שאלה: נפילה באינטרנט לבנות: האתר מקסים ועוזר מאד- אני לא יודעת מה לעשות- מצד אחד בין החברות אני נחשבת אחת דוסית ומצד שני כשאני בבית לבד אני נכנסת לאתרים לא צנועים וכ ו. אחרי שאני נופלת באינטרנט אני מרגישה צבועה-הם חושבות שאני כזאת צדיקה וזה בכלל לא נכון. חוצמזה אני מפחדת שזה ייפגע לי אח"כ בבית שאני בעז"ה אקים. על ההקשבה והעזרה! שבת
תשובה: לך פונה יקרה, אני קוראת ומתרגשת ממך. מהרצון שלך לטוב, לטהרה, מהאומץ שלך לפנות אלינו. אני יודעת שהיה כל כך הרבה יותר פשוט לך, להמשיך לחיות את חייך, עם המצב הזה, ולא לשתף אף אחד. לא לשאול, ולא לעלות את הנושא הזה. ברור לי, שחשבת הרבה לפני ששלחת את השאלה הזו אלינו. אני בטוחה שזה לא היה פשוט בכלל! זה מעיד על כך שאת בחורה, מאד חושבת, עמוקה וישרה, ומעל הכל, שיש בך רצון לקדושה, טהרה וצניעות אמיתית. הרי היית יכולה להישאר במצב הזה, ואף אחד לא היה יודע. את יכולה להמשיך להתנהל רגיל ורק את והקב"ה הייתם יודעים על הקושי הזה. זה שאת כל כך רוצה להתמודד עם הנושא, מראה עד כמה את שואפת לצניעות אמיתית, כזו שרק את וריבונו של עולם יודעים עליה. שאת רוצה באמת חיים של קדושה וטהרה, ולכן את מתגברת על הבושה והחשש, ומתאמצת לשאול ולפתוח את הנושא שכל כך מביך אותך לדבר עליו! את ראויה להערצה! ואני חושבת שהרצון הזה שלך יביא אותך למקום מאוד גבוה בעבודת ה, בלי קשר לאיך את נראית בעיני חברותייך. אני בטוחה שא סתם את נקראת  דוסית  וכנראה את עושה הרבה דברין טובים וחשובים כדי להיקרא כך, וחשוב שתדעי שגם הנפילות שיהיו לאמוחקות את הטוב שאת עושה. ועדיין, הניסיון הזה ירומם אותך בקדושה וטהרה, יביא אותך בע"ה למקום גבוה יותר. הרבה מאד בנות, דתיות וצנועות חולקות תחושות כמו שלך. אצל כל אחת זה יכול להתבטא בצורה שונה, אבל החל מתחילת גיל ההתבגרות (בערך סביב גיל 12, 13) מתעוררות תחושות ומחשבות מיניות. וככל שעולים בגיל זה מתבגר. זה דבר טבעי ונורמלי לחלוטין. ואפילו יותר מכך, זה דבר רצוי. כמו שהנפש שלך מתבגרת ומעמיקה, כמו שהגוף שלך משתנה, כך גם בנושא של המיניות. התחושות שאת חווה עכשיו, בינך לבין עצמך, הן אלו שיגרמו לך להימשך לבעלך, לרצות לחלוק איתו, לא רק נפש, מחשבות ונשמה (שאלו דברים חשובים ביותר- בכלל, ובפרט בחיי נישואים) אלא גם- גוף! שזה לא פחות חשוב בחיי נישואים. בחורה שהייתה כותבת לי, שהיא לא מרגישה תחושות של מיניות, שאין לה מחשבות בנושא, זה היה מדאיג אותי. זה היה מצביע על כך, שיש משהו לא תקין בהתפתחות שלה. משהו לא בריא. ולכן אני שמחה לשמוע, שאת חווה רגשות נכונים שכאלה. יחד עם זה בוודאי שהשאיפה היא לשמור את כל הכוחות האלו דווקא לזמן שלאחר החתונה, לזמן שאז יהיה לתחושות האלו מקום חשוב, שהם יהיו חלק טוב וקדוש מהקשר שלך עם בעלך. ובינתיים, מכיוון שקשר כזה הוא עתידי יותר, יהיה בזמן מאוחר יותר, הכוחות האלו רוצים לצאת אל הפועל בדרך כלשהי, על מה שיותר זמין וקרוב, ואתרי האינטרנט השונים הם מאוד זמינם ונגישים. אז מה הבעיה? מין זה רק חלק ממכלול גדול של מה שנקרא אהבה. אהבה אמיתית כוללת בתוכה חיבור של הרבה חלקים בין בני זוג, חיבור בנפש, בעומק, בפנים, חיבור של חוויות ותחושות, וגם, כשלב משלים, חיבור בגוף, וכדי להגיע לחיבור כזה, צריך הרבה השקעה, ונתינה והדדיות, וזמן. זמן כדי ליצור קשר, זמן כדי להעמיק אותו, ומעמד של חופה כדי לקדש אותו. ואז זה קדוש ונכון ושמח וטהור. נכון, שיש תחליפים מהירים ופשוטים יותר, חווויות "חד פעמיות", ריגושים חד פעמיים, אבל הם תחליפים, פשוטים, שמורידים ומנמיכים את הערך של הדבר הגדול הזה, מוצאים ממנו את כל הפנים, ומשאירים רק את החוץ, רק את העיסוק בדברים החיצוניים, וכשזה בלי קדושה, אין לזה עומק, ערך, נשמה. ואנחנו לא רוצים להסתפק בזה. אז מה עושים? מנסים להפחית כמה שאפשר. גם אם זה בצורה איטית וגם אם את נופלת לשם שוב ושוב. העיקר שאת מנסה לא להתעסק בזה. הקב"ה רוצה את המאמץ שלך והעמל שלך,להיות טהורה יותר, עוסקת בדברים טובים וגם אם יש נפילות זה לא נורא,העיקר הניסיונות להתקדם. ה  מאמין בתשובה שלך ומחכה לה. מבחינתו הוא יכול למחוק את מה שהיה ולהתחיל מהתחלה. לנו זה קשה יותר אבל צריך לזכור שמבחינתו זה אפשרי. יצר הרע רוצה להעצים ולהגדיל את הנפילה בדיוק כדי שתחשבי,שלא שווה לנסות בכלל ומתוך כך לשקוע ביאוש, בחוסר אמון בכוחות שלך, באפשרות שלך לקום ולהתקדם. זה באמת קשה לא להתיאש אבל תאמיני שאת מסוגלת. תחשבי כמה כח נדרש מצידך כדי לשלוח שאלה כזאת, כמה כנות ומודעות עצמת, כמה אמת, ואומץ, לא לפחד להגיד את ממה שצריך ולבקש עזרה. זה מראה שבאמת יש לך כוחות שמחכים לצאת, שאת מסוגלת להתגבר ולהתמודד. לכן אל תתייחסי לנפילות כלל, אלא למאמצים לחיות חיים טהורים תתרכזי בכל הפעמים שאת כן מצליחה,ואל תתייחסי לכך,שאת נופלת לעתים,לא הנפילה משמעותית,אלא הקימה ממנה,היא החשובה בפני הקב"ה! אני יודעת מאמינה שאם תמשיכי בניסיונות - תצליחי! לגבי המחשבות והדמיונות על מה שראית, באופן כללי, על המחשבה הראשונה אולי יותר קשה לשלוט, אבל מהמחשבה השניה והלאה אדם יכול להתגבר, לשלוט על המחשבות ולהחליט איזה מחשבות יכנסו ואיזה לא. הוא בעל הבית על עצמו ויכול להחליט מה יכנס ומה לא. ספר החינוך שואל על המצווה של "לא תתאווה" - איך אפשר לצוות על אדם לא לחשוב על רכוש השייך לחברו??? ועונה, שה  מאמין באדם שהוא כן מסוגל לשלוט במחשבות והראיה זה האיסור הזה. אני כותבת את זה ויודעת שזה מאוד קשה ובכלל לא פשוט, אבל לפחות שזה יהיה הכיוון. שה  מאמין בך שאת מסוגלת. וכדי להחזיר לעצמך את האמון הזה בך תתחילי ממשהו קטן. תיקחי על עצמך משהו קטן שתוכלי לעמוד בו, הכי קטן שאפשר, שתעשי וזה יזכיר לך שאת מסוגלת שיש לך כוחות, שה נותן לך כוחות ומאמין בך. ובמקביל כדי להזכיר לעצמך כמה את טובה, שבי כל ערב עם עצמך ונסי לחשוב על נקודה אחת טובה שיש בך, משהו טוב שעשית היום. שקצת יזכיר לך כמה את מיוחדת. בנוסף, תנסי לכוון את המחשבות שלך לרצון לבנות בית עם בעלך, בית שבו יבואו לידי ביטוי כל כוחות החיים, הנפש והגוף, וכמה שמחה וקדושה תהיה אז בבית שלכם. ובינתיים, לחשוב לאן את יכולה לכוון את כל השאיפות שיש לך, ממה את יכולה לעשות בינתייים עם כל כוחות החיים שלך, לאיזה עשייה ברוכה לנווט אותם, לחסד, לעזרה לחברות, לפעילויות שיביאו לידי ביטוי את כוחות הגוף הקיימים בך כמו ריקוד, התעמלות, יצירה וכו  וזכרי, לכל יצר בחיים הקב"ה נתן את המסלול הנכון לו בו הוא בה לידי ביטוי, ואני מקווה שעם עוד מעט סבלנות תזכי לחוש זאת באופן ממשי. ובעלך, אם הוא היה יכול למסור לך מסר, היה מבקש ממך לחכות עוד קצת, להמתין ולנסות להתגבר, כדי שהקשר ביניכם יוכל להיות שלם וטהור יותר, כדי שהחיבור ביניכם יהיה אמיתי וקדוש, בלי שתחליפים מזויפים יפריעו לכם, הוא היה מבקש ממך להתגבר. בהצלחה רבה! את מוזמנת לפנות אלי למייל בשמחה, אם תרצי, נעמה tepernaama gmail.com