LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: גרימת נזק למוצר בעת קניה: לרב על תשובתו האם הרב יכול לפרט טיפה? לא כ כ הבנתי את התשובה - "הנזק לא היה שווה פרוטה שהרי מחיר כל המטריות בארגז היה זהה". יצוין מחיר המטריות בארגז היה יחסית קרוב (כולן בין ה 10 ש ח ל 30 ש ח), אך הונחו בו סוגים שונים ומחירים שונים. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "גרימת נזק מועט למוצר בזמן קניה"
תשובה: והברכה: כוונתי היתה שאין הבדל במחיר בין מטריה עם עטיפה שלמה לבין מטריה שעטיפתה קרועה. בהצלחה. הרב צבי ברוך טסלר
שאלה: לבישת בגד מעור או פרווה: לכבוד הרב. יש לי שאלה שאני לא יודעת את התשובה עליה,בנושא צער בעלי חיים. האם לבישת בגד העשוי מעור פרווה של חיה, יש בזה איסור? ואם אפשר גם מקורות (תנ"ך,ראשונים,אחרונים.)
תשובה: אין שום איסור להשתמש בעור או בפרווה של בעלי חיים משום צער בעלי חיים. מלבד העובדה שיתכן שהחיה מתה ורק אז לקחו את העור או הפרווה, או שהרגו אותה ללא צער  שבזה להרבה דעות אין איסור צער בעלי חיים אפילו אם אין צורך לאדם בזה  כמובן אין זה אומר שהדבר ראוי ויתכן ואסור מצד אכזריות וכד' אך אין זה נושא השאלה, מותר לכל הדעות להשתמש בבעלי החיים לצורך האדם. לצער אסור אולם להשתמש בהם לצורכנו מותר. אם נאמר שאסור להיעזר בבעל חיים היה אסור לשאת משאות על חמורים, לרכב על סוסים ועוד ועוד. מקורות: בראשית פרק א פסוק כח ויברך אתם אלהים ויאמר להם אלהים פרו ורבו ומלאו את הארץ וכבשה ורדו בדגת הים ובעוף השמים ובכל חיה הרמשת על הארץ: ולמד מכאן החתם סופר (שבת קנד עמוד ב) שאין איסור צער בעלי חיים במה שהוא לצורך האדם. וכן שמות פרק כג פסוק ה: כי תראה חמור שנאך רבץ תחת משאו וחדלת מעזב לו עזב תעזב עמו: ועוד למדנו במסכת קידושין (פב עמוד ב): "תניא, ר"ש בן אלעזר אומר: מימי לא ראיתי צבי קייץ, וארי סבל, ושועל חנוני, והם מתפרנסים שלא בצער, והם לא נבראו אלא לשמשני". וברמב"ן על התורה (דברים כב ו) לגבי טעם מצוות שילוח הקן: "וכן מה שאמרו (ברכות לג ב) לפי שעושה מדותיו של הקב"ה רחמים ואינן אלא גזרות, לומר שלא חס האל על קן צפור ולא הגיעו רחמיו על אותו ואת בנו, שאין רחמיו מגיעין בבעלי הנפש הבהמית  כוונתו בבהמות  למנוע אותנו מלעשות בהם צרכנו, שאם כן היה אוסר השחיטה, אבל טעם המניעה ללמד אותנו מדת הרחמנות ושלא נתאכזר. ובחידושי הרמב"ן (עבודה זרה יג עמוד ב) כתב: "אין צער בעלי חיים אסור לתקנתם של בני אדם.דבעלי חיים לצורך אדם שחיטתם וצערן מותר." ובדומה לזה פסק בתרומת הדשן (חלק ב סימן קה). וכן פסק הרמ"א (אבן העזר סימן ה סעיף יד) "כל דבר הצריך לרפואה או לשאר דברים, לית ביה משום איסור צער בעלי חיים". וע"ע ציץ אליעזר חלק יד סימן סח.
שאלה: הרחבת פיה של בקבוק תינוק בשבת: רצינו לשאול האם אסור להגדיל פיה של בקבוק תינוק כאשר יש שם כבר חור קטן? כי רבו של בעל הרוקח, בספר יחוסי תנאים ואמוראים בערךרב חנן בר רב חסדא ומובא בקובץ קמאי שבת דף מח -"שגם שיש נוצות בכרית,אסור להוסיף עליהם עוד נוצות".
תשובה: לשואלים, אכן אסור להרחיב נקב בכוונה, כמבואר בגמרא (שבת קמו ע"א-ע"ב) ובשולחן ערוך (סי' שיד ס"א ומשנ"ב סק"ט). לא ברור לי מה כוונתכם בקישור לדברי בעל יחוסי תנאים ואמוראים. אכן יש בו דין מחודש, שמלאכת מכה בפטיש קיימת גם בכלי שכבר היה בשימוש ועכשיו גילה דעתו שצורתו הקודמת איננה מספיקה עבורו והוא משנה את צורת הכלי לצורה נוחה יותר. אך בנדון שלנו, יצירת נקב או הרחבתו, הגמרא בשבת שם אומרת במפורש שאין איסור דאורייתא אלא אם כן הפתח מיועד להכנסה ולהוצאה, והאיסור ליצור פתח שמיועד רק להוצאה (כמו פית הבקבוק שאנו דנים בה), או גם להרחיב פתח כזה, הוא גזירת חכמים, כמבואר בגמרא שם וברמב"ם בהל' שבת פכ"ג ה"א. גם בעל יחוסי תנאים ואמוראים מודה שפתח כזה אסור רק מדרבנן, ראו בדבריו עמ' שנו. אם כן, חידושו המיוחד אינו נוגע אלינו. בשמירת שבת כהלכתה (פ"ט ס"כ) אסר כאמור את הרחבת החור בבקבוק תינוק, אך מדבריו שם נראה שלדעתו זהו איסור דאורייתא: בהערה עה הפנה לסי' שיז ס"ג ומשנ"ב ס"ק כב, והנדון שם הוא פתיחת בית הצוואר, והמשנה ברורה כותב שזהו גמר מלאכה וחייב משום מכה בפטיש. השש"כ גם כותב שבשעת הצורך מותר לעשות זאת על ידי גוי, ומפנה לרמ"א בסי' שכח סי"ז, המתיר לומר לגוי לבשל עבור ילד קטן שאין לו מה לאכול, משום שהקטן נחשב כחולה שאין בו סכנה. אך לכאורה בלית ברירה הדבר צריך להיות מותר גם על ידי יהודי, ובשינוי, כדין שבות לצורך חולה שאין בו סכנה! מעיון בספרים שונים ראיתי שיש מחלוקת בנושא, ויש אומרים שפתיחת נקב כזה היא איסור דאורייתא, על פי המשתמע מהחזון איש (סי' נא סק"י), שהטעים את הדין שהפתח האסור מדאורייתא הוא רק זה המיועד להכניס ולהוציא, שלכל כלי יש ממילא פתח דו סיטרי, ולכן פתח נוסף חד כיווני אינו בגדר 'פתח'. לפי זה נראה שבכלי שאין בו שום פתח, גם פתח חד כיווני הוא פתח ועשייתו היא גמר מלאכה. בספר 'בית האוצר' על מלאכת בונה (עמ' 63) כתב שלפי זה פתיחת פי בקבוק תינוק היא מלאכה גמורה, והביא שהגרש"ז אוירבך זצ"ל בכת"י כתב שמי שפותח את נקב הזרבובית של קומקום תה חייב משום מכה בפטיש אע"פ שהוא נקב המיועד רק להוציא.  כעין זה כתב כבר בשער הציון סי' שיד סק"ט, שבשאר דברים פרט לכלים כל נקב שדרך לעשותו לשימוש כלשהו חייבים עליו, אע"פ שאינו להכניס ולהוציא, אך משמע מדבריו שבכלים פטור גם בנקב שזוהי דרך שימושו. על פי שיטה זו שפתיחת הנקב אסורה מן התורה יש לדון האם הרחבתו גם כן אסורה מדאורייתא. מסתבר לי שכן, גם אלמלא חידושו של בעל 'יחוסי תנאים ואמוראים', מפני שנקב שהתינוק מתקשה לשתות דרכו אינו ראוי לשימושו, ואין זה רק עניין של גילוי דעת  הרי נקב רחב מדי גם לא טוב לתינוק, והנקב המתאים צריך להיות מדויק. אך יש להעיר שמכמה ראשונים משמע שהכלל האמור שנקב שאינו להוציא ולהכניס אין חייבים עליו הוא כלל גורף, ראו במאירי בשבת קמו ע"א.
שאלה: עקירת עשבייה בידיים בשמיטה: לכבוד הרב, יש לנו בגינה כמה אזורים עם פרחי נוי. בין הפרחים צומחים עשבים ומתערבבים עם הצמחייה באופן שא"א לרסס (הבנתי שמותר אם היה אפשר כמו באיזורים ריקים) בלי להרוג גם את הפרחים עצמם. האם מותר לי לעקור את העשבים בידיים? יש לציין שמלבד עצם העניין של הנוי בגינה שנפגע עכשיו, אם לא אעקור אותם הם גדלים ומפיצים כמות גדולה מאוד של זרעים שבשנים הבאות עלינו לטובה צריך לעבוד קשה מאוד ע"מ לעקור את הכל.
תשובה: וברכת ד' אם אי אפשר לרסס אפשר לחתוך מעל פני הקרקע, אם אי אפשר אפשר לעקור ביד, ובלבד שלא יראה כמכין את המקום לזריעה. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום שבי דרום
שאלה: הקצפת ריץ  בשבת: האם מותר להקציף בשבת קצפת צמחית על ידי מקציף ידני (לא חשמלי)? האם מותר להוסיף סוכר פודינג לקצפת?
תשובה: אין להכין קצפת בשבת משום איסור של מוליד.(עיין שש"כ החדש יא,לב ושם בהערה שמביא עוד בעיות הלכתיות). להוסיף סוכר לקצפת מוכנה אין בעיה, אך אסור להוסיף אבקת פודינג לקצפת. הרב אלישיב קפקה
שאלה: נתינת שם של הסבא ואבא: לסבא של אישתי, ולאבא שלי אותו שם. האם מותר לי ולאישתי לקרוא לבננו שנולד בשם זה? (שם שני. אנחנו אשכנזים).
תשובה: אפשר גם שם אחד ע"ש שניהם אם שמם היה אורי קראו לילד שניאור העיקר שתזכו לגדלו לתורה לחופה ולמע"ט
שאלה: חיוב מזוזה בפתח שנשאר סגור רוב הזמן ובחדרון קטן: א. לחדר השינה בדירה שלנו ישנן שתי דלתות. דלת אחת נפתחת מן הסלון ודלת אחת נפתחת ממסדרון קטן. מסיבות מובנות כמעט שאיננו נכנסים לחדר השינה מן הסלון ומשאירים את הדלת שנפתחת מן הסלון סגורה רוב הזמן (למעט תוך כדי נקיונות, או דברים כאלה). האם הפתח של דלת זו חייב במזוזה? ב. מהמטבח שבדירה שלנו ישנו פתח לחדרון או לגומחה קטנה. החדרון הזה משמש לאכסון המיקרוגל, ולאכסון מטאטאים, סמרטוטים, מגבים, פלטת שבת ומיחם בחול, וכדומה. פתח החדרון ברוחב של כ-51 ס"מ. אם יתברר שאין בשטח החדרון כדי לרבע ארבע אמות על ארבע אמות, האם הפתח חייב במזוזה למרות זאת, בשל השימוש בו, או שלא? רוב תודות
תשובה: לשואלים, א. גם פתח שמשמש לכניסה ויציאה לעתים רחוקות חייב במזוזה (שו"ע יו"ד סי' רפו סי"ח  והרמ"א שם שפטר פתח מרתף המיועד להכנסת חביות הוא רק משום שאינו מיועד כלל לכניסה ויציאה, ראו ערוך השולחן שם סעיף מ' ו'מקדש מעט' ס"ק נא). ב. אם צורת השימוש בחדר היא כזו שלא נכנסים אליו אלא רק מושיטים את היד ולוקחים או מניחים דברים, הוא פטור ממזוזה לכל הדעות (שו"ת מנחת יצחק ח"ד סי' צב, הובא ב'חובת הדר' פ"ד הערה טז). אם נכנסים אליו, יש לקבוע בו מזוזה ללא ברכה, מאחר שיש מחמירים שגם חדר שאין בו ארבע על ארבע אמות חייב במזוזה אם יש לו שימוש מקובל והוא ראוי לשימושו (שיטת 'חמודי דניאל' המובא בפתחי תשובה יו"ד סי' רפו סקי"א). רוחב הפתח המינימלי לחיוב במזוזה הוא ארבעה טפחים (ש"ך יו"ד סי' רפז סק"ב  ויש אומרים שכבר מג' טפחים יקבע מזוזה בלא ברכה - ערוך השולחן שם סעיפים ט, יא). הרוחב שציינתם הוא יותר מזה. אגב, אם הבנתי נכון מניסוח שאלתכם: "אם יתברר שאין בשטח החדרון כדי לרבע ארבע אמות על ארבע אמות", כוונתכם לומר שאולי יש בו שתיים על שמונה, למשל, ואז הוא חייב. גם אם אכן כך, יש לקבוע את המזוזה ללא ברכה, מאחר שגם נקודה זו שנויה במחלוקת. הרא"ש בהל' מזוזה סי' טז, ואחריו הטור והבית יוסף ביו"ד רפו סי"ג, הבינו מדברי הרמב"ם שבית ארוך וצר שבסך הכל יש בו שש עשרה אמות מרובעות חייב במזוזה, אע"פ שאין ברחבו ד' אמות. והרא"ש חלק עליו, מפני שאינו ראוי לדירה אלא אם כן בכל אחת מצלעותיו יש ד' אמות, אבל הבית יוסף פסק כרמב"ם. הט"ז (בהגהותיו ביו"ד רפו, ובאריכות באו"ח סי' תרלד סק"ב) האריך לחלוק על הרא"ש בפירוש דברי הרמב"ם, והסיק שגם לדעת הרמב"ם נדרש אורך ד' אמות בכל צד, וכן הוכיח בשו"ת משנה הלכות ח"ב סי' יז, וזוהי הכרעת החזון איש (או"ח סי' קי ס"ק כח ד"ה וכ'). לענ"ד ראיותיהם מסתברות מאוד, וגם הסברה נותנת כך, שבית שארכו 32 אמה ורחבו חצי אמה אינו ראוי לדירה. אמנם ראיתי בספר 'חובת הדר' (פ"ד הערה יז) שהביא דעות שונות על הרוחב המינימלי: יש אומרים אמה, ויש אומרים שבעה טפחים, אך מכיון שלא השמיעונו ח שיעור בזה, על כרחנו כוונתם שנדרשות ד' אמות לפחות בכל רוח. לפיכך אין לברך על מזוזה זו, וכך הסיק גם הרב עובדיה יוסף זצ"ל ('הליכות עולם' ח"ח עמ' רפב-רפד), ואלמלא פסיקת השו"ע היה מקום לומר שבית כזה פטור ממזוזה לגמרי.
שאלה: המשך הדיון: מחילה על ההטרחה, אבל אוסיף לשאול: א) הרב ענה שעיסה עומדת לחלק הינה רק לשני בעלים שונים. ברצוני להעיר שבפת"ש (שכו, סק"ב) כתב שמתוס מוכח שלא כן, וכן נפסק בשש"כ (מב, י) שעיסה של חלה ועיסה של עוגה לא מצטרפות. ב) הרב ענה שחלוקה לפרוסות איננה עיסה העומדת ליחלק. אבל לענ"ד כאן לא מדובר על חלוקה לפרוסות, אלא לשני סוגי בצקים (בצק לחלות, ובצק שמרים) אשר לאחר ההפרשה יופרדו בשנית ויאפו מהם שני מאכלים שונים, ומן הסתם יואחסנו בכלים שונים. ב מראש! השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "צירוף מלאכותי רק לצורך ההפרשה מחייב בחלה?"
תשובה: וברכת ד' כידוע מחלוקת אחרונים האם לחלק לעצמו נחשב להיות לחלק. והובאו בכך שתי דעות בפת"ש, ונחלקו בכך הלבוש, פרישה, ש"ך ס"ק ה, גר"א ס"ק ז. והיו שאמרו שעיסה העומדת לחלק לעצמו אם אופה בזה אחר זה או ביחד ג"כ חייב, עיין פת"ש ודברי חמודות, ולקט העומר פ"ז ס"ק ט. א"כ יש הרבה דעות שבמקרה כזה שמחלק רק לעצמו ואופה ביחד חייב בהפרשה ולא נקרא על מנת לחלק. וכפי שכתבתי בתשובה כל ההפרשה יכולה להיות בלא ברכה, על כן לא נראה להקל לגמרי שאם העיסות נושכות זו בזו ואיננה מקפידה בכך, יכולה להפריש ללא ברכה. כשכתבתי חלוקה לפרוסות הכוונה הייתה שהחלוקה תהיה אחר אפיה, אבל האפיה תהיה ביחד, ובזה לא נקרא על מנת לחלק. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ
שאלה: שאלה על תוספות במסכת גיטין: במסכת גיטין דף ב עמוד א בתוד ה מכפר תוספות מנסה להבין מדוע רבי אלעזר אמר במשנה מכפר לודים ללוד הרי כבר ר ג אומר משהו כזה ואין בדברי ר א כל חידוש ועונה שם תוספות ואני לא מבין למה תוספות שם לא ע י מה שכתוב בדף ד עמוד א ברד ה ואמר אביי עיירות הללו ושם מסביר מה כל אחד מחדש אז למה תוספות בדף ב עמוד א לא הביא את רד ה ואמר אביי לתשובה על שאלתו?
תשובה: שאלת התוס' היא מדוע נקט רבי אליעזר שהמביא גט מכפר לודים מביא אותו דוקא ללוד הרי לפי סברתו אף אם יביא אותו לשאר המקומות בארץ ישראל יתחייב לומר בפני נכתב ובפני נחתם, מדוע א"כ נקט ר"א לוד! על כך עונה ר"י בתוס' "שהזכיר לוד לאשמועינן אף על פי שהיתה נקראת כפר לודים על שם בני לודים שהיו מצויים בה תמיד אפילו הכי צ"ל בפני נכתב ובפני נחתם ולא חשיב כלוד עצמה" (בתוס' יש תירוץ נוסף שנדחה). לפי התוס' העיר לוד נכתבה ללמדינו חידוש שאפילו שקיימות שיירות בין לוד לכפר לודים ועדים מצויים לקיימו בכל זאת יש לומר בפני נכתב ובפני נחתם. הסוגיא בדף ד' עוסקת מה חידשה כל דעה מה חידש רבן גמליאל ומה חידש רבי אליעזר ביחס לת"ק, אך אין היא עוסקת בפרטי הדוגמא שכן לפי הגמרא בדף ד' היה נשמע חידושו של רבי אליעזר גם אם היה אומר מכפר לודים או מכפר לודים לארץ ישראל והיינו למדים שאף עיירות שמובלעות בתחומה של ארץ ישראל חייב באמירת בפני נכתב. תוס' כאמור דקדק בפרטי הדוגמא של רבי אליעזר. יום טוב
שאלה: קדיש למתפלל ביחידות: בסידורי הגאונים, מופיע נוסח של קדיש למתפלל ביחידות. ראיתי שמופיע גם בסידור תכלאל של עדת התימנים. האם למעשה נהגו לאומרו? אם לא - למה? דוגמא מסידור רב עמרם גאון לקדיש וברכו של יחיד: ------- קדיש ליחיד. על הכל יתגדל וישתבח ויתפאר ויתרומם ויתנשא שמו של מלך מלכי המלכים הב"ה. בעולמות שברא העולם הזה והעולם הבא. כרצונו וכרצון כל עמו ישראל. צור העולמים אדון כל הבריות אלוה כל הנפשות היושב במרחבי מרום השוכן בשמי שמי קדם, קדושתו על כסא הכבוד וקדושתו על החיות, ובכן יתקדש שמו בנו לעיני כל חי ונאמר לפניו שיר חדש ככתוב שירו לה שיר חדש כי נפלאות עשה תהלים צ"ח, א ונאמר שירו לאלהים זמרו שמו סלו לרוכב בערבות ביה שמו תהלים ס"ח, ה ונראהו עין בעין בשובו אל נוהו, כמו שנאמר כי עין בעין יראו בשוב ה ציון ישעיה נ"ב, ח. ונגלה כבוד ה וראו כל בשר יחדו כי פי ה דבר ישעיה מ, ה. ועתה יגדל נא כח ה כאשר דברת לאמר במדבר י"ד, י"ז ויאמר כי יד על כס יה מלחמה לה בעמלק מדור דור שמות י"ז, ט"ז. זכור רחמיך ה וחסדיך כי מעולם המה תהלים כ"ד, ו. קולי אל ה אקרא ויענני מהר קדשו סלה תהלים ג, ה. ה חפץ למען צדקו יגדיל תורה ויאדיר ישעיה מ"ב, כ"א. ברכו ליחיד. ברכי נפשי את ה וכל קרבי את שם קדשו. יתברך וישתבח ויתפאר ויתרומם ויתנשא שמו של מלך מלכי המלכים הב"ה. ומרומם על כל ברכה ותהלה. שירו לאלהים זמרו שמו סלו לרוכב בערבות ביה שמו ועלזו לפניו, שהוא ראשון והוא אחרון ומבלעדיו אין אלהים. בשכמל"ו.
תשובה: לא שמעתי או ראיתי שאומרים זאת, אין בכך פסול. אך זה לא קדיש
שאלה: אמירת שם ה  בשפה זרה: הרב. מה לגבי אמירת שם ה בשפה זרה כמו "או מיי גאד" וכדומה? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "שם ה' בשפה זרה"
תשובה: לשואל, לעניין איסור הזכרת שם שמיים לבטלה, שמות ה' בשפה זרה גם הם אסורים (משנה ברורה סי' פה סק"י). לכן הביטוי שציטטת, מאחר שהוא נאמר כמליצה ולא מתוך התכוונות אמתית לשם ה', אסור לאומרו. לעומת זאת מי שאומר את שם ה' (גם בעברית) כחלק ממשפט רציני, גם אם אינו פסוק ואינו ברכה מחויבת, מעיקר הדין אין זו הזכרת שם שמיים לבטלה (עיין משנה ברורה סי' ה סק"ג).
שאלה: פריקה וטעינה בדורנו: האם מצוות טעינה כוללת גם כן לעזר למישהו לשים את התיקים שלו במכונית או סתם לעזור למישהו שמסתובב עם הרבה ספרים?
תשובה: בהחלט כן, תורתנו נצחית. דיבר הכתוב בהווה. התורה נקטה רק דוגמאות. יש ללמוד מהן וליישמן בכל דור ודור.
שאלה: חטא שלמה - האם חטא?: לרב, קראתי אודות יחוס החטא של שלמה בנושאו את בת פרעה שהשקתה אותו ביין החשיכה את חדרו ואף מילאה אותו במעין כוכבים. וכך ערב חנוכת המקדש לא התעורר שלמה. ומפתחות המקדש היו תחת מראשותיו ולכן כמעט התפספס קרבן התמיד. אמו של שלמה נאלצה להכנס לחדרו ולהעירו ועל כך חיבר שלמה את השיר אשת חיל. האם יש מקור לכך? והאם זה אכן נחשב לשלמה כחטא? וכן האם גם החלפת שלמה בשלמאי היתה תוצאה של חטא זה ומה הסיבה לעונש זה? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "האם שלמה חטא?"
תשובה: לשואל המקור לדבריך הוא ב"מצודת דוד" (משלי לא, א), וזו לשונו: "בזה יספר את דברי המוסר אשר יסרתו אמו אשר נחשב בעיניו כמשא דבר ה', ואמרו רבותינו : כשהתחתן שלמה עם בת פרעה ביום חנוכת בית המקדש הכניסה לו כמה מיני כלי זמר והיה נעור כל הלילה והיה ישן למחרתו עד ד' שעות על היום ומפתחות העזרה היו מראשותיו ולא יכלו להקריב התמיד ונכנסה אמו אצלו והיתה מייסרתו בדברים האלה". ב"מדרש חסרות ויתרות" (בתי מדרשות ח"ב לב) מונים ח שבעה שמות שהיו לשלמה. לא ראיתי מי שכותב ששמות אלה באו לו על חטא כל שהוא, ואל לנו לחפש חטאים ח"ו אצל גדולי אומתנו. נאמנה
שאלה: עץ בצידו של בית קברות: על התשובה המהירה. האם זה נכון רק לקברי יהודים? אפשר להניח שקברים בחו"ל בחצר של כנסיה אינם של יהודים נכון? האם זה תקף גם לנשים? שאלתי את אימי. אימי היא בת כוהן. לטענתה, אבי לא היה כוהן ולכן ילדיה אינם נחשבים כוהנים. אבי נפטר. שוב על העזרה הרבה. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה אישית
תשובה: אמור אל הכוהנים ולא לכוהנות. האיסור להיטמא למת רק לכוהנים או לאשה בהריון שיתכן שיש לה בן.
שאלה: בראשית פרק ג פסוק ז,י: כבוד הרב על שענית בתשובה ברורה מאוד בשאלה הקודמת. הינה השאלה: בבראשית פרק ג פסוק י כתוב "ויאמר את קלך שמעתי בגן ואירא כי עירם אנכי ואחבא" אבל בפסוק ז היה כתוב: "ויתפרו עלה תאנה ויעשו להם חגרת" למה האדם התכוון שאמר שהוא ערום?
תשובה: לשואל החזקוני (בראשית ג, י) מבאר, שאף על פי שכבר תפרו עלה תאנה, כיון שלא כיסו אלא את בשר הערוה נחשבו ערומים, ולפי ח היה אדם ערום מן המצוות (ראה פסיקתא זוטרתא ג, י). נאמנה
שאלה: ביטול איסור לכתחילה : ב"ה הרב וסרטיל שליט"א אז במקרה שלנו לא גרמנו מבחוץ ביטול ברוב, אלא הורדנו מערך החתיכה שלא תהיה חתיכה הראויה להתכבד, אחד התלמידים התקיף אותי בתירוץ זה לכן אני מבקש סיוע מהרב תבורך. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה אישית
תשובה: עיין גיטין דף נד ע''ב למעלה לגבי אגוזים שנתפצעו, שאף זה אסור ונחשב לביטול איסור.
שאלה: שמיטה לחומרה: כיצד שייך לומר על ירקות של מגדלים יהודים בשנת השמיטה שזה לחומרה, כאשר רוב הפוסקים אומרים שזה איסור דרבנן חמור? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "מה זה שמיטה לחומרה?"
תשובה: וברכת ד' לא הבנתי את השאלה של כבודו. נא לפרט את השאלה האם השאלה על אוצר בית דין, על היתר מכירה. על איזה רוב הפוסקים כבודו מדבר (האם הכוונה היא בחממות בעולי מצרים). לא כל גידול יהודים אסור בשביעית, למשל במצע מנותק אין בעיה, או באוצר בית דין. על כן יש לפרט את השאלה. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ
שאלה: שמיטה במטבח: כבוד הרב רציתי לשאול מספר שאלות לגבי שמיטה במטבח: 1.כשאני בודקת האם השאריות שלי ראויות למאכל ומקומן במיכל שמיטה או לא- אני בודקת לפי מאכל אדם או לפי מאכל בהמה? מה שמים במיכל שמיטה ומה בפח רגיל? 2.קליפות של תפוחי אדמה- מה מקומן? מדוע? 3.לאחר כמה זמן אני צריכה להחליף שקית במיכל שמיטה? יום או יומיים? 4.האם אסור לי לערבב מינים שונים באותה שקית? כבוד הרב, אני מדריכה קבוצות שונות על הנושא הזה, ולכן אני אשמח לכל הדעות לגבי כל שאלה. (אשכנזים, ספרדים, תמנים. מחמירים, מקלים. וכו.)
תשובה: וברכת ד' 1. אפשר להניח במיכל האשפה שאריות שאינן ראויות לאכילה ואין אדם מקפיד עליהם. העיקר זה הגודל, דהיינו דברים קטנים ופעוטים שאין אנשים אוכלים אפשר לזרוק רגיל, אבל דברים גדולים וחשובים כדאי להניח בפח שביעית. 2. כדאי לעטוף בשקית (נייר או ניילון) ויש מחמירים בשתי שקיות ולהניח בפח הרגיל. 3. כשאת רואה מעט רקבון או עובש וכדו' 4. אפשר לערבב מינים שונים, אפשר גם לערבב דברים שיש בהם קדושה עם דברים שאין בהם קדושה, ובלבד שלא יהיה דבר אחד מקולקל יותר מהשני, דהיינו אם יש מין אחד שמעלה עובש או רקבון אין להניח לידו דבר שהוא בר אכילה. אבל אפשר לעטוף את הדבר הנוסף ולהניח בפח. שבוע טוב הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום שבי דרום.
שאלה: ברכת הגומל על פגיעה בעין: לרב, נפלתי, ונחבלתי בעין. העין התנפחה מאוד. כעבור יומיים, ירדה הנפיחות בצורה משמעותית, ונפתחה,כמעט לגמרי. כרגע נותרו שטפי דם מסביבה. האם צריך לברך הגומל, וא"כ, מתי? מראש.
תשובה: עין נחשבת לסכנת עלה בשבת לתורה וברך הגומל
שאלה: איפה ה  נגלה ליעקב?: ה' נגלה ליעקב בישוב בית אל של היום, או שבית אל זה היה בהר הבית?
תשובה: לשואל הכתוב סתם ולא פירש היכן היתה ההתגלות. לכן נחלקו המפרשים בשאלה זו. לפי רש"י ניקוד הבי"ת של המילה 'במקום' מעיד כי מדובר במקום ידוע, הלוא הוא הר המוריה (ועיין גם בחולין צא ע"ב ובבראשית רבה סח). רשב"ם לעומת זאת סובר שאין הכרח לומר כי מדובר במקום מיודע, אלא במקום אקראי מחוץ לעיר לוז המוזכרת קודם לכן, וכך סבור גם הרד"ק. עם זאת, לפי פשוטו של מקרא, ניתן להבין שמדובר בתחומי העיר לוז היא בית אל (לדעת רוב החוקרים מזוהה בית אל הקדומה עם הכפר ביתין, שיושב על הפאה הדרומית-מזרחית של העיר הקדומה ונמצא דרומית-מזרחית לבית אל של היום). נאמנה
שאלה: תפילה תוך כדי העבודה: שלו לרב! האם זה ר להשלים את התפילה תוך כדי העבודה. כלומר שתוך כדי העבודה אמלמל ואשלים קטעים שלא הספקתי בתפילתי הסדירה?
תשובה: נאמר בח (ברכות וכן ביומא) כי אין לעסוק במלאכה בזמן קריאת שמע. ומכאן שאין איסור בזה בזמן אמירת קרבנות או זמירות (מלבד בזמן ברכות).
שאלה: כשרות תה חרציות: רציתי לשאול האם פרחי חרציות מיובשים המוגדרים ע"י היצרן כ 100 פרחי חרציות ומיובאים מסין כמות שהם (ללא תוספות או חומרים נוספים) בקרטונים וללא תעודת כשרות מותרים וכשרים לשימוש? הערה: הם כמעט חסרי טעם ואין כל יצרן אחר בנמצא בארץ המספק אותם. השימוש הוא בעיקר כחליטה לתה או לשימוש חיצוני. ישר כח ותזכו למצוות
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה לכתחילה צריך כשרות כי יתכן שיבשו אותם בכלים טרפים. אולם בדיעבד יש מקלים כי סתם כלים לא בני יומם. הרב חגי בר גיורא
שאלה: החזר של הלוואה בשמיטה: נתנו הלוואה לפני בערך 6 שנים. אמרו לנו להחזיר כשהמצב הכלכלי אשתפר. זה הלוואה בלי אחוזים. בשנת שמיטה יש גם שמיטת כספים. האם זה פוטר מהחזר ההלוואה? דיברתי עם האנשים לנתנו הלוואה והם מחכים שנחזיר להם (הם בעלי תשובה, יכול להיות שהם לא מודעים לנושא של שמיטת כספים).
תשובה: וברכת ד' לא הבנתי כל כך את המעשה. נראה מהמכתב שההלוואה הייתה לפני שש שנים, דהיינו אחרי השמיטה (תשס"ח), וכעת אנו עוד לפני תום השמיטה (תשע"ה), על כן הזדרזו כעת והחזירו את החוב, או שתקבעו שההלוואה היא למספר שנים לאחר השמיטה, ואז אין השמיטה משטמת. אם קבלתם את ההלוואה בשנת השמיטה (לא נראה במכתב) אתם צריכים להגיד למלווים שהייתה שמיטה ולמרות זאת אתם מחזירים, וכך ראוי לעושת, למרות שעל פי ההלכה ההלוואה שומטה, בכו"א כדאי לאמר למלווה אף על פי שההלוואה שומטה אני רוצה להחזיר, ורוח חכמים תהא נוחה מכם. שבוע טוב הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ
שאלה: עניית דברים שבקדושה ללא כיפה: אם אדם נמצא ללא כיפה ובאותו רגע שומע קדיש או ברכו וכד ואין באפשרותו, בתוך כדי דיבור, לשים משהו לכסות את ראשו. האם יענה אמן או ברכו או לא?
תשובה: אם אין שום אפשרות לכסות ראשו לא יענה לשום דבר שבקדושה. זה לשון השולחן ערוך (צא ג)"יש אומרים שאסור להוציא אזכרה מפיו בראש מגולה" ובט"ז (עד ב) כתב על דברי השו"ע שיד לא נחשבת ככיסוי הראש: היינו דוקא לענין שיברך או יוציא מפיו שאר דברי קדושה. משמע שכל דברי קדושה אין לומר בגילוי הראש.
שאלה: קניית פרחים בשמיטה: שמעתי שיש מתירים לקנות פרחים השנה ללא בדיקה אם נשתלו בהתר או לא, האומנם?
תשובה: איני יודע מי מתיר דבר מפורש בפוסקים לאיסור. הרבנות הראשית לדורותיה הורתה שאין לקנות פרחים בשמיטה אלא א"כ ידוע שנזרעו בהיתר, או בשישית, או על מצע מנותק בחממה, או לפחות בהתר המכירה. יש רק רשת חנויות אחת בשם "זר פור יו" שיש לה הכשר. ביתר החנויות אין לקנות אלא רק פרחים שידוע שנזרעו בשישית, כגון ורדים וגרברות בלבד וכן ירק קישוט. אין לקנות פרחים שנזרעו באיסור ולצערנו מגדלי פרחים רבים לא מכרו את אדמותיהם ורק הימנעות מקניית פרחים תעודד אותם לזרוע בהתר.
שאלה: ניתוק מחם וחמות: בעלי ניתק קשרים עם החם בעקבות 1. טוען שמפריעים לו בעבודה. 2. יש לנו ילדה אוטיסטית והיא הפריעה אצלם בשבת בלילה וז גרם לכעס מצידם שלא השגחנו עליה (גם בארוחה כשפזרה אוכל וזרקה על עצמה). הניתוק מהם מפריע לי במיוחד כשאני צריכה לבא עם הילדים ומעדיפה עזרה איתם. מה לעשות והאם מותר להתנתק מהם?
תשובה: : ניתוק ממשפחה הוא צעד קיצוני. צריכים לברר מדוע לנקוט צעד כל כך קיצוני. מציע לכם לשוח יחד עם יועץ או רב כדי שיעזור לכם להבין אחד את השני.
שאלה: בחירה חופשית לאר"י הקדוש: איך זה שלאר"י הקדוש הייתה בחירה חופשית בין רע לטוב, אם כבר לפני שהוא נולד אמרו להוריו שיוולד להם בן צדיק עצום שיאיר את עם ישראל?
תשובה: לצדיקים גדולים הבחירה היא בין טוב קטן לטוב גדול.
שאלה: ברכה על מים שמגיעים ממקום אחר: אם אדם ברך על מים במקום כלשהוא והביאו לו מים ממקום אחר, צריך לברך על המים שהגיעו מבחוץ. שאלה: אם אדם פותח ברז, הרי המים מגיעים מבחוץ. למה שלא יברך כל פעם על המים מהברז?
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה בזמן הברכה דעתו על כל מים שיביאו. הרב חגי בר גיורא
שאלה: איך אפשר לטייל כשיש יהודים רעבים?: כבוד הרב אני מנסה להיות מאמין אקטיבי ולהשתמש במצוות כדי ליצור קשר עמוק עם הבורא. חשוב לי לסייע בתיקון העולם. חשוב לציין שאני לפעמים מתנדב למען הקהילה ואני נותן צדקה (האמת היא שאני לא ידע אם אני נותן מספיק). מצב הכלכלי שלי טוב. אני גבר בן 42 נשוי 2. אני לא בזבזן אבל אני נהנה לפעמים לטייל ואפילו לצאת לחו ל. אני ואשתי לפעמים יוצאים למקומות בילוי כולל במסעדות. אנני שואל את עצמי איך אתה יכול לעשות את זה כאשר ישנם יהודים בארץ שבקושי שורדים? האם זה לא אטימות? האם ככה אפשר לקרב את הגאולה? לא מספיק לשמור את הלכות שבת וכשרות. אני לא רוצה לחיות בבועה בורגנית.
תשובה: האם אתה מפריש מעשר כספים? אם לא - הפרש! אם כן - הפרש שני מעשרות, ה' יעזור לך.
שאלה: שבירת כוס ע"י הכלה: הרב, פעמים רבות ניתן לראות שיש דברים שהגבר עושה ואילו האישה מנועה מלעשות. אני יודעת שיש תפקיד לגבר ותפקיד לאישה, ומובן לי שלא הכל צריך להיות שווה ומוטב שכך. אבל דבר אחד איני מבינה כלל וכלל, מדוע בחופה שהיא מעין ברית בין בני הזוג הכלה פסיבית כמעט לחלוטין, הגבר מקדש את האישה אך מדוע אין שום מעשה שהכלה עושה בתוך כל המכלול? מתוך כך אני רוצה לשאול את הדבר שהכי מעניין אותי. אני מעוניינת לשבור כוס בחופה או שאני אשבור במקום החתן או שנינו. האם זה אפשרי?
תשובה: את צריכה לשאול את עורך החופה שלך האם הוא יאפשר זאת. אני כעורך חופה לא מאפשר זאת משום שיש כאן שינוי ממנהגי ישראל. אני מעדיף להוסיף דברים שיביאו לידי ביטוי את הביטוי האשי שבך ולא לשנות ממה שקיבלנו מאבותינו. אנו שמחים בכך שיש לנו הזדמנות להיות המשך לדורות על גבי דורות של האומה הישראלית שגיבשה את מנהגיה ממסירות נפש. כל שינוי יש קטיעה של הרצף הזה. הרווח הקטן והמקומי אינו שווה את החיבור המתוק לדורות רבים שלפנינו.
שאלה: שימוש בתפילין ללא רשות: האם מותר להניח תפילין של אחר ללא רשותו? מבקש תשובה עם סימוכין
תשובה: השולחן ערוך בהלכות ציצית (סימן י"ד סעיף ד') פסק: "מותר ליטול טלית חבירו ולברך עליה (כמובן שלא מדובר שלוקח בלי ידיעתו של החבר), ובלבד שיקפל אותה אם מצאה מקופלת" והוסיף הרמ"א: "וה"ה בתפילין". סיבת ההיתר היא שנוח לאדם שמשתמשים בחפציו לשם מצוה ועל כן הוא חפץ ושמח בכך. אך פסקו האחרונים שבימינו אנשים מקפידים יותר שלא יקחו את הטלית או את התפילין שלהם ללא רשותם, ולכן יש להמנע מלקחת ללא רשות של החבר. כך כתב ערוך השולחן אורח חיים (סימן י"ד סע' י"א): "ונלע"ד אף שרבותינו פסקו הדין הזה דבסתמא מותר ליקח טלית חבירו שלא מדעתו ולהתפלל בו מטעם דודאי ניחא ליה מיהו אנן חזינן דהרבה מקפידים בזה מאד ובפרט כשהטלית הוא חדש ונקי וגם יש בני אדם שאין סובלין כלל שאדם אחר ילבש בגד שלהם מטעם זיעה ונקיות". וכן כתב הבן איש חי (פרשת לך לך שנה ראשונה אות ו'): "בזמן הזה חזינן רובא דעלמא קפדי( רואים שרוב העולם מקפיד) שלא ילבשו אחרים ציצית ותפילין שלהם, ולכן אין ליקח מן השמש ציצית ותפילין של אחרים שלא מדעת בעלים, אלא אם כן יודע השמש בבירור שהבעלים לא קפדי( אינם מקפידים), ואין כל הדעות שוות בדברים אלו, הלא גם אנכי מכיר בעצמי דאנא מאינשי דקפדי בזה( שאני מהאנשים שמקפידים בזה)". יום טוב :