שאלה: מדריכה דומיננטית וקשה לי לעזוב!: ב"ה אני מדריכה כבר שנה של כיתה ה, נכנסתי אליהן כמדריכה חמישית בשנה הראשונה שלהן-כולן עזבו אותם. ואני העברתי את השבט תהליך של שיקום ארוך. השנה נכנסה לי מד"שית. והבעיה שחניכות שלי בטראומה שכולם עזבו אותם ויש פחד שגם אני יעזוב. אז הן לא נפתחות אליה, לא מגיעות לפעולות שלה ולא אוהבות אותה. והאמת שהיא לא ככ מתאימה לאופי שלהן. התכנון שלי באמת היה לעזוב. עברתי משבר מאוד גדול בקיץ וכרגע אני מרגישה שאני לא תורמת ולא חינוכית, והאמת שאפילו עושה לי רע לבוא לסניף. כשהמדשית נכנסה חניכות התחילו להראות לי שהן אוהבות אותי ושיפגע בהן שאעזוב. אני מדריכה דומננטית יותר בצוות אז כשניסיתי להתיעץ עם בנות שמכירות את המקרה כולם אמרו לי להשאר. אני מפחדת לפגוע בשבט ובסניף. איך עוזבים נכון? מה אפשר לעשות כדי שהעזיבה לא תפרק את השבט? אם לא אגיע הן לא יבואו גם. ויפגעו ממני מאוד.
תשובה: לשואלת היקרה אני שומעת ממך כי תקופת ההדרכה היתה מאוד משמעותית בשביל חניכות שלך וכמובן בשבילך. שבט שעזבו אותו מספר מדריכות בזמן קצר כל כך, בטח בשלבים מוקדמים שלהן בסניף זה יכול להחוות אצלן כחוויה לא נעימה, של "לא רוצים אותנו" ושל "למה בכלל לבוא לסניף". את באת ונתת להם גב יציב במשך שנה, היית שם איתן, היה להן למה לבוא כל שבוע והן הרגישו שסוף סוף יש מישהי שנמצאת שם בשבילן. אני בטוחה שהתפקיד הזה היה גם מספק בשבילך, עצם ההדרכה והידיעה שהצלחת לעשות משהו שכנראה לא היה כל כך פשוט. לא פירטת כל כך מדוע את רוצה לעזוב, אך אני מבינה מדברייך שאת נמצאת בתקופה קצת עמוסה, וקשה לך להרגיש שאת תורמת בסניף כשאת עצמך כל כך "מלאה". יש פעמים שמרוב שאנחנו מרגישים מלאים ועסוקים בעצמינו קשה לנו לעזור לאחרים וזה לגיטימי, אך אני בטוחה שעצם השהות שלך ביחד עם השבט כבר עושה להן טוב מפני שאת דמות חיובית בעבורן. באמת את נמצאת בצומת של בחירה מסובכת- האם לעזוב את הסניף למרות המצב של השבט ושל המד"שית או להשאר אבל זה יהיה לך מאוד קשה גם מבחינה אישית וגם החניכות עלולות להרגיש בכך? זו לא שאלה פשוטה, ולכל כוון שתבחרי ללכת יהיו יתרונות וחסרונות. פרידה משבט היא דבר טבעי גם את גדלת בסניף ובטח יודעת שמדריכים עוזבים. וגם אם לא אחרי שנה אז אחרי שנתיים. בטח בשבט כמו שאת הדרכת זמן כל כך ארוך של הדרכה הוא לא ברור מאליו, אך טבעי שאת יכולה לעזוב. מדריך לא נשאר מדריך לנצח. עשית עם החניכות שלך תהליך, קידמת אותן ובזכותך יש להן אמון בסניף. זה לא מוריד מהקושי לעזוב ומהחששות והמחשבות מה יהיה אחרי שתעזבי- יתכן מאוד שגם חניכותיך תהיינה עצובות על כך שאת עוזבת, וכאן המקום החשוב שלך להסביר להן שזה לא משהו שקשור אליהן אלא שאת עוברת משהו ולכן יותר קשה לך להדריך בתקופה כזו. חשוב שתהיי כנה איתן, הן יבינו ויעריכו אותך יותר. להישאר? יש מה לעשות. אם את בוחרת להשאר- אני בטוחה שזה יתרום להן. יחד עם זאת- יש לך משימה חשובה- לעזור למדשית להשתלב יותר בשבט, על מנת שתוכל להחזיק אותן אחרי שתעזבי (בעתיד הקרוב או הרחוק יותר), גם אם היא לא נראית הכי פוטנציאלית עבור השבט הזה. איך עושים את זה? זה לא פשוט. אבל קודם כל כדאי שתאמיני שזה חשוב לעתיד של השבט שלך. אפשר לנסות לתת לה יותר הזדמנויות עם השבט   למשל אם את שמה לב שעובר משהו על אחת מהחניכות, במקום לרוץ בעצמך לדבר איתה, אולי כדאי שהיא תנסה לדבר איתה ותיצור קשרים אישיים יותר. או למשל את יכולה לקחת על עצמך קצת יותר את הקטעים של ה משמעת  בשבט, כדי שהיא לא תכנס איתן לפינות שלא יקדמו אותה (לבנות יהיה יותר קל אולי לקבל את הביקורת ממך כי הקשר שלך איתן טוב יותר, מקווה שאני מובנת.) כל הדברים האלו ידרשו ממך לקחת קצת "צעד אחורה" מהמקום הבטוח והנעים שאת נמצאת בו עם החניכות, אך זה לטווח ארוך יועיל לשבט, ויקל על העזיבה שלך גם מבחינתך- שתדעי שיש מדריכה שיכולה להחזיק את השבט וגם מבחינת הבנות- שימשיכו להגיע לסניף. שיהיה לך בהצלחה בכל דרך שתבחרי, ואני מקווה שהבחירה עצמה לא תגבה ממך כוחות נוספים בתקופה העמוסה הזו. אם יש לך שאלות נוספות את מוזמנת להמשיך ולפנות אלינו- באתר או אלי למייל, אודליה :-) odelia1232 gmail.com