LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: טיול וצביעת בית בשלושת השבועות: לכבוד הרב, 1. בעלי עובד במשמרות שקבועות מראש ואין לו אפשרות להחליפם. אם נרצה לצאת לטיול משפחתי שתהיה יותר מלילה אחד יצטרך לקחת חופש שכעת הוא במחסור של ימי חופש כלומר יפסיד ימי עבודה. מדובר על טיול רגוע לחוף צנוע בכינרת ואתרים אחרים בצפון. האם מותר? ואם כן האם עדיף טיול משפחתי ללא מים? האם טיולים במים רדודים נחשבים סכנה? טיול משפחתי של פעם בשנה שבאה לגבש ושלא מסתדר לנו בזמנים אחרים בעיקר בגלל עבודה של בעלי, האם הוא מתנגד לרוח ההלכה גם אם מותר מעיקר הדין? 2. הילדות לא הולכות לקייטנה ורציתי לעשות איתן פרוייקט לצבוע חדר שינה שלהן. אם נתחיל לפני יז בתמוז האם מותר להמשיך עד ר"ח אב? (הילדות קטנות ויתכן שיקח זמן ממושך לסיים את הצביעה) צביעת החדר מאוווד ישמח את הבנות וגם אותי. 3. כנ"ל לגבי שתילת פרחים, עשבי תבלין ועצים בגינה (לפני ר"ח אב) שמאוווד ישמח אותי ולא נעשה עד עכשיו מחוסר יכולת כלכלי וב"ה עכשיו נוכל להשקיע בגינה. האם יש ערך לשתול בגינה דווקא בחופשה כדי לשתף את הילדות בעבודה באדמת ארץ ישראל והאם זה נותן לגיטמציה לעסוק בזה בבין המצרים? ומאידך להבנתי אם נדחה עד אחרי ט באב (שגם זה חופש הגדול והבנות בבית) זה בעייתי לשמיטה. לרב! וסליחה על השאלות הארוכות
תשובה: לשואלת, 1. בימי בין המצרים מותר ללכת לטיולים ובילויים בעלי אופי צנוע. בעניין זה יש פער בין ההלכה הכתובה לבין רוח ההלכה. בהלכה הכתובה הוזכר רק, לפי מנהג האשכנזים, שלא מתחתנים ולא מסתפרים בתקופה זו שבין שבעה עשר בתמוז לתשעה באב. לכאורה אם ניצמד למה שכתוב בפירוש אין בסיס לאסור שום טיול או בילוי. אמנם יש מהפוסקים שכתבו במפורש שלא ללכת כלל לטיול או לים (רבי חיים פאלאג'י בספר 'משא חיים', אות ב), אבל ברוב הפוסקים לא נאמר איסור כזה, ומסתבר שזוהי חומרא ומידת חסידות (עיין יחווה דעת ח"א סי' לח, שהביא כמה מקורות להתיר רחיצה בנהר או בים אפילו בתשעת הימים, אם כי הדיון שם מצד איסור רחיצה ולא משום השמחה שבדבר). יחד עם זאת, ברור שלתכנן דווקא לימים אלו מסע תענוגות או מחנה קיץ זהו זלזול באבלות החורבן שאינו לרוח ההלכה. לכן, הליכה לבית מלון מותרת, וגם לים אינני חושב שאפשר לאסור. אמנם אם זוהי חוויה של "פעם בשנה", וניתן היה לתכנן את החופש כך שפעילויות מיוחדות מסוג זה יידחו לאחרי תשעה באב ועד אז המשפחה תיהנה מדברים יותר שגרתיים - היה ראוי להעדיף כך. ברם, אם מסיבות אובייקטיביות לא מסתדר לכם תאריך אחר, הדבר מותר וראוי. מבחינת הזהירות מסכנה בימים אלה, הליכה במים רדודים איננה סכנה. גם במים עמוקים, יש מציל ונוהגים על פי הנחיותיו - מותר (ראי לעיל על רחיצה בים ובנהר). החל מראש חודש אב, שבו "ממעטין בשמחה", יש להחמיר יותר בדברים אלו ולא ללכת להנאות חריגות. 2-3. עד סוף חודש תמוז אין כל מניעה לעשות שיפוצים בדירה ולשתול פרחים. החל מראש חודש אב אין לעשות "בניין של שמחה" או "נטיעה של שמחה". פירוש הדבר: מותר לבנות או לשפץ משהו שיש בו צורך ממשי, כמו התקנת מזגן בימים חמים אלו, אבל אין לבנות או לשפץ למותרות, כמו למשל החלפת ריצוף בריצוף יפה יותר, או צביעת הקירות. שתילים חדשים ולצורך אסתטי בלבד דינם כ"נטיעה של שמחה, שאסורים החל מראש חודש אב ומותרים לפני כן (שו"ע סי' תקנא ס"ב).
שאלה: אנשי המדע אל מול תורת ישראל: יצא לי לא פעם לשמוע רבנים מדברים על כך שכל ברור אמוני רוחני על משמעות ומהות החיים צריכים להיות שכליים, כפי שאנשי המדע חוקרים את התהליכים הפיזיולגים של העולם. אז כיצד יכול להיות שיש כל כך הרבה אנשי מדע (רובם הגדול אפילו) שאין ספק שהם אנשים שכליים וחכמים שמלבד שאלות וחקירות על העולם הפיזיולוגי שאלו וחקרו דברים גם במובן הרוחני אמוני ובכל זאת הן לא מאמינים כלל בתורת ישראל ואף בבורא שברא את כל ההוויה? מראש,
תשובה: ב"ה לך. שמחתי לקבל את מכתבך ולראות את הרצון האמיתי שלך לברר את הדברים ולבחון אותם היטב, זה מאוד חשוב. המשך בבירור הזה ואל תוותר, וכך תוכל להרוויח הרבה יותר. שאלה מאוד יפה שאלת, שאלה שהעסיקה אותי במשך כמה זמן בעבר, וברשותך אענה עליה בכמה כיוונים, ואף שאעשה זאת בקצרה אקווה שדבריי יעזרו לך, ואם לא, אל תתבייש, חזור אלי והמשך לדרוש תשובה יותר טובה. א. השכל הוא כלי, והוא משמש את האדם להגיע לאמונה, אך חשוב לדעת שהאמונה אינה השכל, והיא לא משהו שכלי, האמונה היא מעבר לשכל, עליונה ממנו ושלמה יותר ממה שהשכל יכול להגיע. לכן, אם אדם מגביל את עצמו לשכל, הוא כולא את עצמו ברמה נמוכה מאוד וחבל. האמונה היא מציאות, היא חיבור שיש לאדם עם ה', וכשאדם חי אותה הוא לא צריך כל הוכחה, הוא רואה, הוא מרגיש את הקשר עם ה'. חשוב להתקדם משלבי ההוכחות האלו והאחרות לשלב של לנסות להבין את האמונה, להבין את משמעות האמונה ואת מה שהיא אומרת לנו, וכך להתקדם הלאה. אם תרצה אשמח לכוון אותך למקום שבו תוכל ללמוד את הדברים באופן רציני ומסודר, ותוכל לקבל שם המון. ב. השכל של האדם לא נקי, לא חלק, הוא משוחד. אדם שלא מגיע בשכל לאמונה זה אדם שלא רוצה להגיע לשם. השכל מחייב את האמונה, ופעמים רבות כשאתה מנסה לדבר בשכל על האמונה אתה מגלה שמי שמולך פשוט לא מסוגל לקבל זאת ולכן הוא חייב לברוח מההבנה של האמונה לדרך אחרת. מדהים שאנו מוצאים שגדולי המדענים שבין הגויים התקרבו מאוד לאמונה, ודווקא אלו שיהודים פחות, והסיבה לכך היא שבשביל יהודי להגיע למסקנה שיש אלוקים הדבר דורש הקרבה של שינוי כל דרך החיים, של מסירות אין קץ להילחם נגד כל כך הרבה דברים, שהוא מעדיף שלא, ולכן הוא לא רוצה לחשוב לכיוון הזה. פעמים שמוסכמות שהכניסו לאדם בילדות עוצרות אותו ולא נותנות לו להתקדם. ג. פעמים שאף אנשים חכמים לא רצו להיכנס לנושא, מסיבות שונות פשוט עסקו בהכל חוץ מזה. ידידי, יש עוד המון מה להאריך, אך לא אוכל, נצל את ההזדמנות שאנו כאן בשבילך ובוא ננסה למצוא לך דרך להתקדם בכל הנושאים האלו, ללמוד אותם באופן מסודר ומקיף. בברכת הצלחה רבה הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: גדר בבית קברות: האם גדר מועילה אפי בתוך ד טפחים של קבר או שצריך שהיא תהיה מחוץ לארבעה טבחים מהקבר? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "קבורת כהנים"
תשובה: גדר הגבוהה 80 סנטימטרים לפחות, חולקת רשות לעצמה ואפשר להגיע לגדר הסמוך ממש לקבר.
שאלה: יתובי דעתא ביולדת: כב הרב, ראיתי את תשובת הרב ובה הוא מסתייג מהרחבת השימוש במונח "יתובי דעתא" בהתייחס ליולדת בשבת (ובהתייחס לדברי הרב אברהם יוסף אשר הרב נשאל לגביהם). השאלה היא: האם אין לחלק בין בחירת בית חולים (שהיא השאלה אותה נשאלה הרב אברהם יוסף), שבה כרוכים לפעמים גם מקצועיות וכו ובין שאר הדוגמאות שהרב הביא ליתובי דעתא, כמו פיזור הילדים אצל קרובים שישמרו עליהם בעת הלידה וכו, ששם זה "יתובי דעתא" נטו ואין כל שיקול רפואי אובייקטיבי בעניינים הללו? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "ייתובי דעתא ביולדת"
תשובה: בית חולים שהוא באמת מקצועי יותר הוא בגדר ספק פיקוח נפש ממש ולא רק יתובי דעתא
שאלה: הדלקת נר שבת עבור עובר: במשפחתי נהוג להדליק נרות שבת לפי מספר הנפשות. אני בשליש הראשון להריון, ושאלתי היא האם ניתן להדליק עבור עובר, או רק עבוד תינוק, לאחר הלידה?
תשובה: ההדלקה עבור הנפשות שחיים שיזכו להאיר בעולם, ומכאן שהעובר עדיין איננו בעולם המעשה עדיין איננו זקוק להדלקת הנר.
שאלה: בעיות בלהיות דתי לאומי?: מדוע לעתים אני מקבל מארגוני חזרה בתשובה את הרושם שעדיף להיות חרדי ולא דתי-לאומי? האם לחוזרים בתשובה באמת יותר מתאים המגזר החרדי ולא המגזר הדתי-לאומי?
תשובה: לימדנו שלמה המלך 'חנוך לנער על פי דרכו', ומבאר הגר"א בפירושו לספר משלי שיש יותר מדרך חינוכית אחת, ודרך המתאימה לפלוני אינה בהכרח המתאימה לאלמוני. עיקרון זה נכון גם ביחס לדרכי התשובה. המגזר החרדי כולל גוונים שונים, וכך גם המגזר הדתי לאומי, ואם נתמקד בהבדלים החינוכיים או בדרך החיים בין הגוונים השונים - בהחלט אפשר לומר שלכל גוון חינוכי יש אנשים שהוא המתאים להם ביותר, בעוד שגוון זה עשוי להיות הרסני עבור אנשים אחרים. ברמה מאוד מאוד כללית ומכלילה ניתן לומר שיש חוזרים בתשובה שנפשם רואה צורך לעשות מהפך דרסטי בחייהם, כדי להתרחק מכל מה שהיה בעבר, ולהם בדרך כלל מתאימה יותר הדרך החינוכית החרדית. לאנשים אחרים מתאימה יותר דרך של תשובה שאינה מוחקת את העבר אלא ממשיכה את כל הטוב שבו, ומתרחקת מכל הרע שבו. לאנשים אלו מתאימה בדרך כלל הדרך החינוכית הדתית לאומית. יש לא מעט אנשים שהתחילו את דרכם בגוון מסוים, ובהמשך גילו שבאופן קבוע מתאים להם יותר גוון אחר. החשוב ביותר הוא שאדם החוזר בתשובה יהיה קשור לקהילה תומכת, ומשם אט אט יבנה את דרכו. בברכת 'השיבנו ה' אליך ונשובה'.
שאלה: מהו איסור צובע?: האם האיסור לצבוע אינו רק לצבוע באופן גשמי (כמו צביעת קיר למשל) ואינו חל על מנורה שמשנה את צבעה? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "ראש מקלחת שעושה צבעי לד עם הדלקתו בשבת"
תשובה: נכון שאיסור תורה הוא רק בצבע שמתקיים, אבל יש להרחיק מן האיסור גם אם הוא איננו איסור תורה כיון שהוא מתקרב אליו. (כך שמעתי בע"פ מפי הרב מרדכי אליהו זצ"ל)
שאלה: להתחתן על חשבון אמא: אני בן 25, בן יחיד לאמא חד הורית, הסובלת מפריצת דיסק, סכרת וסכיזורפניה. יש גם אבא קרוב שדואג לצריכה (יחד איתי), אח ואחות שרחוקים יותר אך עדיין בתמונה. למרות הקשיים כיום המצב תקין, אמא לא מתלוננת יותר מידי ובאופן כללי מרוצה. גם אנחנו קיבלנו סיוע מאירגונים למשפחות עם מתמודדי מחלות נפש, ויודעים איך להתנהל איתה. הקושי העיקרי הוא אישי שלי - יש לי בת זוג שגרה בארה"ב. אנחנו חושבים להתחתן. היא לא מוכנה לבוא לגור בארץ (שיקולי משפחה, עבודה, נוחות). האפשרות היחידה שאני אעבור לשם. מבחינתי הייתי מסכים לעבור לתקופה - בידיעה שבינתיים יש מי שדואג לאמא, היא יכולה לבקר אותי, ואני אבקר אותה, ואף אדאג לה מרחוק (כסף, אוכל, צרכים - הטכנולוגיה מאפשרת). הבעיה שלי היא במחשבה על הימים הרחוקים יותר. ימים אביה פחות יוכל לדאוג לה, ימים בהם היא לא תוכל לבוא לבקר אותי, ואפילו היא תצטרך עזרה סיעודית. המחשבה על הבדידות הנוראה עם עובדת זרה, בה הבן היחיד שלה והנכדים שלה לא מבקרים אותה באופן תדיר (אפילו לא פעם בחודש), נראית לי נוראה ומפחידה אותי. עשיתי מחקר מעמיק וזיהיתי שזה גם תוכל להיות בעיה אדירה להעביר את אמא לארה"ב, בשל עלויות מחיה, ביטוחי בריאות, ואפשרות של מצב סיעודי. מה עושים?
תשובה: אתה אדם טוב עם מצפון ואחריות. אולם האחריות שלך והמצפון שלך גם צריכים להגביר בך את המחויבות להקים משפחה. מי אמר לך שהדאגה להביא נשמות לעולם היא פחות אחריות מאשר לדאוג לרווחת אימא. הטוב והמוסר מחייב אותך לבנות את חייך לא בשביל עצמך אלא בשביל כולנו. אנו צריכים הרבה משפחות טובות ושמחות בעם ישראל. זו המחויבות העיקרית שלך. שאר הדברים את באים אחרי המחויבות הזאת. אתה יודע שמבחינת ההלכה כופים ומחייבים את האדם להתחתן. אלא שכל עוד שאדם לא מצא אישה אי אפשר לכפות אותו. אבל ברגע שמצא אישה שמתאימה לו יכולים לכפות עליו להקים משפחה. ברור שאת הצריך להתחתן. ברור שמה שתוכל לעזור ולדאוג לאימך אתה תדאג. ברור שמה שאתה לא יכול אתה לאחראי וזו דאגה של הקב"ה זו דאגה של אחרים.
שאלה: ריסוס עצי פרי בשמיטה: הרב. יש לי עץ פרי בחצר שאני מרסס כל שנה כדי למנוע מהם תולעים. שמעתי שלדעת הרב קוק אסור לרסס את הפרי בשביעית, כי אין היתר לעשות מלאכה לצורך הפסד הפירות. האם זה נכון? וא"כ איך אוכל למנוע הפסד הפירות לדעתו של מרן הרב?
תשובה: וברכת ד' לדעת הרב קוק זצ"ל הפירות אינן שלך בשמיטה, הן הפקר בשביעית ועל כן אינך יכול לטפל בהם. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי
שאלה: שינוי יעד לתרומה: לכבוד הרב מזה קרוב לשנה אני תורם קבוע למוסד מסוים של תורה וחסד. השאלה שלי היא האם אני רשאי להפסיק את התרומה הקבועה שלי ולהעביר אותה למקומות אחרים, לא מפני שיש בעיה עם אותו מקום, אלא מכיוון שישנם מוסדות אחרים אליהם אני מקורב יותר שצריכים את התרומה לא פחות מאותו מוסד. האם אני רשאי לעשות זאת והאם זה ראוי?
תשובה: אתה רשאי לשנות את יעד התרומה.
שאלה: הריסת מסך בשוגג: השכן שלי הניח באמצע החניה בלילה מסך נגלל ( לצורך הקרנות). הוא עמד באמצע החניה, פרק את המסך במקום די מרכזי בחניה והחנה את רכבו לאחור. אני הגעתי עם הרכב שלי וראיתי אותו מחנה ברוורס ולא ראיתי המסך שהניח בחניה. המסך שחור ונמוך וזה היה בשעה 22:00 בלילה. הוא זיהה שאני עומד לעלות עליו והתריע בי אך ברגע שהבנתי אותו זה היה כבר מאוחר ומעכתי את המסך. המסך נפגם - אני מניח שאפשר עדיין להשתמש בו אך מנגנון הקיפול נפגע. מי אשם? והאם אני צריך לפצות אותו? שכן הוא הניח באופן חסר אחריות את המסך בחניה.
תשובה: המשנה במסכת בבא קמא תחילת פרק המניח (כז.) אומרת: "המניח את הכד ברשות הרבים ובא אחר ונתקל בה ושברה - פטור. לכאורה דברי המשנה ממש מדברים ישירות על מקרה שאלתך. החניה - לפי הבנתי, היא מקום השייך לרבים והשכן הניח את המסך בחניה ממקום אשר רגילים בני הרחוב להחנות את רכבם. ממילא אין ההולך או הנוהג במקום ששיך לרבים צריך לחשוש לדברים המונחים על גבי מקום החניה, ואין הוא מתחייב בת הנזק של החפץ שהניח שם השכן. (כן נפסק בשולחן ערוך חושן המשפט סימן תי"ב סעיף א ). שמא ישאל השואל והרי לפעמים מצוי הדבר שאדם פורק את תכולת רכבו מסחורה או מוצרי הקניות הביתיות ליד רכבו בחניה ולאחר מכן מכניסם לביתו והרי זה בגדר מקום שבו יש רשות ורגילות להניח שם דברים? נאמר, שאם אכן יש רגילות ומקובל שאנשים מניחים במקום חנית הרכבים חפצים שהורדו מרכבם הרי מקום זה יוגדר " מקום שיש לו רשות להניחו" שאז מוטל על ההולך  הנוסע לשים לב אם אין מונחים בדרכו חפצים, ואם הזיקם - חייב. אמנם, גם אם יוגדר מקום החניה בהגדרה זו מכיוון שהמקרה היה בשעת חשיכה אזי גם במקרה הזה דינו יהיה פטור כפי דברי הגמרא "אפילה שאני" שפטרה אדם מהיזק בהליכתו מכיון שמציאות החשיכה גורמת לכך שאי אפשר לשים לב לכך. (שם. סעיף ב' ) מסקנה - לפי פרטי שאלתך נראה שהינך פטור.
שאלה: חמץ שעבר עליו הפסח: לכבוד הרב בערב פסח אכלנו חמץ (קפה נמס מגורען עלית וקפה שחור, קולה ללא קלוריות DIET R.C ותה בבונג ) והרמתי אותם עם החמץ סמוך לזמן סוף אכילת חמץ. האם מותר לי להשתמש בהם כעת? רציתי לציין שביצענו מכרת חמץ רק שאת המוצרים הללו הרמנו עם החמץ בבוקר ערב החג. קניתי מחנות שמכרה את החמץ תערובת שמנים המיוצרת בארץ תערובת זו מכילה שמן נבט חיטה, (זו תערובת המיועדת למריחה אבל ניראה לי שראויה למאכל כלב). איני יודעת אם בית החרושת המיצר אותה מכר את החמץ האם מותר לי להשתמש בזה? ערב טוב
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה המוצרים הנ"ל לא היו כשרים לפסח ולכן לא משמשים בהם בפסח אבל בדרך כלל הם לא חמץ וגם עשית מכירת חמץ לכן את יכולה להשתמש בהם. נבט חיטה מקובל שהוא חמץ כי מפיקים אותו רק מחיטה שהורטבה והונבטה. אולם יש הרוצים להקל בגלל שהשמן לא מחמיץ. חכמינו אסור בהנאה חמץ שעבר עליו הפסח אבל אם הוא בטל ב60 לא גזרו. לכן תחילה יש לברר אם תערובת השמנים היתה בחנות בפסח ואז היא נמכרה ע"י בעלי החנות. ואם לא יש לבדוק מה כמות השמן כי אולי הוא בטל, ואפשר גם לבקש מהמפעל המייצר אישור מכירת חמץ. הרב חגי ברגיורא
שאלה: הנחת תפילין מחוץ לבית הכנסת: האם מעלת הנחת התפילין היא רק כאשר האדם מגיע מביתו מעוטר בתפילין או שמא גם כאשר מניח התפילן רק סמוך לבית הכנסת? האם מעלה זו הינה גם בציצית? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "חליצת תפילין מחוץ לביה"כ"
תשובה: : אם יש מניעה מצד הסחת הדעת או מצד שאתה עובר במקומות המטונפים או סיבות אחרות שמונעות מלהניח בבית אז תניח במבואה של בית כנסת וזה טוב מאד.
שאלה: אכילה לפני שחרית : אמי יוצא למסע אלונקות עם קבוצת כושר קרבי. המסע יהיה כל הלילה ובסיומו, בבוקר יהיה ארוחת בוקר. האם מותר לי לאכול את ארוחת הבוקר אף על פי שלא התפללתי שחרית והנחתי תפילין? אם אני אוכל מאכל עוד לפני הזריחה אני יכול להגיד שזה המשך ארוחה ולאכול?
תשובה: מותר לך לטעום כדין חולה על מנת שתתפלל בכוונה ולהשלים את הארוחה לאחר התפילה.
שאלה: תיקון חצות בשנת השמיטה: שמעתי בשם ילקוט יוסף כי בשנת השמיטה לא אומרים תיקון רחל אלא רק תיקון לאה. וכן שמעתי כי לא נוהגים לכוון בתפילה כוונות למשל כוונות הרש"ש - רציתי לשאול מה הטעם לשני נושאים אלה והאם גם למנהג בני אשכנז הם רלוונטיים. כמוכן רציתי לשאול אודות קיום תעניות שק ואפר כגון ביום כיפור קטן לנוהגים כך האם גם לא נהוג בשנת השמיטה? ישר כח ותזכו למצוות
תשובה: ישנה תשובת בעל הבן איש חי בספר רב פעלים והוא כותב כי בגלל קדושת השמיטה בארץ התיקון הרוחני שבדרך כלל נעשה ע"י תיקון רחל ע"י הקדושה ולכן אין צורך בתיקון רחל בשנה זו. ונלע"ד שגם התעניות שהזכרת לא נוהגות בשמיטה בא"י.
שאלה: מה מברכים על שניצל עם פירורי לחם?: מה מברכים על שניצל עם פירורי לחם? האם יהיה הבדל אם זאת שכבה דקה או עבה? אם מטרת פרורי הלחם היא לתת טעם האם זה ישנה את דין הברכה?
תשובה: לשואל, דין זה שנוי במחלוקת בפוסקים, האם לברך מזונות או שהכל, ויש שחילקו בין שכבה עבה לדקה (עיין 'וזאת הברכה' עמ' 110-111, ודיון נרחב במאמרו של אחי הרב שמואל אריאל, 'עיקר וטפל במיני דגן', מופיע באתר ישיבת עתניאל). מסתבר לענ"ד כדעה שבדרך כלל הפירורים בטלים לעיקר השניצל וברכת הכל "שהכל", אלא אם כן שכבת הפירורים עבה במידה כזו שהיא מיועדת מבחינתך גם להשלמת השביעה ולא רק למתן טעם (מה שאינו מצוי בדרך כלל), ואז יש לברך על הכל "מזונות".
שאלה: לשמח את אשתו אחרי השנה הראשונה: האם בעל שמשמח את אשתו לאחר יותר משנה של נישואים עושה מצווה, הרי כתוב שהמצווה לשמח את אשתו שנה ראשונה?(כמובן שאשמח לשמח את אשתי כל חיי בע"ה)
תשובה: : הגדר של שמחת האישה בשנה הראשונה מתפרט לכך שיש להשקיע מאמץ מיוחד משום הרגישות והקושי הגדול לעבור ממצב של רווקות למצב של מחויבות לאיש ולבניית בית. המצווה היא מחייבת לדאוג כל יום לשמחת האישה כך שלמשל אין לצאת לצבא או אין ללכת מהבית ורואי לישון כל יום יחד עם האישה. גם לאחר שנה שכבר האישה התרגלה, התחזקה ופחות רגישה יש מצווה לשמח את האישה. קוראים למצווה זו גמילות חסדים, קוראים למצווה הזו ואהבת לרעך כמוך. הגדר של המצווה הוא שונה מהשנה הראשונה לא משום שצריך פחות לשמח את האישה אלא משום שכבר ב"ה האישה התחזקה ויש לה פחות צורך. אולם כל מה שהיא צריכה בודאי שאתה מחוייב. קודם כל אתה מחוייב לאהוב את אישתך ולעשות עימה חסד. בשביל כך התחתנת כדי שיהיה לך עם מי לעשות חסד. לקב"ה שכל יום אתה קם ואתה לא צריך ללכת לחפש עם מי לעשות חסד. אם נשאר לך עוד כוח ועוד אנרגיות לעשות חסד נוסף אז תעשה חסד גם עם אחרים. והכי טוב שאתה ואישתך תעשו ביחד חסד עם אחרים וכך תרוויחו פעמים גם אתם ביחד וגם אתם עושים חסד.
שאלה: קידוש ביום שבת לאישה בהריון: אני בהריון בחודש שישי ב"ה. בשבת בבוקר אני מקפידה לקום בשבע בבוקר וללכת לבית הכנסת. כתוצאה מכך לקראת סוף התפילה אני מרגישה ממש חלשה מרוב רעב וצמא. כאשר אני ובעלי מתארחים בשבת אצל אמא של בעלי שהיא חילונית ואפילו אנטי כל מה שקשור לדת, לרוב גם אחותו החילונית מגיעה מחוץ לעיר ואנחנו נדרשים לחכות עד השעה 12 בצהריים (כשעה וחצי-שעתיים אחרי סיום התפילה) עד שהם יגיעו ונשב לאכול. פעם אחת בעלי עשה בשבילי קידוש כדי שאוכל לשתות משהו עד שהם יגיעו ואמא שלו ממש התעצבנה והתחילה להשתולל ועשתה אווירה לא נעימה. אם לא היה לי ממש עינוי לחכות עד 12 בצהריים לא הייתי מתלוננת אבל כשאני מבקשת מבעלי שיעשה לי קידוש הוא אומר לי לחכות כי הוא לא רוצה להרגיז את אמא שלו. מה חובתו של בעלי? לעשות לי קידוש או לכבד את אמא שלו החילונית שלא מבינה ולא רוצה בכוונה לכבד שום דבר שקשור לדת?
תשובה: אסור להתענות בשבת גם לאישה שאינה בהריון,וגם לגבר. צריך להפריד בין הקידוש לסעודה עושים קידוש טועמים מזונות,ואחר כך סעודה. אפשר לעשות קידוש נוסף למאחרים. לכן במצבך ובמצב המשפחתי העדין, אפשר: שתעשי קידוש לפני התפילה (והיא לא תדע) או שתעשו בבית הכנסת. הצום לא ראוי
שאלה: לומר דברי תורה ויש רעש: לכבוד הרב שליט"א ובשורות טובות על שלשת הנערים בית כנסת מסוים נאספים לסעודה שלישית כעשרים עד שלשים מתפללים ואין מי שיאמר דברי תורה לפני ברכת המזון באופן קבוע, אני יזמתי לומר ד"ת אבל יש רעש לא מקשיבים ואחד מהם תוקף בחוצפה מה הרב מציע? ושבת
תשובה: עם הגבאים תומכים - אפשר לומר,אבל קצר 5-7 בלבד. ה' יצליח דרכך
שאלה: טיפול בעצי פרי בשמיטה: למדתי שלדעת הרב קוק אסור לרסס פירות שביעית כדי למנוע את התלעתם. השאלה היא האם מותר לדעת הרב קוק לכסות אותם ברשת או לעטוף אותם אחד אחד בנייר? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "ריסוס עצי פרי בשמיטה"
תשובה: וברכת ד' לא. הפירות אינם שלך אלא של כלל ישראל החיה והבהמה אשר בארץ. בברכת התורה והארץ יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ
שאלה: איחוד ימי עליה לקבר: סבתי נפטרה השבוע ויום השלושים חל ביום רביעי כ"ה בתמוז. ביום ראשון שאחריו כ"ט תמוז חל יום השנה לפטירתו של אבי. שניהם קבורים בסמיכות. האם אפשר לאחד את ימי העליה לקבר ליום אחד כדי למנוע טרחה מהמשפחה?
תשובה: כן, ניתן לקבוע עליה אחת
שאלה: איך מתמודדים עם כישלונות?: הרב דבר ראשון אני רוצה לומר לך באמת שאתה כל כך מחזק אותי עם התשובות שלך!! שאלה: כבוד הרב יש לי המון שאיפות בעבודת השם. שאיפות להתקרב לאבא הכי בעולם! בא לי כבר להגיע לה אבל זה לא מצליח לי! כשאני לא עומדת בניסיון אני כועסת על עצמי מאד ואומרת לעצמי כמה אני פתית שנתתי ליצר הרע להתגבר עלי ואתה מבין לבד הרב שזה לא מוסיף לביטחון העצמי שלי. אני כועסת על עצמי כי יכולתי להתקרב לה יותר ואני סתם אחת שלא מצליחה להתגבר! איך בכלל מתמודדים על כישלונות במישור הרוחני? ובמישור הגשמי(מבחנים וכו)
תשובה: ב"ה לך. דבר ראשון, חשוב לדעת שזה דבר טוב מאוד שיש שאיפות כל כך חשובות. אני תפילה לה' שעוד ועוד יהיו עם שאיפות כמו שלך. ואני בטוח שה' יתברך מאוד שמח מהשאיפות הנפלאות האלו. באופן טבעי, לרוב רובם של בני האדם יש פער בין השאיפות לבין המעשים. הלב שוקק לדברים, אך באופן המעשי לא תמיד זה קל. יש לנו יצר הרע, יש לנו התמודדויות שונות, ויש לנו נפילות. כן, אנו בני אדם, ולכל אחד יש את הדברים האלו, ולכן מאוד חשוב שלא להיבהל מכך, שלא להילחץ, ובודאי שלא לכעוס על עצמנו. הגדיל עשות בכך היה האדמו"ר הראשון של חב"ד שכתב שהאדם הוא בעצם בהמה עם נשמה אלוקית, כך שכל ההתנהגויות הלא טובות, אין סיבה להיות מופתעים מהן, שכן הן הטבע שלנו. והמטרה שלנו להתרומם. כמובן שזה דורש זמן, ולפעמים עבודה של כל החיים, אך אסור להיבהל ולהתייאש. צריך לזכור שה' לא מחפש את התוצאות אלא את הדרך, את המאמץ שלנו. המשנה במסכת אבות אומרת לנו שלפי הצער והקושי כך גם השכר שלנו, ואין מדובר רק בשכר של העולם הבא אלא בשכר אמיתי, שכר של התקדמות ושל בניה. ככל שהקושי וההתמודדות גדולה יותר, כך האדם באמת מגלה עד כמה הוא קשור ועד כמה הוא באמת רוצה. זכית להתמודד וזכית גם ליפול, וכעת ההתמודדות אמיתית יותר וגדולה יותר. האם תצליחי לצאת מכך, האם תצליחי להיות כמו הצדיקים שעליהם נאמר כי שבע יפול צדיק וקם? האם תצליחי להיות שמחה למרות הקושי ולמרות הנפילות? זה המבחן האמיתי. להצליח בהכל בגלל שאנו רוצים זו לא חכמה ויש בכך ערך קטן יחסית, האמת היא בתהליך הזה שאת נמצאת בו. לכן התחזקי, אל תיבהלי. אחר נפילה חפשי לעצמך ממה היא נבעה ואיך תוכל להתקדם ולהתגבר עליה. בברכת הצלחה רבה הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: קפה אצל נכרי או יהודי הפותח בשבת: בהמשך לתשובת הרב: הכוסות היום בתחנות הדלק או בבתי קפה הם חד פעמיים אז לכאורה אין הטרפה בכלים אפילו לשיטה המחמירה? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "כשרות קפה בתחנות דלק"
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה אני חוזר ואומר שהמקל יש לו על מי לסמוך. אבל המחמיר חושש שבגלל שבישלו באיסור כי אסור לבשל בשבת - הכלי מכונת הקפה צריכה הכשרה. הרב חגי בר גיורא
שאלה: נסיעה לאירלנד לצורך פרנסה : לכבוד הרב. לאחרונה הוצע לי לנסוע מטעם העבודה לאירלנד למשך תקופה של שנתיים. הנסיעה הנה חשובה לי מאחר ומדובר באפשרות להתרומם קצת כלכלית מהמצב העגום והקשה בו אנו נמצאים לצערנו בארץ. אני נשוי עם שלושה ילדים קטנים. אם אסע - אגור בסמוך לקהילה היהודית ( הקטנה ראוי לציין ) בדבלין. מספר חברים שלי, חובשי כיפה כבר נסעו, ומתארים סיטואציה נוחה מבחינה דתית. אני שואל האם לנסוע, מאחר והייתי אצל רבי דוד אבוחצירה מנהריה, ובשניות שהיו לי לשאול את דעתו האם לנסוע, הוא ענה לי "עדיף בארץ". ברור לי שיותר נח בארץ וישנה עדיפות כאן בכל הנושא הדתי והחינוכי. אך בכל זאת - אנו כן מעוניינים בזה. אני חושש מתשובתו של הרב דוד. האם המשמעות היא - לא? או שזה ר אבל יהיו קשיים? האם לחזור אליו? מה דעתך בנושא? איני רוצה ח"ו שיקרה אסון וכל הנסיעה תרד לטמיון. אשמח אם תפרש לי את המצב ותאיר את עיניי בנושא חשוב זה. ויישר כוח.
תשובה: : מציע או שתחזור לרבי דוד או ללכת לאדם גדול נוסף שינחה אותך ביתר בהירות כיצד לנהוג.
שאלה: מה רע בהתאבדות?: לפי מה שהבנתי, היהדות אוסרת על התאבדות, אבל מה שלא הבנתי זה את ההגיון שבזה. אלוהים בחר לתת לנו חיים, בלי לשאול אם אנחנו רוצים אותם או לא. לחלק הוא עשה חיים יפים, לחלק קצת פחות. ולחלק הוא לקח את הסיבה לחיות. אז אותו אדם שקיבל חיים שהוא בכלל לא רוצה, מעוניין להחזיר אותם לבעליהם המקוריים, אלוהים. הוא לא מבקש ללכת לגן עדן או לכל מקום אחר בעולם הבא, הוא פשוט לא רוצה להרגיש כלום, חושך נצחי, זה הכול. ועוד דבר שחשבתי עליו, מה אם זה רצונו של אלוהים? מה אם הוא רוצה שהוא יתאבד? מה אם המבחן האמתי זה להקשיב לנשמה שלך שכל מה שהיא רוצה זה למות? ולא, אני לא חושב על התאבדות. פשוט זה מעניין אותי איך אפשר להעניש מישהו על דבר כזה. מראש.
תשובה: ב"ה לך. הואיל והדברים לא מעשיים ברוך ה' אשתדל לענות בקצרה ובאופן בהיר, ואם תרצה אוכל להפנות אותך למקורות וללימוד שיתרום לך הן בתחום הזה והן בתחומים אחרים שהם לא פחות מעניינים וחשובים. אגע בשתי נקודות, הלכתית, ומחשבתית. אתחיל בהלכתית. כתוב בהלכה במקורות רבים שההורג את עצמו עובר על איסור מהתורה! למדים זאת מפסוק "ואך את דמכם לנפשותיכם אדרוש"! והיחס להורג את עצמו חמור מאוד, שאין לו חלק לעולם הבא, ושכל היחס באבלות אחר לגמרי, שלא מתאבלים עליו, שלא קרועים עליו ועוד. זהו איסור חמור מאוד לכל הדעות. מדוע הוא חמור כל כך? הריגה היא הדבר ההפוך ביותר לכל היהדות. היהדות היא חיים, היא מובילה לחיים, היא כולה מלמדת אותנו איך לחיות, ואיך לגלות את ה' יתברך בחיים. ואילו הריגה היא ההפך מרצון ה', שהיא מבטלת את עצם החיים. לכן, על כל העבירות כתוב שיעבור ולא יהרג, ואילו על רצח כתוב שיהרג ואל יעבור. ה' יתברך נתן לנו חיים, וזו המתנה הנפלאה ביותר שאפשר לתת. המון דברים אפשר לעשות בחיים האל, וכך גם אנו צריכים. אנו נקראים בתורה לנצל את החיים, ולזכות על ידם לתוצאות הנפלאות ביותר. אך אדם שלא יודע לנצל זאת, מפסיד את כל המתנה הנפלאה שה' נתן לו. לכן במקום לחשוב על הפסקת החיים, מדריכה אותנו התורה לפעול בהארכת החיים, במיצוי החיים. אני יודע שלפעמים קשה לאדם, שלפעמים הוא לא רואה מוצא, אך ראיה זו לא נכונה. אם אדם היה יודע כמה אפשר להשיג בשניה אחת בעולם,הוא היה מבין שכל ההסתכלות שלו פשוט לא נכונה. שהעיקר תמיד טוב. ה' יתברך ברא אותנו כדי להיטיב לנו, וכשאנו לא יודעים למצות את הטוב הזה, אנו מגיעים לשאלות מדוע לא להתאבד. חשוב לדעת ולזכור תמיד שיש לנו אוצר נפלא שאנו נקראים לנצל אותו, לחיות אותו עד תום. אם תרצה אוכל לכוון אותך למקורות בנושא, אך כעת אקצר. בברכת הצלחה רבה ולימוד פורה הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: מציאת כסף במעלית: אתמול נכנסתי למעלית בלילה (בחצות) ומצאתי מעטפה עם 1000 יורו. שמרתי על הכסף ואני מחכה שיבקשו את הכסף שיתלו שלט או משהו דומה. עלי לעשות עוד משהו? ומתי הכסף מותר לשימוש?
תשובה: עליך לתלות מודעות על כך שמצאת סכום כסף, ציין בהם את מספר הטלפון שלך. תלה אותן בשני מקומות בולטים בבניין. במידה והם בלו חדש אותם לאחר כשלושה ימים. אם יפנה אליך אדם, בקש ממנו סימנים: איזה סוג שטרות היו, מהו הסכום האבוד, ובתוך מה היו אגודים. על פי סימנים אלו השב את האבדה. מותר לך להשתמש בכסף בתנאי שיש לך לא פחות מסכום זה בחשבון הבנק, כדי שאם יבוא המאבד תוכל להשיב לו את כספו. כמו כן עליך לרשום את הסכום שנמצא במקום שמור, כדי שתדע כמה להשיב למאבד אף לאחר זמן. הרב מרדכי גרוס.