LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: גבאי צדקה: אני גבאי צדקה (שלא ע"מ לקבל פרס) שיוצא לחו"ל לזכות יהודים להחזקת תורה. הציבור שאני נפגש איתו מתחלק לכמה חלקים כאלו שנותנים מיד כאלו שלא רוצים לתת וכאלו שדוחים אותך ב"לך ושוב" (מטרטרים אותך בלי סוף). האם מותר להעיר לאותם אנשים ששולחים אותך בתואנות שונות שהם פוגעים בשלוחי המצוה ובשולחיהם?
תשובה: ח בכתובות (מט,ב) דנים בכפיית אדם לקיום מצות צדקה, על ידי שקוראים לו בכינוי שאינו מכובד. דין זה הוא בבית דין, אבל נפסק שאסור לגבאי צדקה לתבוע (שו"ע יור"ד סי' רמח סעיף ז). השולחן ערוך כותב שעתיד הקדוש ברוך הוא להפרע ממי שלוחץ על מי שאין לו, ואף שמצאנו שגדולים לחצו על עשירים לתת צדקה, הכפיה היא מכוח היותם כבית דין, שיכול גם לכפות על עצם המצוה. אבל מי שאינו בית דין, אל לו להכלים פנים בשעה שעומד לקיים מצוה. בספר מטה אפרים (סי' תרז סעיף ג) כתב, ולא יפה עושים הנוגשים צדקה בעת הזאת, ועושים פלילות עמהם באמרם מה זה לפני איש כמוך וכיוצא בזה, והנותן מתבייש ברבים, וחלילה לעשות כן, במקום צדקה צעקה, כי אע"פ שאמרו גדול המעשה, אין לעשות רק ביחידות ולא ברבים, והיה מעשה הצדקה מדבריו למדנו, שביחידות מותר לנסות ולבקש ממנו יותר, אך בזהירות הראויה, כי אינך יודע מהו מצבו הכלכלי האמיתי, וחלילה מלהגיע למצב שמכלימים אדם.
שאלה: שירה לפני בנים: הרב. קוראים לי אודיה ולאחרונה התחלתי להרהר בכל הנושא של שירה לפני בנים. ב"ה ניחנתי בכשרון זה,אני שרה תק' דיי ארוכה כבר בצוות הווי של ב"ע ויצא לנו בצוות הרבה פעמים להתווכח על הנושא,אך אף אחד מאיתנו לא עושה בנידון שום דבר. לי זה קצת מפריע אבל אני יודעת שאני צריך המון כח רצון כדי לוותר על כזה דבר,אך כנראה אני לא מבינה את טעם ההלכה,כבר יצא לי לדבר על זה עם כמה רבנים,אבל לא קיבלתי שום תשובה שבאמת הסבירה לי. גם מציק לי שאני יודעת שההלכה היא מקור גבול לכל הזמנים אך באמת עכשיו שירה של בנות עדיין משפיעה על יצר הבנים? איך זה הגיוני? זה כבר לא משפיע (אני אומרת את זה על סמך מה שהבנים בצוות אמרו). או שאולי זה אמור להשפיע וזה רק בעיה של שחיקת היצר? אני ממש ישמח לקבל תשובה כי הנושא דיי חשוב לי להבנה בתק' האחרונה. ב אודיה.
תשובה: בראש ובראשונה עליך להיות שמחה בקולך הערב, ולהודות לריבונו של עולם על שחנן אותך בכך. לא לחינם נברא הקול, והשמחה הפשוטה עליו היא חלק מחיים נורמליים וראויים.ההתיחסות שלך היא נכונה ומשמחת. בספר שיר השירים מבקש הדוד מהרעיה כי תבוא עימו. ברם, הרעיה אינה מגיבה כלל לבקשתו וכלל אינה מתייחסת אליו. לפיכך, הוא מבקש שוב: "יונתי בחגוי הסלע בסתר המדרגה, (לפחות) הראיני את מראיך השמיעיני את קולך, כי קולך ערב ומראך נאוה". מכאן למדו חכמים כי לא רק דמותה של אשה היא משמעותית בחיי האהבה אלא גם קולה, דבר המלמד על עוצמה משמעותית שיש לקול. כחלק בלתי נפרד מסידור העולם בצניעות חכמים ביקשו ליצור דמות חברתית שתשמור על עצמיות וטוהר, ולא תתבסס על דמות חיצונית. זה לא רק בגלל שההלכה שומרת על הבנים שלא יתדרדרו, אלא כערך בפני עצמו   צניעות היא לא רק חומה סינית כנגד מעשי היצר (אם כי גם הוא קיים), כי אם ערך עצמי. חיים בצניעות, פירושם חיים שלא על בסיס החצנה, אלא על בסיס שמירה קפדנית ופנימית על הפנים. על כן ייחדו את קולה של אישה לנשים אחרות, כמו כן גם למשפחתה. משאלתך עולה כי אכן יש חובה להדגיש את העובדה כי צניעות אינה רק זהירות מפני דבר מה גרוע שיכול להיווצר מכך, כי אם דמות עולם שאנו מצווים לעצבו באופן מיוחד של חיים קדושים. העובדה כי בנים סיפרו לך שעליהם זה לא משפיע אינה משנה את ההלכה משתי סיבות. ראשית   עצם העובדה שהדבר אינו משפיע עליהם הוא בעייתי. כנראה שאיבדו לחלוטין את הרגישות, כתוצאה מהחברה בה אנו חיים, עד כדי בעיה עמוקה הדורשת שיקום. הסיבה השניה היא מה שכתבתי לעיל   ההלכה אינה מסתובבת רק סביב ההשפעה שיש על הבנים, כי אם על דמות החברה, שאינה מבססת את הקשר בין גברים לנשים על הופעה גופנית.
שאלה: מנחה קטנה: מהי מנחה קטנה ומה זמנה?
תשובה: תפילת מנחה נתקנה כנגד קרבן התמיד של בין הערביים (ברכות כו,ב). היות שלאחר קרבן התמיד לא היו מקריבים קרבנות באותו יום, נהגו להקריב את קרבן התמיד לא לפני תשע שעות ומחצה (זמניות) משעות היום, כך שמי שהגיע עם קרבן בצהרים יכול היה להקריבו, ולא נאלץ להמתין למחר. לכן ראוי להתפלל מנחה בשעה זו, כלומר אחרי תשע שעות וחצי מתחילת היום. (שו"ע או"ח סי' רלד סעיף א, משנה ברורה ס"ק א). זו נקראת תפילת מנחה קטנה. בערב פסח היו מקריבים את קרבן התמיד מהזמן שבו אפשרי הדבר, כלומר חצי שעה לאחר חצות היום, וכנגד קרבן זה מתפללים מנחה, וזו נקראת מנחה גדולה. יש סוברים שאפשר לכתחילה להתפלל מנחה משעה זו. (משנה ברורה שם, שער הציון ס"ק ג. ערוך השולחן סי' רלג סעיף יב). אם חושש שבזמן מנחה קטנה לא יהיה לו מניין, בודאי שעדיף לכולי עלמא להתפלל מנחה גדולה במניין.
שאלה: עליה לתורה: לכבוד הרב. שאלתי היא : במועדים שונים עולים לתורה 3,4,5,6,ו 7 קרואים פרט מתי? (פרט לעובדה שאין עורכין את פסח בימי ב,ד או ו- יש עוד משהו?)
תשובה: בימי שני וחמישי, במנחה של שבת ובתענית ציבור - שלושה קרואים. בראש חודש, ארבעה במועדים שאינם חלים בשבת - חמשה. ביום הכיפורים שאינו חל בשבת - ששה בשבת - שבעה. ישנם ימים מיוחדים בהם מוסיפים מפטיר, ולעתים מוסיפים הפטרה, כמו בתעניות ציבור. כללים בקביעת הלוח: שני הכללים הידועים ביותר הם: "לא אדו ראש", כלומר: אין ראש השנה חל בימים א, ד, ו. "לא בדו פסח", כלומר: אין פסח בימים ב, ד, ו. מכללים אלה נגזרים כל שאר הימים, בשל רווח (כמעט) קבוע בין הימים השונים.
שאלה: נטילת ידיים לסעודה: האם ניתן כשאין מים ליטול ידיים לסעודה במיץ פטל
תשובה: להלכה, מים שנשתנו מראיהם, מחמת דבר שנפל לתוכם ושינה את מראם, פסולים. (שו"ע או"ח סי' קס). כתב המשנה ברורה (ס"ק ג) שלא רק אם נפל לתוכם דבר שהוא צבע בפני עצמו, כדיו ושאר צבעים, אלא אף אם נשתנה מראיהם מחמת עשן כלשהו, נחשב הדבר כשינוי מראה. הפוסקים דנו האם להכשיר מים שצבעם השתנה מחמת ענן וערפל ("מים לבנים"), והתירו מפני שהם מתמוססים, והמים חוזרים לצבעם המקורי. אבל מים שעירבו בהם תרכיז ששינה את מראם אינם כשרים לנטילה.
שאלה: שימוש בתנור לבשר וחלב: מהם התנאים למעבר לאפיית מאכל בשרי לאחר חלבי ולהיפך בתנור בעל תא פעיל בודד?
תשובה: קשה מאוד להתיר שימוש בתנור אפיה בתא אחד לבשר וחלב באופן קבוע. ישנן בעיות הלכתיות כאשר לא נעשית הכשרה ראויה בין השניים, וקביעה של המגן אברהם כי מעבר מתמיד בין שימוש בשרי וחלבי בכלי אחד, אפילו אם נעשתה הגעלה כדין, אסור. לפיכך, כעיקרון יש להימנע משימוש זה. אם ישנן נסיבות מיוחדות אנא חזרו שוב ואז יש לבדוק מחדש.
שאלה: בני-עקיבא: שאלתי עוסקת בתנועת בני עקיבא שבה נמצאים בנים ובנות ביחד(גם בפעילויות), אז השאלה היא האם אין שום איסור בזה או שמא יש, ואם יש איך יתכן שהרבנים לא יוצאים נגד זה? ץ
תשובה: כסלו ה'תשס"א 1. נצטווינו בתורה קדושים תהיו, ונתבאר ציווי זה, בין השאר, להיות פרוש מן העריות. לפיכך צריך אדם לקדש עצמו במותר לו ולהתרחק מן המגונה. הקדושה והצניעות היא תפארתם של ישראל, וגם בכך נתגדרו מכל האומות, ונתייחדו להיות סגולה לריבונו של עולם. בני עקיבא, כמי שרואה עצמה תנועה המממשת את דבר ד' באופן מלא, נצטוותה בציווי זה בתוך כל בני ישראל. 2. שאלת המציאות לכתחילה וכיצד מיישמים מצווה זו בתורה אינו ברורה כל צרכה, שכן אנו עומדים בפני מצב בו לא נישאים בגיל העשרה אלא הרבה יותר מאוחר, ומעמד הנשים הן בחברה הכללית והן בחברה הדתית השתנה באופן משמעותי. למעלה מכך, כל תחומי החיים הבוגרים מעורבים. 3. ההנחה כי דווקא החברה המעורבת מביאה לעבירות בעריות והנפרדת לא, אין לה על מה שתסמוך. הרב ש"ך (שהקב"ה ישלח לו רפואה שלמה מן השמיים) סגר את כל הפנימיות שבישיבות בבני ברק בשל הבעיות בתחומי העריות. הדברים נכונים גם ביחס להרהורי עבירה וגם ביחס לתחומים אחרים. דברים אלה אינם מכחישים את החובה להתגדר בעריות, אך אינם מעמידים את ההדרכה התורנית כולה על החברה המעורבת. לעולם אין מסגרת מתמודדת עם מהות הבעיה. 4. מעבר לכך, לא ניתן להעמיד את התורה כולה על שאלת החברה המעורבת. ציוותה אותנו התורה גם לדאוג לנוער הדתי כולו, ומי שמפקירו עובר על דבר ד', לא פחות מזה שאינו מוגדר בעריות כל צרכו, וגם להגשים אידיאלים אחרים שאינם מוגשמים ללא הסניף המעורב. בשולי הדברים אני מבקש להעיר כי עצם העובדה שמכל נושאי התורה עיקר העיסוק המתמיד בבני עקיבא הוא בתחום החברה מעורבת, מעלה פעמים רבות את הסברא שהמבקשים לעסוק בענייני עריות במסווה של קדושה עושים זאת דווקא דרך הנושא הזה. 5. מעבר לכך, קידוש ד' של בני עקיבא, הפעולות הכל כך חשובות לגיבושו של דור מיוחד שלנו, מחייב להסתכל על הסוגיה כמכלול. 6. אף על פי כן, ידועים דברי השולחן ערוך על חובת ההתרחקות מן העריות, ועל דרכי הצניעות והטהרה בישראל. 7. על כן עמדתי הקבועה מזה זמן רב: במקום לעסוק בסוגיית מה היעד לכתחילה כל הזמן, דבר המעמיד בפניה אתגר שהיא לא מתכוונת ליישמו, על בני עקיבא להתרכז בהפיכת מציאותה הנוכחית למציאות עליונה וצנועה יותר: להוסיף כובד ראש, צניעות בלבוש, הפרדה במחנות הקיץ, שמירה על קדושת הפה ועוד עניינים רבים, ולהותיר את שאלת הלכתחילה הסופית לשלבים מאוחרים יותר. לעולם אין לנקוט במילים "חברה מעורבת לכתחילה", אלא להגביר צניעות באופן מתמיד. יובל שרלו
שאלה: אמירת תהלים בלילה: thank you for answering Is it allowed to say Tehilim at night If someone heats up soup on Shabbos, am I allowed to eat from the soup A poor family borrowed money from me, and it doesn't seem like they will pay back. am I allowed to consider it Maaser Money
תשובה: if you want to learn Tehilim at night you can do it with meforshim. not alone. if you want to pray you can do it. we don't eat soup that someone heats up on Shabbos
שאלה: תרגול טיפול רפואי: שאלתי היא האם מותר לתרגל טיפול רפואי למטרות חירום כאשר נוצר במהלכו מגע פיזי בין נשים וגברים (כאשר באישה בתפקיד פצועה והגבר הוא מטפל) - האם גם פה מתקיים איסור הנגיעה?
תשובה: ישנו דין בגמרא כי אסור לו לאדם להתבונן גם בהזדווגות של בעלי חיים. אף על פי כן, למי שעוסק במקצוע, מותר לעשות זאת, כיוון שעיסוקו המקצועי מעסיק אותו, והוא אינו מפנה את לבו למשמעויות הגופניות. בשל כך התירו לרופא לטפל באישה וכדו'. אף על פי כן, הדבר תלוי בנסיבות. אם מודבר באימון חד-פעמי, בתחום מקצועי, בו אין אפשרות לעשות זאת אחרת, הדבר מותר. ברם, אם מודבר בקורס קבוע או באימון אותו ניתן להפריד, ישנו כלל בהלכה" מהיות טוב אל תהיה רע", כלומר: כל מה שניתן לעשות על הצד היותר טוב - עושים.
שאלה: זוגיות ופוריות: הורי גרושים מזה כמה חודשים. אני בן יחיד ואני מאוד רוצה שיהיה לי אח ות קטנים. לפני כמה שנים אמי עשתה הפלה לא באשמתה. העובר מת. שאלתי היא:האם אפשר להתפלל לבורא עולם שישדך את אמא שלי עם גבר שהיא תחיה איתו באושר ושגם יהיה לי אח או אחות קטנים?
תשובה: בודאי שאפשר להתפלל על כך. אציע לך נוסח מושלם לתפילתך. תתפלל שיהיה טוב, גם לאבא וגם לאמא, כי אתה מחוייב בכבוד שניהם. תתפלל שיהיה לך טוב והוריך ירוו ממך נחת. ותתפלל שתזכה שאמך תלד אח ות בריאים ושלמים, כשהיא תמצא בן זוג שיהיה לך ולה טוב איתו. בשורות טובות.
שאלה: תפילה בנוסח קרליבך: לכב' הרב. בעיר שלי מתארגנת מידי פעם תפילת ר"ח בנוסח קרליבך עם כלי נגינה. התעורר אצלינו ויכוח בבית הכנסת, ישנם הטוענים שהדבר נאסר ע"י פוסקי ההלכה, מאידך יש הטוענים שהרב קרליבך עצמו ראוי לסמוך עליו. רציתי לשאול את הרב מה דעתו על הענין, והאם הוא אסור באופן ברור על אף שאני אישית מרגישה שהוא מצליח לגרום לי להתפלל באופן יותר עמוק מירב
תשובה: אחלק את תשובתי לארבע חטיבות: א. באופן עקרוני, זכה הרב קרליבך לחדש את פני התפילה. אף בישיבתי נהוג להתפלל, בדרך כלל, בנוסח קרליבך בקבלת השבת, ואף תפילת הימים הנוראים הושפעה מאוד מנוסח תפילתו. בכך רועננה התפילה והציבור חש כי הוא נאמן לדברי ח אשר קבעו כי "העושה תפילתו קבע אין תפילתו תחנונים". ההתפעלות הנפשית בתפילה גדולה, ויש בה ערך עצום. ב. כמו בכל תהליך רוחני, חייבים להיזהר שהטפל לא יגבר על העיקר. טובה תפילה בנוסח קרליבך למי שהתפילה מהווה לגביו שיאה של עבודה שבלב, על שני מרכיבי הביטוי: הן לבו קשור לתפילה, והן מדובר על עבודה, ולא סתם על התרגשות מהניגונים. אני מפנה אותך לסיכום דברים שאמר הרב צבי טאו הי"ו על התופעה. אני מזדהה עם כל מילה של הרב טאו. ברם, ישנו צד נוסף של המטבע, והוא הערך העצום שיש בהתחדשות הדתית והאמונית, כשהיא באה ממקור טהור, ולאחר עמל ועבודה. ג. הכנסת כלי נגינה: שני מחסומים עומדים בפני הכנסה זו. ראשון בהם הוא ההלכתי, הקשור בדרך כלל למקומות בהם אסור להפסיק בתפילה, כמו בהלל עם ברכה. ישנן דרכים לפתור בעיה זו, כמו בהלל של ראש חודש, שלכתחילה מודבר על מנהג (על פי תוס' ברכות יד ע"א), וכן ניתן להקפיד שהחזן לא יחזור על מילים פעמיים וכדו'. בעיה שניה היא הדמיון שיש בהכנסה זו למעשה הרפורמים. אף על פי כן, אם מדובר רק בזמנים מיוחדים, כמו ראשי חודשים, יום העצמאות וכדו', אני רואה את הניסיון בעין מאוד חיובית, בשל העובדה שהתפילה זוכה לתרומה משמעותית, ודרכי הדבקות בריבון העולמים נפתחות, ללא סטייה מההלכה. ישנה עוד אפשרות - קבלת שבת עם כלי נגינה, המתחילה הרבה לפני כניסת השבת, ועם ההגעה ל"בואי ב " מוכנסים כלי הנגינה לנרתיקם, והציבור מקבל על עצמו שבת - אין חוויה עמוקה מזו. ד. יחד עם כל האמור לעיל, אין דבר חשוב יותר מאחדות ההלכה, ומתפילה בה יוכל כל קהל ישראל להתפלל בה. פעמים רבות נטו גדולי הרבנים לבקש כי כשהם פוסקים דבר מה שיש בו חידוש שלא יהיו בודדים, אלא שיצטרפו אליהם רבנים נוספים. בקשה זו נבעה הן מהחשש מפני שגיאה בפסיקה ההלכה בדרכי ד', והן מפני הרצון כי לא תיעשה תורת ישראל תורות תורות, אלא יוכלו כל ישראל להתפלל בבית כנסת אחד. על כן, על המעוניינים לרומם את התפילה בדרך זו, לפנות לרבנים נוספים ולקבל את תמיכתם במהלך, וגם יהפוך העניין ממפלג האומה הישראלית למאחדה. זו גם מצבת הזיכרון הייחודית לרב קרליבך, שביקש אחדות זו בכל מחיר, ועשה עצמו כאסקופה הנדרסת בפניה.
שאלה: בשר וחלב במיקרוגל: מה הדין לגבי שימוש במיקרוגל לבשר וחלב?
תשובה: שאלת המיקרו גל אינה פשוטה, ולפני חג הפסח עניתי על התנור הזה, בהקשר לפסח. מעשית, בכל תנור יש בליעת אדים של טעם המאכל שבושל בו. אם מבשלים בתנור מאכל בשרי, בולעות הדפנות טעם בשר. כאשר יבשלו בו פעם נוספת, האדים והחום מהמאכל השני ייבלעו בדפנות התנור, יתערבו עם האדים הבלועים בו קודם לכן, וביחד יחזרו אל המאכל השני, וזהו בישול בשר בחלב. (אגב, כדי לנסות את הבליעה, שימי מים בקדירה בתוך התנור, ללא בישול, כעבור פרק זמן תוציאי אותם מבלי שהדלקת את התנור, המים סופגים מעט מהטעם שהיה בלוע בדפנות, כלומר מהבישול הקודם. איך שלא נגדיר את המקרוגל, דפנותיו סופגים אדים מהמאכל הראשון, ויעבירו אדים למאכל השני. בביתי אנו נוהגים שמאכל בשרי מכסים אותו היטב, מכל הצדדים (על ידי ניילון נצמד), ואילו מאכל חלבי, משתמשים ללא כיסוי, כך שהמקרוגל הוא חלבי, ואת הבשרי, או פרווה מכסים.
שאלה: שנאה: בעולמנו החרדי ידוע שלסמינרים (מקבילות בי"ס תיכון) יש מכסה מוצהרת לקבל לא יותר מ.מכסה של שלושים אחוז ספרדיות. 1 - האם יש במציאות זואיסור תורה.? מהו? 2 - מי שיעיין בהשקפות המפוזרות אצל החרדים בכתבים שונים ימצא שקושרים את השואה בסבה זו : שבאשכנז דברו בבית הכנסת וזה הגורם ל.שואה. ומי שתמה על זה אומרים לו - אינך יודע את גודל קדושת בית הכנסת. נראה שהתורה מוכיחה שהעונשים הם תמיד מידה כנגד מידה ואם אעונש בשואה הוא רציחת בני אירופה היהודים וחפשו כידוע גם סבתא של מי שהשתמד. משמע שרצו להוכיח את האשכנזים משמים ששנאו ועשו סלקציה - ידוע שזלזלו הם עצמם במי שכינו כ - איסט יודען (כוונתם היתה ליהודי פולניה ) וכך בבואם לישראל עד היום שונאים ומנדים בני אשכנז את הבנות ספרדיות. האם נכון לעורר אותם על פשעם ברמה של מעשה גזענות ןאיזה אסמכתא יש לטענה כזו "גזענות" מדרך ח?
תשובה: איני יודע לענות באופן ישיר על הנתונים הקשים שהצגת, ואינני דובר של הסמינרים, אנסה להשיב לך בנקודות מסויימות, בתקווה שירגיעו מעט את הכאב המובע בשאלה. 1. ראשית, למדנו בח, הזהרו בבני עניים שמהם תצא תורה. כלומר, אין לנו שום ידיעה מאיזה תלמיד ייצא אדם גדול, ומאיזה תלמיד ננחל אכזבות. גם תלמיד שנראה כבעל נתוני פתיחה קשים יכול להצליח ברמה כזאת ש"מהם תצא תורה!", הוא יהיה גדול הדור, ולא מי שסומן מילדות. מקורות רבים לנקודה זו שהשוויון הוא מוחלט. ח מוסיפים שמעדיפים ממזר תלמיד חכם, על פני כהן גדול עם הארץ. שוב רואים את שהדבר הקובע הוא מה העובדה שטבע עקביא בן מהללאל, מעשיך יקרבוך ומעשיך ירחקוך, לא שום דבר אחר. עתים ישנם הבוחרים בדרך "קלה", ובבואם להבטיח לבנותיהם חברה נאותה (לפי עיניהם), מנסים לבחור חברה בהתאם לנתונים שנראים בעיניהם כמתאימים. גם בדרך זו אין בטחון, אלא תקוה ותפילה שהקדוש ברוך הוא יסייע שרצון טוב של הורים ייזכה אותם לראות נחת מילדיהם, כמובן כשהרצון אסור שיבוא על חשבון הלבנת פנים. 2. קטונתי מלדעת את חשבונות הבורא. איני יודע מדוע נגזרה עלינו השואה האיומה, לכן קשה לי להשיב על נקודה זו. ברור הוא שאסור לאדם לשנוא את רעהו, בין אם הוא היה קרבן לשנאה בין אם לאו. האדם צריך לעשות את המוטל עליו, והקדוש ברוך הוא יודע לעשות חשבון. גדלתי בביתו של סבי הגאון רבי יצחק ידידיה פרנקל זצ"ל, רבה של תל אביב, חסיד גור ודמות רב מפולין בכל הליכותיו. הוא גר בדרום העיר, ולא ידע להבדיל בין יוצאי עדות שונות, אלא בנוסח התפילה שלהם. כך שאזהר מהכללות בנוסח "בני אשכנז שונאים", כי כל אחד ואחד הוא אישיות בפני עצמה. אקווה כי תצליחי למצוא סמינר שתגדלי להיות אשת חיל, בהתאם לכל הפרמטרים של פרק זה. מקום לימוד בו תשכילי למצוא חן וש בעיני אלוקים ואדם.
שאלה: חלב קר שנשפך לקערת מתכת בשרית שעמדה ריקה: כיצד יש להכשיר קערה זו
תשובה: חלב קר שנשפך לקערת מתכת בשרית נקיה, אם הקערה קרה (כפי שנראה מהשאלה, ואין בה בקעים) והחלב לא שהה בקערה למעלה מ 24 שעות, הקערה לא נאסרה, וצריך להדיח אותה היטב במים פושרים. המקור: משנה במסכת חולין קז, אמר אביי נהי דקליפה לא בעי, הדחה מיהא בעי. שו"ע יורה דעה סי' צא.
שאלה: תרופה: האם מותר להשתמש בתרופה שלא ידוע האם היא כשרה? האם יש הבדל בין משחה בפה ובין וכדור? האם יש הבדל בין חומר טבעי ובין תרופה כימית?
תשובה: ספרים שלמים נכתבו אודות הנושאים בשאלה זו, ואין אפשרות לענות אלא בציון הנקודות ההלכתיות. בכל נושאי הרפואה יש הבדל בין חולה שיש בו סכנה, שמתירים עבורו את כל האיסורים (למעט שלוש עבירות החמורות), לבין חולה שאין בו סכנה. חשוב להדגיש שלא כל כאב ראש מוגדר כבר כחולה שאין בו סכנה. נקודה שניה, כל איסרי האכילה שבתורה אסורים כשאוכלים אותם בדרך אכילתם, ואין לוקים על אכילתם שלא בדרך הרגילה (יש ראשונים שסוברים שאין איסור כלל).מאכלים שאינם ראויים לאכילה כלל, רבים המתירים. רוב התרופות אינן ראויות לאכילה, למעט תרופות מסויימות שמוסיפים להן חומרי טעם להקל על בליעתם, ואז אין להתיר, שהרי נהנה מהטעם. יש הבדל ברור בין תרופות הניטלות בפה, ואז יש לדון לעניין איסורי אכילה, לבין תרופות כמשחות או זריקות שאינן ניתנות כדרך נתינה ואפשר ליטלן. בודאי שיש הבדל בין חומר טבעי לחומר כימי, בדרך כלל עיקר השאלות הן בחומרים הכימייים. אני מודע לכך שזו התייחסות קצרה מאד, בהתחשב במגבלות המקום והזמן.
שאלה: הטבלת כלי חד פעמי: ברשותי תבנית אלומניום חד פעמית. התבנית מיובאת. על הנילון של העטיפה כתוב שלשימוש חוזר יש להטביל את התבנית. מה בדבר שימוש ראשון? האם יש צורך להטביל? מראש.
תשובה: כלי העומד לשימוש חד פעמי אין צורך להטבילו, מפני ששימוש ארעי אינו נחשב שימוש, ודומה לפסק הרמב"ם גבי טומאה שכלי משתמשים בו ומשליכים אותו לאחר מכן אינו נחשב כלי (פ"ה מהלכות כלים ה"ז). אם הופכים את הכלי לכלי שימוש רב פעמי הדין אחר, אך אם משתמשים בו פעם אחת בלבד אין צורך להטבילו, גם לפעם היחידה (שו"ת מנחת יצחק ח"ה סי' לב, שו"ת באר משה ח"ג סי' נה, ובשם הר"מ פיינשטין).
שאלה: תפילת מנחה: לכבוד הרב. הגעתי לתפלת מנחה ומצאתי את צבור מתפללים חזרה. מה אני צריך לומר איתם (יש כאן ענין שלא לפרוש מן הצבור) האם לחכות עד ל - "עלינו לשבח" ורק אז להתפלל יחיד. כיצד לנהוג במצב זה?
תשובה: המומלץ הוא להתפלל שמונה עשרה עם שליח הציבור, מילה במילה, ואז נחשבת תפילה זו כתפילה בציבור לכל עניין. אם שליח הציבור התחיל כבר, צריך להמתין עד לאחר קדושה ולענות אמן אחר הא-ל הקדוש, ואז להתפלל שמונה עשרה, אם ברור לך שאתה מסיים כששליח הציבור מסיים שומע תפילה. אם נראה לך שלא תספיק, צריך להתחיל ולהתפלל אחרי שאתה עונה על מודים דרבנן. זאת בתנאי שלא תפסיד את הקדיש שלאחר התפילה. אם עלולים להפסיד, עדיף להמתין ולהתפלל אחר כך.
שאלה: אונאת דברים: לכבוד הרב. האם דין זה חל גם בהשוואת מחירים שאדם מעונין לקנות משהוא?
תשובה: בשולחן ערוך חו"מ נאמר כי הונאה היא לבוא אל מוכר ולששול אותו כמה עולה מוצר מסוים "והוא אינו חפץ לקנותו". מניסוח זה למדים כי איסור אונאה הוא כאשר מלכתחילה הכוונה היא שלא לקנות. אם האדם מתלבט או משווה מחירים זה חלק ממסחר רגיל ואין בכך הונאה. ככלל, מאותו סעיף למדים כי אונאה קשורה בצער המאונה, וגם אתה בשאלתך כינית את האיסור אונאת דברים. מכאן, שדבר שהוא רגיל במסחר הוגן, אינו יכול להיחשב כצער המוכר, ולכן מותר, ובלבד שכוונתך רצינית ואין אתה בא רק כדי להטעות אותו או לאחר שקנית דבר מה ואתה מבקש לראות אם המחיר ששלמת נחשב כמחיר טוב.
שאלה: נטילת ידיים שחרית: לכבוד ברב. שאלתי: אדם שקם בבוקר ונצרך לנקביו לפני נטילת ידיים של שחרית מה יעשה לגבי הברכה "על נטילת ידיים" יברך או לא?
תשובה: המשנה ברורה (סי' ד ס"ק ד) מביא את דברי החיי אדם שראוי להמתין מלברך את ברכת על נטילת ידיים עד לאחר הנטילה השניה, אחרי יציאתו מהשירותים. בודאי שכך נוהגים גם לדעת הגר"א שהיה מסדר את כל ברכות השחר ר רצוף.
שאלה: דיון עם חברים: לכבוד הרב. במהלך ויכוח בין חברי בנושא : השתלשלות הדורות מקין והבל איך נולדו שאר הדורות נוצרה מחלוקת ביני לחברי שאלתי: האם לקין והבל נולדו תאומות ואיך מסבירים את העובדה שהתורה לא מציינת פרט חשוב זה להבנת העניין (אולי לא כל הפרטים חשובים אבל להבין את הבסיס)?
תשובה: דרכה של תורה היא עקבית: אין היא רושמת את כל השמות וכל העניינים. לדוגמה: במפקדים השונים שאנו קוראים אנו מוצאים רק אנשים אשר נקבו בשמות, במספר שמות וכדו'. בכל משפחה היו הרבה ילדים, אך התורה מציינת רק חלק. גם בעשריםה דורות הראשונים מנח עד אברהם היא מונה אחד מכל משפחה. שכן אין התורה מלמדת אותנו היסטוריה כי אם את תולדות השראת שכינה בישראל ובעולם. על כן היא מספרת את הדברים החשובים לעניין זה בלבד. באותה דרך היא מדלגת על מלחמות עולם, ועוסקת בעניינים הנראים לעין מתבונן אנושי כמשניים בלבד. כך גם בנושא הזה. אין אנו יודעים כיצד נולדו שאר ילדי העולם מקין והבל, אם מתאומות, או שהקב"ה ברא נשים אחרות, או בכל דרך אחרת. אנו יודעים כי להבנת מהלכי שכינה בעולם יש לנו את כל הדרוש לנו בסיפור קין והבל עצמו. התורה הותירה את השלמת הפערים לתורה שבעל פה, וכך עשו ח בדרכים שונות: לעתים הם ידעו את דבריהם במסורת, והלכה למשה מסיני  לעתים הםדרשו את התורה במידות שהתורה נדרשת בהם או בכל דרך אחרת. אגב, להבל, כנראה, לא היו ילדים.
שאלה: חמסה: הנני מדריכה בשירות הלאומי, במסגרת שירותי זה עבדתי בבתי"ס חילונים רבים. בשל סיום השנה, החלטנו (בנות השירות) להעניק צ'ופר סיום לתלמידים ולצוות המורים - "חמסות". אולם לאחר שהתחלנו בביצוע, נתקלנו ב"הרמת גבה" אצל רבים וטובים מאנשי הציבור הדתי - לאומי, בטענות שונות כנגד "דתיותה" של החמסה. לפיכך, הייתי שמחה באם כבוד הרב היה מפרט את מקור ה"חמסה", והאם אכן מדובר בסממן דתי, ומקום השימוש כצ'ופר?? ב רעות וינברג.
תשובה: יש מושג הלכתי ברור של קמיע, והשולחן ערוך (או"ח סי' שא, שג) דן בשאלה האם וכיצד מותר לשאת אותו בשבת גם במקום שאין עירוב. מגבלה אחת ברורה מוזכרת שם. הקמיע חייב להיות מוחזק, כלומר שכבר סייע לשלושה אנשים שונים, ונכתב על ידי מומחה, כלומר שהוחזק שקמיעות שונים שלו מרפאים אנשים. קטונתי מלחלק ציונים לרבנים, אך כדאי לבחון תמיד האם שני כללים אלו מתאימים לקמיעות המופצים בשוק.
שאלה: מנהגי הבדלה: שמעתי ואף ראיתי שיש הנוהגים לטבול אצבעות ידיהם ביין ההבדלה ולאחר מכן להכניסו או לכיסים או לעיניים או לאוזניים. אני מבקש לשאול את כבוד הרב א. מהו הטעם במנהגים אלו, מלבד הכסים שהבנתי שזו סגולה לפרנסה. ב. מהו מקור מנהגים אלו, אשמח אם הרב יפנה אותי למקור. איתי ליפשיץ
תשובה: בשולחן ערוך (או"ח סי' רצו) כתב הרמ"א שנוהגים לרחוץ את העיניים ביין שנשפך בצלחת ההבדלה, והוא משום חיבוב מצוה. מקור לעניין נראה לי בגמ' בברכות מג,ב, שפסיעה גסה נוטלת אחד מששים ממאור עיניו של האדם, ומחזירים אותה בקידוש ובהבדלה. אלא שביין של קידוש אי אפשר להעביר על העיניים, מפני שנראה כרפואה האסורה בשבת. בסידור רב עמרם גאון הזכיר את המנהג. ועוד כתבו ששיורי מצוה מעבכים את הפורענות, וכאן מראים אנו רצון להינות משיורי המצוה (פרקי דרבי אליעזר פ"כ, מרדכי תחילת מסכת יומא).
שאלה: יחס למחבלים: האם מותר לשמוח שמחבלים ימ"ש מתים?
תשובה: "באבוד רשעים רינה" - שמחה גדולה היא במות מחבלים. במותם נעשה דין צדק, ומבוער הרע ממנו. בשל כך, נורמאליות החיים והאמונה היא לשמוח באבדנם. עניין אחר הוא להתפלל על כך שהרשע (בסגול) יאבד מן העולם, ולא נזדקק עוד לשמוח במותם של רשעים. מובן שאנו רוצים עולם מתוקן יותר, בו לא ניאלץ לשמוח באבדן, כי אם רק בבניין ויצירה, אך כל עוד עולם זה לא היגיע אנו שמחים במותם של המבקשים להשמידנו.
שאלה: האם מותר לשמוע גששים: כל ליצנותא אסירא חוץ מליצנותא דע"ז והאם יש לחלק בין עם ניבול פה לאלה שלא
תשובה: א. הצחוק הוא חלק בלתי נפרד מעולמו הרוחני של האדם. הוא כלי נפשי עצום, המאפשר להתגבר על קשיים, להתבונן באופן אופטימי יותר על העולם, לשמח לבב אנשים וכדו'. בשל כך מצאנו יסודות הומרוסיטיים הן בתנ"ך והן בח. ב. כמו כל תכונה נפשית הוא יכול להפוך לרועץ, שכן יש בו את היכולת לבטל חשיבות של כל דבר, לפגוע ולהעליב, לשמש כלי משחית כנגד הרצינות וכובד הראש ולהיות הכלי העייקרי של מהרסי עולם. ג. למעלה מכך - הבעיה העיקרית היא בציניות (וזו משמעות דברי ח על ליצנותא. ליצנותא במאמרי ח משמעותה צחוק ציני, ולא הנאה מבדיחה טובה), שהיא ההרסנית ביותר. ד. ממוצא דבר נלמד כי לא ניתן לפסוק פסק הלכה גורף ומדוייק ביחס לצחוק, וכמו כל עניין בתורת המידות, הדבר מחייב בחינה מתמדת ורגישות רוחנית. ה. אינני בקיא בכל יצירת הגששים, אולם אני מכיר גם תחומים של קלות ראש מטופשת, לעג והרס, בזבוז זמן ורידודו בדיבריהם, שחלקם מעורר חלחלה וסלידה. וגם עניינים שלא רק שהם משמחים לבות אנשים, עוד הם נושאים בחובם מסר של תיקון חברתי, שמועבר בלשון קלילה, אך נושא בחובו דברים אמיתיים. ו. לפיכך, הדבר מחייב בחינה אישית מתמדת של כל עניין בפני עצמו, ובוודאי שלא ניתן לקבוע מהו בדיוק מערכון בונה ומהו הורס - אך זהו באתגר הרוחני העומד בפני האדם, היודע להקשיב לדברים ראויים ולברוח מאלה שלא, לאור הדברים הרשומים לעיל.