LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: להיכנס עם בגדים לים בשבת: לרב. האם מותר להכנס לים או אגם בשבת מבלי לשחות? עם בגד.
תשובה: כניסה לים או לבריכה נאסרה. הדיונים שעלו בנושא זה: האם יש גזירת ח שלא לשוט במים. אם יש חשש לאיסור סחיטה בגדים   בגד ים  מגבת   שיער. איסור רחיצה בשבת. הוצאה מרשות לרשות. לא כל הדברים לעיל אסורים אבל הלכה פסוקה היא לאסור. (ראה ילקו"י שא, ו, יד).
שאלה: צער בעלי חיים - כיצד לנהוג?: רציתי לשאול שאלה בקשר לסיפור מסויים עם כמה מקורות ולשאול את דעתך בנושא : הסיפור להל"ן: גבר יוצא מביתו לעבודתו ורואה בדרך יונה עם כנף שבורה. במקרה רגיל היה מביאה לוטרינר ברצון ובשימחה כדי לטפל בה. אבל עקב כך שהוא חושש שהדבר יעלה לו ביום עבודה, כסף ואולי פיטורין. מה עליו לעשות? אקשה את השאלה קצת ואגיד שמדובר במישהו במצב כלכלי לא טוב עם ילדים ואשה שצריכים פרנסה. עד פה הדילמה. מצד אחד כתוב ב"קיצור שולחן ערוך": ב. סוסים המושכים בעגלה, והגיעו למקום מקולקל או להר גבוה, ואינן יכולים למשוך בלי עזר, מצווה לעזור אף לנוכרי משום צער בעלי חיים, שלא יכה אותם הנוכרי מכה רבה למשוך יותר מאשר בכוחם. ז"א אפילו שהחיה שייכת לנוכרי עלינו לעזור משום צער בע"ח! ועוד שני סיפורים על משה רבנו ודוד המלך : שמות רבה ב : "בחנו הקדוש ברוך הוא למשה בצאן. אמרו רבותינו: כשהיה משה רבנו רועה צאנו של יתרו במדבר ברח ממנו גדי, ורץ אחריו עד שהגיע לחסות. כיוון שהגיע לחסות נזדמנה לו בריכה של מים, ועמד הגדי לשתות. כיוון שהגיע משה אצלו, אמר: אני לא הייתי יודע שרץ היית מפני צמא, עייף אתה. הרכיבו על כתפו והיה מהלך. אמר הקדוש ברוך הוא: יש לך רחמים לנהוג צאנו של בשר ודם כך - חייך, אתה תרעה צאני ישראל". על דוד המלך : "בדק לדוד בצאן, ומצאו רועה יפה שהיה דוד כולא את הצאן אלו מפני אלו. היה מוציא הגדיים ומאכילם ראשי עשבים, שהם רכים, מוציא התיישים ומאכילם אמצעם של עשבים, שהוא בינוני, מוציא הבחורים ומאכילם עיקרם של עשבים, שהוא קשה. אמר הקדוש ברוך הוא: מי שהוא יודע לרעות הצאן איש לפי כוחו - יבוא וירעה צאני, אלו ישראל". השאלה מה עושים? אם היה האדם תלוי רק בעצמו אז מילא יסמוך על השם שלא יפול כתוצאה ממילוי ממצווה אבל אחריותו לא רק עצמו אלה גם על משפחתו. מה הגישה הנכונה? על תשובה למרות השאלה מסורבלת. ( אולי כל מרה לגופו? )
תשובה: צער בעלי חיים איננו קודם לצער האדם, ולכן מותר לאכול בשר וכן מותר לעשות ניסויים בבע"ח כדי לרפא אנשים. כך שאם תיפגע פרנסת האדם איננו חייב במצווה זו. אמנם אם אפשר להרים את היונה ולהניחה במקום שמור או לתת לעובר שיש לו זמן בודאי שזה ראוי.
שאלה: משגיח בטבילת גברים לפני עליה להר הבית: לכב הרב להלן שאלה בעניין שבנדון, שלא מצאתי לה תשובה מסודרת (גם לא בספר "אל הר המור"): א. האם צריך שאת בדיקת החציצה שלפני הטבילה (במיוחד במקומות שלא רואים כמו גב, רגליים, אחורי הצוואר וכד ) יעשה אדם נוסף (חבר טובל אחר) - בדומה לבדיקה שהבלנית עושה לנשים? ב. אם התשובה היא "כן" - איך נכון לעשות את הבדיקה ועל מה להקפיד בה? ג. אם אין צורך באדם חיצוני שיבדוק - כיצד נכון שהטובל יבצע את הבדיקה בעצמו?
תשובה: לשואל, וגמר חתימה טובה! השגחת בלנית על הטובלות איננה חובה מדין הגמרא אלא מנהג ישראל, ומטרתו העיקרית איננה לוודא שאין חציצה אלא לוודא שכל שערה של הטובלת יהיה בתוך המים. כך לשון השולחן ערוך (יורה דעה סימן קצח סעיף מ): "צריך לעמוד על גבה יהודית גדולה יותר מי"ב שנה ויום אחד בשעה שהיא טובלת שתראה שלא ישאר משער ראשה צף על פני המים. ואם אין לה מי שתעמוד על גבה.תכרוך שערה על ראשה בחוטי צמר או ברצועה שבראשה, ובלבד שתרפם. או קושרת בגד רפוי על שערותיה", כדי לוודא שכל השיער בתוך המים. ההבדל בין החציצה לבין כניסת השיער למים ברור: חציצה בדרך כלל ניתנת להבחנה ובדיקה על ידי הטובלת לפני טבילתה, אבל קשה לה להבחין האם כל שערותיה נכנסו למים. גם מבחינה הלכתית יש הבדל: די בכך ששערה אחת איננה במים כדי לפסול לחלוטין את הטבילה. לעומת זאת חציצה איננה פוסלת מן התורה את הטבילה אלא אם כן הייתה גדולה מאוד ומכסה את רוב הגוף, דבר שלא יתכן שהטובלת לא תשים אליו לב. חציצה קטנה עשויה לפסול רק מדרבנן (עיין רמב"ם הל' מקוואות פ"א הי"ב). מסתבר שהמנהג נקבע רק לגבי טבילת נשים, שפעמים רבות שערותיהן ארוכות ובהן גדול החשש שמא לא כל השיער ייכנס למים. לעומת זאת לגברים, ששערם קצר בדרך כלל, אין הכרח בהשגחה כזו. אמנם כיום נהגו בכמה מקומות שהבלנית בודקת את הטובלת גם מחציצות שונות, ולפעמים מתגלה שהטובלת שכחה להסיר טבעת וכדומה, אבל זוהי תוספת על הכתוב בפוסקים. בשו"ת תשובות והנהגות (ח"ד סי' רא) כתב שבחו"ל המנהג הוא שהבלנית בודקת רק את כניסת השיער למים ולא מעבר לכך (אם כי כתב שבמקומות שנהגו לבדוק גם מחציצה יש להמשיך במנהג זה, אע"פ שאינו מופיע בשולחן ערוך, מאחר שיש בו תועלת למניעת חציצה מדי פעם). וכך נקרא ב'סדר העבודה' "אתה כוננת" ביום הכיפורים הבא עלינו לטובה: "עושה מצוה באימה ויראה ובודק עצמו מחוצצי טבילה". הכהן הגדול בדק את עצמו ללא צורך במשגיח. אם כן, גברים הטובלים כדי לעלות להר הבית אינם זקוקים להשגחה על טבילתם, פרט למי ששערו ארוך או שיש לו סיבה לחשוב שאולי יש בגבו חציצה שאינו מבחין בה ואז יבקש מחברו להסתכל שם. אם בכל מקום שאתה רואה בגופך אין חציצה, ולא ידועה לך סיבה מיוחדת לחשוב שאולי בגבך יש חציצה כזו, אין צורך לחשוש לכך.
שאלה: שאלה בעניין כשרות: רציתי לדעת שני דברים: 1. כיצד מכשירים סיר לחץ שבושל בו אך ורק אוכל צמחוני אך במטבח שאינו כשר. האם התהליך זהה למה שפורסם בשאלה הקודמת? 2. מה דינם של תבלינים כשרים שאוחסנו בצנצנות לא כשרות? (מקור התבלינים ידוע אך הצנצנות באו ממטבח לא כשר). האם מותר לבשל עם תבלינים אלה? ושבוע טוב
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה יש להכשיר את הסיר בהגעלה במים רותחים. יש להטביל ברותחים גם את המכסה. אחר הטבילה ברותחים יש לטבול במים קרים. אם הצנצנות היו נקיות ותבלינים יבשים אפשר להשתמש. הרב חגי בר גיורא
שאלה: הידוק שקע לתקע בשבת: שבוע טוב ומבורך, בשבת הבחנתי שיצא חלק מהתקע מהשקע (דבר מסוכן בפני עצמו) של מכשיר חשמלי שאינו עובד בשבת כלל ואין משמעות לחיבורו לחשמל. האם מותר להדק את התקע לשקע? האם יש הבדלים אם זה מסכן או לא? האם מחובר למכשיר שיש לו משמעות בשבת (כגון מנורה) או לא? ישר כח ותזכו למצוות
תשובה: הידוק תקע לשקע (ללא קשר להפעלה חשמלית שבוודאי אסור) אסור משום מוקצה. וכמו כל מוקצה, מותר לטלטל במרפק. ולכן מותר להדק התקע במרפק.
שאלה: הכשרת תבנית בשרית: תנור בשרי שאפו בו עוגיות חלביות באופן שעל התבנית הגדולה של התנור הניחו נייר אפייה ועליהם את העוגיות. איך מכשירים את התבנית?
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה תבניות צריך להכשיר בליבון באש. כאשר התבניות מצופות באמיל קשה להכשירם כי הליבון באש יכול לפוצץ את האמיל. אם לא היה מגע בין הגבינה לתבנית אפשר להקל בליבון קל. בליבון קל מספיק שנייר יחרך. מחום שהתבנית מקבלת מהאש. הרב חגי בר גיורא
שאלה: הנחת תפילין ביום שישי - עד איזה שעה?: האם גם ביום שישי ניתן אם אין ברירה להניח תפילין עד לשעת השקיעה? שמעתי פעם שמזמן מנחה כבר לא מניחים תפילין ביום שישי, אך במידה וקרה ולא הספקתי להניח, האם לוותר לחלוטין? כלומר, על מה עדיף לוותר, על הפסיקה ההלכתית, או על הנחת התפילין? ב מראש
תשובה: יש להקפיד להניח תפילין לפני השקיעה. אם לא הספקת אפשר להניח עד צאת הכוכבים. ביום שישי יש להקפיד להניח תפילין לפני קבלת שבת. זמני היום מופיעים באתר זה. גם לאחר תפילת מנחה אפשר להניח תפילין. שבת ושנה טובה
שאלה: צורת הישיבה בבית הכנסת: מה המקור לצורת הישיבה בבתי הכנסת הספרדים בצורת חי"ת מסביב לבימה ולא שורות שורות ופניהם אל ההיכל כפי שמובא ברמב"ם ובטור?
תשובה: אנו מוצאים בתי כנסת עתיקים שישבו בח' לדוגמא בית הכנסת העתיק במצדה
שאלה: אבטחת אניות בחו"ל: אני לאחר שחרור מהצבא, ומחפש עבודה עם הכנסה מכובדת. הוצעה לי עבודה באבטחת אוניות בחו"ל. העבודה במשך שנה שלימה, ז"א שאני אגור בספינה שנה שלימה ואאבטח בה. האם ישנה בעיה הלכתית בעניין מכיוון שאאלץ לעבוד גם בשבת? האם בכלל יש בעיה בהפלגה באניה בשבת שמופעלת ע"י גוי?
תשובה: 1. תחילת הפלגה לפני שבת אף ללא הטלת עוגן בשבת מותרת כאשר המלחים ורוב הנוסעים אינם יהודים. 2. הפלגה בשבת אסורה אפילו בספינה שהמלחים והחובלים ורוב הנוסעים אינם יהודים. תבדוק אם אין צורך ברישום, ובהפעלת מערכות חשמל. ובנוסף ניתוק מההוויה יהודית למשך שנה דורש מאמץ רוחני לא פשוט.
שאלה: שמירת הכתובה - היכן?: לרב, אבקש לדעת היכן יש לשמור את הכתובה ומה מקור המנהג? האם יש עניין לשמור אותה בבית הזוג הנשוי? האם יש הבדל בן העדות השונות בדבר? למי שייכת הכתובה מעיקרה להורים או לזוג שיתחתן כעת? מראש
תשובה: הכתובה היא שטר התחייבויות הדדיות בין בני הזוג הנשואים, היא שייכת לבני הזוג, וליתר דיוק לאשה כיוון שעיקר ההתחייבויות הן של הבעל כלפיה. יש לשמור את הכתובה במקום השמור לאשה, אין חובה שהדבר יהיה דווקא בבית הזוג, אלא בכל מקום שיהיה שמור עבורה. בני אשכנז נהגו לשמור הכתובה בבית הזוג. ואלו בני עדות ספרד נהגו לשמור את הכתובה בבית הורי האשה, טעם המנהג, מחשש שהבעל יקרע את הכתובה וכפי שכתב רבינו שלמה בן רבי שמעון דוראן בספרו שו  ת הרשב  ש (סימן שכ) וז  ל:   שאלת, האשה שכתובתה מונחת ברשות בעלה אם מותר לשהות עמה, תשובה, יראה לי שאין נכון לעשות כן, לפי שכל עצמה של כתובה אינה אלא כדי שלא תהיה קלה בעיניו להוציאה, ולפיכך אמרו שאסור לשהות עם אשתו אפילו שעה אחת בלא כתובה, כדאיתא במסכת כתובות בפרק נערה שנתפתתה, וכיון שהכתובה ברשות הבעל אם תקניטנו יקרענה ותהא בעיניו קלה להוציאה ויפטרנה בלא כלום..על כן וכפי דעתי אין להניח הכתובה ברשות הבעל, ו. אמנם במקום בו הבעל הינו אדם עם מידות מתוקנות, אין לחשוש לזה, ועדיף שישמרו הכתובה במקום בו יהיה שמור ביותר, ואם יש חשש שבמשך השנים יאבד בבית הורי האשה, עדיף לשומרו בבית הזוג. הרב מרדכי גרוס.
שאלה: הנקיון ביהדות: אני מחפש ללמוד על נושא הניקיון ביהדות. מנין שיש לשמור על ניקיון? "יפה ת ת עם דרך ארץ" וכו לא בהכרח מתייחסים לעניין הניקיון. כמחנך, אני רואה בעניין זה סוג של עבודת ה. אסור לברך במקומות מטונפים. אשמח אם תהיה בידך האפשרות להרחיב לי מעט בעניין, גם ע יי רשימת מקורות.
תשובה: : מקורות בענין נקיון ספר דדברים. מצוות עשה של ויתד תהיה לך על אזנך. אורח חיים ס' ש"ב משנה ברורה ס"ק י"ט. מדברי הרב קוק אגרות ראיה חלק א' קי"ז ס' עין איה ברכות פ"ז אות מז פרק ט' אות קעו שבת פרק ב' אות סו פרק ג' אות ו' פרק שמיני אות מז
שאלה: הורדת משחק מהאינטרנט: האם מותר להוריד משחק מהאינטרנט שאינני מתכוון לקנותו כלל והוא עולה כסף. אם אני מוריד את המשחק ולא מתכוון לקנות אותו אז אני לא גורם הפסד כספי למוציא המשחק. משחק זה משהו וירטואלי שהורדתו מהאינטרנט לא גורמת לחסרון אצל ה"ניזק" (זה לא כמו שגונבים חלב מחנות ואז גורמים לכך שלבעל החנות יהיה חלב אחד פחות) ודבר נוסף, כמו שכבר אמרתי אני לא מתכוון לקנות את המשחק ז"א גם אם לא יתאפשר להורידו מהאינרנט לא אלך לקנות אותו. האם עדיים אני נחשב כגוזל?
תשובה: ישנם פוסקים הסוברים שאין בעלות על יצירה, ולפי זה הבעיה היא מצד חיוב ת על הנאה, ואם לא היית קונה אכן זה נהנה וזה לא חסר ופטור. אמנם רוב הפוסקים סוברים שיש בעלות על יצירה ולפי זה אין הבדל אם היית קונה או לא. מעבר לכך גם אם אין בעלות יש לאסור זאת מצד דינא דמלכותא כפי שכתב הגרי"ש אלישיב זצ"ל ורבים נוספים. וכן נצטווינו בתורה על עשיית הישר והטוב, וודאי אין זה מן הישר והטוב. ועוד, אדם המתרגל להוריד בחינם בודאי שבסוף כבר יהיה במצב שתמיד יאמר "לא הייתי קונה את זה", ולכן זוהי דרך חלקלקה הדורשת זהירות עצומה. אך מעבר לכך כפי שנכתב ישנם צדדים נוספים לאסור. תוכל לקרוא באריכות בשיעורי שבאתר על העתקת קלטות. מצ"ב הקישור לשיעור:
שאלה: הורדת שיער עם תער מהגוף לגבר: אני אדם דתי שומר שבת ומצוות גר בירושלים וברצוני לדעת אם אני יכול להוריד שיער מהכתפיים והגוף בסכין גילוח (תער). כבר הורדתי פעם אחת, האם זה מותר או עברתי עבירה חלילה?
תשובה: איסור תער הוא על הפנים בלבד. יש דיון נוסף על הורדת שיער מהגוף, מדין עשיית מעשה נשים. אך מכיוון שהורדת השיער משום צער והוא דבר מקובל ולא רצון להדמות.אין איסור "לא ילבש גבר שמלת אישה"
שאלה: מעיין קרסטי לענין "מים חיים": שמעתי מאיזה רב שלענין "מים חיים" בטבילת מצורע וכדו צריך שהיה מעיין נביעה ממי תהום ולא מעיין קרסטי מעיין שיכבה, חלחול מי גשמים אותו רב היה משוכנע בעצמו, אך לא ידע להגיד מקור לחילוק זה. אשמח אם תעזרו לי בענין.
תשובה: לשואל, ראשית, לדיוק המינוח: "מעיין שיכבה" נובע מחשיפה של שכבת המים באקוויפרים והוא המושג המנוגד ל"מעיין קרסטי" שנובע מפריצה מקומית של מי גשמים. אינני מכיר חילוק הלכתי בין סוגי המעיינות והוא לא נראה לי סביר, מאחר שאינני חושב שבזמן ח ירדו לחילוקים כאלה ויכלו לדעת במדויק על מקורותיו של כל מעיין ומעיין ("מעיין פועם", המגיח מדי פעם, הוא קרסטי, אבל לא כל מעיין קרסטי הוא פועם). גם אין במסכת מקוואות סימנים כלשהם להבחנה בין סוגי המעיינות שיאפשרו לאדם הפשוט לדעת זאת. ראיה ברורה לכך מהמעיין בה' הידיעה, מעיין השילוח גיחון, שהוא מעיין קרסטי ונחשב כמים חיים לעניין הזאה על פרה אדומה (פרה פ"ג מ"ב) ולעניין ניסוך המים (סוכה פ"ד מ"ט, אם כי בזה לא פשוט שצריך מים חיים דווקא). גם מערת הבניאס היא מעין קרסטי, ומפורש במשנה (פרה פ"ח מי"א) שמימיה כשרים כמים חיים להזאת אפר פרה אדומה.
שאלה: חלום על סבתי שנפטרה: לפני כשלוש שנים סבתי נפטרה. הייתי מאוד קשורה אלייה. סבתי הייתה גרה די רחוק ממני ולא נפגשנו הרבה אך הקשר שלי אליה היה קשר מאוד חזק. כשהיא נפטרה בגלל ששם משפחתי הוא כהן לא הייתי בלוויה שלה וכל שישי כשאני מדליקה לזכרה נר אני מתחננת שתסלח לי על זה שלא ביקרתי אותה הרבה כשהייתי יכולה. ביום שישי האחרון חלמתי עליה פעם ראשונה מאז שהיא נפטרה ובחלום החזרתי את פנייה בשתי ידיי וביקשתי ממנה שתסלח לי שלא הייתי באה לבקר וסבתי חייכה. אשמח אם תענה לי על הפירוש של החלום, כי מאז החלום אינני רגועה ואני חושבת שהיא לא סלחה לי.
תשובה: האיסור להיכנס לבית עלמין הוא לכוהנים ולא לכוהנות. ולכן לך מותר להיכנס לבית העלמין.(נשות כוהנים בהריון נזהרות לא להיטמא ) ולכן אני מציע לך תעלי לקברה. ותלמדי תורה לעילוי נשמתה,ותקפידי במצווה שאולי הקפדת פחות תקפידי בה יותר לזכרה. החלון נמשך אחרי הרגשתך שמרחקי המגורים פגעו בקשר בינכם, הרגשה של חוסר מיצוי. את צריכה להביט קדימה ולבנות את חייך, בית הקשור לתורה ולמצוות ובכך תעשי טוב וחסד לחיים ולמתים.
שאלה: נסיעה לילית עם המזכירה: במהלך שגרת העבודה מגיעה משלחת חשובה מחו"ל חשובה מאוד, פרוייקט גדול תלוי בה. הנחיתה באמצע הלילה. המזכירה והמנהל חייבים לפגוש אותם עם רכב של החברה. נוצר מצב שמזכירה צריכה לקחת רכב באמצע הלילה, לאסוף מנהל ולנסוע ביחד 40 דקות מירושלים לשדה תעופה. שניהם נשואים לאנשים שונים ( לא קרובי משפחה ). שאלה : מבחינת ההלכה האם אפשרית הנסיעה הזאת?
תשובה: מבחינה הלכתית אין כאן איסור יחוד. אך במקומות עבודה, בין ביום ובין בלילה (ואף יותר), נדרשת זהירות לא להגיע לקירוב הדעת שחלילה יכול להביא למכשול.
שאלה: שם לבן זכר: ברצוני להתייעץ לגבי שמות לבן השם יהלי - אמרו לי שהפירוש שלו לפי הזוהר זה האור שלי אני ממש אוהבת את השם הזה השם לוטם - הבנתי שזה פרח שגודל על שיח זה שם יפה אשמח לדעת את משמעות השמות ואת דעתך
תשובה: השם הזה נשמע גם כלשון של אנחה ח"ו ולכן לא נראה לי להשתמש בו. גם השם לוטם לא נראה כל כך ותנסי לחשוב על שמות נוספים בעלי משמעות טובה ותזכי לשמוח בבנך עם בעלך אמן.
שאלה: רחיצה בים בשבת:. ולים ערום מותר או אסור? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "להיכנס עם בגדים לים בשבת"
תשובה: לים אסור, אך מותר לבור מים שלא ניתן לשחות בו.
שאלה: רב שאינו חותם על תעודת כשרות: לרב, הייתי באירוע בשבוע שעבר בעיר פתח תקווה. משגיח הכשרות סיפר לי שרב העיר הקודם לא היה חותם אלא רק על כשרות מהדרין. האם הרב לא נושא באחריות בכל מקרה, האם זו לא בריחה מאחריות? ועוד הוסיף, שהרב הקודם לא קיבל כמהדרין אלא רק בד"ץ העדה החרדית והרב לנדאו, ולא בדצי"ם ספרדים שהם מקפידים יותר, האם זה לא גזענות? אני כותב לך ביודעי שחתמת על תעודות כשרות בצה"ל.
תשובה: דבריך צודקים, האחריות כלפי שמיא הם בכל מקרה. כשר הוא דבר אמיתי ברמה של טוב. מהדרין זה ברמה של טוב מאוד. וגם החלק השני הוא לא סביר. אבל כפי שכתבת, הרב הנוכחי חתום על סוגי התעודות השונים ורואה את הבדצי"ם הספרדים כמהדרין, לפחות שם אין בעיה בנושא.
שאלה: וידוי: למו"ר דבמערבא, שלומכון יסגי. הנה ק"ל דאם תיקנו וידוי ע"פ סדר א"ב ומנצפ"ך, למה הוסיפו שלשה פרטים לאות ת. (ואם אפשר לתת גם מראי מקומות לעיון נוסף בענין זה.) ילמדנו המורה לצדקה ושכמה"ש.
תשובה: המלים "תעינו" ו"תעתענו" שאנו מוסיפים בסוף אינן וידויים על חטאים מסויימים כשאר הוידוי, אלא זהו סיכום כללי שבכל המעשים שהתוודינו עליהם עד כה תעינו, ושהקב"ה הניח לנו לתעות ולא מנע ממנו (בדרך שאדם רוצה לילך מוליכין אותו). מן הסתם הואיל ומילים אלו באו בסוף הוידוי בחרו במילים המתחילות באות תו כדי לשלבן בוידוי, וכך הן מצד אחד כחלק מהוידוי ומצד אחד אינן ממש כחלק אלא כסיכום. נזכה בימי הרחמים המתחילים כעת לשוב בתשובה שלימה ולהתקרב לבורא יתברך,
שאלה: איבוד פרנסה בשביל כשרות: כאשר יש עוזרת בית לבעלת בית שאינה דתיה והיא מכינה אוכל לא כשר, כגון: בשר וחלב לילדיה, האם מותר לעוזרת להגיש אוכל זה לילדים אם יש סכנה לאיבוד הפרנסה?
תשובה: אם הבשר מבושל עם חלב או שהוא בשר טרף אין להגיש לילדים יהודים ואין לדאוג לפרנסה בגלל זה כי בזכות השתדלותה תקבל פרנסה טובה.
שאלה: שירות לאומי בבית ילד: השנה בעז"ה אתחיל שירות לאומי בבית ילד (מקום המהווה בית לילדים שהוצאו מביתם בעקבות פגיעה בהם- פיזית או נפשית. המקום דתי בהגדרתו) ואשמח להתייעץ. אני שלמה מאוד עם ההחלטה שלי לעשות שירות לאומי אך לא בטוחה שבחרתי במקום הנכון. לאחר סמנריון ההכשרה שבו הוצגו לפנינו מקרים קשים עלתה בי השאלה- האם שירות בבית ילד הוא בעייתי או אסור הלכתית? מתוך חשש גדול מאוד אני עדיין מאמינה שיש בי את הכח להתמודד עם המקרים. אך עם "כל הכבוד" למה שאני מאמינה יש סיכון גדול שאפגע ברמות שונות בעבודה זו- אם "רק" ע"י האויירה והיחס שיש במקום כלפי יחסי אישות לא טהורים שנוצר שלא באשמת הילדים בגלל בעיות בבית שממנו באו, ואם ממש להפתח ולהחשף למראות לא ראויים בטח שלא בגיל כ"כ צעיר. אך מצד שאני יש בי רצון ענק לעזור לילדים האלו. אז הדילמה שלי היא האם עדיף "לזרוק לכלבים" את הילדים ולהחליף מקום שירות ובכך להמעיט את הסיכון של הרמה הדתית שלי ושל תפיסת המחשבה שלי (במיוחד כלפי טוהר אישות ומשפחה) להיפגע, או לנצל את הכח שאני מאמינה שיש בי להשפיע עליהם ואולי ממש להציל את נפשם אך לקחת סיכון שאולי אני עלולה להיפגע מבחינה דתית וטוהר ההלכה עלול להשתבש לי בראש?
תשובה: : כל עוד שהענין בספק אנו נוטים לומר שכשאדם בא לרומם אחרים הוא לא נדבק בנפילה אלא מצליח לרומם ולא ליפול. אולם אם לאחר חודש נסיון תהיה במקום אחר כדאי שוב להתייעץ
שאלה: אסור לברך בישיבה מעורבת: הב"ח אבן העזר סימן סב כותב: "בקראקא נוהגין שבסעודה שעושין בליל ב מברכין אשר ברא ולא שהשמחה במעונו והוא תימה ולא מצאתי שום טעם למנהגם זה אלא לפי שסעודה זאת קטנה היא ומושיבין האנשים והנשים יחד בחדר אחד. גם הבית שמואל סימן סב ס"ק יא פסק כך: "כתב ב"ח כשאנשים ונשים בחדר א אין אומרים ש"ב דאין שמחה כשיצה"ר שולט". פשט הדברים בישיבה מעורבת - לא אומרים שהשמחה במעונו, ולא רק שרוקדים. הב"ח הוסיף לא מברכים כאשר יש חשש להרהורי עבירה, וזה כולל גם ריקודים אך בהחלט גם ישיבה מעורבת. האם יש אפוטרופוס שיוכל לומר שאין הרהור בישיבה מעורבת?! השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "שהשמחה במעונו" בחתונה מעורבת"
תשובה: : הרהור יכול להיות בכל מיני מצבים. השאלה עד כמה יש מצב שגורם לרמת הרהורים שבהם נאמר שעצם המצב מסלק שכינה. הב"ח מחדש איסור. והאיסור הזה הוא מוגבל על יד האחרונים רק במקום שיש הרהורים רבים. במקום שבסיסית ניתן להתגבר אלא שיש שיבואו להרהר לא קבעו שזהו מצב שיש בו סילוק שכינה.
שאלה: שם לתינוק - שהם או רום: בתאריך כ באב התשע ג נולד לנו תינוק ואנחנו מתלבטים בין שני שמות : שהם ו-רום, האם יש העדפה מסויימת או משמעות שכדאי לדעת עליה? ויום טוב
תשובה: עדיף שהם שהיא אבן יקרה המזכירה את כמיהתנו לחושן ובניין בית המקדש. רום - יוצר קושי נוסף עם הניקוד חולם או שורוק ולא כדאי לתת שם שהניקוד לאומרים אינו ברור.
שאלה: בשר וחלב כלי חרסינה: לפני כשנתיים בטעות אפינו בתנור בכלי חרסינה חלבי עם אבקת מרק בשרית. יש לנו כמה כלים כאלה ואיננו יודעים איזה כלי הוא הבעייתי. מה לעשות?
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה השולחן ערוך(יורה דעה ק"ב, ג' וכן קכ"ב, ח') פסק שכלי איסור שנתערב בטל ברוב כלי היתר. אולם הפרי חדש שטוב להגעיל כאשר אין הפסד מרובה בהגעלה. לכן הכלים מותרים ואם אפשר טוב להגעיל 3 פעמים במים רותחים. הרב חגי בר גיורא
שאלה: מתי שנת שמיטה: האם השנה תשעד זוהי שנת שמיטה ואם כן האם מותר בשנה זו לשתול פרחים? מה אסור לשתול? אני גננת ובגן אנו מקימים בכל שנה גינת ירק ופרחים האם זה אפשרי
תשובה: וברכת ד' רק שנת תשע"ה תהיה שנת שמיטה. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום אשקלון
שאלה: אמירת סליחות לקראת ראש השנה תשע"ד: אבקש לדעת מהו הזמן הכי מוקדם לאמירת סליחות בלילה בשנה זו. בבוקר אין סיכוי שאנשים יתפללו מוקדם ונשאר רק הזמן לאמירת סליחות בלילה.
תשובה: אפשר לומר סליחות מחצות הלילה. זמן מעודכן של חצות הלילה תוכל למצוא בלוח השנה שבאתר. אני מצרף לך קישור ללוח השנה הנמצא באתר: בברכת התורה WWW.Yeshiva.org.il
שאלה: הוספות אישיות בתפילת שבת ובימים הנוראים: האם בשבת ניתן להוסיף בקשות ותפילות אישיות בתפילת העמידה בלחש (כמו ביום חול)? האם זה נכון גם בתפילות הימים הנוראים?
תשובה: לשואל, מצד הלכות התפילה, אין להוסיף משהו שאינו קשור אליה. לכן, השאלה שיש לדון בה היא האם מותר להוסיף בברכות תפילת העמידה בקשה כלשהי הקשורה לברכה, ואם כן מדובר בעיקר בבקשות רוחניות כגון שתזכני לשמוח בשמחת השבת, או להוסיף ל"ותן חלקנו בתורתך" בקשה על הצלחה בלימודך וכדומה. כמו כן יש לדון האם מותר להוסיף אחרי "יהיו לרצון אמרי פי" בקשות בנושאים אחרים, כדין בחול. במשנה ברורה (סי' רפח ס"ק כב) מבואר שעקרונית מותר לאדם לבקש על צרכיו בשבת, בתנאי שלא מדובר על נושא הגורם לו צער. ברוח זו מצאנו במדרש תנחומא (וירא סי' א): "ולפיכך אין מתפללין בשבת שמונה עשרה, שאם יהיה לו חולה בתוך ביתו - נזכר ברופא חולי עמו ישראל, והוא מיצר, והשבת ניתנה לישראל לקדושה לעונג ולמנוחה ולא לצער, לכך מתפלל ג' ברכות ראשונות וג' אחרונות והמנוחה באמצע". כיוצא בזה בתשובת הרמב"ם ('פאר הדור' סי' קל): "והטעם כי התפילה עבודה נכונה לכבוד האל יתברך, וצריך להזכיר בכל יום ענינא דיומא, ובבוא יום שבת ויום טוב צריך להיות שמח ונעלז ולהודות לאל אשר נתן מנוחה לעמו ישראל שבתות ומועדים לשמחה, לא שיהיה יום תענית וזעקה ויגון, ואל יאמר בהם אלא הדברים הנאותים והמשמחים ולהזכיר נפלאותיו אשר עשה עם אבותינו ולנו". יש יותר מקום להקל בזה כשהבקשה היא על עניינים רוחניים (עיין שו"ת אז נדברו חלק י"ד סי' כא-כג, שתחילה צידד להתיר להתפלל בשבת על עניינים רוחניים כשאין לו צער מכך, ולבסוף הסיק שלמעשה עדיף להמנע גם מזה  ועיין 'אישי ישראל' פל"ו הערה סג). בראש השנה ויום הכיפורים מותר לאדם לבקש על צרכיו, ומטעם זה אומרים בהם "אבינו מלכנו" (רמ"א סי' תקפד ס"א) וכן "בספר חיים" וכו'. ממילא, מותר להוסיף גם בתפילת העמידה, אך כאמור - להקפיד על קישור נאות לעניין הברכה. יחד עם זאת, מעבר לדיון האם הדבר אסור או מותר, השאלה היא מהו הדבר המומלץ והטוב ביותר בעבודתנו בראש השנה. לעניות דעתי זהו יום המסוגל לבניין התודעה, להתעמק בעצם היותנו עומדים לפני ה' בתפילה. עדיף לשים את צרכינו האישיים בצד, ולהתמקד בהמלכת ה' עלינו, המלכה שמתחילה בראש ובראשונה בהכרה הפנימית שלנו. שווה להגיע לראש השנה רק בשביל לזכות לומר את ברכת "אבות" הפשוטה, הנאמרת בכל יום, בעומק הכוונה. עם תחושה של קשר עמוק לאלוקי אבותינו, לא-ל גדול גיבור ונורא ועליון, שכל מעשיו עמנו הם חסדים טובים, העוסק באופן מתמיד בהבאת גואל לישראל, השילוב של "למען שמו" עם "באהבה". מכח זה הבקשה "זכרנו לחיים" אשר הם "למענך". אחר כך תחושת הזכות לכרוע לפני ה' ב"ברוך", להזדקף באמירת שם ה' (כדרשת ח מן הכתוב "ה' זוקף כפופים" עם כל העומק שבה), ולבטא את הפלא הגדול של הגנת ה' על אברהם אבינו וזרעו מזה 4000 שנה. אחרי העבודה הרוחנית הזו, שנותנת פרופורציות לכל ענייני החיים, הבקשות הפרטיות שלנו מאבדות מחשיבותן, או מקבלות חשיבות יתר בהיותן נקשרות לרצונו של מקום.
שאלה: חיוב מי שפרע: פרסמנו את דירתנו למכירה (במקביל להשכרה). פנה אלינו יהודי שראה את המודעה, וביקש מאיתנו רשות לפעול בעניין מציאת קונה לדירה (בשלב זה לא הבננו האם מדובר במישהו שמסייע לבן משפחה או לחבר, או במתווך שגובה שכ"ט מהקונים בלבד. בכל מקרה - לא הוחתמנו על שום מסמך מאוד לא מצוי בהתנהלות מתווכים, וגם בע"פ לא סוכם עימנו מאומה לגבי שכ"ט). לאחר ימים ספורים (אחרי סיורים בדירה, עימנו ועם נציגי הקונה מחו"ל) הציע לנו הצעה לביצוע מיידי. ההצעה היתה נמוכה מידי עבורנו, אולם לאחר מו"מ השתווינו על מחיר, שהיה גבולי מאוד מבחינתנו. בשלב זה, הציג היהודי את עצמו כמתווך, ולמרות שלא היה כל סיכום מוקדם בינינו, ביקש לקבל גם מאיתנו שכ"ט בגין העסקה. לאור העובדה שלא סוכם כלום מראש (וגם לא ממש הבננו שמדובר במתווך.), ולאור העובדה שהמחיר שהשיג עבורנו היה מאוד גבולי (כמעט ולא הגענו לסיכום על המחיר), הסכמנו על שכ"ט נמוך משמעותית מהבקשה של המתווך. בעוד אנו מעכלים את העובדה שכנראה אנו הולכים למכור את הדירה במחיר לא כל-כך מוצלח מבחינתנו, ובטרם קבענו סופית להיפגש לצורך חתימה על העסקה - נודע לנו כי ההנחה במס רכישה (לצורך רכישת נכס חילופי), שחשבנו שמגיעה לנו בגין נכותה של אשתי (בסך של כ-60,000 ש"ח)- אינה מגיעה לנו (התברר כי מכלול הפרמטרים של הנכות לא מגיעים לסף המזכה בהנחה). מכיוון שמשמעות הדבר היא שלא נוכל לרכוש נכס חילופי כפי שחשבנו שנוכל לעשות (ואנו תלויים לפרנסתנו בקיומו של נכס שכזה ברשותנו), בפרט על רקע המחיר הנמוך שהיינו אמורים לקבל - נאלצנו לבטל את העסקה, למגינת לבם של המתווך, וכנראה גם של הקונה. האם ביטול שכזה להסכמה לעסקה, מתוך אילוץ הנובע משינוי משמעותי בנקודת המוצא שנודע רק ברגע האחרון - מהווה עילה לקבלת "מי שפרע" (מול המתווך ו או מול הקונה)? סליחה על האריכות, על התשובה!
תשובה: אין בביטול ההסכמה לעיסקה משום "מי שפרע", ואף אין בו משום "מחוסר אמנה". "מי שפרע" חל רק לאחר שניתן ממון עבור החפץ, או שרשמו סימן הלוקח על המוצר, אך לא על הסכמה בלבד. "מחוסר אמנה" חל רק כשסיכמו העניין באופן שרגילים האנשים להתייחס לסיכום זה כאל סיכום מחייב, (ולכן יש הבדל בין מתנה מועטת למרובה) ובימינו אין מתייחסים לסיכום בענייני מכירת דירה כאל דבר מחייב כל עוד לא ישבו לחתום על חוזה. עוד ניתן לצרף מה שגיליתם שאינכם זכאים להנחה במס רכישה שחשבתם שהנכם זכאים לה, דומה הדבר למקום בו השתנה השער, וכדברי הרמ"א סוף סימן רד, כפי שהרחיב הסמ"ע את הדבר בתחילת סימן שלג, אף למציאות בה האדם חשב שהדבר יעלה סכום מסויים ונודע לו שיעלה לו סכום אחר. ולמרות שהרמ"א נקט להחמיר בדבר, יש מהפוסקים שנטו להקל בעניין. הרב מרדכי גרוס
שאלה: חנוכת בית בדירה להשקעה: קניתי דירה שלא אגור בה, היא מיועדת להשכרה. האם עלי לעשות חנוכת הבית? האם עלי לקבוע מזוזות? על המענה השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "זכר לחורבן בדירה שכורה"
תשובה: 1. חנוכת הבית הוא לימוד ותפילה לדיירים והם השוכרים. אתה תברך שהחיינו כיון שיש דיונים על ברכה זו (למרות שרכישת דירה הוא מהדברים המיוחדים שאדם רוכש) נהוג לברך על פרי חדש או בגד ולכוון על הבית. 2. קביעת מזוזה חובת השוכר,חובת הדר. ברכת ה' תלווה אותך.