. למיטב הכרתנו ההלכתית היא עומדת בכל הדרישות ההלכתיות המקובלות על ידינו, וניתן להשתמש בה בשבתות ובחגים לעליה ולירידה ללא חשש. יש חשש הלכתי בעליה וירידה ברגל של 9 קומות מצד עונג שבת. הרב ישראל רוזן, מהנדס, ראש מכון "צומת"
שאלה: חופשת מחלה בגין מנוחה: כבוד הרב על התשובה המהירה מהשאלה הקודמת. האם מותר לקחת חופשת "מחלה" למנוחה, ז"א יותר מנוחת הנפש מאשר מנוחת הגוף. (אם כי אני עובדת במשך כל שעות העבודה מול מחשב והעיניים צורבות, בזמן העבודה) מראש
תשובה: שאלת חופשת מחלה אינה עניין להגדרה הלכתית של הביטוי "מחלה" כי אם לטיב ההסכם בין העובד לבין מעבידו. בשל כך, הדבר צריך להיות מוגדר בטיב ההסכם הקיבוצי, ובהגדרת מחלה המצויה בו. על פי ההלכה, המצב אותו את מתארת מוגדר כחולה שאין בו סכנה, אולם בכך לא די, כי כאמור צריך לדעת האם ההסכם ביניכם הוא שבמצב של חולה שאין בו סכנה מותר לקחת חופשה. על כן יש לי שתי הצעות: ראשונה בהן היא לדבר עם המעביד ולברר עימו את תנאי העבודה. יש לספר לו את השפעות המחשב ואת הרגישות שלך לתוצאות אלה ולהגיע עימו להסדר מוסכם. לחילופין, לכאורה לא טוב לסמוך על המעביד שהרי הוא היה מעדיף שלא להעניק לך חופשה כלל ועיקר, והחוק הוא שמחייב אותו, ואם כן - אולי פרשנותו שלו לחוק אינה הוגנת לרעתך, ולמה תוטל פרשנות זו עליך? לפיכך, הסברא אומרת כי צריך לחפש אדם אובייקטיבי, רצוי שהוא מעביד בעצמו ויודע עד כמה קשה לתת חופשה לעובד, בפניו תוכלי לתאר את מצבך, והוא יכריע. עצה טובה שאינה הלכתית, אך אני נוהג בה עם עצמי פעמים רבות: בחני את עצמך - לו היה המעביד יודע כי אתה נשארת בבית בגלל סתם הרגשה לא טובה, האם את היית נבוכה ומרגישה בפניו כשקרנית. אם כן - זהו סימן מובהק כי בעצם אסור לך להישאר בבית, ואת מטה את עצמך לכף זכות שלא כדין. אם לא היית מרגישה נבוכה, יש בכך עדות כי מדובר בדבר מה אמיתי, ויש מקום לבחון את ההישארות בבית.
שאלה: לבישת בגדים מכובסים בתשעת הימים: האם מותר ללבוש בגדים מכובסים בתשעת הימים?
תשובה: אני מבין שהשאלה נשאלה למנהג האשכנזים. על פי הרמ"א (תקנא,ג): "ואנו נוהגין להחמיר בכל זה מתחלת ר"ח עד אחר התענית, אם לא לצורך מצוה, כגון אשה הלובשת לבנים מותרת לכבס וללבוש לבנים ולהציע תחתיה (רוקח וא"ז), אבל בט' באב עצמו לא תלבש לבנים רק לובשת חלוק בדוק ויפה (הגהות שערי דורא). וכן לכבוד שבת לובשים כלי פשתן ומציעין לבנים כמו בשאר שבתות. מדבריו לומדים כי מנהגי אשכנז הם שלא ללבוש בכל תשעת הימים בגד מכובס. בדבריו יש כמה היתאים: שבת, אשה הלובשת לבנים, והמשנה ברורה מוסיף :"ומי שאין לו אלא חלוק אחד יש להתיר לכבס מר"ח עד השבת".
שאלה: תחנון בימים שני וחמישי: בתחנון בתפילת שחרית בימיםשני וחמישי כאשר אומרים תחנונים רבים והחזן מסיים לפני שמספיקים לגמור, האם יש להפסיק בשביל הוצאת ספר תורה או להמשיך באמירת התחנונים, ואם יש להפסיק האם צריך להשלים לאחר התפילה?
תשובה: א. הוצאת ספר תורה עם הציבור חשובה מאמירת דברי התחנון של שני וחמישי, ועל כן יש להפסיק את אמירת הפסוקים ולהצטרף לציבור. ב. אין טעם לחזור ולומר דברי תחנון אלה, כיוון שמדברי הרמב"ם משמע כי דברי תחנון אלה קשורים לשמונה עשרה, וכיוון שניתק הקשר - ניתק.
שאלה: זמן המתנה אכילת חלב לאחר בשר: האם יש הבדל בזמני ההמתנה בין בשר עוף לבשר בהמה הרי ידוע שהגדרה של בשר הוא כל סוג בשר שהוקרב על גבי המזבח כקורבן נחשב כבשר ועופות לא הוקרבו ולכן יש הנוהגים לחכות אחר אכילת בשר עוף 3 שעות
תשובה: ראה באתר תשובתי אודות זמני המתנה בין בשר לחלב לפני ימים ספורים. להלכה, למרות שבתורה נאמר בשר, ואיסור העוף אינו אלא מדרבנן, כתבו הפוסקים שלא לחלק ביניהם, וזמן ההמתנה בינם לבין חלב שווה.
שאלה: MEAMEN L'KVUTSAT KADUR-SAL SHEL BANOT: la'rav shalom, haim mutar li l'hishtatef b'kvutsat kadur-sal shel banot (mesachkim rak banot mul banot) im yesh meamen ben? toda dvora (slicha al ha"'hibrish" -en li ivrit ba'machshev)
תשובה: קשה לענות על שאלה זו. המשחק עצמו ודאי מותר, ומותר לבנות לשחק נגד בנות. לגבי המאמן: יש בכך בעיה גדולה, שכן קשה מותר כאן במאמן שעיקר תפקידו הוא להתבונן בצורת המשחק ושפת הגוף של השחקנית. זה אפילו יותר בעייתי ממציל, שצריך להתבונן שמשהו לא יקרה, אך אין הוא צריך ממש להתבונן. על כן אני איני מוצא מקום לכך עח פי הדרכת ההלכה. משחק נעים ו  אם את לא יכולה לקרוא בעברית, ניתן לקרוא אותו באתר
שאלה: נסיעה לפולין: הרב רציתי לדעת האם נסיעה לפולין יחד עם האולפנא מותרת
תשובה: בנוסח שהשאלה נוסחה ישנה בעייה. רבות הקבוצות ורבים המוסדות והרבנים שמוציאים קבוצה לפולין, וזו עדות מובהקת שהדבר מותר. סיבת הדברים: ההלכה עצמה התירה את הנסיעה לחו"ל לתנאים מסוימים. אין ספק כי נסיעה זו מותרת, ואין היא פחותה ממסחר או מהוראת תורה, כיוון שהיא מטמיעה את העם היהודי בליבות המשתתפים, ומקשרת אותם עם שלשלת מסירת התורה. אני מבקש להדגיש כי אני מתנגד לנסיעות לפולין, אך לא מהכיוון ההלכתי, כי אם בעיקר שרצוני הוא שבמקום להשקיע כל כך הרבה כסף ומאמץ להתקשר לעבר, יש להשקיע את הרוב בהתקשרות לעתיד - בירושלים. ישנן עוד סיבות לכך. אף על פי כן, מהבחינה ההלכתית הדבר מותר.
שאלה: מלאכה ב-ט' באב: לכב' הרב האם ישנה בעיה לסרוג ב-ט' באב? וכן- אם הותר למעוברת שלא לצום - האם ראוי שהיא תעשה את ההבדלה במוצ"ש (ערב ת"ב) על משקה? ב מראש
תשובה: 1. כתב השו"ע (סי' תקנד סעיף כב), ונהגו להחמיר עד חצות בכל מלאכה שיש בה שיהוי קצת, אפילו מעשה הדיוט, אבל הדלקת נרות וקשירה מותרת. לכאורה מלאכת סריגה היא מלאכה שיש בה שיהוי, ויש בה היסח הדעת מהאבילות, ולכן יש לאוסרה. 2. אם הותר לה שלא לצום, את ההבדלה היא תעשה בצאת השבת, וכדאי לעשות על בירה או מיץ פירות טבעי, שהוא "חמר מדינה", ותשתה מההבדלה. בתקוה לבשורות טובות, ולבניין בית הבחירה.
שאלה: לגבי אירוע ט"ו באב: לכב' הרב שרלו שליט"א בהמשך לשאלתי מלפני שבועיים, רציתי לדעת מה הוחלט לגבי אירוע ט"ו באב- האם הוא ייעשה במתכונת של הושענא רבא (מפגשים מהסוג הדתי) שהייתה לעניות דעתי מלאה בתהיות וקושיות בנוגע לצניעות וכל השאר שפירטתי בשאלתי הקודמת, או שייערכו שינויים?
תשובה: א. בט"ו באב לא יתקיים אירוע מאורגן על ידי רבני מהר. ב. לגבי הושענא רבה: התקיים היום דיון מרתק בהשתתפות גדולי הרבנים והמחנכים. רובם (אם כי לא כולם) תמכו בקיום אירוע, חלקם אף קבע שזו מצווה מדאורייתא לקיימו. כולם רקבעו כי צריך משנה לשנה לשדרג אותו, להגביר את הצניעות, להפחית הופעת אומנים זרים וכדו'. את השיקולים לכך כתבתי בתשובתי הקודמת אני מעריך שיתקיים אירוע טוב יותר באחד מימי סוכות (השנה הוא לא יתקיים בהושענא רבה, מסיבות שונות). ואני מקווה לראותך שם.
שאלה: אברהם אבינו: כבוד הרב, כידוע, ישנה מחלוקת בעולם המחקר האם אברהם אבינו אכן היה קיים? האם זוהי דמות אמיתית בהסטוריה?, ובכן רציתי לשאול עד כמה והאם זה צריך כלל להשפיע על אמונתנו? (ואפילו בהנחה שאאע"ה לא היה קיים?)
תשובה: בתשעה באב, שנת 1305 למניינם, חתם הרשב"א על כתב חרם נורא, כנגד אלה האומרים כך. הרשב"א וגדולי ישראל אחרים קבעו כי בדברים אלה מוציאים האומרים כך את עצמם מכלל לומדי התורה, וכמעט שמכלל עם שיראל. אברהם אבינו אינו סמל, אלא הוא מציאות ממשית, שחיה והתהלכה בארץ ישראל. הוא אינו רעיון או כל דבר אחר, כי אם מציאות של ממש, בשר ודם, שזכה והיה מרכבה לשכינה. לא אברהם אבינו לא היה ולא נברא, כי אם דברי חוקרים אלה, שבדבריהם מבקשים להעביר את אמונת ישראל מהמציאות אל הרעיון, כדי שיהיה לה קל יותר להתנדף. על כן, ניתן בהחלט להתעלם מדברים אלה, ולבטולם כעפר ואפר.
שאלה: עריכת דין בראי ההלכה: ברצוני לדעת איזו עמדה נוקטת ההלכה לגבי עריכת דין והליכים משפטיים והאם ישנן התנגשויות בין הלכה ומשפט?
תשובה: השאלה שאתה שואל נחלקת לשני חלקים: א. מהי ההתייחסות העקרונית למערכת המשפט של מדינת ישראל? כידוע, ישנה דרשה תנאית "לפניהם ולא לפני הדיוטות", ודרשה זו אוסרת על היזדקקות לבית דין שאינו פועל על פי ההלכה. אף על פי כן, כתבו פוסקים, בתחילת דרכה של המדינה, כי ישנו מעמד של ממש לבתי הדין של מדינת ישראל וזאת מהסיבות הבאות: 1. אין לנו בית דין על פי ההלכה ובשל כך לא ניתן לדון בבית דין של מומחין. 2. גם ההלכה מכירה בבתי דין אלטרנטיביים, כמו ג' הדיוטות, ערכאות שבסוריא וכדו'. 3. הענקת מעמד של 'משפט המלך' לבתי הדין של המדינה. 4. דינא דמלכותא דינא. 5. הסכמת הקהל. 6. דרך ארץ שקדמה לתורה - כלומר, לא תיתכן חברה ללא מערכת דין, ואפילו 'חבורה של שודדים' יש לה דין כזה. למעשה, יש דיסוננס בתחום זה, כלומר: מחד גיסא, כמעט ואין אף פסק הלכתי מובהק של גדולי הדור המקבלים אפילו את אחד הנימוקים הבאים. הסיבה הברורה היא יחסם העקרוני למדינת ישראל, והעובדה כי הקהל שאליו הם פונים אכן יכול להיזדקק לבתי הדין הרבניים. מאידך גיסא, פונים כמעט כולם בפועל למערכת זו. אני בעוניי בתחום זה הולך בעקבות גדולי התורה של הציונות הדתית (הרבהרצוג, הרב בר אילן, הרב נריה, הרב ישראלי) שברמות שונות העניקו מעמד לבתי הדין של מדינת ישראל, ועל כן אני סובר שיש להם מעמד. מובן כי אם ניתן להיזדקק לבתי דין על פי התורה יש לעשות זאת, ולכתחילה. למעלה מכך, יש להקים מערכת של בתי דין לרשות הקהל, שידונו בעניינים שבין אדם לחבירו. ברם, בתי דין כאלה כמעט ואינם קיימים  לצערנו חלק מהם נגוע בפסולים מהותיים ולא נעשה שם דין צדק, ועל כן אני סובר שיש מקום להיות חלק ממכערכת המשפט הישראלית, כל אימת שלא ניתן לפנות למערכת בתי הדין. זו הדרך לקיים את מצוות התורה באופן הקרוב ביותר ל'צדק צדק תרדוף' ולחובה לבער את הרע מישראל, ולהרבות משפט וצדק. יש להתפלל וגם לעשות פעולות כדי שמשפט התורה יתפוס את מקום מערכת זו, אך כל עוד זה לא קרה ניתן להיזדקק לה וממילא לעבוד בה. שאלה שניה היא מקתוע עריכת הדין, וזו בעייה יותר קשה. עריכת הדין במערכת המשפט הנהוגה היום רחוקה מאוד מרדיפת צדק ומקיום עשה התורה "מדבר שקר תרחק". עורך הדין מרגיש את עצמו מחוייב ללקוחו ולא לצדק ולאמת, וזו מציאות בעייתית מאוד המעמידה אותו בפני קונפליקטים לא מעטים. איני מוצא היתר לעורך דין לשקר, ואיני מוצא היתר לייצג אינטרסים פסולים בטכסיסים משפטיים. על כן, אם אתה סבור כי תוכל לעמוד בניסיון ולהתמודד רק עם מקרים בהם הצדק לצד לקוחך או שהדבר מוטל בספק ואתה מסייע להתמודד איתו - ניתן לעבוד במקצוע זה. ברם, אם אינך בטוח שתעמוד בניסיון הקשה הזה, אני מציע שלא להכניס את הראש למקום המנוגד לחותמו של הקב"ה שהוא אמת.
שאלה: הומוסקסואליות: במעריב של השבת האחרונה פורסם מכתב של צעיר דתי, שטוען שרבים כמותו, בציבור הדתי הם הומוסוקסואלים, כיצד ניתן להתמודד עם תופעה כזו???
תשובה: משאלתך לא ברור לאיזה סוג של התמודדות אתה מתכוון. אם אתה מתכוון להתמודדות עם התופעה, זו שאלה כבדת משקל. התורה רואה במשכב זכר סטיה מדרך הטבע ומדרך התורה. האדם נדרש םפעמים רבות להתמודד עם נטיות הקיימות בו - דוגמה לדבר: אף אם הוא חש משיכה עמוקה לאשתו של אחר, הוא נתבע להתמודד עימה, להיות גבור כוח עושה דברו, ולומר לעצמו שעליו להביא את שאיפותיו לידי ביטוי בדרך אחרת. אין אנו כופרים בעצם קיומה של הנטייה, ואין אנו רואים נטייה זו כמחלה שאין האדם יכול הלירפא ממנה, והוא אנוס להימשך לגברים. זו נטייה קיימת, אך ניתן להתמודד איתה, וזה מה שיש לעשות. אם אתה מתכוון להתמודדות תקשורתית: ראשית דבר, לא צריך לקחת כל דבר כעובדה. גם יגאל עמיר המשוקץ טען כי קיבל היתר מרבנים, ועד היום לא נמצא ולו רב אחד שהיתר זה ניתן על ידו, למרות כל הניסיונות לחושפו. זה דרכו של אדם המבקש לטהר עצמו על ידי הטלת בוץ באחרים. מעבר לכך, ההתמודדות בכלל היא על ידי הגברת אור המשפחה היהודית, האזנה קשובה למצוקות הנוער (דבר המונע את התפרצותן בדרך מעוותת) ואמונה עמוקה בקדושת המשפחה היהודית.
שאלה: גלולות למניעת הריון: שאלה שמטרידה נשים צעירות רבות- נשים דתיות בימינו רוצות ואף נדחפות לצאת ללימודים באוניברסיטה ולהתקדם במקצוע,לבטא עצמן,ליצור ולהתפתח. עפ"י ידיעתי (וידיעת רוב הבחורות שדיברתי איתן)- ההלכה מחייבת להוליד ילד אחרי הנישואים ללא שהות. שאלתי- האם ישנם מצבים שבהם מניעת ההריון מותרת? האם בגלל מצב כלכלי? האם בגלל מצב נפשי? ושאלתי העיקרית- האם רצון ללמוד, להתפתח ולעסוק במקצוע (דבר שבלתי אפשרי עם ילד וגם לא רצוי לחינוכו) נחשב מצב נפשי לעניין מניעת הריון זמנית? אנא, עניין זה חשוב לנשים רבות המתוסכלות ואף מפקפקות בנישואים עצמם בשל כך. ושבת והמשיכו בשליחותכם לאומה!
תשובה: אני מבקש להעיר הערה מקדימה: פסק בסוגיה זו אינו יכול להיות פסק גורף המתאים לכל זוג וזוג. מדובר בשאלה מורכבת ואינטימית, הקשורה קשר בל יינתק לטיב היחסים בין בני הוזג, לחוסנה וגבורתה של האישה ושותפות הבעל, למצב כלכלי ולסביבה תרבותית. אני מציע שקודם להחלטה בתחום זה תתקיים התייעצות עם מורה הוראה תלמיד חכם שמבין היטב גם את ענייני דרך הארץ, ועל ידי כך יותאם פסק ההלכה העקרוני לכל זוג וזוג בפני עצמו. אף על פי כן, לא אימנע מלכתוב את גבולות הגיזרה של הסוגיה. שאלה זו נתונה במחלוקת גדולה בין הפוסקים. הנושאים העולים במחלוקת זו: א. כיוון שמצוות עשה היא פרו ורבו, ומדובר בזוג היכול לקיים מצווה זו אך נמנע ממנה, מדובר בדחייה של קיום מצוות עשה שהוא דבר שאינו ראוי על פי ההלכה. ב. מעבר למצוות עשה, מדובר כאן בהכרעה מה חשוב ממה, והעדפת עניין אחר על פני המשך שלשלת הדורות. ג. עצם השימוש במניעת הריון אינו פשוט על פי ההלכה. הטענות שכנגד: א. אנו מעכבים הרבה מצוות עשה מסיבות שונות. לדוגמה: אין אנו מלים את הילד עם הנץ החמה אלא מעכבים את המילה עד לבוא האורחים, ופעמים רבות עד אחר הצהריים. זו דוגמה אחת לעיכוב מצוות עשה, ויש עוד רבות כמותה. הרי לא יעלה על הדעת לחייב מישהו להינשא, רק משום שהיגיע לגיל נישואין, ובאותה דרך קשה להבין מדוע יש לחייב זוג ללדת אף על פי שאפשרות זו קיימת לגביהם. ב. אין מדובר בהכרעה כה עקרונית. מודבר בדחייה מסוימת, הבאה לבטיח את לשום הילד ואת טובתו, שהוא גם תוצאה של האישה ו המשפחה. ג. השימוש אמנם אינו פשוט על פי ההלכה, אך הוא מותר בתנאים רבים, כמו לפני הנישואין כדי שלא תהיה חופת נידה וכדו'. טענה נוספת היא שפסיקה שהדבר אסור תאריך את זמן ההיכרות שמחוץ לנישואין, שכן הזוג לא יינשא בשל האיסור להשתמש בגלולות, ואם כן יצא שכרנו בהפסדנו מבחינה רוחנית והלכתית כאחד. עמדתי הלכה למעשה: כעיקרון, ראוי כי לא תהיה התערבות קודם שלזוג יהיו כמה ילדים. הדבר נכון גם מבחינה הלכתית, גם מבחינת מבנה המשפחה וקביעת סדר העדיפויות, וגם בשל ההתרגלות להתאמץ ולהשקיע לדברין נכונים וטובים. הדבר גם משכין בבית, וקובע את מבנהו היסודי. אם מדובר בדחייה קצרה, כמו השלמת שנת לימודים או משהו שכזה, ניתן לדחות לכמה חודשים את לידת הילדים. דחייה לזמן מרובה אינה ראויה. חלק בלתי נפרד מפסק ההלכה הוא השיטה למניעת היריון. אם מדובר בזוג רגיל (מבחינה רפואית) דומה כי הגלולה היא האפשרות הטובה ביותר, והיא גם גורמת להכי פחות נזקים, אם-כי גם הם קיימים לפעמים. בכל מקרה מסובך יותר יש להתייעץ באופן אישי עם רב. בשולי העניין: כפי שנכתב בתחילת שאלה זו מדובר בשאלת הדור. בשל כך, פסק כזה צריך לצאת מגדולי הדור ומאוריו, ולא מרב מקומי או 'מרא דאתרא' ( רב האתר.). את עמדתי ההלכתית כתבתי עד שיצא פסק הלכה מוסמך מגדולי רביננו בתחום זה. עד כמה שאני יודע רבים סבורים בדיוק כפי שכתבתי אך יש לבדוק זאת עימם. אם עניין מסוים לא הובהר דיו ניתן לשוב ולשאול עליו. ונזכה לראות בנים ובני בנים עוסקים בתורה ובמצוות.