LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: אזכרה לנפטר: ממתי מתחילים לספור את ה-30 לנפטר, מיום הפטירה או מיום הקבורה?
תשובה: חודש האבלות מסתיים 30 יום לאחר הקבורה.
שאלה: צמר גפן בפי המת: נישאלתי שאלה ע"י הבוסית שלי, שלשמחתי לא ידעתי לענות עליה,והבטחתי לה שאשאל את כבוד הרבנים. היא נכחה בלויה ולאחר שטיפת הגופה, גילוח השיער וכו, נקראה לזהות את המת. היא שמה לב שבתוך פי המת ישנה חתיכה של צמר גפן והיא שואלת מהו טעמו? לשם מה שמים צמר גפן בפי המת, מהי מטרתו?
תשובה: באופן רגיל לא שמים צמר גפן בפה של המת אבל אם יש שם פצע ממנו זורם עדיין דם או הפרשה מסויימת שמים צמר גפן לכבוד המת בכדי שההפרשה לא תצא בזמן ההלויה. (מברור בחברא קדישא)
שאלה: עוף חם במרק קר ופינוי מחסן בשבת: 1. האם מותר לשים עוף חם בתוך מרק קר? 2. האם מותר לפנות מחסן ובו שקי אורז שמעליהם שקי סוכר כדי לפנות מקום לישיבה?
תשובה: 1. זה בעיה, כי אם העוף חם הוא מבשל קצת את המרק שמסביב. יש שיטות שזה כבר נקרא כלי שני ויש אומרים שלא, לכתחילה להחמיר בזה ואם העוף חם ביותר לא לשים אותו במרק קר. 2. אורז סתם הרי לא ראוי לאכילה ולכן הוא מוקצה אלא אם יש לכם עופות שאתם יכולים לתת להם לאכול דבר כזה. לכתחילה לא לעשות את זה. אם אפשר לדחוף את השקים עם הרגל ולא ממש לסחוב עם הידיים אתם יכולים לעשות כך, כי לפי שיטת מרן המחבר טלטול מוקצה שח אסרו בשבת זה דווקא כשאדם מטלטל בידיים אבל אם הוא מטלטל בגופו, ח לא אסרו. ולכן אם אתם יכולים לדחוף את השק עם הרגל כדי לשבת תעשו כך, זה לא נקרא טלטול מוקצה.
שאלה: עליה לתורה ושבת חתן : בני הבכור נולד בט"ז באייר תשנ"ו. מתי עלינו לערוך עליה לתורה, יום שני או חמישי? האם חייבים לערוך שבת חתן? מה ההכנות? על ההיענות לשאלתנו, וברכה.
תשובה: ע"פ בדיקתי, ט"ז באייר תשס"ט יוצא ביום ראשון. לכן, שיעלה לתורה מיד ביום שני שלאחריו. אין שום חובה לעשות שבת חתן. עיקר ההכנות לבר מצוה היא שיידע איך מניחים תפילין וקריאת הפרשה ולימוד הברכות של העליה לתורה.
שאלה: הזזת מנורת לילה בשבת: האם מותר בשבת להזיז מנורת לילה שולחן - הן לטלטל ממש והן להזיז כדי לכוון את כיוון הנורה שתאיר על מקום מסויים?
תשובה: יש על זה כבר תשובה של הרב שלמה זלמן אוירבך. הוא נוטה לומר שזה נקרא "כלי שמלאכתו לאיסור" ויהיה מותר לטלטל. זה לא כמו שלהבת של נר.
שאלה: להזמין לחתונה בשנת אבל: חברתי הטובה נמצאת בשנת אבל על מות אחיה, שמסתיימת בעוד חודשיים. האם לתת לה הזמנה לחתונה (היא הודיעה שלא תגיע)? רציתי לדעת מה ההלכה אומרת בעניין.
תשובה: אבלות על אח מסתיימת כעבור 30 יום. רק על אב ואם האבלות נמשכת י"ב חודש.
שאלה: מידת כבוד למורה: מה חשיבות המידה - "כבוד למורה", ואיך ניתן לטפחה ולתקנה?
תשובה: כבוד המורה נגזר מכבוד לכל מי שיכול לתרום לי ולהעניק לי, וכשם שאנו מכבדים את מי שנותן לנו מתת ידו החומרית כך אנו מכבדים, ויותר, את מי שנותן לנו מדעתו הרחבה. קל וחומר אם מדובר במורה לתורה ולמקצועות הקודש שיש לכבדו מחמת תורתו. מה עוד שיש לכבדו גם מחמת היותו מבוגר מן התלמיד, וחייב אדם לכבד את המבוגרים ממנו.
שאלה: תשלומי אחזקת רכב: אני עובד במוסד ציבורי, ונזקק להשתמש ברכב פרטי לצורכי העבודה. המעסיק משלם לי דמי אחזקת רכב כמקובל. עלי לדווח אחת לתקופה על מספר הקילומטרים שנסעתי ברכב. מסיבות אישיות אני מעדיף להשתמש במוניות, שאותן אני מממן מתוך דמי אחזקת הרכב שאני מקבל. האם מותר לי להצהיר על נסיעה ברכב פרטי בזמן שאני נוסע במוניות ספיישל? אם אחליט לוותר על דמי אחזקת הרכב, אני מסופק אם יסכימו לשלם לי עבור נסיעות במוניות כפי שאני עושה כעת כיון שאין תקדים לכך במקום עבודתי.
תשובה: למעסיק שלך אין הבדל באיזה רכב אתה נוסע לצרכי העבודה והוא מוכן לשלם על אחזקת רכב פרטי לצרכי עבודה ע"פ דיווח של מס' ק"מ אך לא על יותר מכך. לכן, מותר לך להצהיר על נסיעה ברכב פרטי, בתנאי שכמובן אתה מדווח נכון את מספר הקילומטרים שנסעת לצרכי עבודה (ולא חלילה מעלה את המספר כדי לקזז את העלויות הגבוהות של נסיעות במוניות). הרב ניר אביב
שאלה: קבלת תענית בראש חודש: נכתב ב- ערוך השולחן, אורח-חיים, סימן תי"ח, סעיף ב : ".אבל יחיד שקבל עליו להתענות בראש-חודש, אם קבלו בלשון קבלת תענית בעלמא אין צריך התרה, דאין זה כנדר גמור.ואם קבלו מפורש בנדר או שאמר הרי עלי דהוה כנדר, צריך התרת חכם.". מהי לשון קבלת תענית בעלמא ומהי קבלה מפורשת בנדר?
תשובה: קבלת תענית בעלמא זה האומר: "הריני בתענית למחר" או "לשבוע" וכד', שמאחר וזה אינו נחשב כנדר גמור אין צריך התרה ויכול לאכול. (זה אינו נחשב כנדר גמור מאחר ויש לנו כלל ש"לווה אדם נדרו ואוכל) אבל אם קיבל באחד מלשונות נדר, כגון: "קונם עלי אם אוכל: וכד', הרי שזה נדר גמור וצריך להתיר נדרו. (על פי הראשונים בבית יוסף)
שאלה: הפרדוקס הידוע: במקרה דנתי לא מזמן בשאלה האם ה יכול לברוא אבן שהוא לא יכול להרים. חבר שלי אמר שזה כמו האם ה יכול לברוא שני ישרים מקבילים שנפגשים (אבל ההגדרה שלהם זה שהם לא נפגשים לעולם) והוא אמר שה לא יכול לברוא דבר כזה כי זה סותר את ההגדרה שלהם וכך גם ה לא יכול לברוא אבל שהוא לא יכול להרים, אמרתי לו שהוא יכול לברוא ואנחנו עם ההשגה השכלית הנמוכה שלנו לא יכולים להבין את זה והמקרה של הישרים המקבילים לא דומה למקרה של האבן, הוא גם הוסיף שהוא אומר את דעת הרמב"ם. 1.אשמח לקבל תשובה למקרה של האבן(וגם של הישרים). 2.האם הרמב"ם באמת סובר כך?
תשובה: אני לא יודע לאיזה רמב"ם חברך מתכוין. אני מצדיק את חברך. נכון שאין לנו השגה במציאות האלוקית וביכולת האלוקית. אולם עצם האמירה שיש משהו שהקב"ה לא יוכל לעשות וזה יהיה מעבר ליכולתו במה שאנו משיגים זה משולל מן הדעת. לכן אנו נאמר שכל אבן הקב"ה יכול להרים. אולם המניעה מלברוא דבר שהוא מחוץ ליכולתו של הקב"ה אינה מצמצמת את יכולתו של הקב"ה.
שאלה: קדיש ב"ובא לציון גואל": מה צריך לעשות בקדיש כשאני עוד אומר את "ובא לציון גואל"? האם מותר להמשיך להגיד את "ובא לציון גואל" בין עניות האמן של הקדיש?
תשובה: כן, כי באמצע "ובא לציון" מותר להפסיק, אבל עדיף, אם אתה יכול, להפסיק לגמרי עד גמר הקדיש.
שאלה: לנשק את חמי: האם מותר לי לנשק את חמי כשאנחנו מגיעם לביקור? חמותי וגיסותיי מנשקות אותי וכשחמי לידן מיד אני משדרת בשפת הגוף שלא יתקרב אליי. נוצר מצב מאוד מביך לכולם, מה גם שלבעלי מאוד מפריע שאני לא מנשקת את אביו. האם אני טועה? האם כשאני נידה אני אסורה במגע עם בעלי אך עם אבי, אחי, חמי וכדומה מותר?
תשובה: אין היתר לנשק את חמיך, וטוב להסביר זאת לבעלך ולחמיךבדרכי נועם. ולגבי שאלתך השניה (לא הבנתי את המילה מגע) אך אם את מתכוונת לכך שכשאת נידה אסור לבעלך להושיט ולשתות ולאכול משיירי מאכל ומשקה שלך וכדו', דברים אלו מותרים עם אחרים גם בזמן נידתך.
שאלה: שעבוד מצרים: 1. מדוע משה ואהרן לא שועבדו במצרים? 2. ידוע על שבט לוי שלא שועבד, מדוע לא שועבד?
תשובה: הרמב"ן שמות (פרק ה) מסביר זאת כך: "מנהג בכל עם להיות להם חכמים מורי תורתם, ולכן הניח להם פרעה שבט לוי שהיו חכמיהם וזקניהם. והכל סבה מאת ה'. ובאלה שמות רבה (ה כ) ראיתי אמר רבי יהושע בן לוי, שבטו של לוי פנוי היה מעבודת פרך, אמר להם פרעה, בשביל שאתם פנויים אתם אומרים נלכה נזבחה לאלהינו, לכו לסבלותיכם לישראל. דבר אחר, אמר להם דייכם שאתם עומדים פנויים, שמא רע לכם שאין אתם עושים במלאכה, לכו לסבלותיכם. ורבי אברהם פירש לכו לסבלותיכם, סבלות העם, כי ידבר עמהם בעבור כל ישראל". עוד יתכן שעבודת מצרים התחילה בשלבים, וכל פעם הלך השיעבוד והוחמר, ואילו שבט לוי כבר מתחילת השעבוד - כאשר היה עוד ניתן הדבר לבחירה, העדיף שלא לעבוד את עבודת פרעה אפילו תמורת שכר וכך נשאר מחוץ למעגל העבדות.
שאלה: גיורת המשך לאחר ביצוע הגיור : ברצוני לדעת ולברר: האם גר וגרה שהיתגירו ושוברים שבת, מדליקים אור אש וכו, האם בזה ולכן הם כבר לא יהודים? נא לענות היטב ובדעת. וכן מה עיניין כיפה בתורה ובתושב"ע, האם ניתן רגיל הכי בעולם לברך ולהגיד תהילים ללא כיפה על הראש?
תשובה: השבת היא הבסיס ליהדות. מי שמחלל שבת לא מכיר במי שברא את עולמנו וממילא גם לא בהשגחה ולא במתן תורה ומצוות. אם כבר בזמן הגיור הם לא חשבו לשמור שבת, הם לא התכוונו ברצינות להצטרף לעקרונות האמונה של היהדות והגיור לא תופס. אם הם שמרו שבת בהתחלה ורק אח"כ הדרדרו דינם ככל יהודי מחלל שבת.
שאלה: לגלח את הזקן: אני בחור צעיר (14) ששואף להיות גדול בתורה. שמעתי שגדולי עולם היו מחמירים על עצמם ולא מתגלחים. האם ראוי או בכלל טוב שאחמיר על עצמי?
תשובה: תנהג כפי שמקובל בישיבה שאתה לומד. לא טוב להיות בולט גם כאשר זה הידור. אמנם במצוה גמורה אדם חייב לקיים אף אם הוא לבד. אבל גידול הזקן הוא הידור ולא מצוה גמורה.
שאלה: עמוד הענן ועמוד האש: בספר במדבר מסופר לנו על הנס "עמוד הענן ועמוד האש". מי הם המשתתפים בנס ותפקידם (כלומר תפקידם בנס)?
תשובה: כמו שכתבת. הקב"ה שלח את עמוד של אש ועמוד של ענן להראות לעם ישראל את הדרך. עמוד הענן היה ביום ואילו עמוד האש היה בלילה וגם האיר להם את דרכם.
שאלה: עצמות בני יעקב: התורה מספרת לנו על העלאת עצמות יוסף. 1) האם עצמות שאר השבטים לא הועלו? 2) אם כן מי קבור בקברים המיוחסים להם? 3) אם הועלו,למה התורה התעלמה מכך, ולמה פוזרו בכל רחבי הארץ ולא נקברו למשל באזור מערת המכפלה?
תשובה: "ויקח משה את עצמות יוסף עמו כי השבע השביע את בני ישראל לאמר פקד יפקד אלקים אתכם והעליתם את עצמתי מזה אתכם" (שמות יג, יט) ומסביר רש"י על פי המדרש, שיוסף השביע את האחים שיעלו את עצמותיו ממצרים לארץ ישראל ומכאן יש ללמוד שאף את עצמות כל השבטים העלו שנאמר: "אתכם". דרכה של התורה שאינה כותבת עניינים היסטוריים אלא אם כן יש בהם צורך וכן יש דברים שהתורה מביאה רק דרך רמז. מן הסתם, כל שבט דאג להעלות את עצמות אבותיו וקבר אותם בנחלת שבטו.
שאלה: דיני החזרה בשבת: לכאורה כל איסור החזרה זה רק שיראה כמחזי כמבשל. (בדבר מבושל או לח חם לאשכזים) א. מי צריך לחשוב שרוצה את המאכל על הפלטה להמשך השבת, המוריד או המחזיר או בעל הבית? כגון שאני בבית של אמי ואני הורדתי ורק אמי חשבה, האם מותר להחזיר ולמי? ב במקרה שאין שום תנאי החזרה, האם אפשר להחזיר על הפלטה למנ"ד שסובר שאין בפלטה מחזי או לפי מי שסובר שיש אפשר על כלי? ג. למנ"ד שסובר שיש מחזי, צריך דווקא כלי לשים או כל דבר שעושה היכר?
תשובה: א. הכל תלוי בדעת המסיר. ב. אה"נ, מי שסובר שבפלטה אין מחזי כמבשל, מותר להניח אפילו דבר יבש קר על הפלטה וק"ו להחזיר. ג. צריך להיות כלי בעל נפח על הפלטה. בביתנו משתמשים בכיסוי של קופסת נס קפה.
שאלה: ביקור בקבר: סבי נפטר לפני שנתיים ב ח ניסן (16 ימים לפני יום הולדתו ה- 68). ידוע לי שצער גדול הוא לנפטר כשמזמנים אותו לעולם הזה לא ביום שנפטר, שאז יודע הוא מראש שצריך לבוא ובכל זאת אשאל: באיזה יום אוכל ללכת לקברו, לנקות את קברו, להתפלל שם תהילים וכו? האם אהי ה חייבת לחכות עד ליום פטירתו או שאפשר לבקרו גם בראשי חודשים?
תשובה: עדיף לעלות לקבר רק ביום הפטירה ולא יותר מכך.
שאלה: דינא דבר מצרא: יש לי מספר שאלות בעניין דינא דבר מצרא: האם אני יכול לטעון טענת בר מצרא לעניין החנייה בבניין מגורי? ולעניין מקום הישיבה שלי בביהכ"נ? והאם יש הבדל אם אחד הצדדים הטוענים הוא הקדש או לדוגמא כשיש יחיד מול רבים? אשמח אם גם תפנו אותי למקורות עליהם אתם מתבססים.
תשובה: שאלתך לגבי חניה מחולקת לשני מצבים: המצב הראשון, שהתפנתה חניה ואתה גר בדירה שהכי קרובה לחניה לכן יש לך זכות קדימה בקנית החניה כיוון שזה כמו בר מצרא רגיל שקודם לשאר קונים בקרקע שסמוכה לשדהו והשו"ע (בסימן קע"ה סע' נ"ג) פוסק, כמו רוב הראשונים, שבכל קרקע או במחובר לקרקע יש דין מצרנות. המצב השני שיש מצרנות בחניה, זה כשהתפנתה חניה סמוכה לחניה שלך, וזה לא קשור לבית שלך אלא לחניה שלך. פה כבר צריך לדון האם בחניות סמוכות יש דין מצרנות כיוון שאין ערך מיוחד בחניה גדולה, ואין משמעות לאדם להחנות רכב אחד בחניה קרובה ואת הרכב השני בחניה רחוקה. לכן צריך לבדוק בכל מקרה לגופו, האם יש למצרן ענין מיוחד שהחניות יהיו צמודות ואז שייך "ועשית הישר והטוב" או שאין לו ענין מיוחד וממילא הוא לא קודם לשאר העולם. יש לציין שבשני המצבים אם הלקוח הוא גם מאותו בנין אין דין מצרנות כיוון שאין הבדל משמעותי בין תושבי הבנין לכן שניהם קודמים לדיירי בנין אחר אבל ביניהם אין קדימה. הראב"ד כתב שגם במקומות בית הכנסת יש דין מצרנות, וכך פסק השו"ע בסע' נ"ג. והסמ"ע ס"ק צ"ט כתב בשם הריב"ש שכל זה שייך רק אם אפשר לחבר את שני המקומות אבל אם המקומות לא מתחברים אין דין מצרנות. הפתחי חושן מעיר בשם פוסקי זמננו שהיום מקומות בית הכנסת לא נמכרים לצמיתות אלא זה רק שכירות ולכן אין זכות קדימה לשכן כיוון שכולם שוכרים (אמנם הרמ"א בסע' ס' כתב שיש מצרנות בשכירות אבל זה רק לענין שאם השוכר קנה אי אפשר להוציאו ולא לענין ששוכר קודם ללוקח -סמ"ע ס"ק קי"ג). לכן להלכה, נראה שאין בביהכנ"ס דין מצרנות, אמנם אם יש למצרן ענין גדול שיהיה לו שני מקומות סמוכים כדאי לוותר לו ולקיים ועשית הישר והטוב. השו"ע בסע' נ"ה פסק שאין בהקדש דינא דבר מצרא, ובסע' מ"ז הוא פוסק שאין ביתומים דינא דבר מצרא. לכן בכל מקרה שיש לנו ענין לעזור לקונה, המצרן לא יכול להוציאו מהקרקע. הרב אריאל איגרא
שאלה: אמונה-ייעוד: איך אני יודעת מה הייעוד שלי בעולם? איך אני יודעת שאני בדרך הנכונה לייעוד שלי? נגיד לדוגמא היעוד שלי זה לנגן בגיטרה ואני דווקא מנגנת בכינור. אז איך אני אמורה לדעת אם אני בדרך אני הנכונה?
תשובה: הקב"ה לא שם אותנו בעולם בכדי שלא נדע מה לעשות. אנו מאמינים בהשגחה פרטית. אנו מאמינים שכל אדם ניתן בזמן ובמקום מוגדר עם נתונים מוגדרים כדי שמכל המפגשים שלו עם המציאות הוא יפלס דרכו. פילוס דרכו יהיה בבחירה חופשית. הבחירה החופשית היא יכולה להטעות אותנו. אולם מעבר לבחירה החופשית יש לכל אחד צופן פנימי שבו הוא יכול לזהות האם מה שעשה עשה דבר שמתאים לו או שעושה דבר שזה זר לנפשו. לפעמים אדם חסום ולא מצליח לשמוע את הצופן הפנימי שלו. ואז הוא צריך לקבל עזרה. אולם בדרך כלל אדם בריא, טבעי, אמיתי ורוצה בטוב ידע למצוא את דרכו בחיים. הדוגמא שנתת האם לנגן על גיטרה או כינור אינה מדוייקת. איני יודע האם יש אדם שהיעוד שלו דווקא גיטרה ולא כינור. היעוד של האדם לעשות טוב. יעשה את הטוב על ידי כוח נגינה. בפרט המסויים איזה כלי ינגן יתכן שלא נוגע ליעוד. הרי את הכוח שנטוע בו יוכל אולי באותה מידה לגלות בין ע"י גיטרה ובין ע"י כינור.
שאלה: עירוב חצירות במקום שיש גויים: ראיתי בספרי הלכה שבא"י כיום הרבנות קונה מפיקוד העורף או משר הבטחון וכיוצא בזה את זכותו להיכנס לבתים פרטיים, ע"פ התקנות לשעת חירום, וזאת כ"לשכור משר העיר" המוזכר בהלכה, שמהווה תחליף לשכירות ביתו של הגוי. קראתי את התקנות לשעת חירום בספר החוקים, ולא מצאתי זכר לזכות כזו ביחס לבתים פרטיים. על מה באמת מבוסס ההיתר? ומה באמת נעשה בפועל בא"י כיום?
תשובה: אני בקשתי רשות ממפקד המשטרה, יש לו סמכות להיכנס לבתים פרטיים.
שאלה: תהילים לרפואת חולה: האם תוכלו לאמר לי מהו מקור המנהג לאמר תהילים על מנת להושיע לחולה? מהם הפרקים שצריך לאמר ובאיזה סדר לאמר אותם? האם יש הסבר קבלי לאמירת פרקי תהילים אלו דוקא?
תשובה: על מעלת תהילים כתבו רבים מגדולי ישראל. יש לכך מקור בגמ', שדוד המלך ביקש שספר תהילים יהיה לו מעמד מיוחד כמו קורא בתורה. ספר תהילים הינו ספר התפילות הקדום שלנו והאמונה בכוחה של תפלה היא האמונה בכוח של תהילים להושיע. כמו שתפילה מועילה כך גם תהילים מועילים. בנוגע לסדר הפרקים את יכולה לעיין בספרי תהילים ובסופם מובאת רשימה של ל"ו פרקים שנוהגים לומר על החולה. לאחר אמירת ל"ו הפרקים נוהגים לומר את האותיות בפרק קי"ט שמתחילות בשמו של החולה. למשל, אם החולה שמו יעקב, יש לומר את האותיות האלו מתוך פרק קי"ט. פרק קי"ט כתוב ר של א"ב כשלכל אות יש שמונה פסוקים המתחילים באות הזאת. לאחר אמירת שמו אומרים את האותיות "קרע שטן". הסיבה לאמירת פסוקים אלו משום שהתוכן של הפסוקים האלו הוא הצלה מפני המוות ומפני הרוע שהוא מקור המוות. הסיבה להזכרת הפסוקים מפרק קי"ט משום שפרק זה מדבר על מעלת עושי המצווה. זכות המצוות תעמוד לרפואת החולה. בשורות טובות
שאלה: זמנו של "מודה אני": מה זמנה של תפילת "מודה אני.", רק כשקמים בבוקר, כאשר קמים באמצע הלילה, כאשר נמים במשך היום לפרק זמן קצר?
תשובה: "מודה אני" אומרים רק פעם אחת ביום כשקמים בבוקר או לפנות בוקר ולא מתכוונים לחזור לישון.
שאלה: שבע ברכות: חברה שלי דתיה עומדת להתחתן והיא מאוד רוצה לערוך שבע ברכות למרות שמשפחתה והמשפחה של החתן לא דתיים ולא מקפידים על המנהג הזה. אנחנו בודקות ביחד איך עושים את זה והייתי רוצה לשאול כמה שאלות: 1. היא מתחתנת ביום חמישי האם זה בעצם היום הראשון של השבע ברכות? 2. כמה סעודות צריך כל יום לעשות? האם מספיק סעודה אחת? 3. האם יש זמן מסויים ביום שמתחילים לומר את הברכה ואת הסעודה? 4. האם בכלל חייב לעשות שבע ברכות? 5. האם כל יום זה צריך להיות אצל מארח אחר?
תשובה: 1. אם החתונה לפני שקיעה זה נחשב ליום הראשון אבל מן הסתם זה יהיה אחרי השקיעה ולכן יום שישי הוא היום הראשון. 2. מספיק סעודה אחת. 3. זה לא משנה. 4. החיוב הוא שבכל סעודה בה משתתפים מעל עשרה גברים, ואוכלים יחד עם החתן והכלה, ויש שם אחד לפחות שלא היה בחתונה או בשבע ברכות אחר, מברכים שבע ברכות. אם חסר אחד מהתנאים לא מברכים. אין חובה לעשות שבע ברכות בכל יום. 5. לא, ולפי הספרדים אף עדיף שזה יהיה בבית החתן והכלה. שיהיה להם הרבה מזל טוב ושמחות, הרב בנימין במברגר
שאלה: אמונה-ייעוד: אומרים שמגיעים לתכלית, ליעוד ע"י קיום מצוות. אז מה, לחילוניים אין ייעוד?
תשובה: ראשית גם חילונים עושים הרבה מעשים טובים. שנית היעוד של האדם הוא מעל ומעבר למצוות שעושה. עצם הירידה של הנשמה של האדם לעולם הזה כבר פועלת גדולות ונצורות. המצוות הם העצות שנתן לנו הקב"ה להצליח לחיות בצורה שמתאימה לנשמה הפנימית שלנו. המצוות עוזרות לנו שלא לחנוק את הפנים שלנו. אולם גם מי שעובר עבירה עדיין לא רצח את הנשמה הוא רק חונק אותה ולא נותן לה את התנאים הטובים לפרוח ולהתגלות.
שאלה: מצוות לפי שבטי ישראל: הייתי מעוניינת לדעת, האם יש מצוות מיוחדות המיוחסות לכל אחד משבטי ישראל?
תשובה: רק לשבט לוי, המחולק לכהנים ולויים, יש מצוות המיוחדות לשבטו.
שאלה: שוים יותר?: למה ח מברכים את מי שמקפיד בכל מיני הלכות (נר שבת, מי שמכבד את אשתו ועוד) שיזכה לבנים תלמידי חכמים? האם זה אומר שלפי ח בנים שוים יותר מבנות? האם זה אומר שתלמידי חכמים שוים יותר ממי שאינו תלמיד חכם אלא בעל מקצוע ועובד את ה באמת מתוך שליחות בעבודתו? למה ח אומרים אשרי מי שבניו זכרים אוי לו למי שבניו נקבות? שמעתי הסבר שהכוונה היא שבניו מתנהגים כמו נקבות, אולם הסבר זה נראה דחוק מאוד לאור התחלת הגמרא שאומרת אי אפשר לעולם בלא זכרים ואי אפשר בלי נקבות. ועוד יותר קשה לי שנראה מהגמרא הזו שח מדמים את הבנים לעובד בבשמים ואת הבנות למי שעובד בעורות מסריחים?
תשובה: חכמים העריכו מאד את האישה. חכמים ראו בחטא של אדם ראשון, שלא הכיר בערך של אישתו, כמי שכופר בטובה. היחס של חכמים לאישה היא המשך למה שראו בתורה. האיש הוא הנברא הראשון והאישה נבראת כעזר לידו. אין כאן אי הערכה לאישה. מבחינות רבות האישה במעלה יותר מהאיש. הרי האיש נברא מהאדמה ואילו האיש נבראת מהאיש. אם כן, האישה חומרה זך יותר. באופן כללי ניתן לומר, שהאישה מעולה יותר מהאיש בתכונות המולדות והסגוליות שבה ואילו האיש יכול בחייו לעשות שינוי גדול יותר מכוח הבחירה שבו. ח ראו את העולם שלנו כעולם שבאנו אליו כדי להשתנות ולשנות. כוח השינוי והבחירה של האיש יותר גדול מכוח השינוי שיש באישה. האישה יותר דומה למלאכים. כמו שח לא זילזלו במלאכים אולם אמרו שעיקר העולם הזה נברא בשביל האדם כך במידה מוסימת יש בדבריהם על הזכות המיוחדת כשיש בן זכר בעולם. אולם ודאי שעולם לא יוכל להתקיים ולא יוכל לשמור על מעלתו ללא נשים. ביחס בין תלמידי חכמים שתורתם אמונתם לבין שאר בעלי המקצוע אנו רגילים לומר את המימרא שאמרו חכמי יבנה. אני בריה וחברי בריה, אני מלאכתי בבית המדרש וחברי מלאכתו בשדה, אחד המרבה ואחד הממעיט ובלבד שיכוין ליבו לשמים.
שאלה: קדיש על סבא ללא בנים: סבא של ידידה שלי נפטר ברוסיה. נערכה שם הלוויה ע"י הרבנות המקומית ונאמר קדיש ע"י שליח ציבור, מאחר ואין למנוח בנים. האם יש לאמר עליו קדיש בתקופה שלאחר ההלוויה, ואם כן, על מי לאמר? אין לנפטר בנים זכרים.
תשובה: יש להגיד קדיש 11 חודש ואם אין לו בנים אפשר שהחתן יאמר עליו או הנכדים (אם ההורים מסכימים). אם זה קשה, ניתן לשכור בת אדם שיאמר קדיש כל התקופה הזו או לבקש מאדם אחר שיאמר עליו קדיש.
שאלה: מיצר שהחזיקו בו רבים: שכונה מסוימת בירושלים יושבת כולה על קרקע פרטית המנוהלת בידי עמותה. אני תושב השכונה. מול דלת ביתי עובר שביל קטן המשמש ככניסה צדדית לשכונה (השכונה היא מתחם סגור). ישנן כניסות נוספות ראשיות. ביקשתי רשות מיו"ר העמותה לסגור את המעבר ולעשות בפתח ביתי חצר קטנה. הוא נתן את הסכמתו. גם יתר חברי השכונה היהודים נתנו את הסכמתם. אמנם ישנם גם תושבים ערבים וישנם גם עוברי אורח יהודים (אם כי לעוברים הדרך הזו לא מועילה- היא מאריכה דרכם). האם מותר לי לסגור את המעבר?
תשובה: בהנחה שהמעבר הוא גם משטח העמותה א"כ הרי יש כאן דין מצר שהחזיקו בו רבים שמובא להלכה שאסור לקלקלו (שו"ע חו"מ סימן שע"ז), אלא שדבר זה הוא רק כאשר בזמן שהיחיד איפשר לרבים להשתמש היה זה על דעת שיוכלו להשתמש לעולם אבל אם ניכר הדבר שמאפשר להם להשתמש רק מחמת שכרגע אין לו צורך במקום, א"כ כאשר מגיע זמן שרוצה בשימוש במקום יכול לקחתו מהרבים (פת"ש שם). במקרה שלך נראה הדבר ברור מראש שאכן לא ניתן לרבים לגמרי שהרי ודאי באופן פשוט שומר האדם את הזכות לעצמו לעשות בשטחו כל דבר ורק זמנית נותן לרבים רשות שימוש. הרב יהונתן שטרנברג
שאלה: התרת נדר של לימוד תורה: נדרתי נדר ללמוד תורה כל חיי, ממש למסור את הנפש על התורה, כמו הפני יהושע. את הנדר נדרתי המצב של מצוקה נפשית גדולה. איך אני מתיר את הנדר? (ההתרת נדרים שעושים ביום-כיפור עוזרת?)
תשובה: ההתרת נדרים של יום כיפור לא עוזרת, צריך התרה במיוחד. צריך ללכת לחכם במקום מגורך, להגיד לו את הבעיה ושינסה להתיר לך את הנדר.
שאלה: בקשת סליחה: לפני כמה שנים הדרכתי בתנועת נוער ובאו כמה ארסים (קטנים ממני) והציקו לחניכות שלי, ותוך כדי דיבור איתם כנראה שפגעתי באחד מהם ליד כולם (חברים שלו צחקו עליו). הילד הזה כבר גדל ואני לא יודעת אם הוא זוכר אותי או את המקרה למרות שאז הוא נפגע. האם אני צריכה לבקש ממנו מחילה? ואולי הוא בכלל לא זוכר אותי. ועוד באותו נושא- לפני שנתיים בחור אחד אמר לי מה שהוא מרגיש כלפיי והתייחסתי אליו די בקרירות לטווח ארוך. (כדי לא להשלות אותו) ונראה לי שהוא נפגע. לא מזמן הבחור ב"ה התארס יש עניין לבקש ממנו סליחה?
תשובה: אם הזכרת המקרה תגרום לו עוגמת נפש עדיף שלא להזכיר כלל, שכן ודאי אין הוא מקפיד על מה שאינו זוכר. ואין טעם לשוב ולצער אותו שנית. גם ביחס לבחור, לא התכוונת לפגוע בו, אלא להציב גבולות, וכעת שהוא מצא את שחיפש עדיף לא להזכיר כלל שפעם הוא רצה בקשר איתך.
שאלה: עדים בחתונה: 1. בחתונה החתן כיסה את הכלה אולם אינו בטוח שהעדים ראו את כיסוי הכלה על ידי ההינומא, האם יש בזה בעיה? (החתן היה ספרדי) והאם יש הבדל בנושא זה בין העדות השונות? 2. העדים של חדר הייחוד לא בדקו האם החדר ריק לפני שסגרו את הדלת, האם יש בזה בעיה? 3. האם העדים חייבים להמתין מחוץ לחדר הייחוד, ומה הדין אם לא המתינו?
תשובה: 1. זה הידור שעושים כדי שלא יחליפו את הכלה. אני לא שמעתי שבזמננו החליפו למישהו את הכלה. זה לא לעיכובא ואין הבדל בזה בין אשכנזים לספרדים. 2. זה לא בעיה ריק, השאלה היא אם סגרו את הדלת. ברגע שסגרו את הדלת זה ר. 3. לכתחילה צריך להמתין. מספיק שהעדים יחכו שלש דקות.
שאלה: מצע מנותק בדלעת: דלעת שנזרעה בשמיטה בתוך בית והתפשטה וגדלה מחוץ לבית על הגג, האם נחשבת גידול על מצע מנותק או ספיחין?
תשובה: אפילו אם הייתה נזרעת בשביעית, מכיוון שהיא נלקטת בשמינית, הרי שהיא מותרת לאכילה, שהרי בירקות הולכים בתר לקיטה, והיא בשמינית, ומה שאסרו עד חנוכה היינו גזירה דרבנן, ולכן הדלעות שנלקטו בשביעית הן ספיחין ואין לאכלם, אולם דלעת שנלקטת בשמינית אין בה איסור ספיחין והיא מותרת בשמינית. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי
שאלה: צניעות בטרמפ: אני עוצר לטרמפיסטים- גברים ונשים. האם מוטלת עלי חובה להקפיד על צניעות ברכב שלי? אתן דוגמה: גבר תופס את מקומו ליד הנהג ומאחור צריכה לשבת אשה ושני גברים. האם מוטלת עלי חובה להושיב את האשה במושב הקדמי ואת הגבר לצרף לשני הגברים האחרים? ואם אשה יושבת ליד הנהג ומאחור מעורב, האם עלי להוריד מי מהטרמפיסטים על מנת שלא ישבו צפופים ומעורבים מאחור?
תשובה: אני חושב שכן, אתה הבעלים, אין מישהו אחר שיעשה את זה. ודאי שיש עניין להקפיד על גדרי צניעות, אם יש לאל ידך לעשות ודאי שיש מצוה שתעשה.
שאלה: מקרר שנסגר בשבת: לפני כמה חודשים שהיתי במחנה קיץ בחו"ל. בע"ש אחרי הדלקת נרות ולפני הקידוש נזכרתי שהאור דולק במקרר ולא אוכל לפתוח אותו כל השבת. למרות שכל חבריי לקורס היו גויים חשבתי שאסור לבקש מהם אפילו ברמז וככה כל השבת לא אכלתי (היה לי לחם עליו קידשתי בבוקר ובערב וכמובן שתיה מחוץ למקרר). עכשיו קראתי בספר הלכה שלגבי מקרר אפשר היה לרמוז לגוי. השאלה היא אם נהגתי נכון או סתם החמרתי על עצמי במקום שלא היה בכך צורך. אולי בכלל חטאתי בזה שלא אכלתי?
תשובה: אומנם אסור לומר גוי לעשות בשבת או ביום טוב פעולה שאסור ליהודי לעשותה. וגם אסור לו לרמוז לו לעשותה אלא אם כן רומזים רמז עקיף, כלומר, לא רומזים לו לעשות משהו כמו רמז לפתוח את המקרר אלא אומרים: אין לי מה לאכול מפני שבשבת איני יכולה לפתוח את המקרר, ואם הוא יבין מעצמו ויביא - מותר. ואע"פ שאם גוי עשה משהו בשביל יהודי בשבת - אסור להנות מאותה פעולה עד מוצאי שבת ולאחר שיעבור מספיק זמן שיכול היה היהודי לעשות את המלאכה, במקרה שלך מותר להנות ממה שעשה הגוי כיון שהגוי לא עשה שום פעולה באוכל עצמו אלא רק פתח את המקרר והאוכל היה מוכן שם כבר מערב שבת. כמובן שבשבת שלא אכלת לא עברת עברה כיון שהחמרת לשם שמים. ואדרבא זה ייחשב לך כמצווה.
שאלה: תלישת עלים מיותרים מירקות לפני קנייתם: האם מותר לתלוש עלים מיותרים (שלא אוכלים אותם) מירקות לפני קנייתם בסופר על מנת לא לשלם על המשקל הנוסף? מדובר בעלים שיתכן ועובדי הסופר מורידים אותם בעצמם מדי פעם. האם בכך שבעל הסופר לא מוריד אותם זה אומר שחייבים לקנות אותם שלמים (או לא לקנות)? דוגמאות: עלים של קולורבי, ה"גזע" של הקישוא אם הוא ארוך, עלים של השומר.
תשובה: אינך מתכוון לשלם על כך ואף המוכר יודע זאת, לכן מותר לתלוש את העלים המיותרים, וכן מנהג העולם, בייחוד שאתה מציין שאף עובדי המקום עושים כך לפעמים. הרב ניר אביב
שאלה: חשש ערלה בשוק: קניתי בשוק מחנה-יהודה תפוחים וקלמנטינות. לאחר הת,שמתי לב שפג תוקף התעודה לפני חודש. המוכר (יהודי) אמר לי שעדיין לא קיבל הדפיסו לו עותק חדש, אבל אין מה לדאוג- הכל מעושר. האם לעשר שוב? האם לחשוש לערלה? אם כן, מה עושים עם הפירות?
תשובה: הקונה במחנה יהודה תפוחים וקלמנטינות, יש כאן חשש של סחורה בפירות שביעית, שהרי השאלה אם עשה היתר מכירה או לא, ובדרך כלל למשווקים הרגילים אין היתר מכירה, ולכן יש לי חשש שאלו פירות שביעית שיש בהם קדושה, ואין לסחור בהם ויתכן שגם פטורים ממעשרות. ואולם כיוון שיתכן שכן עשו בהם היתר מכירה א"כ מצד הספק צריך לחזור ולעשרם בלא ברכה, שני עישורים. א. שני ב. עני, ולאמר נוסח שמכסה את שני סוגי המעשר. לעניין חשש ערלה, נראה שתפוחים בעונה זו הם מקירור ואחוזי הערלה במקרים אלו נמוך מאד, ואין בו חשש כלל. לעניין הקלמנטינה יש בהם ערלה, אבל בזנים המאוחרים אחוזי הערלה נמוכים מאד, וכמו כן אפשר להסתמך על דעת הגרע"י שליט"א שהתיר ללכת במקרה שכבר קנו פירות ואין יודעים מה מקורותיהם, לסמוך על הרוב. למרות שאין זה ראוי ורצוי לקנות אבל במקרה שכבר קניתם נראה לי שאפשר לסמוך על כך ולאכול. לכן, לכתחילה אדם צריך לקנות רק במקומות מפוקחים ומסודרים, שבהם אין חששות (שביעית, ערלה, מעשרות). בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי
שאלה: לחם משנה ביום טוב: מה הסיבה המקור ללחם משנה ביו"ט?
תשובה: גם ביום טוב לא היה יורד המן במדבר, כמו בשבת, אלא יורדים שתי מנות בערב יום טוב. וזכר לנס הזה יש לבצוע על שתי לחם ביום טוב. (דברי הרי"ף המובאים בבית יוסף אורח חיים, סימן תקכט)