שאלה: התחזקות באמונה: בתקופה האחרונה אנחנו, עמ"י, מוצאים את עצמנו בתקופה לא פשוטה שנחתה עלינו בתהליך כואב ועמוק. מחטיפת אחינו הנערים, 18 יום שהיו מלווים בתפילות עצומות, התאחדות, תקווה, ואמונה גדולה. זה המשיך לבשורה המרה והקשה וכמה ימים לאחר מכן נכנסנו למבצע צוק איתן. אני יושבת וכותבת את המכתב בידיעה שאולי תהיה אזעקה כל רגע. המשותף לתקופה הזו בעיניי זו האמונה. הכל מתחיל ונגמר בה, הכל תלוי בה. מתחילת המבצע קשה נורא, הפחד הוא עצום, אני בקושי מתפקדת וזזה. זה פחד וחרדות על המשפחה שלי ועל עם ישראל. וזה באיזשהו מקום מאוד לגיטימי. אבל אני באופן אישי, מגיבה למצב בצורה הרבה יותר קיצונית מהחברה הסובבת אותי. אני מרגישה שאצלי באיזשהו מקום אולי דרושה חיזוק של אמונה, וזה לא שאני אדם לא מאמין. אני הכימאמינה ומשתדלת לומר כל הזמן לקב"ה ולהכיר בחסדיו ובניסיו הגלויים המתרחשים לאורך כל המבצע הזה. אבל בכל זאת. אני בטוחה במאה אחוז שהבסיס לזה זה האמונה. וכן באיזשהו מקום קצת כואב לי. אני רוצה ומייחלת לאמונה חזקה יותר. איך אפשר להתחזק באמונה? ושנשמע בשורות טובות.
תשובה: יקרה, בתור התחלה רוצה להגיד לך שיש לך מודעות חברתית גבוהה ושאת מחוברת לעם ישראל. החיבור הזה מראה על אהבה ושייכות והוא נפלא בעיניי. בימים אלו כולנו אסירי תודת עולם לחיילינו על רוח הלחימה, האומץ והנחישות ועל הנכונות למסור כל אשר להם למען עם ישראל. אין בכלל מילים לתאר את ההקרבה הזו. מצד אחד, התחושות שלך בבסיס הן נכונות ומדוייקות כולנו יחד במערכה הזו ואסור לנו להרפות מהתחושה שאנחנו שותפים ועושים מה שאנחנו יכולים, כל אחד מהמקום שלו, למען הצלחת המערכה. צריך רק לדעת להרגיש אותן נכון ואת זה הייתי רוצה שנבדוק יחד. גם לי קשה נורא עכשיו והדברים האלה שאני כותבת לך, הם גם בשבילי. בואי נעשה הפרדה בין החלק הטוב של מה שאת מרגישה לבין החלק שגורם לך להתכווץ ולפחד ממה שהולך לקרות. מה כדאי לעשות? דבר ראשון קבלי את עצמך. כמו שאת. עם החרדות, הפחדים התהיות והדברים שמשביתים אותך. כולנו אנשים מורכבים. יש בנו כל מיני פנים של טוב וגם רע וחולשות ונפילות, ופחד ולב נשבר כי אנחנו בני אדם. כשרגש עולה בתוכנו אנחנו צריכים להקשיב לו. לא לדחות אותו. אחר כך, אחרי ההקשבה הזו לחשוב איך דרך הרגש הזה אנחנו הולכים להתחבר ולהיות בקשר עם הטוב שבנו. כל עבודת נפש שהיא, מחייבת אותנו קודם כל לקבל את מי שאנחנו. להרגיש טוב כלפי הקיום שלנו ולחזק את עצמנו מבפנים. איך? את אומרת לעצמך במטרה שזה יהיה לך בראש ואחר כך קבוע בתוכך: אני מרגישה שקשה לי עכשיו עם מה שעובר על עם ישראל ולפעמים בגלל זה יש לי נפילות, ואז אני חושבת מה יהיה? וכמה קשה וכואב וזה ר. מותר לי להרגיש ככה. אני עושה הפרדה בתוכי ואומרת אוהבת ומכבדת את הדרך שבה אני מרגישה, חושבת ורוצה ומצד שני אני מודעת לכך שיש לי עבודה לעשות, והמצב הזה הוא הזדמנות נהדרת בשבילי לעשות אותה. לפני שאנחנו ממשיכים, חשוב לזכור שיש שתי קומות בנפש: הקומה של הרגשות שלנו שצריך לתת לה מענה ברובד הזה, ועל בסיס הקומה הזו כשהיא בריאה ובנויה היטב, באה הקומה של האמונה. אחרי החלק הזה, שהוא הכרחי, כדי לבנות את הנפש שלנו נכון, אני רוצה שנחשוב יחד על אמונה. את המרחב שלנו ושל כל העולמות מנהל ה  יתברך. הוא זה שמחליט מה הולך להיות ואיך ומתי. העולם הזה בנוי מראש באופן כזה שמרגע שאנחנו נכנסים לתוכו אנחנו לא מבינים את המהלכים של ה. ובתוך המרחב הזה אנחנו אמורים לפעול, לחשוב, להרגיש, וגם לחפש את ה  ולהאמין בו. וזה ממש טוב לנו שאנחנו לא מבינים הכל, טוב שאנחנו מוגבלים, טוב שיש מצבים שבהם כל מה שנותר לנו זה לשתוק ולהגיד שאנחנו לא מבינים. למה? תארי לך איש שהולך לקבל החלטה מורכבת בניהול ושיווק מערכות מידע עסקיות והבן הקטן שלו, ילד בן חמש ממש מבין את השיקולים, תוכן ההתייעצויות, הדיאגרמות וההיבטים הכלכליים שגרמו לו לקבל אותה. נכון שזה נשמע לא טוב? נכון שזה בריא ונכון שיהיה פער בין מרחב הפעולה של האב ליכולת ההבנה של הבן שלו? מי רוצה שיהיה לו אלוקים שהוא מבין אותו? אחד כזה שהוא יותר קטן מהשכל שלו או לפחות באותו גודל? מסכימה איתי שזה טוב שאנחנו לא מבינים למה ה  עושה דברים? ומתוך המקום הזה, מתוך ההכרה הזו שלנו שטוב לנו לא להבין ולדעת הכל. אנחנו יכולים להרפות ולבנות אמונה. אמונה היא נסיון שמלווה אותנו כל החיים. בכל מיני פנים וכל פעם בלבוש אחר. היא מתחילה בדברים הכי קטנים: קבלתי ציון גרוע במבחן אחרי שלמדתי שעות, לא התקבלתי לשירות שרציתי, אבד לי משהו חשוב, הפרצוף שלי מלא חצ קונים שאני לא מצליחה להיפתר מהם. איך אני מגיבה? מה אני מרגישה בתוכי? מה אני אומרת לעצמי? לאן אני בוחרת לקחת את הקושי הזה? אם אנחנו מאמינים רק כשהכל מסתדר לנו בדיוק איך שאנחנו רוצים וטוב לנו זו לא אמונה. אמונה היא דווקא כשקשה וכואב, כשיצא לי הפוך ממה שרציתי, כשאני לא מבינה כלום. עכשיו אני רוצה לעבור לשלב הבא ולכתוב כמה עצות טובות לחיים שלנו. איך בונים אמונה? 1. מתחילים מהדברים הטובים. מסמנים לעצמנו כמה טוב ה  עושה לנו. כל יום, כל רגע ממש. כמו שכתבת, וזה כל כך נכון, גם במלחמה הזו אנחנו כל הזמן רואים את הניסים ואת הטוב שה  מרעיף עלינו. יש לי חברה שמנהלת יומן כותבת לה  על כל הטוב שהוא מזמן לפתחה, מאיר לה, מוביל אותה נכון ומלמד אותה מטעויות. למשל, היא כותבת לו ככה: " שאתמול היה לנו משחק כדור-רשת מעולה על השיחה שנתת לי עם רוני (הבת שלה)" ככה מתחילים לראות ולהרגיש את ה  דרך הדברים הטובים הקטנים. 2. לדבר עם ה  במילים הכי פשוטות, כמו עם חבר טוב. לשתף בכאב, לפרוש בפניו התלבטויות, לבקש עצה, להפיג בדידות וגם לבקש אמונה. לבקש ממנו שיתן לנו את המתנה הזו שנהיה איתו תמיד. 3. ללמוד אמונה בעיון, במתינות ובהתמדה. תבחרי משהו שאת אוהבת. אם את רוצה המלצות, בשמחה. חשוב לזכור שלבנות אמונה זה תהליך ארוך שלוקח זמן, שצריך לעשות אותו לאט ובהדרגה ועם הרבה הקשבה פנימית. שיהיו לנו רק בשורות טובות שנצא מחוזקים באמונה וביחד. מעריכה אותך מאוד ויודעת שאת הולכת לנצח, נועה,