LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: תאריך אזכרה- מהפטירה או מהקבורה?: לכבוד הרב ברכה וחיים בשובה ונחת. אחותי ניפטרה בערב שבת, כ' באדר תשע"ג ונקברה ביום ראשון כא אדר. מתי אחד עשרה חודש כדי לא להחזיק הנפטר חלילה כדין רשע שדינו שנים עשר חודש, לכן עושים הפסקה של שבוע בקדיש ומנהג עדות מסוימות סעודה ודברי תורה בסיום אחד עשר חודש וגם אח"כ בשנים עשר חודש. היות והשנה מעוברת ויש דיון לגבי שנה מעוברת לכן שאלתי מתי וממתי סופרים, מהמיתה או מהקבורה?
תשובה: 11 חודש הוא רק סיום הקדיש אין צורך לעשות שום דבר 12 חודשי אבלות הם מתאריך הקבורה יום הזכרון הוא תאריך הפטירה בשנה מועברת מנהג הספרדים לציין את יום הזכרון באדר שני ומנהג האשכנזים באדר ראשון
שאלה: שטיפת כלים פרווה: לכב הרב אנחנו שוטפים את הכלים פעמים רבות במים חמים, ולפעמים גם משרים כלים במים חמים מאוד, (כדי להסיר בקלות יותר שאריות מזון שלא ירדו וחיידקים.) השאלה, אין לנו סקוטש נפרד לסכו"ם פרווה, ואנחנו שוטפים כלים פרווה (בהם כלי הגשה או סכיני חיתוך) כל פעם עם בשרי או חלבי, לפי מה שיוצא. האם יכול להיות שיש בליעה כאשר משתמשים במים חמים? מה הדין בדיעבד ומה הדין לכתחילה?
תשובה: בדיעבד הכל נשאר פרווה. לכתחילה כדאי לייחד סקוטש פרווה. אם זה בעיה נראה לי שכדאי לשטוף את הפרווה עם הסקוטש החלבי שמסתבר יותר שבכיור זה יש פחות בליעה מאשר הכיור הבשרי, אולם זה תלוי באופי הבישולים אצלכם.
שאלה: שחיטה עם צער בעלי חיים- כשר או טרף?: אפילו בלי קשר לסרטון ותיאור הסרטון אם נצא מנקודת הנחה שהיה מקרה של התעללות שלא לצורך - זה יכול עדיין להיחשב כשר עדיין? - ובמידה ויש כזה במקפיא - מה לעשות איתו? יש לזרוק אותו? כדרך אגב - האם יש בד"ץ או מהדרין שמקפיד על כל התהליך, כולל תהליך העברה למשחטה ומבצע ביקורות בלולים מספקים? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "צער בעלי חיים איננו חלק מההווי היהודי"
תשובה: ואם בעלי המשחטה סרחו בעבירה חמורה אחרת, האם בדיעבד אסור לאכול את תוצרתם?
שאלה: להחזיק תפילין בתפילה ובתור שמירה: יש לי 2 שאלות על דף כג בברכות: א. מהמעשה של ר י משמע שהתפילין שומרות, אבל שמעתי בשיעור מהרב ששלמה לוינשטיין שהמזוזות (כמו כל המצוות) שומרות כשהן על הפתח, ולא כסגולה (מתחת לכרית וכו )? אינני זוכר בדיוק את המקור בהלכה, אבל הוא ציין. ב. "לא יאחז אדם תפילין בידו.ויתפלל הסיבה זו שאין דעתן מיושבת עליו (רש י), אז כגון בכותל, שאם יניחנו ודאי יטרד ואולי יאבד, מותר או עדיף להחזיק?
תשובה: א. פירוש הגמרא הוא כיון שאני עושה פעולת שמירה לתפילין על פי דברי ח הם גם ישמרו עלי. מעין מידה כנגד מידה - קיום דברי ח לדאוג לקדושת התפילין ושמירתן תגן על המקיים דבריהם. ב. כתבו הפוסקים שאם חושש שהתפילין יגנבו או ינזקו אם לא יחזיקם בידו - עדיף שיחזיק את התפילין בידו ותפילתו תהיה בכוונה.
שאלה: תפילין של רש"י במנחה: האם אפשרי להתפלל מנחה בתפילין של רש"י בכל יום אם אין בנמצא תפילין דרבינו תם?
תשובה: לשואל, בוודאי אפשר, ורבים נוהגים כך. יש עניין גדול להתפלל מנחה עם תפילין, שהרי מעיקר הדין מצוותן כל היום, ולכן רבים מקפידים להתפלל מנחה עם תפילין של רש"י, שהם עיקר הדין, ואף מברכים עליהם. אלא שיש מהנוהגים להחמיר ולהניח תפילין גם כשיטת רבנו תם, על פי הפשט או על פי הסוד, שקבעו שתפילת שחרית תהיה בשל רש"י ומנחה בשל ר"ת, אך ללא ברכה עליהם. אם כן, אם הורגלת להתפלל מנחה עם תפילין של ר"ת וכעת אינך מוצא ראוי שתניח את של רש"י ותברך. מקורות: שו"ת רדב"ז ח"ו סי' ב'אלפים רעו, שו"ת רמ"ע מפאנו סי' לט.
שאלה: שכחה בבדיקת יום א  לז  נקיים: לכבוד הרב! הפסקתי בטהרה בשבת אחה"צ. בדקתי גם במוצ"ש. שכחתי לבדוק ביום א' ונזכרתי רק ביום שני בבוקר. האם יום א' עולה לי לחשבון ואז אוכל לטבול במוצ"ש הבא? או שעלי לטבול רק בשני בערב? נ.ב. אם זה משנה, אנחנו אשכנזים
תשובה: אם במוצאי שבת בדקת אז את יכולה לטבול במוצאי שבת.
שאלה: עכביש שחור גדול מאוד: אנו גרים בבית זה כ 25 שנים והכל היה נורמלי ורגיל בשנה וחצי האחרונות נראה בביתנו פעמיים עכביש שחור גדול מאוד לעכביש הראשון לפני כשנה וחצי הזמנו לוכד נחשים שלכד את העכביש. את השני היום יום שני הרגתי בעצמי. שאלתי: האם הקדוש ברוך שולח לנו סימן (אולי סימן אזהרה ) האם הוא מנסה לרמוז לנו משהו האם עכביש שחור גדול כזה מסמן משהו ביהדות אולי כמו עקרב שמסמן על הצדקה והחסד. מראש השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "הריגת עכביש"
תשובה: איננו מאמינים בסימנים כאלה ואין להתיחס אלא מותר להרוג כל בעל חיים הנחשב כמזיק.
שאלה: נטילת ידיים לכהן על חשבון חזרת הש"ץ: הכיור היחיד לנפילת ידיים נמצא מחוץ לאולם בית הכנסת שאצטרך להפסיד חלק מברכות חזרת הש"ץ. ובמהירות שהם מתפללים אין אפשרות ליטול בין תפילת היחיד והחזרה! האם אני יכול לסמוך על הנטילה לפני התפילה או עדיף להפסיד חלק מהחזרה? מראש ובהוקרה
תשובה: לשואל, עדיף ליטול סמוך לברכת כהנים למרות שאתה מפסיד חלק מחזרת הש"ץ, וכך המנהג המקובל גם במקומות שבהם ניתן ליטול ידיים לפני חזרת הש"ץ (אלא אם כן הש"ץ עצמו הוא כהן). כך מקובל אפילו אם יש רק עשרה בבית הכנסת וכשהכהן יוצא נשאר רק רוב מניין. אלא שבמקרה זה, אם ניתן לסדר לפני התפילה שתהיה לידך קערה ונטלה לנטילת ידיים כדי שיהיה מניין בכל משך חזרת הש"ץ הדבר רצוי. כמו כן, אם יש בבית הכנסת אחד עשר איש וביניהם כהן ולוי, עדיף שהלוי יישאר להשלים מניין והכהן יטול את ידיו לבד. ההסתמכות על נטילת הידיים שלפני התפילה נאמרה רק למקרה דוחק גדול שאין מים בכלל, וגם זה בתנאי שהכהן יודע ששמר את ידיו בנקיות. מקורות: שו"ע או"ח סי' קכח ס"ו ומשנה ברורה ס"ק יט-כ וביאור הלכה ד"ה חוזרים ונוטלים. שו"ת רבבות אפרים ח"ב סי' נד, ושם בשם הרב שריה דבליצקי שליט"א.
שאלה: סילונית בשבת: האם מותר להשתמש בסילונית בשבת?
תשובה: לשואל, מותר להשתמש בסילונית בשבת, אבל לא להרכיב אותה בשבת משום שההברגה המהודקת היא "בונה", מאחר שאין זו דרך שימושו של המכשיר יום יום על ידי פירוק והרכבה (עיין סי' שיג ס"ו). כאשר הברז כבר מוברג וכעת מה שנותר הוא לדחוף אליו את הצינורית, ללא הברגה, הדבר מותר. בתחילת השימוש עשוי להיות דימום מהחניכיים (על פי שיחה עם היצרן). לכן, מי שבימי החול רואה שהשימוש גורם לדימום צריך להימנע ממנו בשבת עד שהדימומים יחלפו. מי שטרם התנסה בימי החול, נראה שהדימום אינו "פסיק רישא" ולכן מותר לעשות זאת בשבת אלא אם כן הוא יודע שחניכיו רגישות. קיימת אפשרות לשלב בסילונית ג'ל ומשחת שיניים לרענון השיניים. הכנסת החומר דורשת פירוק והרכבה, ולכן יש לעשותה לפני שבת. בשבת עצמה השטיפה מותרת, אפילו לפי השיטה האוסרת צחצוח במשחת שיניים בשבת, מאחר שהמשחה מגיעה מעורבת במים ולא נוצרת בשום שלב שכבה של משחה על השיניים, כך שאין כאן חשש 'ממרח'. גם מי שיש לו דלקת חניכיים, ושם מערב שבת בסילונית ג'ל מיוחד שנועד לריפוי, נראה שהדבר מותר ואין בזה משום גזירת "שחיקת סממנים", משום שפעולת הצחצוח נראית כדרך אנשים בריאים, וגם האדם עצמו היודע שהוא משתמש לרפואה הכין את הג'ל לשימוש כבר מערב שבת (דוגמא דומה בסי' שכח סכ"א ומ"ב ס"ק סט).
שאלה: דבר תורה מתאים לאזכרה: לכבוד הרב שליט"א שלא תקום צרה פעמיים, אחותינו ניפטרה. אני היחיד במשפחה שחרד לדבר השם קלה כבחמורה מאז היותי בעולם. אני מתלבט על איזה נושא לדבר באזכרה. אני משתף הרב ממש בשקיפות היות וכאשר יחיד מהמשפחה דתי פתאום בא להטיף זה לא נראה טוב, לכן בבקשה מהרב אשמח לכל הצעה שהרב יאמר לי. ומחילה אפילו אם הרב יחליט שעדיף לדבר, בכל זאת מהיכן להכין הדרשה או לחילופין הרב יחליט שעדיף לא לדבר. מה שהרב יאמר כך נעשה. בברכת התורה ובשורות טובות.
תשובה: לשואל, קשה לי לענות על שאלה כזו כאשר אינני מכיר אותך ואת המשפחה. באופן כללי ח מלמדים אותנו ש"כשם שמצווה לומר דבר הנשמע כך מצווה שלא לומר דבר שאינו נשמע" (יבמות סה ע"ב). ועוד אמרו ח : "אמר רבי שמעון בן לקיש: כל מי שהוא מוציא דברי תורה ואינן ערבין על שומעיהן ככלה שהיא עריבה לבעלה - נוח לו שלא אמרן" (שמות רבה פרשה מא,ה). לכן, כדאי שתחשוב האם היו דברי תורה שאמרת בעבר שעוררו עניין והשביעו את רצון המשפחה, ומאידך דברים שאמרת שעוררו אי נוחות במשפחה, ולפי זה תחליט על איזה נושא ובאיזה סגנון לדבר. כדאי שתתייעץ על זה גם עם אשתך, שאולי מרגישה יותר במדויק איך דבריך מתקבלים. באופן כללי, באזכרה כדאי לדבר על הנפטרת ע"ה. זה תמיד טוב לזכותה, וגם מגן עליך מתרעומת אם אתה נצמד לעובדות שהיו ולא מוסיף פרשנויות משלך. הכי טוב שעד האזכרה תתאמץ להיזכר בהרבה מעשים טובים שעשתה. גם אם היא לא הייתה דתית בהגדרה, בטח תוכל למצוא נקודות זכות: עזרה לזולת, אכפתיות מהילדים, יושר בדיני ממונות, כיבוד הורים, אהבת העם והארץ, וכדומה. על כל אחד מאלה תוכל להביא פסוק או משנה או מדרש קצרצר שמדברים על חשיבות העניין, ואחר כך לספר צרור סיפורים על הנפטרת. אני די בטוח שאם תנהג כעצה זו קהל השומעים יהנה מהדברים שלך וגם יהיה בזה עילוי נשמה לנפטרת.
שאלה: כניסת כהנים למקום מגורים נטוש של גויים: הוא יודע על מקום בנגב שגרו שם בדואים וכעת הם לא גרים והמקום הפקר. האם אסור לכהן להכנס שם? כי הר"מ,טומאת מת, יא,ז כותב שזה אסור בגלל שמא קברו שם נפלים. אך הר"מ גם פוסק שספק טומאה ברה"ר מותר?
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה הגזרה קיימת במקום שגרו דיור קבוע וממילא היה רשות יחיד, לכן לא משנה שהיום לא גרים שם. ובמקום שלא גרו בקבע כגון אוהלי הערביים והסוכות וכו' לא גזרו (טומאת מת י"א, י'). הרב חגי בר גיורא
שאלה: להתפלל בברכת רפאנו לגוי: האם מותר לברך ברכת רפאינו בתפילת עמידה או בקריאת ספר תורה, עבור גוי שהוא שותף עסקי או חבר טוב? ידוע כי באנגליה מנהג הוא לברך גם את המלכה.
תשובה: אמנם מלכות שאני, אך מותר להתפלל לרפואת גוי.
שאלה: יהיו משחקי מחשב בגן עדן?: יש לי חבר שמשחק המון המון במחשב, הוא מודאג מזה שבחיים שלאחר המוות, לא יהיה לו המחשב, שהוא דבר חומרי ומיותר. ניסיתי להסביר לו שלמעלה יש הכל, לא חסר כלום לצדיקים ושאין לו מה לדאוג, אך האם אני מטעה אותו? אינני רוצה לשקר לחברי, שכן אינני יודע בוודאות מה קיים בעולם הבא והאם נפתח להם באטלפילד 4. מה עליי לעשות? האם להמשיך לספר לחברי את אותם הדברים או שמא לומר לו משהו אחר. ב והערכה,
תשובה: לך יקירי. מאוד כואב לי לשמוע על כך שיש אנשים שהם ממש מכורים לדברים כאלו. התגובות שלו ביחס לעולם הבא מראה עד כמה הדבר באמת ממכר אותו, ועד כמה קשה לו להסתכל אחרת על הדברים. ודאי שבעולם הבא אין את משחקי המחשב, ואין להם כל צורך. חשוב מאוד לבנות אצלו תהליך אחר, משהו אחר שיקדם אותו מהתפיסה שבה הוא נמצא, מהיחס שלו לדברים, לפחות להבין שיש משהו אחר, ושאפשר להתקדם למשהו אחר לגמרי. אכן, כבר מספר לנו הרב משה חיים לוצאטו, בספרו מסילת ישרים שהקדוש ברוך הוא ברא ואתנו בעולם כדי שאנו נהנה מהעולם הזה. לכן הוא יתברך ברא את העולם יפה כל כך, ומשוכלל כל כך. אלא שהתורה מלמדת אותנו איך להנות באמת מהעולם הזה ואיך ההנאה של העולם הזה תתאים להנאות של העולם הבא. ישנן הנאות חומריות, של העולם הזה, שכשאדם מתרגל אליהן, קשה לו להבין מהן הנאות רוחניות, וממילא הוא נהיה שבוי בהנאות חומריות. לעמת זאת הנאות רוחניות מקשרות את האדם כבר לעולם הבא, ומביאות אותו לרמה שהוא יהנה מרוחניות, וכל הנאות העולם הבא יקבלו אצלו משמעות אחרת. חלק חשוב מאוד בחיים הוא ההתרגלות של האדם לחיות חיים יותר רוחניים, להתרגל להנאות רוחניות, להתרגל לשאיפות רוחניות. הנאות אלו לא רק שהן לא פחותות מהנאות גופניות, אלא שכשאדם לומד באמת להכיר אותן ולחיות אותן הוא מגלה שהן הרבה יותר מכל הנאה חומרית. אז איך מלמדים את האדם לחיות הנאות רוחניות? לא תמיד זה קל, ואם זה היה קל, כל אחד היה חי במדרגה רוחניות גבוהה מאוד. אלא שזה דורש עבודה נכונה, הקשבה ורגישות, ועל ידי התקדמות נכונה אפשר להגיע לכך. שלב ראשון, חשוב מאוד לברר לאדם מהם הסוגים השונים של ההנאות. ונסות איתו למצוא הנאות יותר רוחניות. לפעמים צריך לעבור שלבי ביניים כדי לעזור לו להתקדם, כגון הנאות גשמיות, כמו אכילה של אוכל טעים ושאר תפנוקי הגוף, לעומת הנאה נפשית, כמו תחושה כשמישהו משבח אותנו, מפרגן לנו, אומר לנו באמת מכל הלב וכו'. אפשר לפתח תחום זה באופן רחב מאוד, ואין כאן מקומו. לאחר מיכן, לנסות לראות הנאות רוחניות באמת, כגון טיול לכותל המערבי, שהן הנאות רוחניות מאוד פשוטות. לאחר מכן לנסות לחשוף את האדם לעוד הנאות רוחניות, וכך להתקדם איתו צעד אחר צעד. לא להתנגד למשחקי המחשב, לא לשדר לו שלא מבינים את הקשר שלו למשחקי המחשב, אלא לשאוף איתו להנאות אחרות. על ידן באמת בסופו של תהליך הוא יחליף אותן עם משחקי המחשב, והוא בעצמו ירגיש שכבר אין לו צורך במשחקים האלו. ידידי, יש עוד רבות מה להאריך, אך אינני רוצה להכביד, לכן אקצר, ואם תרצה אשמח להמשיך ולהיות בקשר, לעזור ולכוון. הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: הכנסת כלב לבית: ידוע לי שאסור להכניס כלב לתוך בית מגורים, אך השאלה שלי היא כזאת, כאשר ויורד גשם זלעפות בחוץ האם ניתן להכניס את הכלב לבית, כיוון והדבר גורם לו צער כי קר לו והוא מתרטב, מה שגם מפריע לי ואני לא ארצה בכך שהוא יסבול, זה צער בעלי חיים. מה התורה אומרת על זה? מראש
תשובה: כיון שמצות צער בע"ח היא מן התורה מותר לך להכניס את הכלב לבית ואם הוריך לא מסכימים תבנה לו מלונה שיהיה מוגן בה.
שאלה: נטילת ידיים צמוד למיטה: בס ד שאלה ראשונה: כתוב בהרבה מקומות את המושג מי רגליים אני לא הבנתי את המושג אז מה זה בעצם? הבנתי שזה מים שנטלו אותם או משהו כזה אבל מה הכוונה? שאלה שנייה: קראתי שבן אדם לא יילך ארבע אמות לפני נטילת ידיו בבוקר אז מה אני אמור לעשות? האם זה ר לשמור בקבוק מים בחדר ונטלן או כוס פלסטיק שלא השתמשו בה וליטול את הידיים בחדר ישר אחרי מודה אני? או שאפשר לרדת לקומה למטה וליטול שם ידיים בכיור? המרחק כמובן הוא יותר מארבע אמות מראש אני הולך לפי מנהגי ספרד אם זה חשוב
תשובה: ב"ה שמחתי מאוד לקבל את מכתבך, ואשתדל לענות על הדברים באופן בהיר וברור, ואם הדברים לא מובנים דין הצורך, אל תהסס לחזור ולשאול. א. התורה מלמדת אותנו לדבר בלשון נקיה, שטהרת הלשון חשובה מאוד. כך גם בביטויים שחכמים משתמשים, בדרך כלל הבחירה שלהם היא לבחור בלשון נקיה וטהורה. לכן כאשר רצו חכמים לכתוב את הדברים שאדם עושה בשירותים הם קראו לכך "מי רגלים" שהם מים שיוצאים באזור הרגלים של האדם. כך שמרו על נקיות הלשון והדברים היו מובנים להם. לצערנו היום רגילים להשתמש במושגים פחות נקיים, ואז אנו פחות רגילים לכך. ב. אכן קראת נכון את ההלכה, שצריך להשתדל שלא ללכת ארבע אמות. לכן אם אדם יכול, טוב שהוא יכין ליד המיטה שלו כלי עם נטלה או כוס ויטול ידיים ממש כשהוא קם. אך אם הדבר לא אפשרי, חשוב לדעת שיש דעות שמקילות בדבר, לדוגמא דעות הסוברות שכשאדם ישן בבית, והוא תחת גג, הגג הופך את המקום כולו להיות כמו ד' אמות. אך אם אפשר, רצוי שלא לסמוך על כך. אשמח להיות בקשר ולעזור עוד בכל מה שאוכל, בבירור התורה, בכל לימוד ועזרה. תרגיש חופשי לכתוב ולשאול, ואשמח לעזור. הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: לצאת באמצע תפילה להתפנות: ברשותכם יש לי כמה שאלות בנושאי יציאה באמצע התפילה. 1.הם יש חשיבות לצורך לצאת באמצע התפילת לשירותים.אם מרגישים שאפשר להתאפק עד סוף התפילה מותר להתאפק? 2.האם יש חשיבות ליציאה לפנישמונה עשרה באמצע שמונה עשרה או אחרי שמונה עשרה? 3.בזמן היציאה לשירותים אסור לדבר או לעשות משהו מסויים אחר? מראש
תשובה: לכתחילה כפי צריך להתפלל בגוף נקי כך צריך להוציא את הצרכים לפני התפילה. המרגיש צורך לשירותים באמצע תפילת עמידה אם יכול להתאפק כדי הילוך פרסה דהיינו 72 דקות יתאפק ויסיים תפילתו.
שאלה: העברת שאלות למבחן: הרב, היה לכיתה שלי מבחן וחבר שלי לא הגיע באותו היום של המבחן והרב דחה לו את המבחן. החבר ביקש ממני את השאלות ואמרתי לו שאני לא בטוח אם מותר ואני ישאל את הרב כדי לדעת מה התשובה, אני לא בטוח מה התשובה מכיון שמצד אחד זה גנבת דעת על המורה ומצד שני המורה הרי יודע שיש לתלמיד את האפשרות להשיג את השאלות בקלות, אשמח לקבל את עזרת הרב. מראש!
תשובה: הרב סומך על ישרותו של התלמיד שלא יראה את השאלות ולכן הדבר כמובן אסור. ובהצלחה במבחן ובעיקר בהצלחה במבחן היושר!
שאלה: ברכה על מרק עם שקדי מרק: אם אוכלים מרק עם שקדי מרק, והשקדי מרק חשובים, לפעמים אוכלים מהם לבד קצת- מה הדין ראשונה ואחרונה?
תשובה: לשואל, כאשר כמות השקדים חשובה והכוונה גם לשבוע מהם - הם העיקר וברכת המרק כולו היא מזונות ו'על המחיה', למרות שכמותית הם מיעוט, כי למיני דגן חשיבות מיוחדת. כאשר הכמות מעטה והם רק בתור נותני טעם צדדי, יש אומרים שצריך לברך שתי ברכות, שהכל על המרק ומזונות על השקדים ('וזאת הברכה' עמ' 117), אבל נלע"ד כדעת אחי הרב שמואל אריאל, שבמאמר 'עיקר וטפל במיני דגן' (מופיע באתר ישיבת עתניאל) הראה שבאופן כזה השקדים בטלים למרק ויש לברך על הכל 'שהכל' ובורא נפשות. יסוד הדברים בסתירה לכאורה במשנה ברורה בין שיכר שיש בו פירורי לחם, שברכתו שהכל (סי' קסח ס"ק סב), לבין מעט לביבות במים, שיברך שתי ברכות (סי' רה סקי"א וכיו"ב בסי' רח סקכ"ג). אחי מסביר שהלביבות לא בטלות כי הן מה שעושה את המאכל ל'מרק', ובלעדיהן אין כאן אלא מים, אבל בנדון שלנו, מרק בפני עצמו שנוספו בו מעט שקדים, הם בטלים.
שאלה: שייכות הטבעת לחתן בחתונה: כשעמדתי להתחתן, לא היה לי רכוש פרטי (כמעט), והטבעת נקנתה מכספם של הורי. אמרתי אז לאבא שלי, שלכאורה פשוט הדבר שההורים נותנים את הטבעת במתנה לחתן, ובפרט כאשר הרב שואל מתחת לחופה "האם הטבעת שלך?" והחתן עונה "כן" וההורים שותקים - הרי שהם מקנים ברגע זה את הטבעת לחתן בקניין "אודיתא". מלבד זאת, מה הדאגה הגדולה שהטבעת תהיה של החתן? הרי "הילך מנה והתקדשי לפלוני - מקודשת"! האם סברותיי נכונות? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "קניית טבעת נישואין על ידי ההורים"
תשובה: ישנו הבדל גדול בין הוראת הלכה כיצד לנהוג לכתחילה, כפי שעניתי בשאלה הנ"ל לבין ברור הלכתי על מעשה שכבר נעשה. כאשר אנו מורים לאיש מישראל כיצד לערוך את נישואיו עם בחירת ליבו אנחנו נעשה את הכל על מנת שהקידושין יהיו ערוכים בצורה הטובה ביותר. על הצד הטוב ביותר. אף אחד לא רוצה להיות נשוי רק לפי דעה כזאת ולא לפי דעה אחרת. אמנם כאשר נבא לברר מעשה שנעשה כבר אנו נבחן אותו על פי שיטות הפוסקים השונות הקיימות וננסה לברר האם יש חלות דינית למעשה שהאדם עשה. לכן - בענין הצעותיך ישנם חילוקי דעות הלכתיות ונושאים שבהם הפוסקים חלוקים ולא נורה לנהוג בהם לכתחילה נעלה מספר דוגמאות: למשל- קניין אודיתא, חלוקים הפוסקים באיכותו, האם הוא מועיל גם לדברים שבהם יש השלכות לאיסורים מן התורה וכדו' ועל קצה המזלג נביא מס מקורות: א.קצות החושן, סימן קצד סק' ג. דן האם מועיל קנין אודיתא למכירת חמץ דאורייתא. ב.עיין תוס בב"ק דף ק"ד עמוד ב שטוען שקניין "אודיתא" לא מהני לדברים שצריך בהם חלות מדאורייתא. ג.פתחי תשובה, חושן המשפט סימן ר"ג שדן האם אודיתא הוא קניין גמור או גילוי מלתא. בנוסף, הרבה שיטות סוברות שאדם שעושה משעה קנין הוא צריך לדעת שהוא עושה זאת וכן להבין באיזה אופן הוא עושה את הקנין, ואינו דומה מעשה קידושין שנעשה על ידי הבעל המקדש לקידושין שנעשים על ידי איש אחר כ"הילך מנה והתקדשי לפלוני" ועיין במחנה אפרים הלכות מכירה קנין משיכה סימן ד. ובחושן משפט סימן ר סעיף ח ברמא
שאלה: סנדק פעמיים בהפרש זמן קטן: האם יש מניעה להיות סנדק פעמיים בחודש. לאב המשפחה נולד נכד מבנו ובתו בהפרש קטן? יום טוב ובשמחות
תשובה: אין שום מניעה ויהי רצון שיהיה במזל טוב.
שאלה: ניקיון המקום לדבר שבקדושה: יש לי בעייה רפואית של בריחת שתן. לא הרבה אלא כמה טיפות לאחר כל יציאה. בשביל לפתור את הבעייה אני שם מעין סופג שם למטה. למדתי בקצוש"ע מקור חיים שצריך את נקיון המקום לדבר שבקדושה. אך במקרה רפואי יש לשאול רב כיצד לנהוג. מה עושים?
תשובה: הנך יכול להתפלל כך. הרחבת תשובה: כאשר יש שתן על בגד החיצון כאשר הרטיבות טופח על מנת להטפיח אסור אבל בבגד הפנימי אפילו ברמת רטיבות בטופח על מנת להטפיח מותר. פירוש טופח על מנת להטפיח - רטיבות המרטיבה לדוגמא בגד ואחר כך הנוגע בבגד ידו רטובה.
שאלה: כרטיסי שמות של גבאי בשבת- מוקצה?: אני גבאי במניין המתקיים רק בשבתות ובימים טובים. ניהול העולים מתבצע באמצעות כרטיסיות אשר עליהן רושם המתפלל את פרטיו, וכך עולה לתורה בהגיע תורו בכרטסת. בדקתי האם מותר לתת כרטיס ריק למתפלל בשבת על מנת שימלא אותה ביום חול. ראיתי בשש"כ שאוסר, אך מנגד ראיתי בילקוט יוסף שמותר לגבאי לתת מעטפה מבוילת עם כתובת בית הכנסת על מנת שיכניס העולה את תרומתו לאחר מכן וישלחנה. (וממליץ להכניס בפנים דבר תורה וכד ) אם כן מה עלי לעשות? יש לציין שאת רוב האנשים אני פוגש רק בשבתות ולא בימות החול.
תשובה: עדיף לתת את הכרטיסיות במוצ"ש אפשר גם לפני תפילת ערבית
שאלה: עליה לבית הקברות בשני ימי יארצייט: רציתי לבקש עצה טובה כיצד ראוי לנהוג. - יום השנה של אמי ושל סבי (אבא שלה) חל בהפרש של שלושה ימים, באותו בית קברות. עד עתה נהגנו ללכת לבית הקברות פעמיים - בשני ימי היארצייט. האם ראוי להמשיך כך, למרות הטירחה הלא קטנה, שאצל חלקנו היא גם ביטול תורה. אני מהסס מלשנות משום שיש לנו הכרת טובה רבה, ואולי כך עדיף לעילוי נשמותיהם, אך מאידך אולי אין הצדקה אמיתית לכך. אם יאמר לי הרב שראוי לשנות ולבוא רק פעם אחת, אשאל - א. מתי לעלות לבית החיים. ב. האם צריך לעשות התרת נדרים על מה שנהגנו עד עתה? ב ו
תשובה: עליה לקבר לא חייבת להיות ביום הזיכרון, אפשר לאחד את שני ימי הזכרון ולעלות פעם אחת בתאריך שנוח לכם.
שאלה: טיגון במחבת בשרית בסכום חלבי: בטעות טיגנתי חזה עוף במחבת בשרית עם סכו"ם.חלבי, שאין לי שום דרך לדעת אם השתמשו בו ב24 השעות האחרונות (ואם זה משנה, גם חתכתי בו את השום שהיה במחבת). וגם אכלתי אח"כ בכלים בשריים. מה דין המחבת, הכלים, הסכו"ם והאוכל?
תשובה: המאכלים שהיו במחבת נאסרו באכילה את הכלים - המחבת והכלי שבו ערבו את האוכל- ניתן להגעיל ולהכשיר. הרחבה: שום דינו כדבר חריף ואף אם נחתך בכלי שאינו בן יומו דינו כדין הכלי - ובמקרה של השאלה: השום חלבי. אם כן, במקרה זה בושל בשר בחלב באותו מחבת - השום החלבי והחזה עוף. ולכן - המחבת נאסר וכן הכלים שהשתמשו איתם בעת הטיגון. כמובן שניתן להגיעלם. האוכל - נאסר כדין בישול בשר בחלב. נחלקו הפסוקים לגבי בצל שחתכו בסכין בשרית שאינו בן יומו ובישלו את זה ביחד עם חלב, האם המאכל נאסר או לא, דעת הבית מאיר  סימן צ"ו  שאפשר להקל, אמנם דעת הפמ"ג והחכמת אדם להחמיר בזה, ודעת הערוה"ש שבמקום הפסד גדול ובשעת הדחק אפשר להקל כדעת הבית מאיר, צריך לדעת שלא כל סכין הנקראת בשרית או חלבית דינה באמת כך. רק סכין שחתכה בשר בכלי ראשון הופכת להיות בשרית, אך סכין שחתכו בה בשר קר אינה בשרית לענין זה שתהפוך את החריף לבשרי, וה"ה לענין חלב. המלצה: כדאי שתהיה במטבח מערכת סכינים פרווה וקרש חיתוך פרווה עליו יחתכו את כל הירקות החריפים ושאינם חריפים ובכך ימנע מכשול וטעות בהרבה מצבים
שאלה: קדיש לאחר לימוד: אנו אומרים אחרי התפילה תיקון הכללי בחבורה. אין לנו מנין, אבל יש עוד חבורות אחרות שלומדות אחר התפילה וביחד איתם יש לנו מנין. האם אפשר להצטרף איתם ולומר קדיש?
תשובה: צריך ללמוד משהו משותף.
שאלה: ממתי עומדים בתפילת מנחה?: ברשותך יש לי שאלה. בתפילת מנחה מתחיל "מנצח על הגתית" ולפני שמונה עשרה יש "אשרי יושבי ביתך". רציתי לדעת האם עומדים מלמנצח על הגיתית לבין אשרי יושבי ביתך?האם יש חלקים שמה שצריך להגיד בעמידה.(דעת ספרדים) מראש
תשובה: צריך לעמוד לתפילת עמידה.
שאלה: "שבע ברכות" בחתונת גיורת ויהודי: חברתי מתגיירת ונישאת "מחדש" עם "בעלה" היהודי. האם עושים שבע ברכות אחרי חתונת גיורת ויהודי? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "שבע ברכות בחתונת גרים"
תשובה: לשואלת, אם לפני הגיור הם חיו כזוג ללא נישואין אזרחיים, וכעת הם נישאים לראשונה, ועבור הבעל אלו הנישואין הראשונים בחייו, יש להם "שבע ברכות" בכל שבעת ימי המשתה. אם לפני הגיור הם היו נשואים אזרחית, ונישואיהם החדשים רק נותנים גושפנקה הלכתית לנישואיהם, אין לעשות להם "שבע ברכות" פרט ליום הנישואין עצמו. הנימוק להבדל זה הוא, שעל פי אומדן הדעת הכללי שקבעו ח והפוסקים, לבני זוג שחיו ללא כל מסגרת רשמית יש שמחה מיוחדת במיסוד הקשר ביניהם. לעומת זאת כשהקשר היה ממוסד באופן כלשהו, גם אם באיסור, אין שמחה כל כך במיסוד מחודש של הקשר כדת משה וישראל. הרחבה: על פי ההלכה בשולחן ערוך (אבן העזר סימן סב סעיף ו), כאשר לפחות לאחד הצדדים אלו נישואין ראשונים יש "שבע ברכות" במשך שבעה ימים, ואילו כאשר לשניהם זהו זיווג שני (בין אם הזיווג הראשון היה ביניהם, כגון מחזיר גרושתו, ובין אם היה עם אחרים, כגון אלמן ואלמנה) יש "שבע ברכות" ביום החופה בלבד, משום ששמחתם של נישואין אלו פחותה. כאשר זוג לא נשוי חיו ביחד באיסור וללא נישואין רשמיים וכעת הם נישאים כדת משה וישראל, פסק החתם סופר (ח"ג סי' קכג) שההיסטוריה שלהם לא מפקיעה מהם את הברכה שבעה ימים, כי יש שמחה חדשה בנישואיהם הרשמיים, אם עבור הבעל אלו נישואיו הראשונים (תליית העניין בבעל היא על פי הר"ן, כתובות ב ע"א, הקובע שהברכות נקבעו על שמחת לב החתן, ואילו חובת השמחה וביטול המלאכה בימים אלו היא עבור הכלה). ואם עבורו אלו נישואין שניים - אין לברך שבעה ימים אלא אם כן הכלה בתולה. אמנם יש שחלקו על החתם סופר וסוברים שבני זוג שחיו באיסור דינם כזיווג שני (נודע ביהודה מהדו"ת אה"ע סי' פב, בשם בנו  ובערוך השלחן אה"ע סד,ה הסתפק בדבר), אך המנהג הלכה למעשה הוא כדעת החתם סופר (יביע אומר ח"ה אה"ע סי' יא, על פי מקורות רבים כדרכו בקודש). לכן, במקרה של יהודי וגיורת שחיו יחד כזוג לא רשמי, וכעת הם נישאים כדת משה וישראל, ועבורו אלו הנישואין הראשונים, יש להם "שבע ברכות" שבעה ימים. אולם כאשר הזוג היה נשוי אזרחית אבל לא הלכתית, כתב בשבט הלוי (ח"ד סי' קעג) שאין כאן שמחת נישואין, אע"פ שלפני כן נישואיהם היו באיסור וכעת בהיתר.
שאלה: אחריות על גניבה: אני לומד במכינה דתית לפני צבא, ואנחנו יוצאים פעם בשבועיים הביתה. חבר שלי השאיר את הפלאפון בדירה, וכשחזרנו ביום ראשון הוא גילה שהפלאפון נגנב. הוא הלך למנהל והתשובה של המנהל הייתה שהמכינה לא אחראית על גנבות. לאחר בירורים התברר לנו שהם לא נועלים את הדלתות כשאנחנו הולכים. לדברי המנהל הם גם לא אחראים לנעול את הדלתות. למרות שלפני שנה כבר ביקשתי מהמדריך שלנו שיביא לי מפתח כי אני מפחד שיגנבו לי דברים והוא לא הסכים ואמר שהם נועלים את הדלתות כשאנחנו הולכים. המנהל מנסה להתחמק בטענה שהם לא אחראים על גנבה ואומר שאנחנו צריכים לקחת את הדברים שלנו הביתה כל שבועיים למרות שאף פעם לא נאמר לנו דבר כזה, לי אישית המדריך אמר שהם נועלים. האם המנהל חייב בפשיעה על הפלאפון והאם אני יכול להכריח אותו לנעול את הדלתות כשאנחנו הולכים או להביא לנו מפתחות לנעול? מראש.
תשובה: מקובל במוסדות חינוך שאין הם אחראים על שמירת רכוש יקר ערך של התלמידים. לכן הם מבקשים מכל תלמיד לשמור על חפציו יקרי הערך בעצמו- אשר על כן אין מקום להאשים אותם ולחייבים בחיובי השומרים. כמו כן, גם המדריך, באמירותיו השונות, לא התחייב בחיובי השומרים ולא נראה שיש מקום לחייבו, וגם לא להכריח אותו לנעול.
שאלה: אפשר להגעיל כלי פלסטיק?: וסליחה על ההפרעה. אבל מותר להגעיל מגש מפלסטיק או כל דבר מפלסטיק בכלל? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "מגשים בשריים וחלביים"
תשובה: באופן כללי יש לומר שכלי פולט מה שבתוכו ע"י אותה הדרך בה בולע. לדוגמא כלי שהשימוש בו הוא ע"י אש ישירה יפלוט ע"י אש ישירה (ליבון) ולא די בהכנסתו לתוך מים רותחים (הגעלה). אמנם כלים שאנו חוששים שמא ההכשר הנצרך להם יקלקל אותם אינם ניתנים להכשרה. למעשה: א. כלי פלסטיק ניתן להכשירו ע"י הגעלה במים רותחים. ב. חשוב לבדוק שהכלי נקי לחלוטין ושאין בו חריצים קטנים שאי אפשר לנקותם. ג. בכל אופן אין להכשיר כלי פלסטיק לפסח. הרב אלישיב קפקה כולל הלכה ישיבת בית אל