שאלה: בהמשך לשאלותי הקודמות על הקבלה: אני כותב את השאלה הזו בהמשך לשתי שאלותי: בתקווה שהרב יתן את תשובתו בלי לקוץ בשאלתי. ראשית, על-מנת שלא אדמה כמנסה לעסוק בגבוהות ממני וביומרות חסרות פשר ארצה להסביר מדוע הדיון כה חשוב לי ומפריע למהלך חיי. כל חיי גדלתי והתחנכתי על ברכי הקבלה, והתחנכתי בדרכו של הבן איש חי. רבי המובהק הוא מתלמידי הרב כדורי ע"ה ורבו המובהק למד עם הרב כדורי ע"ה בחברותא ואף היה ריש מתיבתא בישיבתו של הרב כדורי. בנוסף, הוא למד עשרות שנים אצל חכם סלמאן מוצאפי, שכידוע היה תלמידו של רבי יהודה פתיה, מתלמידיו המובהקים של רבינו יוסף חיים. בעבר למדתי בישיבת תורה ומדע שליד מכון לב, ושם התוודעתי לראשונה למתנגדי הקבלה. הדבר זעזע אותי עמוקות, שכן גישתם שללה מהיסוד את כל החינוך שקיבלתי. מאז בער בי הרצון לחקור האם אני הולך בדרך האמת אם לאו. לכן התחלתי לחקור עמוקות בנושא. אני מקווה שעכשיו ברור לרב למה אני בכלל נכנס לדברים האלה: אני מנסה להתמודד עם גישות שעל-פיהן אני מאמין בשטויות. הדיון עסק בשאלה האם משה רבינו ע"ה ידע את הקבלה. אך ברשות הרב ארצה מעט לסטות מהנושא וללכת לנושא אחר, וממנו בסיעתא דשמיא אחזור לשאלה זו ואנסה להסביר את טענתי משם. עצם נכונות ואמיתות הקבלה (ב"קבלה" מדובר, כמובן, בתורת הסוד - הרובד העמוק של התורה, ולא כאותם החושבים שהקבלה כולה מיסטיקה ומאגיה וקרובה להגות הנצרות, כפי שמספר "קבליסטים" אוכלי שקצים מציגים אותה) מוסכם על הרוב המוחלט של היהודים המאמינים. אלא שבמאתיים השנים האחרונות היו רבים שיצאו כנגד ספר הזוהר, בטענה שנכתב ע"י ר משה די ליאון במטרה להתפרסם בשם טוב, ולא ע"י רבי שמעון בר יוחאי. אותם אלו מבססים את דבריהם הן ע"י הוכחות היסטוריות לכאורה והן ע"י התבססות על גישת הרמב"ם לרציונליות שלהשקפתם סותרת את מהות הקבלה. למעשה, הדיון בדבר אמיתותו ונכונותו של הזוהר לגיטימי לחלוטין. הבעיה מתחילה מכך שרבים מתוך אותם אנשים המנסים לשלול את ספר הזוהר משליכים מספר הזוהר על הקבלה כולה. והרי כיצד ישללו את תורת הסוד כולה? שכן ישנם ספרי קבלה רבים מני ים שקדמו לספר הזוהר ועליהם אין מערער כי לא נכתבו "במרמה" כפי שאולי אומרים על ספר הזוהר. הספר המובהק והקדום ביותר העוסק בקבלה הוא ספר יצירה. ישנם שטוענים שספר יצירה אינו מהימן כלל ועיקר, וישנם הטוענים כי הוא אמנם מהימן, אך כלל לא עוסק בקבלה. על כן בסיעתא דשמייא אנסה להראות כי ספר יצירה הוא מקור מהימן לכולי עלמא וכי הוא ודאי ספר קבלה - ומכאן שיש מקור מוסכם על כולם העוסק בקבלה - ולכן הקבלה מוסכמת על כולם, מה שמראה כי אלו המנסים לשפוט את נכונות הקבלה על בסיס נכונותו של ספר הזוהר טועים ומטעים. מסיבה זו, אני רוצה לחזור ולהתייחס לדברי הרב הראשונים והאמיתיים, שיש קודם להסכים מה היא הוכחה. הוכחה לדעתי - ואני מניח שלדעת הרב גם - היא טענה הנטענת ע"י מקור המוסכם על כל הצדדים, ומעצם היות המקור מוסכם על כולם - טענתו הופכת להוכחה מוגמרת, לפחות בצורה סובייקטיבית עבור הדנים בשאלה (ניתן להמשיל זאת לניסיון הוכחה כי העולם נברא ע"י הקב"ה: לאדם המאמין באמיתות התורה אוכל להוכיח זאת מהתורה עצמה, כיוון שהיא מקור המוסכם על שנינו. מנגד, לאדם שאינו מקבל את התורה כמקור אמין, אין משמעות להוכחה זו שכן היא עוד נשארת בגדר טענה). הדבר הביא אותי לערוך חיפוש אחר מקור כלשהו המוסכם על כל הדעות, שממנו ניתן ללמוד כי ספר יצירה הוא מקור מהימן (שוב, ברגע שמוסכם על כולם שספר יצירה הוא מקור מהימן ושהוא עוסק בקבלה, מוכרח להיות שמוסכם על כולם שהקבלה אמיתית ובאה משמים, ולא פרי המצאתו של האדם). המקור הידוע ביותר המציג את ספר היצירה כספר מהימן הוא התלמוד הבבלי אשר מוסכם על כל אדם (ואף ניתן לומר כי אדם שאינו מקבל את התלמוד הבבלי כמקור אמין כופר בתורת משה). במסכת סנהדרין דף ס"ה ע"ב ישנה גמרא מפורסמת: "רב חנינא ורב אושעיא הוו יתבי כל מעלי שבתא ועסקי בספר יצירה ומיברו להו עיגלא תילתא ואכלי ליה". בלי להכנס לפרטים - הגמרא כאן אומרת בצורה נהירה ומוחלטת כי האמוראים הכירו את ספר היצירה, ואף השתמשו בו. מכאן שבודאי הוא מקור מהימן, שכן אם הוא היה מוסכם על האמוראים, היאך נוכל לחלוק עליהם. לכן שללנו את הטענה כי ספר יצירה אינו ספר מהימן. שנית, עלינו להוכיח כי ספר היצירה הוא ספר קבלה. כפי שכבר הגדרנו, הקבלה היא הרובד העמוק ביותר של התורה - רובד הסוד (על אף שכמובן כל רובד ורובד בתורה עמוק מכל מה שמוחו של אדם יכול להכיל ולהשיג). את ההוכחות לכך אביא מאותו מקור ממנו הוכחנו כי ספר יצירה הוא מהימן. "רב חנינא ורב אושעיא הוו יתבי כל מעלי שבתא ועסקי בספר יצירה ומיברו להו עיגלא תילתא ואכלי ליה", כלומר, רב חנינא ורב אושעיא בראו עגל פיזי ומוחשי לחלוטין מתוך מה שעסקו בספר יצירה. כלומר, הם עסקו בענייני הבריאה, והרי מי חולק על כך שהצורה שבה ברא הקב"ה את העולם היא נעלמת ביותר? מי יכול להגיד שהבריאה היא ברובד הפשט או הרמז? והרי אפילו הרמב"ם מציג את מעשי בראשית ומעשה מרכבה כרבדים העמוקים ביותר בתורה. מכאן שבודאי ספר יצירה עוסק בתורת הסוד. אלא שישנם הסוברים כי אגדות הגמרא משל הן, ואין לנו להבינן כפשוטן. בשביל להוכיח כי המקרה הנוכחי אינו משל בעלמא כי אם סיפור אמיתי שקרה, נחזור מעט אחורה בגמרא לסיפור שהגמרא מביאה בדיוק לפני הסיפור הזה: "רבא ברא גברא. שדריה לקמיה דר זירא. הוה קא משתעי בהדיה ולא הוה קא מהדר ליה. אמר ליה: מן חבריא את, הדר לעפריך!.". כלומר, ר זירא ברא אדם ואמר בפירוש שהוא נברא ע"י תלמידי החכמים ("חבריא"). רש"י במקום מפרש "על ידי-ספר יצירה שלמדו צרוף אותיות של שם". אילו היה מדובר בסיפור עם מסר מוסרי או הלכתי שאינו כפשוטו בלבד, לא הייתה סיבה לרש"י לענות על השאלה הטכנית "כיצד ברא ר זירא את אותו אדם" אלא היה לו להתעסק במסר. שהרי אם מדובר במשל, מה זה משנה כיצד ברא את האדם? אם היה נותן פירוש טכני למשל, הדבר היה דומה למתן מענה על השאלה כיצד דיברו העצים במשל יותם, והרי אין לעצים היכולת לדבר. וכי רש"י כותב דברים שוליים כל כך? מכאן אנחנו חייבים ללמוד כי אין מדובר על סיפור מוסרי בעלמא כי אם על מקרה אמיתי שקרה, ועל כרחך שבראו את האדם ע"י עיסוק בספר יצירה. לכן, יש לנו הוכחה כי ספר היצירה הוא מקור מהימן העוסק בקבלה (ודרך אגב, מהרש"י הזה אפשר גם להוכיח כי ספר היצירה עוסק בקבלה, כיוון שאף ספרות יהודית אינה עוסקת בצירופי אותיות שמו של הקב"ה מלבד ספרות הקבלה). ארצה לסכם. עסקנו בשאלת אמיתותה ונכונותה של הקבלה (ושוב, אין מדובר על ספר הזוהר שעליו ניתן עוד להגיד כי הדיון לגיטימי). הראנו כי הוכחה שספר היצירה הוא ספר מהימן העוסק בקבלה היא גם הוכחה לכך שהקבלה משמיים היא. על מנת להוכיח את מהמנותו של ספר היצירה ציטטנו מהגמרא שהיא עצמה מקור מוסכם על כולם, ולכן אין חולק עליה. על מנת להוכיח שהוא עוסק בקבלה הראנו כי הסיפור סביב ספר היצירה בגמרא עוסק בנסתרות כגון בריאת אדם, ועל כן אין אפשרות שלא מדובר בסודות התורה. שללנו את האפשרות שמדובר במשל בעלמא, ומכאן שספר היצירה מהימן ועוסק בקבלה - ועל כן לדעת כולם הקבלה נכונה ואמיתית. כעת ארצה לחזור לשאלתי המקורית, האם משה רבינו עסק והגה בקבלה. כפי שהרב אמר, ספר הזוהר מוכיח זאת עבור אלו המקבלים את ספר הזוהר כהוכחה בלבד, ובשביל אלו שאינם מקבלים את ספר הזוהר כהוכחה השאלה נותרת בעינה. לכן ניסיתי למצוא מקור אחר שכן מוסכם על כולם המוכיח כי משה רבינו ידע את הקבלה. כמובן, המקור המתבקש ביותר להוכחה זו הוא שוב - ספר היצירה, או ליתר דיוק - מועד כתיבתו של ספר היצירה. הוכחנו כי ספר היצירה הוא מקור מהימן העוסק בקבלה, כך שאם נוכיח כי הוא נכתב לפני תקופתו של משה רבינו ע"י אדם שמשה רבינו לא יכול היה "לפספס" - תהיה ראיה מוצקה לכך שמשה רבינו ידע את הקבלה. ישנן שתי גישות לגבי מועד כתיבתו של ספר יצירה: הגישה המחקרית והמסורת היהודית, כאשר גם במסורת היהודית ישנן שתי שיטות שונות. המסורת היהודית קובעת כי ספר היצירה נכתב או ע"י אברהם אבינו או ע"י אדם הראשון, בעוד שהגישה המחקרית טוענת כי הוא נכתב בין המאה הראשונה למאה השמינית. כיוון שהגישה המחקרית סותרת בצורה חד משמעית את המסורת שלנו, אין אנו מקבלים אותה (בדיוק כפי שאין אנו מקבלים את התארוך המחקרי לגבי חורבן הבתים או לגבי יציאת מצרים). לכן האפשרויות היחידות שנותרו הן שהוא נכתב או ע"י אברהם אבינו או ע"י אדם הראשון. שתי האופציות מציגות אדם שחי לפני משה רבינו ובודאי משה רבינו הכיר (אף אם לא אישית). הסבירות שמשה רבינו לא היה מודע לספר העוסק בתורה שנכתב ע"י אברהם אבינו או ע"י אדם הראשון היא אפסית. מכאן מוכח בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים כי משה רבינו הכיר את ספר יצירה, והרי כבר הוכחנו כי הוא ספר קבלה ועל כן אין מנוס מלומר שמשה רבינו ידע את הקבלה, אף אם לא את כולה (שכמובן אין אדם שיכול להכיל במוחו את כל עומקי התורה). ולכן כיצד ניתן לומר שמשה ריבנו לא ידע את הקבלה (לשיטת אלו הפוסלים את ספר הזוהר כהוכחה)? לרב ומחילה על אורך השאלה.
תשובה: קורות חייך מרשימים מאוד מאוד, ואני שמח כי הלכת בדרך זו, וכי אתה מתמיד בה. אשריך. יש להבחין בין שתי שאלות. שאלה ראשונה היא האם אני סובר שמשה רבינו הכיר את ספר יצירה. תשובתי לשאלה זו היא שמה שאני סובר לא רלוונטי כלל, בשל העובדה שאין לי כל כלים לדעת האם משה רבינו הכיר את הספר או לא. שאלה שניה היא השאלה המקורית שאתה שאלת: האם יש דרך להוכיח כי הקבלה היא קבלת אמת. על זה טענתי שאין דרך להוכיח את הדבר. שאלה דומה היא שאלת קדמות הזהר. לי אין כל כלים להתמודד עם שאלה זו, כי אני לא בקיא בנושא. אני מעריך כי אין דרך להוכיח את קדמות ספר הזהר. לעומת זאת, אני חושב שאתה צודק מאוד בביקורתך על מי שמבקש לשלול את הקבלה כולה. נראה לי כי הדבר היותר נכון לעשות הוא להראות את עקבות הקבלה כבר בתנ"ך עצמו (המעמד השני בהר סיני  מעשה מרכבה וכדו ), ולמצוא עקבות נוספים. האם ניתן להוכיח את קדמות הקבלה לאור ספר יצירה? על כך טענתי כי צריך קודם כל להסכים מה ייחשב כהוכחה, ורק לאחר מכן ניתן לענות על השאלה האם יש דרך להוכיח את הדבר אם לאוו. ההוכחה שהבאת היא דוגמה מצוינת לדבר: כדי לקבל את ההנחה שהסיפור על האמוראים מהווה הוכחה צריך להסכים על כך שסיפורים על אמוראים הם הוכחה, ושספר יצירה הוא אכן ספר יצירה בו אנו עוסקים. אולם שני הדברים יכולים להתבטל על ידי מי שחפץ לבטל אותם, וממילא אין הם יכולים להוות הוכחה. היחס בין קבלה ובין ספר יצירה הוא נושא מקצועי שלצערי הגדול אני לא בקיא בו. אני נוטה להסכים אתך, לאמור: אם אכן מקבלים את ההנחה שספר יצירה הוא ספר קדום מאוד   הדבר בהחלט מהווה ראיה לכך שתורת הסוד, ספרות ההיכלות וכדו    הם קדומים מאוד. אתה צודק שאם "נוכיח כי הוא נכתב לפני תקופתו של משה רבינו ע"י אדם שמשה רבינו לא יכול היה "לפספס" - תהיה ראיה מוצקה לכך שמשה רבינו ידע את הקבלה". אם אנו דוחים את העמדה המחקרית לגבי זמן חיבור ספר יצירה   אתה כנראה צודק. אולם ה"אם" הוא בהחלט משמעותי ביותר. ושוב יישר כוח גדול