LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: מנחה כשהציבור מתפלל ערבית: כאשר אני מתפלל תפילה שונה מהציבור, כגון שהם מתפללים מוסף ואני שחרית, או שהם מתפללים ערבית לפני שקיעה (במקום עבודתי), ואני לא התפללתי מנחה (ולא אגיע למנין אחר) - האם מועיל לעמוד איתם לתפילה? האם יש לזה דין של תפילה בציבור?
תשובה: המתפלל בבית הכנסת שחרית בעת שהציבור מתפללים מוסף, יש לו את מעלת התפילה בשעה שהציבור מתפללים, אך אין לו את מעלת תפילה בציבור. הרחבה: במשנה ברורה הובאה הלכה זו בשני מקומות: א. משנה ברורה סימן צ' ס"ק ל': "אם מתפלל מוסף בשעה שהציבור מתפללין שחרית, לא מיקרי בשעה שהציבור מתפללין. ואם מתפלל עמהם בבית הכנסת, מיקרי תפילת הציבור". ב. משנה ברורה סימן רלו ס"ק י"א: "במקומות שמקדימין להתפלל ערבית מבעוד יום ובא לבית הכנסת בשעה שמתחילין ברכו והוא לא התפלל מנחה. אם יהיה לו לתפילת ערבית מניין בלילה, ימתין בתפילת מנחה להתפלל בשעה שהציבור מתפללין ערבית, ותפילת ערבית יתפלל אחר כך כדינה עם ציבור בלילה". כתבו הפוסקים (שו"ת מנחת יצחק ח"ב סי' קל"ב, שו"ת אבן ישראל ח"ט סי' ס"ג, שו"ת חבצלת השרון או"ח סי' ב', חזו"א ארחות רבנו ח"א סי' נ"א) שעל אף שמלשון המשנה ברורה בסימן צ' עולה שהמתפלל שחרית בשעה שהציבור מתפלל מוסף "מקרי תפלת הציבור", מכל מקום כיוון שמקור דבריו הוא מדברי הצל"ח (ברכות דף ו א ד"ה אין תפילתו), ושם עסק הצל"ח בעניין מעלת המתפלל בשעה שהציבור מתפללים, כך יש לפרש גם את דברי המשנה ברורה. יש פוסקים שאכן למדו שיש למתפלל במצב זה מעלה של תפילה בציבור (שו"ת דבר יהושע חלק ה' סי' ד'). וכן הילקוט יוסף (תפילה א סימן צ' סעיף ט') הביא בשם הישועות יעקב שהמתפלל מוסף בשעה שהציבור מתפללים שחרית לא מיקרי תפילה בציבור נאמר דווקא במוסף של ראש השנה, אבל במוסף של שבת ויום טוב אם מתפלל מוסף עם ציבור שמתפלל שחרית, נחשב כתפילה בציבור. אך לכתחילה יש לחוש לאותן דעות שהבאנו ולהתפלל עם הציבור את אותה תפילה שהם מתפללים. נסיים במעשה המובא בספר הזיכרון 'אש תמיד'. הרב משה סולובייצ'יק איחר לבוא בשבת לבית הכנסת, וכשהגיע ל"גאל ישראל" אחזו הציבור בתחילת תפילת מוסף. במקום להתחיל שחרית, אמר עם הציבור תפילת מוסף, כדי לקיים מצוות תפילה בציבור וגם לסמוך גאולה לתפילה, וסבר שאין חילוק אם סומך הגאולה לשחרית או למוסף, והסכים עמו אביו הגר"ח מבריסק, רק שלדעתו בלאו הכי היה יכול להתפלל שחרית, מאחר דגם בכהאי גוונא חשיב תפילה בציבור, אף שהם מתפללין מוסף והוא שחרית (הובא בשו"ת תשובות והנהגות כרך ד' סימן ל"א). הרב חיים שרייבר
שאלה: פירות שביעית בשנה השמינית: איך עליי לנהוג בפירות שגדלו במשך שנת השמיטה? האם אני יכול לאכול מהם בשנה השמינית? כיצד? איזה ברכה? איזה מעשר? האם ניתן להמיר את המעשר בכסף? מכיוון שאני לא בקיא בהלכות אבקש תשובה מפורטת.
תשובה: וברכת ד' נא לפרט את שם הפרי, מתי חנט ומתי ילקט. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי
שאלה: השתתפות בברית בשנת אבל, ושימוש בחפצי הנפטר: א. אבא שלי נפטר לפני חודשיים. אני נמצא בשנת האבל וכרגע יש בריתות מסביבי ואני מוזמן. הלכתי לברית ונאמר לי בברית שאין איסור ללכת לסעודת ברית. אפילו המוהל ביקש קדיש יהא שלמא ואמרתי קדיש. לאחר מכן נאמר לי שיש איסור מוחלט בהלכה ללכת לברית מילה, האם זה נכון? ב. האם מותר לי להשתמש בתפילין טלית של אבא שלי שנפטר? ואם בכלל מותר להשתמש בדברים ששימשו את הנפטר ביום יום, כגון מכונת גילוח, כלי בישול סירים, משקפי שמש, כיפה, שעון?
תשובה: א. בעניין השתתפות בסעודת ברית מילה בשנת האבל, ישנו הבדל בין מנהג הספרדים למנהג האשכנזים, וכנראה זו הסיבה לדעות השונות ששמעת: הספרדים מתירים מעיקר הדין להשתתף בסעודת ברית, בתנאי שאין מושמעת שם מוזיקה בכלי נגינה (ילקוט יוסף הלכות אבלות, ל"ח, כה - אם כי עיין שם, שכותב שהמחמיר בכך תבוא עליו ברכה). ואילו האשכנזים נוהגים שלא להשתתף בסעודת ברית בשנת האבל (הגהת הרמ"א, שולחן ערוך יורה דעה שצ"א, ב), ורק אם יש צורך מיוחד יש מקרים שניתן להקל בכך. הדברים אמורים לגבי השתתפות בסעודה. בברית עצמה ניתן להשתתף לכל המנהגים, ומותר גם לטעום מן הכיבוד (גשר החיים כ"א, ח', ה-ו  ילקוט יוסף שם  מעולם ועד עולם ל"ג, מד). ב. לגבי שימוש בחפצים של הנפטר - מותר להשתמש בהם, ואין בכך כל בעיה. רק לגבי נעליים של הנפטר יש מנהג שלא להשתמש בהן, וגם בזה, לדעות רבות אין בעיה בכל הנעליים אלא דוקא בנעליים שהנפטר נעל בשעת מחלתו או פטירתו (ילקוט יוסף אבלות כ"א, יא  מעולם ועד עולם עמ' 398). מן השמים תנוחמו!
שאלה: חיתוך הלחם לפני הברכה בשבת: מה מקור המנהג לחתוך את החלה לפני הברכה עליה בתחילת סעודות שבת?
תשובה: הואיל ולחם שלם הוא מכובד יותר, ראוי לברך על לחם כשהוא שלם. מצד שני ראוי שלא יהיה הפסק גדול בין האכילה לברכה. לפיכך אמרו חכמים שלפני הברכה יחתוך מעט את הלחם, באופן שיישאר עדיין מחובר עד שאם יתפסנו בצידו הקטן יוכל להרים את כולו. במצב זה הלחם נחשב עדיין שלם, ועם זאת, מיד לאחר הברכה יוכל לסיים את בציעתו ולטעום ממנו. אמנם, בלחם שקל לחותכו כמו לחמנייה או פיתה לא יעשה כך, אלא יברך עליה כשהיא שלימה, ומיד לאחר הברכה יבצענה (שולחן ערוך, סימן קסז, סעיף א' וביאור הלכה שם) אמנם, בשבת לא עושים כך, משום שבשבת אנו צריכים שיהיה הלחם שלם לגמרי. אבל מכל מקום, הרמ"א כתב שצריך לסמן את מקום הבציעה. וכ"כ במשנ"ב סימן רעד, סעיף ה'. ולמנהג זה נראה שאת מתכוונת. אך כפי שאמרתי, הצורך בבציעת הלחם הוא בימי החול ודווקא מצטמצם בשבת. על כל פנים, נראה שלסמן את הלחם נהגו רק האשכנזים, ולא ראיתי ספרדים שנוהגים כך. שבת הרב ערן אסולין
שאלה: תוקפם של חוקי התעבורה על פי ההלכה: מהו תוקפם של חוקי התעבורה על פי ההלכה היהודית?
תשובה: א. במדינה מתוקנת יש חוקי תעבורה על מנת למנוע סכנה באופן ישיר או עקיף ולשמור על חיי אדם. ישנם תקנות ליצור סדרים נכונים כגון חוק המחייב נהג להחזיק רישיון נהיגה. ב. מקורם של תקנות הבטיחות נתמכות בדברי הרמב"ם (הלכות רוצח ושמירת הנפש יא, ד): "וכן כל מכשול שיש בו סכנת נפשות מצוות עשה להסירו ולהישמר ממנו ולהיזהר בדבר יפה יפה שנאמר (דברים ד' ט') הישמר לך ושמור נפשך, ואם לא הסיר, והניח המכשלות המביאים לידי סכנה, ביטל מצות עשה ועבר על 'לא תשים דמים'". ג. בית הדין או הנהגת הציבור בכל זמן מהזמנים קבעו תקנות וסייגים, כפי שנאמר במסכת יבמות (צ, ב): "אמר רבי אלעזר בן יעקב: שמעתי, שבית דין מכין ועונשין שלא מן התורה, ולא לעבור על דברי תורה - אלא לעשות סייג לתורה". ד. כאשר ראשי הציבור מתקנים הנהגות שאינם סותרות את דין התורה חוקים אלו נכנסים בכלל של 'דינא דמלכותא דינא'. ה. כאשר מאן דהוא מזלזל בחוקי התנועה ומסכן אנשים והתרו בו ולא שמע, מותר למסור את שמו לשלטונות.
שאלה: הלכות חניה: רכב חסם את חנייתי, האם מותר לי להוציא לו אוויר מהגלגלים?
תשובה: א. בחניה במקום שאסור ומצער את הרבים יש גזל הרבים, ויש בכך מכשול כחופר בור ברשות הרבים. ב. נהג שחנה במקום שמפריע לרכבים אחרים מותר להוציאו באמצע קריאת התורה, ועדיף שיתפלל ביחידות בביתו. ג. מכונית החוסמת חניה פרטית, חל איסור להוריד אויר מהגלגלים כי זה מעשה נקמה ואינו מועיל לסלק את הרכב, ומי שעשה זאת גרם נזק שפטור עליו בדיני אדם מפני שזהו מעשה גרמא, וגרמא בנזיקין פטור. ד. מותר להזמין גרר מלכונית החוסמת חניה פרטית, והוצאות הגרר על חשבון בעל הרכב המפונה.
שאלה: שטיפת משאבת חלב בסיר בשרי: הרתחתי מים בסיר בשרי והכנסתי לתוך המים את החלקים של משאבת החלב של התינוק (החלקים היו שטופים במים אבל לא מעבר לכך) האם יש בכך בעיה? שכן חלב אם אינו חלבי
תשובה: אכן חלב אם אינו בכלל החלב האסור בבשר. וודאי שאין כאן שום חשש. הרב עודד מילר
שאלה: למה רבקה שולחת את יעקב אל לבן?: מדוע רבקה שולחת את יעקב אל לבן דווקא? הרי למדנו מפרשה חיי שרה שרבקה אמנו מבינה שלבן הוא רשע!
תשובה: לשואל אור החיים הקדוש (בראשית כח, ה) מסביר, שלכן הכתוב מדגיש שלבן היה אחי רבקה. רבקה הכירה את רשעותו של לבן, אך גם ידעה שהיא עצמה, על אף חינוכה בבית רשע, גדלה בקדושה, וידעה שמביתו יכולות לצמוח גם בנות שמסוגלות לשמר את דרך הקודש מבלי ליפול שבי לאוירה הסובבת. עיין שם. נאמנה
שאלה: ללמד בכיתה מעורבת: האם מותר לי כבחורה רווקה ללמד בכיתות ז -ח מעורבות (בנים ובנות) מתמטיקה? ואם זו קבוצה קטנה של 5-7 תלמידים?
תשובה: זה לא הידור מצווה, אבל אי אפשר להגיד שזה אסור. אם את יכולה ללמד רק בנות, זה עדיף. אין הבדל בין כיתה גדולה לכיתה קטנה.
שאלה: התרועה בראש השנה: מה המקור לדעת הספרדים באופן עשיית התרועה באופן של טו טו טו ולא כקול רועד (כמו דעת התימנים)?
תשובה: ככה נהגו כל הדורות, אין לנו מסורת איך נהגו בתקופת התלמוד, אנחנו לחומרא עושים גם חלק מהתקיעות כמו התימנים.
שאלה: פירות שביעית בשנה השמינית: מדובר באשכולית וקלמנטיה שחנטו במסגרת השמיטה וילקטו בקרוב השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "פירות שביעית בשנה השמינית"
תשובה: וברכת ד' האשכולית וקלמנטינה הם של שביעית ויש בהם קדושת שביעית, אין צורך בתרו"מ. ברכת הפירות היא ככל השנים - בורא פרי העץ. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ
שאלה: כדורגל לפני שחרית: מותר לשחק כדורגל לפני תפילה?
תשובה: לשואל, לפני תפילת שחרית אין להתעסק בשום דבר שאינו דחוף (עיין בשו"ע או"ח סי' פט ס"ג).
שאלה: לשון הרע בגן שפה: ב"ה אני בת שרות בגן שפה. במסגרת הגן מדברים על כל אחד מהילדים- על מה שהוא טוב בו ועל מה שהוא צריך להשתפר בו. רוב הדברים רלוונטיים גם בשבילי- כלומר, אני צריכה לעבוד עם הילדים על דברים אלו. השאלה: האם אכן מותר לי לשמוע את אנשי המקצוע מדברים על הילדים? כמו כן, לעיתים מדברים על בעיות שיש במשפחה של הילד. (משום שיש ילדים עם בעיות התנהגותיות- רגשיות). האם גם במקרה כזה מותר לי לשמוע את הדברים? אם כן- עד איזה רמה של פרטים מותר לי לשמוע? (לדוגמא- מצב בריאות נפשית של הורה).
תשובה: כל מה שיכול להביא תועלת בטיפול בילד אין בכך לשון הרע.
שאלה: טאטוא עלים בשבת : לרב. האם מותר לטאטא עלים ופרות (מאוסים) לערמה, לצורך ניקיון בחצר מרוצפת מתחת לעץ, לצורך ישיבה מתחת לעץ?
תשובה: אמנם יש איסור מעמר כשאוסף גידולי קרקע לצורך כלשהו. אבל כשהכוונה היא לנקות את החצר אין בכך מעמר אף בגידולי קרקע, ומותר לכתחילה לטאטא את החצר. הרב שלמה בורנשטין
שאלה: אתיאסט הוא תינוק שנשבה?: לרב. האם הרב מתכוון שהוא לא יענש מדין תינוק שנשבה? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "אתיאסט לא יענש?!"
תשובה: כל מה שמעל כוחו של אדם להבין מאליו את קדושת התורה בגלל שחינכו אותו בדרך קלוקלת- לא יענש. מה שהוא מבין כמו: גניבה, מעילה באמון וכדומה- בוודאי שיענש אם יקלקל.
שאלה: גזל מהכיתה: לאחרונה היה לנו ערב כיתה. כל תלמיד שילם 10 שקלים ובכסף קנינו אוכל ושתיה. אני וכמה חבריך לקחנו בקבוק אחד ושמרנו לצד לעצמנו לאחר כך. האם זה נקרא גזל ציבור? ואם כן איך אפשר להשיב?
תשובה: לשואל היקר שלו' רב, עליכם להשיב את הבקבוק שלקחתם אם הוא עודנו בעין, כלומר, שהוא קיים כמות שהוא (כמובן, מלא ולא ריק). ואם הבקבוק איננו מכל סיבה שהיא בין אם שתיתם אותו או שהוא אבד וכדו' אז עליכם להשיב את דמי הבקבוק לכיתה. אין כאן דין של גזל של רבים שהשבתו היא בעייתית מפני שכאן אתם יודעים בדיוק למי עליכם להשיב, לבני כיתתכם, שהם אלו שמהם נלקח הבקבוק, וזה אינו דומה לגזל רבים ששם הלוקח אינו יודע ממי לקח כדי להשיב לו את הדבר. הדרך הטובה ביותר היא להשיב לבני הכיתה כולם ולבקש את סליחתם על התקלה שנפלה לידכם.  אני משער שודאי לא חשבתם שאתם "גוזלים" מהכיתה בשעה שלקחתם את הבקבוק, ומסתמא סברתם שהדבר מותר מפני שאין בני הכיתה יודעים מכך ולכן הם לא יקפידו עליכם. (ובודאי דרכם של בני אדם שאם מתגלה להם למפרע שנלקח מהם איזה דבר קטן אפילו שלא כדין, למחול על כך אם עבר זמן רב) ורק משום כך התרתם לעצמכם לקחת את הבקבוק.  אמנם אם אתם מתביישים להשיב באופן זה אפשר לחשוב על תחבולות כיצד להשיב את הבקבוק או את הסכום של שוויו לבני הכיתה, אפשר אולי להוסיף ל'ערב כיתה' את הסכום, או להביא לכיתה איזה דבר שהוא מועיל לכל בני הכיתה, קישוט וכדו' ולומר שזו תרומה נדבה. ישנם דברים רבים שלפי אורח החיים שאנו רגילים אליו אינם נראים לנו כבעייתיים, והסברה שלנו אומרת שאלו דברים קטנים וחסרי ערך, אבל כשאנו מביטים אל הדברים הללו במבט של תורה שהיא נוקבת ויורדת עד לפרטי פרטים היותר קטנים אז דין פרוטה כדין מאה, ואנו יודעים שגם כשאין התאמה מלאה בין ההשקפה שלנו למבט ההלכתי, גם אז אנו מאמינים שהיושר והאמת שבתורה הם מנחים אותנו ומדריכים אותנו בדרך המוסר והטוב. לכן יישר כוח לכם על הרצון לברר את הסוגיא על פי דעת התורה וההלכה, מפני שגם במקרה שלכם היה מקום לסברה לומר שאין החיסרון של בקבוק אחד משנה באמת, שהרי בכל מקרה כל האוכל הוא עומד לטובת הכיתה כולה והרי אנחנו גם כן חלק מבני הכיתה שלהם מיועד האוכל, ומה זה כ"כ משנה אם לקחנו את הבקבוק תוך כדי הסעודה או קודם לכן. בסופו של דבר אין המדובר רק בבקבוק יחיד מתוך סעודה שלימה, ומסתבר שבני הכיתה גם לא הרגישו בחיסרון הזה. אבל לפי דעת התורה אין הדברים כן, מפני שהאוכל שנקנה מכספי הכיתה הוא שייך לכולם כשותפים, והדבר ברור שהייעוד של האוכל הוא לטובת הבוקר כיתה בלבד לאכילה משותפת יחד עם כולם ולא לאכילה אחרת בנפרד. ומכיוון שכך לא הותר לנו לקחת לעצמנו, למרות שגם אנחנו חלק מהשותפים. ולכן עלינו להשיב את מה שלקחנו. צרפתי בשבילכם קצת מקורות לעיון בסוגיא. בבא מציעא דף קה ע"א. בבא קמא דף יא ע"ב. והרא"ש שם סימן יג. תוספתא בבא בתרא פ"ה ה"ב. שולחן ערוך חושן משפט סימן קעו סעיפים ט,י,טו. סימן רפו סעיף א וע' שם במפרשים. חזקו ואמצו והמשיכו לשמור את ידיכם נקיים מממון שאינו שלכם, ויה"ר שנזכה כולנו לעבודת ה' ולאהבתו בכל ממוננו כדברי ח "ואהבת את ה' אלוקיך. ובכל מאודך, זהו בכל ממונך". הרב יצחק שלמה פנירי
שאלה: חיוב נשים בשופר: בבית כנסת אשכנזי שבו התפללתי בראש השנה האחרון, דיבר הרב לפני התקיעות ואמר שכיוון שנשים נהגו להקפיד לשמוע תקיעות שופר, הרי שהן מחוייבות בכך (אף שמהתורה הן פטורות) וחובה על כל אישה לשמוע התקיעות. דבר זה היה חידוש בשבילי. האמנם כך דעת הפוסקים?
תשובה: נכון, הנשים קיבלו על עצמם לשמוע שופר ולכן עליהם לשמוע 30 תקיעות.
שאלה: כיבוד הורים בסעודה: הרב, האם לפי הלכות כיבוד הורים, יש עניין בזמן ארוחה משפחתית לא למזוג לעצמי אוכל טרם הורי מזגו לעצמם, או לא להתחיל לאכול לפני שהם התחילו? והאם יש עניין דומה כשאני אורח מול בעל הבית?
תשובה: לשואלת, יש עניין לנהוג כך, כפי שנאמר בשולחן ערוך (או"ח סי' קע סי"ב) שכאשר אנשים מסבים לסעודה יש להמתין עד שהחשוב שבהם יאכל. לגבי אורח ובעל הבית יש דעות חלוקות: ב'מסכת דרך ארץ זוטא' פ"ח ה"ו נאמר ש"האוכל לפני האורח - מגונה", כי עליו לדאוג קודם כל לאורחו ואחר כך לאכול בעצמו, וכך כתב רבנו בחיי בספר 'שלחן של ארבע' (שער ג): "אכל בעל הבית קודם האורח - הרי זה מגונה". אך יש גורסים "מלפני האורח", כלומר, שלוקח אוכל שכבר הוגש לאורח ואוכל ממנו. וגרסה הפוכה לגמרי במנורת המאור (פרק כ): "האוכל בבית חבירו עם חבירו, בעל הבית שולח יד תחלה ובוצע תחלה. אכל האורח קודם בעל בית - הרי זה מגונה", וכן בספר 'תו יהושע' (עמ' כ סעיף לג). מסתבר שכל אחד מהם צריך לכבד את חברו, כלומר: האורח ימתין עד שבעל הבית יסמן לו שיתחיל לאכול.
שאלה: יחס לכשפים: האם יש לכשפים, לחשים, קללות (דוגמת פולסא דנורא), עיסוק במאגיה שחורה השפעה כלשהי או שמדובר בשטות גמורה? כיצד רואה זאת היהדות? אשמח לשמוע את דעת כבוד הרב בנושא.
תשובה: רוב הדברים האלו אלו הם שטות ואין להתייחס לזה. אמנם אם יש אנשים גדולים יוצאים מן הכלל שלדבריהם יש השפעה- ברכתם ברכה וקללתם קללה. אבל אלה יוצאים מן הכלל וספק אם יש בזמננו אנשים כאלה.
שאלה: חיישנים בארון קודש: ביום כיפורים האחרון הלכנו להתפלל בקיבוץ חילוני, במהלך התפילה התברר שבית הכנסת מרושת בחיישני תנועה של האזעקה של ארון הקודש (שהייתה ודאי מכובה) אבל החישנים עצמם עבדו וכאשר אדם זז בסביבות החיישן נדלקת נורת לד צהובה, למעשה המשכנו להתפלל והעלינו שהדבר מותר כיוון שזה "פסיק רישה דלא ניחא ליה באיסור דרבנן" האם נהגנו כשורה? והאם במקרה בו החיישנים היו של מערכת החשמל (כמו שחשבנו בתחילה) כלומר שכאשר אין תנועת אנשים בחדר החשמל נכבה כדי לחסוך בחשמל, היה אפשר להגיד שזה "לא ניחא ליה" כיוון שאנו מעדיפים לא לעבור על איסור, או כיוון שהיה יום חם מאוד (קיבוץ בדרום) למעשה ניחא לנו שהחשמל דולק?
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה הערוך סובר שפסיק רישיה שלא נוח -מותר, לעומתו התוספות (שבת קג.) פוסק פטור אבל אסור. הדעות מובאות בהלכות סחיטה בשולחן ערוך אורח חיים (שכ יח). לכן יותר פשוט להקל במנורות לד במיוחד אחר שכבר הייתם בפנים ורק המשכתם פעולה ויש רק חשש לאיסור מדרבנן. מכאן שיש לבדוק טוב במלונות שלא נפעיל חיישנים מערכות חשמליות. כיום שהולכים ברחוב מפעילים מצלמות בטחון יתכן שכם בזה האיסור מרבנן שלא נוח בו. שבת שלו-ם הרב חגי בר גיורא
שאלה: משמעות החיים של החיות: מהי לדעתך משמעות החיים של כל חיה? לדוגמא דגים: הם רק אוכלים ובאמת. מה כבר יש לדגים לעשות מתחת למים חוץ מלשחות, לאכול, ולנשום? איזה מין חיים משעממים אלה?? אז מהי משמעות החיים של כל חייה בעולם לדעתך?
תשובה: שמחתי מאוד לקבל את שאלתך היפה, שאלה המראה על חשיבה מעמיקה ועל רצון לדעת ולהבין. אכן, במבט השטחי אנו לא רואים משמעות מיוחדת למעשים של הדגים ושאר בעלי החיים. אנו זכינו וקיבלנו את התורה ויש לנו בחירה חופשית להתעלות ולהתקדם, והתורה נותנת לנו המון משמעות לחיים, אך לבעלי החיים אין את הדברים האלו, ולכן במבט שטחי נראה לנו שאין להם משמעות. בדורות הקודמים כתבו שהתפקיד של בעלי החיים זה לשרת את האדם, לעזור לו שהוא יוכל לעבוד את ה'. וכך כתב רבי משה בן מיימון שכל העולם נבא כדי לשמש את הצדיק, כדי לעזור לו לעבוד את ה'. אך יש נקודה עמוקה יותר. נקודה זו מבוארת בהרחבה בספר מופלא הנקרא "פרק שירה". בספר זה לכל בעל חיים יש תפילה מיוחדת שכתוב שהוא מתפלל לה', ועל ידי התפילה הזו הוא זוכה להיות דבוק בה'. הדברים בפרק שירה כתובים בקצרה מאוד, והם נוגעים בנקודה מאוד מהותית באותו בעל חיים, אלא שגם את הדברים האלו אנו האנשים הפשוטים מתקשים להבין. לכן אנו מתבוננים יותר לעומק ואנו מגלים שיש באותן התפילות, באותם הפסוקים עמקות גדולה וככל שאנו יודעים להבין אותה יותר לעומק כך אנו זוכים לגלות את החיבור של העולם לה' ביתר שלמות. דבר זה בא לידי ביטוי בפירושים השונים שנכתבו על פרק שירה והם דורשים לימוד מסודר ומעמיק. אם תרצה אשמח לכוון אותך לפירושים שונים על פרק שירה ותוכל ללמוד את הדברים. אך חשוב מאוד לדעת שהעיקר שלנו בעולם זה לא לחפש את עבודת ה' של האחר, אלא את הדבקות שלנו בה', מה אנו יכולים להתחבר לה', מה יכול לקדם אותנו בקשר שלנו עם אבינו שבשמים. אשמח להיות בקשר ולעזור עוד בכל מה שאוכל. הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: הרחה חוזרת תוך כדי הליכה: אדם ההולך בדרכו וכשהוא נתקל בצמח בעל ריח טוב נעצר לידו מברך ומריח: א. האם חיב על כל צמח וצמח שעובר לברך? ב. אם ממולל את הצמח וממשיך בדרכו ומברך תוך כוונה שנשאר הריח ביד ולעיתים אין ריח, האם ברכתו לבטלה? ישר כח ותזכו למצוות
תשובה: על ריח שנשאר ביד לא מברכים כי זה ריח שאין לו עיקר. אם אדם מברך ולא יצא מהבית שהיה בו, או שבשעת הברכה לא היה בתוך מבנה, לא צריך לברך שוב. כך גם לגבי מים בטיול. אדם שותה כל חצי שעה לא צריך לברך כל פעם מחדש וזה לא נחשב שינוי מקום כי מראש הוא לא היה בתוך מחיצות (בית). השער הציון מביא שגם לעלות על עגלה והוא הדין בימינו רכב זה לא נחשב למקום אחר וממילא לא נחשב שינוי מקום לעניין ברכה
שאלה: תכנון לידה: אני מתכננת בע ה ילד רביעי. אם החודש בע ה יצליח הלידה הצפויה תהיה ככל הנראה (על פי לוח שנה וזמני לידות קודמות) בתשעת הימים. יש לי קצת חשש מימים אלה שכן יש בהם יותר סכנה, וגם עוברת בי תחושה לא ככ נוחה שיום לידה משמח וכן ימי הולדת עתידיים יהיו בתקופה שכזו. האם נכון לדחות בשל סיבה כזו?.
תשובה: חלילה לדחות. עתידים ימים אלו ליהפך לששון ולשמחה. כל ילד שבא לעולם זהו חלק מהגאולה ואת זוכה בכך ממש ליטול חלק בהגשמת הנבואה להפוך ימים אלו לששון ולשמחה, ובפרט כשהם נולדים פה בארצנו הקדושה, ובך אנו רואים לנגד עיננו את דברי הנביא 'עוד ישבו זקנים וזקנות ברחובות ירושלים. ברחובות העיר ימלאו ילדים וילדות משחקים ברחובותיה". אוסיף בהערה שמובא במדרש שהמשיח יוולד בתשעה באב, ועומק המדרש הוא בדיוק דברינו, שאדרבה תאריכים אלו מסוגלים לכך שדווקא מתוכם יקרה המהפך ותצמח הישועה. אין לי אלא לאחל שתבורכו משמים ותזכו לחבוק בע''ה ילדים נוספים בבריאות, שמחה, קדושה וטהרה, ויוסיפו קידוש שם שמים בעולם. הרב יאיר וסרטיל
שאלה: שם לתינוק - אלעד ומלאכי: האם השם "אלעד" הוא מומלץ? מה היו פועליו של איש זה בתנ"ך? היה חיובי או שלילי? ומה לגבי השם מלאכי?
תשובה: אלעד איננו מפורסם כשם של אדם מיוחד, אמנם מלאכי היה שמו של נביא חשוב.
שאלה: הציד שביקש יצחק: מדוע מצוין בתורה שיצחק ביקש מעשו לצוד לו ציד ומדוע לא הסתפק בגדיים ובצאן שבביתו? ועוד מדוע עשו לא לקח את אחד הגדיים מן הצאן והביא לאביו כמו שעשו רבקה ויעקב? ישר כח ותזכו למצוות
תשובה: לשואל מסתבר שיצחק העדיף לשמור על צאן ביתו ולהשתמש בו לחלב ולצמר וכדו', ולכן שלח את עשיו לצוד ציד לשם מאכל. רבקה לעומת זאת, היתה צריכה להזדרז כדי להשיג את עשיו, ולכן שלחה את יעקב לקחת מן הדיר. נאמנה
שאלה: קיום אזכרה במועד: אמי נפטרה בתאריך יט טבת התשע"ה שעה 14:00 ונקברה באותו יום בשעה 23:00. מתי אני צריכה לקיים אזכרה 11 חודשים ושנים עשר חודשים?
תשובה: תאריך הפטירה הוא הקובע ולכן תעשו 11 חודש ביט כסלו. ו12 חודש ביט טבת. שלא תדעו צער.
שאלה: חזרה בתשובה: האם יש הגדרה לחזרה בתשובה?
תשובה: שמחתי מאוד לקבל את שאלתך היפה. פעמים רבות שואלים שאלה זו, ומאוד קשה לענות עליה. הסיבה לקושי לענות היא שחזרה בתשובה היא שינוי שאדם עובר, וכשאדם עובר שינוי הוא מתקדם, הוא מחדש את הקשר עם אבינו שבשמים ולכן הוא חוזר בתשובה. פעמים רבות אנשים עוסקים בהגדרות, בשמות, ושוכחים את העיקר. השם של חזרה בתשובה הוא שם חיצוני לעומת התהליך הפנימי שאדם עובר. הגדרה של אדם כחוזר בתשובה בעקבות מעשים כאלו או אחרים זו האחזות בתוצאות ולא במהות, לא בעיקר. כבר אמרו לנו חכמים שה' יתברך רוצה את הלב. אמנם הלב לא באמת מתחבר לה' אם אין מעשים, המעשים משלימים את הלב ולא מחליפים אותו. נקודה נוספת שחשוב לחשוב עליה היא שהמילים חזרה בתשובה מפחידים לא מעט אנשים, לכן היום אנשים נוטים הרבה יותר להשתמש בביטוי התחזקות רוחנית, תהליך וכדומה, ואין זה משנה איזה שם נותנים לדבר כי שוב השם הוא החיצוני, הוא לא המהות. אנו רוצים לחזק כל אחד שנמצא בתהליך של התקדמות. אשמח להיות בקשר לעזור ולחזק. הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: תנועת הגוף בתפילת שמונה עשרה: מאחר ואין לי רקע מהבית, המון שאלות מציפות אותי לגבי התפילה וריכזתי כמה מהן כאן: 1- מהי מהות כל עניין התנועה בתפילת 18, הצעדים קדימה ואחורה, תנועות הגוף, העמידה במקום, מתי ניתן לזוז מן המיקום של העמידה, (לעקור רגליים), 2- מדוע כל זה בכלל? מתי ניתן לשבת והאם ניתן להישאר לעמוד כמה שאני רוצה לאחר תפילת 18, או שהישיבה חשובה בזכות עצמה? 3- מה משמעות הכריעות במהלך תפילת 18 ומדוע הכריעה ב מודים אנחנו שונה משאר הכריעות? כיצד למעשה יש לבצע את הכריעות במדויק? אני יודע, כבוד הרב שאתה מן הסתם עמוס בפניות אך אודה לך ביותר אם למרות זאת תאריך ותפרט בהסברים, או תפנה אותי למקורות בהם הדברים מבוארים בשפה פשוטה וברורה. אני מוצא כי ההסברים המופיעים בסידור התפילה לא מכסים את כל הנושא. בכבוד רב
תשובה: שמחתי מאוד לקבל את מכתבך, ואשמח לעזור לך בכל מה אוכל. ברשותך אתחיל בשאלותיך אחת לאחת בעזרת ה'. 1. חכמנו זכרונם לברכה לימדו אותנו ביחס לתפילת שמונה עשרה שנאמר "כל עצמותי תאמרנה" שיש להתפלל לא רק עם הלב, אלא עם כל הגוף, שכל הגוף יהיה שותף בתפילה שלנו. לכן נהגו להתנדנד בתפילה. אין זה כל כך משנה באיזה אופן להתנדנד, אך העיקר שלא באופן מוחצן שמפריע לאחרים. לפני התפילה אנו מתחילים שלושה צעדים קדימה שזה נקרא גישה לתפילה, כמו שניגשים לדברים חשובים כך גם ניגשים לתפילה. בסוף שלושת הצעדים צריך שהרגליים תהיינה צמודות. במשך התפילה אנו לא מזיזים את הרגליים, ורק כאשר מגיעים לסוף תפילה שמונה עשרה אנו אומרים עושה במרומיו הוא יעשה עלינו ועל כל עמו ישראל, אנו פוסעים שלוש פסיעות אחורה, פרידה מהתפילה, ואז נעמדים במקום עד לקראת הקדושה שאת צועדים שוב קדימה למקום שבו עמדנו בתפילה. 2. אחר שמונה עשרה אפשר להמשיך ולעמוד. יש שנוהגים לשבת במזמור "אשרי יושבי ביתך" אך אין זה חובה. 3. המשמעות בכריעות היא שאנו מקבלים עלינו את מלכות ה'. במודים יש שכורעים אחרת, אך אין זה חובה. במילה ברוך כורעים עם הברכיים, במילה אתה כופפים את הגב ובשם ה' זוקפים. באתר ישיבה יש סידרת ספרים בשם פניני הלכה, ואחד מהם עוסק בהלכות תפילה, ויש שם ממש הסברים על הכל. ההסברים כוללים גם מקורות ואני מאמין שיהיה לך מצויין ללמוד את הדברים. דבר נוסף, לפי בירור שלי יש אצלכם רב שישמח לעזור לך, כדאי מאוד ליצור איתו קשר והוא יוכל להדריך אותך ממש צעד אחר צעד. אשמח לעזור עוד בכל מה שאוכל. הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: בעניין אמונה שכר ועונש: 1) העניין יש הקונה עולמו בשעה או המאבדו בשעה למה התכוונו? האם הכניסה לגן עדן מותנת בפעמים שתקנה עולמך יותר משתאבד? אם זה כך הרי ביום אחד אדם יכול לקנות עולמו ולאבדו עשרות פעמים ביום אחד 2) האם מצווה אחת של רשע שקולה לעברה אחת של צדיק?
תשובה: : הרמב"ם בהלכות תשובה מברר את סדרי הדין האלוקי.ומוסיף שמה האדם מחשיב כמצווה גדולה ומה כמצווה בינונית זה נשה לפי עומק הדין האלוקי לפי המבט האלוקי כיצד להעריך כל מעשה ולא דעת אנשו יכולה להבין זאת. כשח אומרים על מישהו יש קונה עולמו בשעה אחת הם מגלים ללנו שעל מעשה מסוים ועמידה בנסיון המעשה הינו כל כך איכותי והוא מבטא שינוי מדרגת חיים מהותית אצל האדם עד כדי כך שהיא יכולה להביא את האדם להיות שייך לחיות הנצחית. אנו רואים את המצוות כעיצות שמדביקות אותנו עם החיות שמעבר למציאות של העולם הזה. רמת הדבקות בעולם העלין שהינו עולם רוחני בודאי דורש שינוי בתוכנו שינוי של שייכות לציורים העליונים האלו. לפעמים במעשה אחד אדם זוכה לזכך עצמו ולהיות מאלו ששייכים למציאות נצחית. וע' בפירוש המשנה של הרמ על משנת ה' חפץ למען צדקו דברים שנוגעים לעניננו ודאי שמידה טובה גדולה ממידת פורענות ולכן מעשה טוב שהוא מעורר את הצד האמיתי והפנימי שבנו הוא נחשב יותר ממעשה רע שאנו עושים. והסיבה היא משום שהטוב הוא באמת חלק מאיתנו. הרע אינו חלק מאיתנו אלא הוא דבר חיצוני לנו. יצר הרע מנסה לבטל אותנו מלהיות נאמנים לעצמיותנו. לכן הטוב מקבל העצמה מכך שהוא מתאים לנשמה שבנו. והרע מקבל החלשה מכוח מה שהוא לא מתאים לנשמה שבנו.
שאלה: ריבוי קדישים או מנהג נכון?: באחד מבתי הכנסת בו מתפללים אשכנזים וספרדים יחד ראיתי במנין בתפילת מנחה שנהגו לומר לאחר תחנון מזמור למנצח ואחריו אומרים האבלים קדיש יתום. לאחר מכן, עלינו לשבח ושוב קדיש יתום. האם נוהגים נכון? האם אין כאן ריבוי קדישים? אני מניח שהמנהג נבע מהתאמה של אמירת הקדיש הן בנוסח אשכנז והן בנוסח ספרדי. האם עליהם לשנות ממנהגם? ישר כח ותזכו למצוות
תשובה: יש בזה ריבוי קדישים מספיק אחד. אם דבריך ישמעו תאמר ואם לא אל תאמר.
שאלה: דיבורים בלילה: היום אח שלי אמר לי שאתמול כשהוא נכנס לחדר ב3 בלילה כדי ללכת לישון, איך שהוא נכנס לחדר אז התחלתי לזוז ופתאום אמרתי קריאת שמע מ"ואהבת לרעך כמוך. עד ה אלהכים אמת ", וכל זה מתוך שינה!! מפחיד! מה זה אומר הרב??
תשובה: אני מקנא בך. זה אומר שבזה ראשך עסוק ואלו המחשבות עליהן אתה חולם בלילה, וממילא כשמישהו נכנס וזה גרם לך חצי להתעורר המשכת בקול רם את מה שחלמת. אשריך!