LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: לימוד לנער בזמן הפנוי: אני דווקא טוב בגמרא, מדוע דווקא גמרא? וזה רלוונטי ללמוד גמרא בלי לרדת לפסיקת ההלכה? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "לימוד לנער בזמן הפנוי"
תשובה: שאיפת אדם מישראל צריכה להיות גדלות בתורה על כל חלקיה, תנ"ך, הלכה, אגדה, מחשבת ישראל על רבדיה וכו' אולם התלמוד גדול יותר בכמותו ומחייב מאמץ גדול יותר בלימודו לכן יש להקדיש לו זמן רב יותר. זאת ועוד, התורה שבע"פ היא לב היהדות, רק מי שגדול בתורה שבע"פ נחשב לגדול אמתי ובר סמכא גם ביתר המקצועות, ומקובלנו שמי שמשקיע את רוב זמנו ומרצו בתורה שבע"פ זוכה להצלחה גם בלימוד יתר המקצועות.
שאלה: מה כדאי לנערה ללמוד?: לרב יהושע, איזה ספרי תורה אני יכולה ללמוד, ילדה כמעט בת 15? האם זה טוב לשמוע הרצאות של רבנים שמדברים על הזוהר הקדוש? או שאני צריכה ללמוד לבד או שבכלל לגיל שלי צריך ספרי הוראה אחרים?? מחכה בקוצר רוח לתשובתך,
תשובה: לענות לשאלה שכזאת חייבת להיות היכרות אישית כי אין תשובה אחת נכונה לכולם. אנחנו ודאי לא ממליצים ללמוד את דברי הזוהר הקדוש בגיל כזה, אבל על השאלה מה כן ללמוד - הדבר הטוב והנכון ביותר הוא למצוא דמות תורנית שתוכל לפגוש אותך ולהכיר אותך, אולי כבר יש מחנכת או דמות מנוסה שמכירה אותך, לפנות אליה ושהיא תדריך אותך במעלה הדרך. נשמע שאת מאוד רוצה להתקדם בתורה ובקדושה ולהיות קרובה לה', זאת זכות גדולה מאוד וכדאי לעשות את הדרך עם דמות שתלווה אותך.
שאלה: התרמות על ידי נשים: מה דעת הרב בעיניין התרמות ע"י בנות? האם יש בעיה לשלוח בנות בתנועת נוער להתרים כסף? (למען ארגוני צדקה, ישיבות, עמותות חסד וכדומה)
תשובה: אני לא יכול לומר שיש בזה איסור, אבל זה לא ראוי.
שאלה: הכרזה בשבת על אירוע בחול: האם מותר להכריז בשבת בבית הכנסת הודעות על אירועים שיחולו במרוצת השבוע? מחד, האנשים לא קוראים בהכרח את ההודעות הכתובות ועלולים להחמיץ פעילות חשובה בעקבות אי מודעות, ומאידך האם יש כאן הכנה לחול? אשמח לקבל תשובה בהקדם ולהכריז על פעילות מסוימת כבר השבת אם אכן מותר.
תשובה: לשואל, מותר לדבר בשבת על ענייני הציבור (סי' שו ס"ו), כאשר יש בכך צורך מיוחד לעשות זאת בשבת דווקא (שמירת שבת כהלכתה פכ"ט סנ"ט), כגון במקרה שאתה מתאר, שבשבת יש נוכחות גדולה יותר של הציבור. דיבור איננו מוגדר כ"הכנה מקודש לחול", אלא זהו איסור נפרד: "ודבר דבר - שלא יהא דיבורך בשבת כדיבורך בחול", ואיסור זה הותר לצורך מצווה או לצורך רבים (משנה ברורה שם סקכ"ח).
שאלה: חלב אם: לכבוד הרב. מה גדר חלב אם? האם מותר לתת לילדים או מבוגרים חלב אם שאוב? אם החלב כשר האם הוא חלבי?
תשובה: רק לתינוקות יונקים מותר וצריך לתת חלב אם ישיר או שאוב, לילדים גדולים אסור וק"ו למבוגרים.
שאלה: המשך תחרות ברדיו : כבוד הרב בשאלתי אם זה נחשב שגזלתי מהשני את הפרס, אני מתכוון מהמתמודד השני שעלה לשידור, שבגלל שאני ניצחתי הוא לא קיבל פרס ואם כן יוצא שגזלתיו? מראש השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "תחרות ברדיו "
תשובה: הוא עוד לא זכה בפרס, לא גזלת ממנו.
שאלה: שטיפת חסה חסלט: האם נכון שמעיקר הדין בשעת הצורך, די לשטוף את עלי החסה חסלט תחת זרם מים ולא חובה גמורה להשאות במים עם סבון??
תשובה: וברכת ד' יש לבצע כפי ההנחיות שכתובות על כל שקית. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום - שבי דרום
שאלה: עשיית כדור מעטיפות קרמבו בשבת: הרב! רציתי לדעת האם מותר בשבת להכין כדור מעטיפות של קרמבו והאם יש הבדל בין יצירת כדור חדש להוספת שכבות לכדור קיים. מישהו אמר לי שיש בזה איסור משום בונה ואשמח לדעת אם זה נכון.
תשובה: לשואל, לפי מה שאני מכיר (ואחרי התייעצות עם ילדים), הכדור מעטיפות הקרמבו אינו משמש למשחק וגם לא מקפידים לשוות לו צורה סימטרית יפה. זוהי רק צורה נוחה לזרוק את העטיפות לפח. יש אמנם הנאה מסוימת בעצם הכנת הכדור (או גם בהשלכתו המדויקת לפח ממרחק.), אבל לא משתמשים בו מעבר לזה. לכן מסתבר שאין בכך משום "בונה". למרות זאת, בדרך כלל הדבר אסור משום שהעטיפה היא מוקצה, משום שהיא מיועדת מראש רק לאריזת הקרמבו עד אכילתו, וכשהאדם אוכל ומוציא את העטיפה - הסתיים תפקידה (עיין שמירת שבת כהלכתה, במהדורה החדשה, פ"ט הערה יב ופכ"ב סעיף נג). ואם במשפחתכם מקובל לשמור את העטיפות כתחביב - אינן מוקצה. הרחבה בעניין איסור בונה: לשון הרמב"ם (הל' שבת פ"ז ה"ו): "כל המקבץ חלק אל חלק ודיבק הכל עד שיעשו גוף אחד, הרי זה דומה לבנין". לאור זאת לכאורה אסור לעשות כדורים מעטיפות קרמבו, כשם שאסור לעשות כדורי שלג (שמירת שבת כהלכתה, פט"ז סמ"ה והערה קיז), או לעשות צעצוע כגון אניה מקיפולי נייר (שם, ס"כ). אך מסתבר שהאיסור לגבש משהו לגוף אחד הוא רק כאשר יש לו שימוש מסוים, ולו גם שימוש ארעי, ולכן זהו "כלי", ונמצא שגיבוש החומר לכדור הוא "עשיית כלי". לעומת זאת חומר שאין בו שום שימוש אינו "כלי" וגיבושו לגוש אחד איננו "עשיית כלי". כך מוכח מהרמב"ם (הל' שבת פ"י הי"ג): "העושה כלי אדמה כגון תנור וחבית קודם שישרפו הרי זה תולדת בונה וחייב". ברור מדבריו שמי שמגבש גוש אדמה שאין לו שום שימוש אין זה "בונה". ומצאתי שכך ביאר באריכות ב'מי טל' (מלאכת בונה, עמ' לח-לט), שמלאכת "בונה" היא רק כאשר הגיבוש יוצר חפץ חדש, ולא רק ריכוז חומר מטעמי נוחות כלשהי. הוא מוכיח זאת מלשון הרמב"ם הנ"ל וכן מהדיון בגמרא על האוסף מלח ומגבש אותו ליחידה אחת (שו"ת מהר"ח או"ז סי' ריד: "ודוחקים אותו יחד שנעשה חתיכה אחת") האם חייב משום מעמר, ולא הוזכר בו איסור בונה. המגן אברהם (סי' שמ סקי"ז) כתב שגיבוש דבלים לגוש אחד איננו "בונה" משום "דלא מקרי בונה אלא כשמכוין ליפותו ולהשוותו", כלומר, כשמעצבים את הגוש בצורה יפה. יתכן שהוא חולק על היסוד הנ"ל (עיין 'מי טל' שם), ומאידך זהו טעם נוסף להתיר כאן, מפני שכמדומני שבדרך כלל לא מחליקים יפה את הכדור. יתכן גם שעניין הייפוי שהזכיר הוא רק סימן לדבר, שגוש לא מלוטש איננו "כלי" שימושי.
שאלה: עליה להר הבית - עזרת נשים: לכבוד הרב האם לדעת הרב מותר לעולים להר הבית בזמן הזה לעבור בשטח עזרת נשים, או שיש ללכת אך ורק בשביל המזרחי הצמוד לחומה? ואם מותר - מדוע?
תשובה: לפעמים יש ספק איפה זה עזרת הנשים ולכן אם הולכים ממזרח ללכת צמוד לחומה. אם ברור שזה רק עזרת נשים ולא עזרת ישראל.
שאלה: ירקות עלים בשמיטה: מה הדין של ירקות כגון פטרוזליה, נענע וכדומה בשמיטה?
תשובה: בכל הירקות שנלקטים החל מראש השנה יש קדושת שביעית, ולפי חלק מהדעות יש גם איסור ספיחין. ראשית נסביר את איסור ספיחין: כל ירק שנזרע בארץ ישראל באדמת יהודי בשנת השמיטה אסור באכילה משום ספיחין, לפי דעת רבנו שמשון, שהחזון איש פסק כמותו, ירקות שנזרעו וכבר נבטו וצמחו לפני השמיטה מותרים באכילה, אבל יש בהם קדושת שביעית, אסור לסחור בהם וצריך להשתמש בהם רק לאכילה, ולאכול אותם בצורת האכילה הרגילה שלהם ולא בצורה אחרת. אבל לפי הרמב"ם, כל הירקות החל מראש השנה אסורים באכילה. יוצא שלפי רבנו שמשון בשבועות הראשונים של שנת השמיטה עדיין יש ירקות מותרים עד שנגמרים הירקות שנבטו בשישית, ולרמב"ם מיד אסור. אנו נוהגים כשיטת הר"ש וא"כ אין איסור ספיחין, אבל בגלל שאסור לסחור בהם צריך לקנות רק ממקום עם הכשר - אוצר בית דין, או היתר מכירה, או שפתרו את הבעיה בדרך אחרת, אבל סתם בשוק בלי הכשר - אסור. שוכתב מתוך השו"ת לשנת השמיטה.
שאלה: גבולות הארץ לעניין השמיטה: מהם גבולות הארץ הרלוונטים לענייני קדושת שביעית? האם באיזור גוש קטיף יש קדושת שביעית?
תשובה: לצערנו כיום גוש קטיף לא בידנו, אבל ישנם חקלאים מגוש קטיף שהתיישבו במקום סמוך וגם שם יש את אותן ההלכות.של עולי מצרים. הם נקראים היום "עוטף עזה", ויש להם מעלה נוספת, האנשים שגרים שם מוסרים את נפשם לגור באיזור הזה, הם נמצאים בסכנת חיים ועברו לאחרונה את מבצע צוק איתן, והם אלה שספגו את רוב רובם של הרקטות והמרגמות. חלקם לא יצאו לעבודה חמישים יום, וחובה לעזור להם. שנת שמיטה היא שנה של עזרה הדדית, אם העירוניים לא עוזרים לחקלאים לשמור שמיטה הם לא מקיימים את מצות השמיטה. העירוניים צריכים להבין שאדמת ארץ ישראל היא של כולנו, החקלאי מצידו צריך להפקיר את הפירות ולדאוג שאנחנו נאכל אותם, ואנחנו צריכים מצדנו לעזור לו לגדל את הפירות האלה. לכן לאזור עוטף עזה יש מעלה מיוחדת, גם בגלל שהוא אזור ספר חשוב מאד וגם מבחינת ההגדרה ההלכתית שלו לעניין השמיטה, דהיינו תחום עולי מצרים לעניין גבולות הארץ, ארץ ישראל כולה קדושה אבל יש בתוכה רבדים רבדים: א. גבולות ההבטחה לאברהם מים סוף כולל אילת עד הנהר הגדול. ב. גבולות ההתנחלות בפרשת מסעי, המקומות שהתנחלו בבית ראשון הם נקראים קדושה ראשונה של עולי מצרים, הם משתרעים מדרום ים המלח ולפי מסורת עתיקה עד הליטאני בצפון וזה רוב ארץ ישראל. ג. גבול פנימי של עולי בבל, מאשקלון עד כזיב, זה פנים הארץ. לגבי שמיטה, עיקר דיני שמיטה חלים באזור המרכזי של גבול עולי בבל, שם אסור לזרוע ושם קיים איסור ספיחין. באזור שדרומית לאשקלון יש קדושת שביעית ואסור לזרוע, אבל ספיחין אין שם כי ושם לכל הדעות מועילה מכירה לגוי. כידוע יש מחלוקת פוסקים מפורסמת וידועה האם מכירה לגוי מועילה או לא. הרבנות הראשית לדורותיה הלכה בעקבות קודמיהם, הראשון היה הרב יצחק אלחנן מקובנה, אחריו הרב הלוי, שפעל על פי הרב דיסקין ואחריהם הרב קוק - הם עשו את היתר המכירה. הרב קוק אמר שזה מועיל ומותר, אבל גם הוא בעצמו אמר שזה לא מוסכם לכל הדעות. אבל אם מוכרים את הקרקע באזור שמחוץ לגבול עולי בבל - לכל הדעות מועילה המכירה לגוי ומורידה את הקדושה, לא מפקיעה לגמרי אבל מורידה, וכמו כן אין שם איסור לא תחנם. לכן יש עדיפות מכל הבחינות לקנות משם, גם מבחינת ההיתר באזור הזה וגם מבחינת התמיכה בחקלאים שהם "גיבורי כח עושי דברו", תרתי משמע. שוכתב מתוך השו"ת לשנת השמיטה.
שאלה: קדושת שביעית בכפות תמרים: על מה יש להקפיד כאשר קונים כפות תמרים לסכך בשביעית ובשמינית?
תשובה: לגבי שביעית מן הסתם הכפות נקטפו בשישית ואין בעיה בכלל. לגבי השנה השמינית, אין לכפות תמרים קדושת שביעית, כפות הן לא פרי, הן לא אכילות ולכן הן לא קדושות. למי שיש עץ דקל והוא רוצה לקטוף רק לשם סכך, זהו קטיף לא מקצועי שלא לצורך העץ והוא מותר. מה שאסור לזמור זה דווקא זמירה מקצועית לצורך העץ, בעיקר בגפן וגם בעצים אחרים שהזמירה נועדה לעודד צמיחה בעץ. בדרך כלל זו פעולה מקצועית שרק גננים יודעים לעשות אותה. שוכתב מתוך השו"ת לשנת השמיטה.
שאלה: חשש סכך גזול בכפות תמרים: האם כשקונים כפות תמרים צריך לחשוש האם הן אולי גזולות? אם כן, האם אפשר לסמוך על המוכרים?
תשובה: השאלה היא כללית, לא רק בשנת השמיטה האם מותר לקטוף אותן. בכל השנים? כידוע סכך גזול פסול, מי שיושב בסכך גזול לא יוצא ידי חובה וברכותיו לבטלה. לצערנו יש תופעה של גזילת סכך וצריך שהציבור ידע, סכך גזול פסול, גם אם גוזלים מעצים ציבוריים, כגון עצים שגדלים בגנים ציבוריים ברשות העירייה או ברשות הקרן הקיימת. כדי להיות בטוחים שאין חשש גזל היה צריך הכשר, אבל אם המוכר אומר שזה לא גזול אני לא רוצה לחשוד ביהודים כשרים. דרך אגב, גם בערבות שנמכרות צריך לבדוק מי נתן להם אישור לקטוף, כי אם אין להם אישור זה גזול וערבה גזולה פסולה. לכן תמיד עדיף לקנות ערבות בניילון עם הכשר. חשוב לדעת שגזל הוא איסור דאורייתא חמור יותר מהרבה איסורי שמיטה ואיסורים אחרים שוכתב מתוך השו"ת לשנת השמיטה.
שאלה: מה קרה עם נקבת הנחש?: על פי הסיפור המיקראי הנחש קולל שיזחל ויאכל עפר? אך מה קרה לנקבה שלו? גם היא איבדה את רגליה וידיה וקיבלה צורת נחש כצורה המוכרת או שמא היא מתהלכת ביננו עם ידיים ורגליים? מראש
תשובה: לשואל בפשטות העונש ניתן למין הנחש, ולא נעשתה חלוקה בין זכר לנקבה (ראה חמדת ימים בראשית ג, יד). נאמנה
שאלה: סחיטת שיער בשבת: לכבוד הרב. מה זה בדיוק סחיטת שיער האסורה בשבת? ראיתי שהפוסקים מזהירים מזה, אך לא ברור לי איזה סיטואציה אסורה? אני משתדל לטבול במקווה בשבת, האם אכן עלי להתנגב בצורה שונה? הרי כל דין סחיטה בשיער הוא מדרבנן, וזה נעשה כלאחר יד והמים הולכים לאיבוד. אשמח אם הרב יעזור לי להבין כיצד עלי לנהוג למעשה ומדוע.
תשובה: לשואל, סחיטת שיער האסורה היא ללחוץ את השיער הרטוב עד יציאת המים ממנו. ניתן לנגב את השיער במגבת, אך בעדינות. הרחבה: בגמרא בשבת קכח ע"ב אומרים רבה ורב יוסף ש"אין סחיטה בשיער", כלומר, מאחר שהשיער קשה, והנוזלים לא נבלעים בו אלא רק נמצאים בין השערות, אין זו סחיטה האסורה. לאחר מכן אומר רב אשי "אפילו תימא יש סחיטה בשיער.", ומשמע שגם הוא מודה שהדבר מותר. אך מדברי הרמב"ם (הל' שבת פ"ב הי"א) נראה שלדעתו יש על כל פנים איסור מדרבנן, כפי שכתבו נושאי הכלים שם והבית יוסף בסי' של. אמנם יש ראשונים שנקטו שאין איסור סחיטה בשיער כלל, אפילו מדרבנן (רשב"א וריטב"א שם), אבל הכרעת האחרונים לאסור מדרבנן (עיין משנ"ב סי' שכ סקנ"ה ויביע אומר או"ח ח"ד סי' ל אות יט). בפשטות איסור הסחיטה בשיער, לדעה האוסרת, הוא משום מלאכת דש ולא משום מלבן, שאינו שייך בגוף האדם (אגרות משה או"ח ח"א סי' קלג  ועיין ביאור הלכה סי' שב ס"ט ד"ה אסור, שהתחבט בדעת הרמב"ם בזה). לפי זה, כאשר המים הולכים לאיבוד אין זו מלאכה דאורייתא (אפילו אם היה בשיער איסור סחיטה דאורייתא), ובכל זאת יש אוסרים סחיטה מדרבנן גם כשהמים הולכים לאיבוד (עיין במשנה ברורה סי' שכ סקנ"ד ובביאור הלכה שם ד"ה יש מי שמתיר, בשם ר"י). אם כן כאן מדובר ב"תרי דרבנן", הן מצד השיער והן מצד שהמים הולכים לאיבוד, ואם זה כלאחר יד הרי זה "תלת דרבנן". מכל מקום, גם בצירוף תרי או תלת דרבנן יש שאסרו חכמים (עיין שבת קמא ע"ב: "מאן דסחי במיא לינגיב נפשיה ברישא, והדר ליסליק, דילמא אתי לאתויי ארבע אמות בכרמלית"  תרגום: מי שרוחץ במים ינגב את עצמו בתחילה ואחר כך יעלה מהנהר, שמא יבוא לטלטל את המים שעליו ארבע אמות בכרמלית, אע"פ שמדובר בכרמלית, ובפסיק רישא דלא ניחא ליה, ובפחות מכשיעור הוצאה, וכלאחר יד, עיין שו"ע סי' שכו ס"ז ומשנ"ב סקכ"ג). אלא שבצירוף כל השיקולים הללו להקל, מותר להתנגב במגבת בעדינות. כך סיכם זאת בבן איש חי (שנה שניה, פקודי, סעיף ח): "השער אין בסחיטתו איסור מן התורה, מפני שהשער קשה ואינו בולע מים בתוכו, אך סחיטת שער אסורה מדברי סופרים. והטובל בשבת, בין איש בין אשה, לא יסחטו השערות שלהם, אלא יביאו מטפחת גדולה המיוחדת לניגוב, ויתנגבו בה ויקנחו בה פניהם וראשם, ואף על גב דעל ידי הקינוח נסחט השער, הוי סחיטה כלאחר יד, וכיון דסחיטת שער דרבנן התירו בכהאי גוונא דאי אפשר, משום דהוי כלאחר יד והמים הנסחטין הולכין לאיבוד. ועם כל זה לא יקנח בכח אלא בנחת לאט לאט, עד שיבלעו המים שבשער המטפחת. ויש חסידים שאין מקנחים שערות הזקן, אלא מנפצים אותו בידם ויניחו שתתנגב הלחלוחית מאליה". נכון הוא שאם ההחמרה בעניין זה יוצרת בעיה מיוחדת יש מקום רב להקל, מאחר שיש גם ספקות בדין זה (הספק האם סחיטה בשיער אסורה בכלל, והאם סחיטה לאיבוד אסורה כשלא שייך כיבוס). מסתבר שהפוסקים נטו להחמיר בזה משום שזהו דבר שקל להחמיר בו, בבחינת "מהיות טוב אל תיקרא רע".
שאלה: יחס לרשעי ישראל: לכבוד הרב שליט"א. שמעתי אומרים בשם בעל ה"חסד לאלפים", סבו של החיד"א, שמי שגר בארץ ישראל הוא בהכרח צדיק, משום שאם היה רשע, ארץ ישראל מקיאתו. כיצד יש להבין את הדברים כאשר רואים ישראלים שלצערנו תומכים בגרועי אויבינו, כגון אנשי עכשיו ודומיו? כיצד יש להתייחס אליהם? ב וברכה
תשובה: הרב צבי יהודה זצ"ל הסביר שלאדם כזה יש נפש של צדיק מצד הארץ ונפש שניה ששייכת לבחירה החופשית והיא יכולה להרשיע, ואולי רוב אותם אנשים שהזכרת הם מבולבלים ולא רעים בנפשם, ומי שרע בנפשו סופו שיצא מן הארץ.
שאלה: קדושת פירות שביעית: בספר קטיף שביעית עמוד 291 כתוב להחמיר ולא לזרוק לאשפה את שקית השאריות של פירות שביעית משום במשאיות האשפה פועל מדחס. רציתי לשאול, הרי מקובל כשאדם מפריש חלה או מפריש תרו"מ ששם את ההפרשה בשקית וזורקה לפח האשפה ולא חושש למדחס שבמשאית האשפה, א"כ מה שונה דין קדו"ש מקדושת חלה ותרו"מ? האם אי אפשר להקל בקדושת שביעית כמו שמקילים שם? כך כתוב גם בקצוש"ע עם הערות הרב אליהו זצ"ל (הלכות שמיטה סעיף קה) ולא חשש למדחס? בפרט אם נצרף לזה את דעת הרב ישראלי שבשאריות מזון שאין דרך בנ"א לאוכלן אין קדושת שביעית? נראה לי שיותר פשוט להורות לציבור כדלהלן: אין להשליך פירות וירקות הקדושים בקדושת שביעית לפח. אך אם מדובר בשאריות שאין דרך בנ"א לאוכלן ישימם בשקית וישליך לפח האשפה הרגיל. ההוראה להתקין פח שמיטה בבית ולחכות שהשאריות שבפח ירקיבו ולא יהיו ראויים לאכילה לא פרקטית כל כך ומרחיקה אנשים מאכילת פירות וירקות קדושים. מה דעתכם?
תשובה: וברכת ד' גם אני מכריע כך ומסכים לכך. לדעתי אין לחוש אפשר לשים בשקית ולאחר מכן ישר בפח. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום - שבי דרום
שאלה: דיווח שעות עבודה: הבוס שלי ביקש שאני אדווח יותר שעות ממה שאני עובדת. הבוס שלי הוא לא המעסיק שמשלם את השכר שלי, אלא גם עובד בארגון. האם מותר לי לדווח שעות נוספות לקבל את השכר שהבוס שלי טועו שראוי לעבודה שלי?
תשובה: בתשובה לשאלתך העלנו שחל איסור דיווח שעות נוספות אף שאיכות העבודה יותר גבוהה, כיון שהחוזה שלך הוא עם המעסיק הראשי, ולא עם הבוס (כך נראה מהשאלה). אמנם אם ידוע לך שלבוס שלך יש סמכות להוסיף שעות, הדבר מותר. כמו"כ אנו מציעים לך לפנות למעסיק ולדרוש העלאת שכר בצורה מסודרת אם אכן עבודתך שוה יותר. בשורות טובות ושפע ברכות. הרב נועם דביר מייזלס
שאלה: איך עושים מים אחרונים?:. ברשותך יש לי שאלה אשמח אם תענה האם נוטלים מים אחרונים כמו הנטילה בבוקר או כמו הנטילה לפני סעודה? והאם משנה הכמות של המים?
תשובה: נוטלים כל יד רק פעם אחת. להלכה אין צריך ליטול את כל היד, אלא די ליטול את שני הפרקים של האצבעות ואת הפרק של האגודל. (שולחן ערוך אורח חיים סימן קפא). הרב עודד מילר
שאלה: איך מתקנים גזל של רבים?: לכבוד הרב, גזלתי את הרבים. למרות שזה היה גזל מועט שמכל אחד גזלתי פחות משווה פרוטה, אבל אני עדיין מרגיש לא טוב עם זה. איך אפשר לתקן?
תשובה: ראשית ישר כח על פניתך ועל רצונך לחזור בתשובה. אשריך. נקדים כמה דינים בהלכות גזלה שצריכים לדעת. 1. הגוזל משותפים אפילו שמכל אחד גזל פחות משווה פרוטה, יש לו דין גזל מפני שהם שותפים וסכום הגזלה לא מתחלק ביניהם, לכן חייב להחזיר. 2. התשובה המובאת בהלכה לגזל רבים- לעשות צרכי רבים. הינו באותו סכום שגזל מהרבים, יוציא אותו על דברים שיקנה לציבור כדי שאותם אנשים שגזל מהם ישתמשו בהם ויהנו מהם. 3. כל זה אם אותם אנשים שגזל מהם, ישתמשו במה שקנה לציבור. אך אם לא ישתמשו בהם אותם האנשים שגזל מהם, מכיוון שהם לא קימים (כגון שמתו או בעיר אחרת), אזי אין לו דרך להחזיר ואינו יכול לקנות לציבור אחר שלא גזל ממנו. היוצא להלכה: אם ישנה אפשרות שהאנשים שגזלת מהם יהנו מהחפצים שתקנה צריך להשיב. אך אם אין אפשרות שאותם הרבים יהנו אין צורך להשיב. לסיום אעתיק לך פיסקא באורות התשובה למרן הראי"ה קוק זיע"א: "אל יבהל אדם מפני המניעות שיש לו על התשובה. ואפילו אם התשובה קשה לו, מפני דברים שבין אדם לחבירו, ואפילו כשהוא יודע בדעתו שאינו יוצא ידי חובתו, ומתוך איזו רפיונות איננו יכול לתקן את הענינים שבינו לבין חבריו, אל יניח בלבבו שום חלישות דעת הגורמת להקטין יקרת ערכה של התשובה. ואין ספק, שמתוך ההשלמה בכל מה שאין לו מניעות יזכהו השי"ת לתקן בכי טוב גם את כל הדברים שיש לו עליהם מניעות גדולות שא"א לו לנצחן". אמן. מקורות: בבא קמא צה ע"ב, הרא"ש שם, ביצה כט ע"א, שו"ע חו"מ שס"ו ס"ב ונושאי כליו שם. בהצלחה רבה בכל, הרב אוריאל מועטי
שאלה: מה המקור לאסור חלב שאוב?: כמדומני שמפורש בח ובפוסקים שמותר לשתות חלב שאוב! ושמעתי שכתוב באחד הפוסקים לשון של "מותר אף לחולה שאב"ס", אך ניתן לפרש שם שמותר אע"פ שאין סכנה, ואילו בריאים בכלל לא רגילים לשתות חלב אשה, אך מהיכי תיתי לאסור את מה שמפורש להתיר?! השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "חלב אם"
תשובה: נכון, אך ההתר לא גורף רק חלב ישראל מותר
שאלה: מה דין כלים שהוטרפו: בטעות חיממתי שניצל ופסטה עם גבינה ביחד באותו סיר על האש והעברתי לצלחת פלסטיק, מה דין הצלחת?
תשובה: לא כתבת סוג הצלחת. צלחת מפיירקס או פלסטיק ניתן להכשיר בהגעלה.
שאלה: שאלת צרכיו בשבת: ו לרב מה הכוונה באיסור שאלת צרכיו בשבת? האם זה רק בתפילה או שבכל השבת? אם אדם רוצה לשאול צרכיו כמו פרנסה בריאות וכו בשעת המנחה, רעוא דרעוין זה אסור?
תשובה: אכן האיסור לשאול צרכיו גם שלא בתפילה. אמנם יש פוסקים המתירים לשאול צרכיו הגשמיים, באם אכן כל כוונתו שעל ידי הרווחה הגשמית יוכל לעבוד את ה'. הרב עודד מילר
שאלה: פירות משדה שנמכר לגוי: מה דינם של פירות משדה יהודי שנמכר לגוי, אבל היהודי ממשיך לעבדו בעצמו במלאכות שאסורות מן התורה כמו זריעה?
תשובה: וברכת ד' לכתחילה מורים שיהודי לא יעבוד מלאכות דאורייתא בשדה שנמכרה, אבל בדיעבד היו אחרונים שהקלו (הגר"ש מוהליבר, הגרע"י יוסף) ועל כן אי אפשר לאסור את הירקות של מי שעבד בשדה הגוי, אבל בודאי שאין להשתמש בהם לכתחילה (אם ברור שיהודי עשה כן). בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום - שבי דרום
שאלה: מדרש לגבי מי שמקיים מצוות בא"י בסכנה: שמעתי שיש מדרש או מאמר ח שאומר שהמקיים מצוות בא"י תחת סכנה הוא הנקרא אוהב ה" היכן נמצא המדרש?
תשובה: לשואל בילקוט שמעוני (תורה פרשת יתרו רמז רצב) נאמר: "רבי נתן אומר: 'לאוהבי ולשומרי מצותי' - אלו שהן יושבין בארץ ישראל ונותנים נפשם על כל המצוות". נאמנה
שאלה: ואפילו בהסתרה.- אמונה בה : האירועים האחרונים מערערים בכל פעם מחדש את האמונה שלי.זה פשוט בלתי נתפס בראש שלי.בחורה שהתגיירה הולכת לסמינר שלה ובדרך דורס אותה מחבל. תינוקת שבאה אחרי הרבה שנים נרצחת. ועכשיו יהודים טהורים וצדיקים קמו בבוקר הלכו להתפלל בבית כנסת-בקודש הקודשים ולא חזרו יותר לעולם. אני יודעת וגם קראתי המון על אמונה בהקב"ה. שהכל לטובה וכו. אבל בשעת צער וכאב לא מצליחים לראות את הקב"ה. רבי נחמן אמר "ואפילו בהסתרה שבתוך ההסתרה בוודאי גם שם נמצא ה יתברך." אבל קשה לראות את זה!! כל פיגוע מערער את השלווה והשמחה שעוד נותרה בי. אני מנסה להשתנות ולהתחזק אבל מה אני?? אני אפס לעומת הקב"ה העצום והנורא. ואם הוא גוזר אז אני במעשה קטן שלי אשנה זאת?? אני בסה"כ בת אחת! גרגיר קטן בעולם. מה אני כבר יכולה להועיל לעם שלי שכל כך סובל?? כל דבר שקורה לעם שלי חותך לי את הלב אני חוששת שעד שהמשיח יבוא לא ישאר לי לב. כל כך כואב לי שאני כמעט לא ישנה בלילות ברוגע.זה כאילו יש ים של כאב בעולם והוא החליט לבוא בגלים בשנת תשע"ה. הרב תוכל לכוון אותי??אני ממש בצער מכל מה שקורה.אני רוצה להתחזק באמונה ולא ח"ו להישבר.
תשובה: ב"ה לך. קורא אני את מכתבך וכל כך מבין אותך. הכאב כל כך גדול, המחשבה על המשפחות היקרות שסובלות כל כך, על חילול ה' הגדול שיש בכך שהבנים והבנות שלו נטבחים ונרצחים, ממש נורא. עם ישראל למוד סבל. למוד כאב, ויחד עם זאת עם ישראל ממשיך לצעוד קדימה. אנו עמו של ה' יתברך, העם שיצר ה' כדי להפיץ את שמו בעולם, כדי להוביל את העולם לתיקון השלם שלו. ומשימה גדולה וחשובה זו החלנו בעם ישראל לפני אלפי שנים, ואנו ממשיכים בו, ממשיכים לקרוא בשם ה' בעולם. אנו זוכים להמשיך את מעשיו של אברהם אבינו, זוכים להיות אלו שפועלים עם אל להבאת הגאולה השלמה. אך, אנו מבינים שהדרך לא נגמרה, היא דורשת מאיתנו להמשיך ולצעוד. פעמים יש מצבים שאנשים רוצים כבר להשתכנע שהגענו אל המנוחה ואל הנחלה, ואז ה' יתברך שולח לנו "תזכורות" לזכור מה המקום שלנו, ולאן אנו צריכים להגיע. ה' מדבר אלינו דרך המציאות. ה' יתברך מוביל אותנו קדימה, ולא נותן לנו להישאר במקום, להתפשר ולהירגע. המכות האלו באות לקדם אותנו, להוביל אותנו לצעוד קדימה. ישנם דברים שאנו לא מבינים. אין איתנו נביא ואנו לא יכולים לדעת למה אדם זה או אחר נפגע, למה כך ולמה לא אחרת, אבל את התהליך הכללי אנו יכולים להבין. אנו יכולים לראות אותו מתוך מה שמלמדים אותנו חכמנו זכרונם לברכה. הרב צבי יהודה הכהן קוק זצ"ל לימד אותנו שאנו צריכים ללמוד להסתכל בהנהגת ה' אותנו, הנהגת ה' את עם ישראל. בינו שנות דור ודור, ומתוך ראיה של ההסטוריה אנו זוכים להבין גם איך להסתכל קדימה. כואב כל כך, קשה כל כך, אבל חשוב שלא לשקוע בכאב, חשוב להתחזק, לשמוע דברים מחזקים, ללמוד אמונה על התקופה ועל ההתמודדות שבה. בזמן של קושי חשוב מאוד איך לחזק את עצמנו, איך להתקדם. אני מאוד ממליץ על שיעורים באתר, שיעורים שבאים לחזק ובאים לבנות את ההסתכלות שלנו. ללמוד ולהתקדם, ללמוד ולצעוד קדימה, להתחזק באמונה, להתחזק בשאיפות שלנו יחד עם כל עם ישראל. חשוב מאוד לזכור שאנו לא לבד, ה' יתברך איתנו, צועד איתנו קדימה, ואנו מתקדמים כל הזמן. כן, כל הזמן מתקדמים. חשוב לראות את ההתקדמות, את הדברים הטובים ולקבל מהם כוחות. היי חזקה והמשיכי להתחזק, באתר ובעוד מקומות, לא לראות דברים המחלישים אלא דברים המקדמים ובונים. בברכת הצלחה רבה הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: הלכות כשרות בחוץ לארץ: בס ד כבוד הרב אני נוסע לעסקים למשך שלושה חודשים לארה ב, הטיסה ביום ראשון הקרוב כבר בע ה. תהיתי לגבי מה מותר במאכל ומה באיסור. לא תיהיה לי האפשרות לנסוע לבית חבד או לקהילה היהודית בכל יום- בשר כמובן לא בא בשאלה מפני עניין של חוסר שחיטה כשרה. אך במידה ומדובר בפסטה שנניח בארץ היא בהשגחה דוגמת ברילה או פסטות אחרות, האם זה מותר? מה בעניין חלב נוכרי? ברשתות הקפה הגדולות יש רק חלב פרה לא מעורב בחלב של חיות טמאות. האם זה מותר? מוצרים מחלב פרה כגון גבינה צהובה, חלב ומעדנים? ובדבר מסעדות צימחוניות אשר בתפריט אין מנות בשריות, האם יש היתר לאכול שם? ושאלה אחרונה ברשותך כבוד הרב, האם דגים מותרים שם למאכל? אני מודה לך מאוד מראש על זמנך היקר. ומתנצל על האורך, פשוט אני באמת רוצה לנסוע בע ה בראש שקט.
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה חכמינו זיכרונם לברכה אסרו מאכל שבישל נכרי, אף כאשר כל המרכיבים כשרים, כאשר המאכל חשוב ואי אפשר לאכלו בלי בישול. כגון: בשר, דגים, תפוח אדמה וכ"ו. גם הכלים שבישל בהם נכרי נאסרים. לכן אין לאכול גם במסעדות צמחוניות. חכמינו זיכרונם לברכה אסרו חלב שנחלב בלי שישראל ראה את החליבה, וכן אסרו גבינה של נכרי. יש שהקלו בדיעבד אבקת חלב של נכרי ואף בחלב כאשר החלב מוגדר כ100  חלב פרה וקיים עונש על המרמה. הגבינה נאסרה אף שגבנו את החלב בחומר כשר. מותר לאכול פרות וירקות שנחתכו בסכין שחתכו בו רק ירקות. תברר במקום שתגיע איזה דברים אפשר לקנות בלי כשרות. חכמינו זיכרונם לברכה אסרו לאכול לחם של נכרים אבל התירו במקום שאין לחם אחר, אולם יש לברר אם הלחם כשר שלא שמו בו שומן חזיר או מרכיב אחר לא כשר. לחיים ושלו-ם הרב חגי בר גיורא
שאלה: חשש גזל בסכך: א. למיטב זכרוני יוצאים ידי חובה בסכך גזול, כיוון שאם בא לתובעו בתוך החג יש תקנת חכמים שמשלם דמיו בלבד. ב. מדוע לא נאמר שהמסכך קנה את הסכך ערבות ביאוש ושינוי רשות? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "חשש סכך גזול בכפות תמרים"
תשובה: א. התקנה לשלם היא רק בדיעבד, אך לכתחילה אסור לסכך בסכך גזול ב. גם בדיעבד רק אם הוא מוכן לשלם את דמי הסכך יצא אך אם הוא לא מוכן לשלם לא יצא יש להניח שמי שקונה סכך לא מוכן לשלם ת כפול ג. הנחתך שהבעלים מתיאשים, מנין לך שהם אכן התיאשו?
שאלה: שאלה במסכת מגילה: במסכת מגילה דף ב: כתוב את דעת רבי יהושוע בן קרחה לגבי זה שהדין של זמן קריאת המגילה תלוי בקיום חומה מימות אחשורוש. וכתוב לגבי הקושיה על רבי יהושוע בן קרחה " בשלמא מדינה ומדינה לחלק בין מוקפין חומה מימות אחשרוש לשאין מוקפין חומר מימות אחשרוש" לא הבנתי את ה"בשלמא". הרי אלה שאינן מוקפים חומה מימות אחשורוש, הן לא מדינה הן ערי פרזות, אז למה קראו להם מדינה בכלל, במשפט הנ"ל שהגמרא הביאה כדי לישב את דעת ריב"ק?
תשובה: המילה "מדינה" פירושה לפי הגמרא עיר מוקפת חומה. וממילא לפי רבי יהושע בן קרחה יש לחלק ולהבחין בין עיר המוקפת חומה אחרי ימי אחשורוש שקוראת בי"ד ובין עיר המוקפת חומה בימי אחשורוש הקוראת בט"ו. יום טוב
שאלה: פירה בשבת: לכב הרב ראיתי בשאלות קודמות באתר, שהרב מתיר להכין פירה בשבת מכיוון שהתפוח אדמה מבושל לא שייך בו טחינה, וכן לגביי ביצה הרב אמר כן משום שהיא לא גידולי קרקע. אם הבנתי נכון, הרב סובר שבדבר שלא שייך בו טחינה כמו שמבואר בפוסקים, יהיה מותר בלי בעיה. אבקש לשאול שתי שאלות, מה הצד שזה שהתפוח אדמה מבושל מועיל שאין בו טחינה? אפילו אם אין בו טחינה כמו בגידולי קרקע כפי שהרב כתב לגביי ביצה ע"פ תרה"ד והפוסקים, הב"י הביא באו"ח שכ"א סעיף י מתשובת הריב"ש שאסור לגרור לגרוד גבינה בכלי שמיועד לכך, ולכאורה משמע שגם דבר שהוא לא גידולי קרקע ויהיה מותר לטחון אותו או לגרור יהיה אסור בכלי המיועד לכך (וכתוספתא והגמ והפוסקים לעניין פלפלים שהצריכו שינוי) האם הכלי שמועכים איתו פירה לא נחשב כלי המיועד לטחינה? מראש
תשובה: רק בירקות חיים יש בעיה של טחינה אבל לא במבושלים. זאת טחינה מותרת ואין פה מלאכת איסור.