LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: לספר על תלמידה שנכנסה להריון: אני מורה בבית ספר. פנתה אלי תלמידה בת 15 לאחר שנכנסה להריון מחברה בן גילה. היא מבקשת סיוע בביצוע הפלה ומבקשת לבל אספר למשפחתה או לכל גורם אחר. על פי החוק (כפי שבדקתי) אני חייבת לדווח על כך. אני מאוד מתלבטת ורציתי לשאול מהי עמדת ההלכה?
תשובה: אם זה תוך 40 יום אז שתלך איתה לאחות שתביא כדור שיפסיק את ההריון. אחרי 40 יום זה בעיה. לגבי חובת הדיווח זה בעיה.
שאלה: ללמד בבית ספר חילוני: אני בת 26, רווקה, דתיה. למדתי תעודת הוראה והשנה לימדתי בתיכון דתי לבנות וסיימתי תפקידי שם. בימים אלה אני מחפשת עבודה לשנה הבאה. רציתי לשאול מה דעת הרב על לימוד כמורה מקצועית או כמחנכת בבית ספר יסודי חילוני?
תשובה: אם נקלעת למקרה כזה ואת צריכה פרנסה, מה אפשר לעשות, מותר לך ללמד. זה לא הידור.
שאלה: נישוק ספר התורה: ראיתי את תשובת הרב בנושא: נישוק וליווי ספר תורה. שאלה: האם אני חייב לגשת לנשק את הספר תורה וללותו? האם הדין שונה כשיש אנשים רבים שניגשים לכיוונו?
תשובה: אין חובה לצאת מהמקום ע"מ לנשק את ספר התורה. הנישוק לא מוזכר כלל בהלכה. אולם הכבוד מחייב להתאמץ ולצאת לקראתו ולחבבו ואף לנשקו כשהוא עובר ליד האדם. אם יש ציבור גדול ודוחק רב אפשר לכבד את התורה בעמידה מרחוק. אפשר גם לנשקו מרחוק כמנהג הספרדים. עד כאן המקור. אך מה הסיבה לכך שאנו מנשקים את הספר, את הכבוד אנו עושים בעומדנו ובשירתנו ובליווי הספר, מה הסיבה לנישוק הספר? והאין זה דומה למעשה פולחן וסגידה לסוג של תבנית? תשובה: כשאדם אוהב משהו הוא מחבקו ומנשקו ולא מתחשב בציניות של הזולת. "מים רבים לא יוכלו לכבות את האהבה ונהרות לא ישטפוה אם יתן איש את כל הון ביתו באהבה בוז יבוזו לו". אנו עם הספר ואנו מכבדים תורה אוהבים תורה מחבקים ומנשקים תורה למרות המלעיגים.
שאלה: חדר כושר לנשים עם מדריך: האם מותר לנשים ללכת לחדר כושר בזמן שיש בו רק נשים, אך המדריך הוא גבר?
תשובה: לכתחילה זה לא ראוי אם אפשר להימנע אזי כדי להימנע. אבל איסור אין, זה לא בעיה שלה זה בעיה של המדריך.
שאלה: בל תשחית במפיות נייר: ביום שבת כשאסור לחתוך נייר, האם זה ר שלפני כניסת השבת אני לוקח מפיות יקרות ושם על השולחן ואני משתמש בהם לקינוח האף וכדומה, האם יש פה בל תשחית?
תשובה: אם אתה משתמש לצורך שנחשב ללגיטימי (וזה ודאי נחשב לכזה) אין בזה בל תשחית. הרב שמואל הולשטיין
שאלה: יין בהשגחת הרב ליאור: שאלתי היא (לא על מיץ ענבים) 1. האם יין המצוי בהשגחת הרב יש בו יותר מ-50 יין. 2. אם יש יינות שכן ויש שלא, אם אפשר פירוט כיצד להבדיל. 3. ביינות שיש מעל 50 יין לספרדים האם ניתן לבצע מזיגה או שמא יש רק 50.01 יין ומזיגה תהפוך אות לרוב יין?
תשובה: 1. ודאי שיש. 2. כל היינות מעל 50.
שאלה: ברכה על עשית מעקה: האם על התקנת ממסר פחת (מציל מפני התחשמלות) צריך לברך כמו על עשיית מעקה? ומה לשון הברכה? (אשמח לקבל מקורות לפסק)
תשובה: לא שייך, מברכים רק על עשיית מעקה על גג.
שאלה: דין אילת בשמיטה: שמעתי שישנן דעות לא מעטות הסוברות כי לאילת אין דין א"י ויש אף המחמירים לשמור שם יו"ט שני. האם לא היה כדאי להקים מיזם שיפתח את החקלאות באילת (ובעיקר של ירקות בהם יש את הבעיה הגדולה של ספיחים) ובכך יווצר פתרון שיעקוף את המחלוקות בין הצבור החרדי לדתי לאומי, והם יוכלו לסעוד איש על שולחנו של זה ללא חשש? גילוי נאות, ראיתי בספר קטיף שביעית כי הרב טיקוצ ינסקי זצ"ל ולהבדיל בין חיים לחיים הרב מרדכי אליהו שליט"א, סוברים כי על אילת חל דין קדושת עולי מצרים. אולם פוסקים אחרים המוזכרים שם נוטים להקל. רציתי לדעת מה דעת הרב בענין?
תשובה: הרוב סוברים שאין לה דין א"י ובאמת יש יבולים בערבה הדרומית שמשתמשים בהם השנה, רק יש שם בעיה גדולה של חוסר מים.
שאלה: פירות שהובאו בשבת: אני הזמנתי יהודי לבא אחר תפילת שחרית של שבת קודש והוא הביא לנו פירות. הם מונחים עוד בבית. האם מותר לאוכלם, ואם לא, מה ההלכה? הבעיה שלי היא שהפרות הובאו לבתי על ידי חילול שבת.
תשובה: ראשית על עצם ההזמנה יש להתבונן, מפני שאם ידוע כי יחלל שבת בהגעה אליך אין להזמינו משום שבכך אתה שותף במובן מסוים במעשהו. אלא להזמינו באופן שלא יחלל שבת, כגון להזמינו מלפני שבת וכד'. אם לבסוף על דעת עצמו החליט לחלל, למרות שאתה הבהרת את אי הנוחות שלך מכך ונתת לו את כל האפשרות שלא לחלל, כגון מקום לינה וכד' אזי זה כבר לא עניינך. לעניין הפירות, ניתן להקל לאוכלם במוצ"ש.
שאלה: שאלה בנודע לדיני עלייה לקבר: דודתי ניפטרה בח"י אלול השנה, בגלל שזו שנה מעוברת, איננו יודעים כיצד נהוג לקבוע את האזכרה, האם יום השנה נידחה, והאם עולים לקבר באחד עשר חודש או בשנים עשר או בשניהם?
תשובה: הספרדים נוהגים לעלות באחד עשר חודש ובשניים עשר חודש והאשכנזים נוהגים בתאריך הפטירה. דיני האבלות מסתיימים לאחר שניים עשר חודש.
שאלה: ביטול חרקים ברוב עלים: האם חרקים בירקות עלים בטלים מן התורה ברוב ואסורים מדרבנן משום בריה או שעלי הירק לא נחשבים תערובת? מהי הגדרת תערובת בהלכות תערובות? (הרי בשבת ודאי שנחשב תערובת לענין בורר)
תשובה: זו שאלה כבדת משקל וקשה לענות עליה באופן חד משמעי, כבר דיברו על זה גדולי ישראל, שכל מקום שמוחזק שיש לו תולעים אסור לאדם לאכול עד שינקה ולא שייך להגיד שזה בטל ברוב אם אנו יודעים שיש שם תולעים, לדוגמא כרוב שיש שם תולעים אי אפשר לבדוק רק את העלה הראשון ולסמוך ושזה יספיק, או כרובית שידועה שהיא נגועה ידוע שהחרקים נכנסים בכל הכפלים של הכרובית, ולכן אסור לאכול את זה, ומה שבריה לא בטלה זה רק אם היא נתערבה אבל אם רואים אותה לא שייך בזה ביטול בכלל. כי כל דבר שרואים אותו מול העניים לא שייך ביטול. ולכן צריך לקנות ירקות שבדקו אותם או שגדלו אותם מלכתחילה בלי חרקים. נכון שמה שהוזכר שבריה לא בטלה לפי הירושלמי ב-960 ולפי הבבלי שלא בטלה בכלל זה מדרבן אבל אם רואים את זה לא שייך ביטול בכלל.
שאלה: כשרות כלים ושבת: לכבוד הרב יש לי כמה שאלות בנושא כשרות כלים 1. האם יש בעיה בשטיפת כלים בשריים וחלביים זה אחר זה בלי לקיים את כל התנאים והאם יש מקלים בעניין זה? מה בעניין תנור שהשתמשנו בו גם לחלבי וגם לבשרי (לא באותו זמן) האם יש בעיה איתו? 2. האם צריך להכשיר את התנור ואת הטוסטר אובן שהם תוצרת חו"ל אם שמים על הטס מתכת או על הרשת בכל שימוש רדיד אלומיניום או נייר? וקומקום חשמלי גם צריך טבילה? 3. יש לנו בבית צלחות של פורצלן שיוצרו בחו"ל, וסכו"ם של כסף וסירי כסף ומחבתות שחלק מהם יוצרו בחו"ל וחלק בארץ וכבר השתמשנו בהם הרבה פעמים (ועברו הרבה שטיפות) האם עדיין צריכים להטביל את הכלים האלו? 4. קורה לי לפעמים שאני שם את הצלחת והסכו"ם הבשרי בכיור החלבי ולהפך ומיד לאחר מכן אני מוציא או מגלה את זה בשעת שטיפת הכלים האם צריך להכשיר את כל הכלים אם אני כבר לא יודע איזה מהכלים נתערבבו? ומה הדין אם אני חושש שאני השתמשתי או אנשים אחרים השתמשו בטעות בכלי בשרי באוכל חלבי ולהפך וכבר עבר מלא זמן? 5. ראיתי בשש"כ שאסור לפתוח בקבוקים בשבת שעם הפתיחה הפקק נפרד מטבעת שהוא מחובר לה, האם יש צד שמקל בזה או האם יש פתרון אחר לשימוש בשבת חוץ מהריסת הפקק או פתיחה לפני שבת? מה דין חטיפים ומעדנים שבד"כ לא משתמשים בהם אחרי הפתיחה האם מותר לפתוח? ומה בנוגע לקופסאות חומוס שיש מכסה פתוח ומתחת שכבת פלסטיק שמודבקת על הקופסה? מצטער על אורך השאלות.
תשובה: 1. מותר לשטוף כלים חלביים ובשריים באותו כיור, כל עוד הכלים אינם יחדיו בכיור וכי מנקים את הכיור מלכלוך ביניהם. החשש הוא משום שלעיתים משתמשים במים חמים ואז הכלים בולעים אלו מאלו את השאריות של המזון אחד מהשני. לעניין התנור יש להכשירו, זאת על ידי נקיונו ואז הפעלתו בחום גבוה למשך כחצי שעה. 2. אם שאלתך היא לגבי כשרות של תנור וטוסטר אזי ודאי שלא מספיק רק לשים נייר כסף. אולם אם כוונתך לענייין טבילה אזי את התנור עצמו אין צורך להטביל אלא רק את התבניות בהם משתמשים. קומקום חשמלי צריך הטבלה, לכן או שתטביל אותו או שתקח אותו ליהודי שמבין במוצרי חשמל שיפרק אותו ויריכב אותו מחדש ואז זה נחשב שהכלי נעשה על ידי יהודי ונפטר מחיוב טבילה. 3. כלי החייב בטבילה לא נפטר מחיובו גם לאחר שנים של שימוש. לכן יש לקחת את כל הכלים החייבים טבילה ולהטבילם. 4. אינם צריכים הכשרה. 5. אלו הפתרונות הקיימים. אולם בבקבוקי שתיה בעלי פקק פלסטיק ניתן להקל ולפתוח גם בשבת עצמה, לעומת בקבוקי יין בעלי פקק מתכת שאסור בשום אופן לפתוח בשבת עצמה בלי לקלקלו קודם. שקיות שיש בהם אוכל אין שום איסור לפותחם בשבת.
שאלה: שטיפת מברשת שיניים בשבת: האם מותר לי לצחצח שיניים בשבת ע"י מברשת (ולא מי פה) כיוון שזה אף פעם לא גורם לי הוצאת דם מהחניכיים? אם כן, האם מותר לשטוף את המברשת לאחר השימוש האחרון בשבת בלי חשש של הכנה משבת לחול?
תשובה: בנושא זה רבו הדעות בין גדולי האחרונים בני זמננו. לפי הגר"ע יוסף מותר לצחצח במברשת שיניים עם משחה למי שיודע בוודאות שלא יצא לו דם מהחניכיים, רק שאין לשוטפה לאחר הצחצוח מפני בעיית הכנה מקודש לחול. שאר הפוסקים חולקים עליו, ובשביל לצאת ידי חובת כולם, צריכים להתקיים מספר תנאים: א. שתהיה לו מברשת שיניים מיוחדת לשבת (למנוע עובדין דחול). ב. שהמברשת תהיה בעלת שערות רכות, שלא יצא דם מהחניכיים תוך כדי צחצוח. ג. ששערות המברשת יהיו מחוברות בחוזק (שלא יהיה משום מתיר). ד. שילחלח את המברשת ברוק ולא במים (למנוע איסור מכבס). ה. שלא ישטפנה לאחר השימוש (משום איסור הכנה). (מקורות: שו"ע או"ח סי' שכז, ג, ובמשנ"ב שם, פסקי תשובות שם, ד, שש"כ פר' טז, לד, שו"ת יביע אומר סי' כז-ל) הרב אלחנן לוין
שאלה: עין הרע בתמונות: יש לי מצלמה בטלפון נייד. במצלמה אני מצלם את הילדים ואת האשה. יום אחד צילמתי את אשתי במצלמה של טלפון נייד. אחריי שצילמתי את התמונות התחלתי לראות ולהגדיל את התמונה להפתעתי איך שאני מגדיל את התמונה אני רואה דמויות של חיות בשערות של אשתי, הכוונה שאני רואה תמונה בטלפון ואז אני מגדיל את התמונה שתהיה גדולה יותר ואז אני רואה את הדמיות של החיות, ראש של סוס ראש של כלב ראש של שועל ועוד שתי דמויות, כל התמונות בתאריכים שונים. מה זה אומר, האם זה עין הרע, ומה ניתן לעשות? נ.ב אני ואשתי חילונים אבל אני מאמין בקבלה.
תשובה: אין לזה שום קשר לקבלה. כנראה יש לך תקלה במכשיר הטלפון. בהצלחה ו
שאלה: שאילת רבנים: שמתי לב שהרבה מן השאלות שמופנות לרבנים באתר אינם שאלות של הלכה אלא של שיקול דעת. האם בשאלות כאלו צריך לשאול רב מכיוון שהוא מכיר את מוסר ההלכה או שמא יש בדבר תופעה פסולה מכיוון שהיא מצביעה על רדידות אצל הציבור שלא חושבים מספיק בעצמם וניגשים לפתרונות קלים ומהירים (ואם כן, האם עדיף לא לענות על שאלות כאלו)?
תשובה: גם על שאלות שאינם הלכתיות, אך הם שאלות מוסריות התנהגותיות, יש מקום לקבל הדרכה ממקורה של תורה. גם בשאלות של שיקול דעת, שיש בהם קשר ישיר או עקיף למהלך החיים הרוחניים, יש להקשיב בהם למה שמכוונת התורה. ותלמיד חכם שלמד הרבה תורה יכול לחוות מה לדעתו התורה אומרת לעשות. למשל, לבחור מקום מגורים זה דבר שיכול להשפיע על מהלך החיים, על חינוך הילדים. אמנם יכול כל אחד לשקול זאת אך לפעמים חוסר הניסיון וחוסר ההכרה לצדדים השונים ולהשלכות הרבות מצריכות להעזר בעצת בעל נסיון במבט של תורה.
שאלה: חימום בשר במחבת טפלון: חיממנו על הפלטה שניצלים במחבת טפלון חלבי. מה דין השניצלים ומה דין המחבת?
תשובה: המחבת צריך הגעלה, ולגבי השניצלים תלוי אם המחבת היה בן יומו דהיינו שבישלו בו חלב בתוך 24 שעות לחימום השניצלים, אז השניצלים אסורים באכילה, ואם לא היה בן יומו הרי שהוא נותן טעם לפגם והשניצלים מותרים באכילה.
שאלה: קריאת אשה בתורה לפני גברים: בשבת האחרונה נתקלתי בכמה דברים אשר משכו אותי לחפש את התשובה, ואני מבקש מהרב שיאמר לי את דעת ההלכה בעניין. 1. האם יש חובה לשמוע קריאת תורה בשבת? אם כן, האם יש חובה דווקא שגבר יקרא לפני גברים, האם אשה יכולה להוציא את הגברים ידי חובתם (בשמירה מוקפדת על הלכות צניעות, הגברים יושבים בחדר אחר ואינם רואים את הקוראת)? 2. אם יש מניין גברים שאף אחד מהם לא יודע לקרוא את הקריאה (מדובר במנחה של שבת) ויש אשה שיודעת, האם מותר לה לקרוא לפניהם (בהקפדה כמובן על כל ענייני הצניעות)? האם הם יוצאים ידי חובה (בהנחה שהם מחוייבים)?
תשובה: חובה לשמוע את קריאת התורה בשבת. אומנם חובה זו אינה דומה לקריאת מגילה בה כל אחד חייב באופן אישי גם ללא ציבור אלא התקנה הייתה שהקריאה תיעשה אך ורק בציבור, וכל יחיד חייב להשתתף עם הצבור בקריאת התורה. אין אפשרות אפוא שאישה תקרא בתורה בחדר נפרד, כי אין שם ציבור. נוסף לכך יש בעיה של קול באישה ואין אפשרות לצאת ידי חובה בקריאתה. מה שנאמר בתלמוד שאשה לא תקרא רק מפני כבוד הציבור הכוונה הייתה כנראה לאירוע משפחתי, כגון סבתא בנוכחות בניה ונכדיה, שם אין בעיה של קול באשה אלא רק של כבוד הציבור (ור' מאמר של הרב ריסקין בתחומין האחרון). לאור האמור אין שום אפשרות מעשית שאישה תקרא בתורה ובהעדר בעל קורא תתבטל הקריאה בתורה.
שאלה: עשרה לתפילת עמידה: אני מתפלל במנין קטן בשעה קבועה וקורה שלא כולם מספיקים להתחיל תפילת עמידה עם החזן, כי מגיעים מאוחר ומתפללים בקצב שלהם ולא מדלגים על מנת להגיע עם הצבור לעמידה משותפת, ואין עשרה אנשים שמתחילים עמידה באותו זמן, האם החזן חייב לחכות לעשרה לתפילת עמידה?
תשובה: נכון הוא לחכות מעט על מנת שיהיו עשרה שיתפללו יחד וכך לזכות גם את המאחרים. אולם אם ישנם שישה אנשים שעומדים לשמונה עשרה וישנם ארבעה המעוניינים להיות חלק מהמניין רק שטרם הגיעו לעמידה, ניתן להתחיל את תפילת העמידה.
שאלה: ניגון הסליחות בפלאפון: בכל שנה שבועיים-שלוש לפני הסליחות אני שומע את ניגון הסליחות במחשב או בפלאפון בתור שיר, אני מאוד אוהב את המילים הלחן הניגון זה משמח אותי כזה האם מותר לי לשמוע את זה לפני שהגיע הזמן? והאם מותר להגיד את שם ה בסליחות שאני שומע בתור שיר? והאם מותר לי לשמוע אותם גם אחרי שנגמר הסליחות?
תשובה: מותר לשמוע את ניגוני הסליחות גם לפני הזמן שאומרים בו סליחות (חודש אלול), וגם אחריו. כאשר שרים את ניגוני הסליחות שלא בזמן אמירת הסליחות אין לומר את שם ה', אלא לשנות.
שאלה: לחזור לבן זוג מלפני החזרה בתשובה: כיום אני חוזרת בתשובה כשנתיים וגם בן זוגי במשך 5 השנים האחרונות. הוא לומד בישיבה ב"ה ואני במדרשה. רציתי לברר, לפני כשלוש שנים נפרדנו וכל אחד המשיך את דרכו והיה עם בן זוג אחר (לא קיום יחסים עם הבן זוג האחר אלא רק נגיעה) ולאחר מכן חזרנו. האם יש בעיה שנתחתן אי"ה?
תשובה: לך, אין שום בעייה. יתן ה' ותבנו בית נאמן, מתוך נאמנות זה לזו ולריבונו של עולם. בהצלחה
שאלה: כשרות ושתיית אלכוהול: לפעמים קורה לי שאני יוצא עם חברים (חילונים) בלילות לשתות אלכוהול (לא לפאבים אלא סתם לגינה). 1) האם יש בעיה של כשרות במשקאות האלה (רדבול XL וודקה בירה וכו )? 2)האם מותר לי להיות שיכור (ברמה שמקיאים)? אם התשובה היא לא, עד איזה רמה ניתן לשתות?
תשובה: על כל דבר שאוכלים או ששותים צריך שיהיה הכשר ברור של רבנות מוכרת. ואם אין - אז אסור לשתות או לאכול. הבעייה עם השכרות אינה הלכתית, אלא חמורה יותר. גם אם יש היתר טכני להשתכר עד אובדן השליטה העצמית והקאה וכד', עדיין אין זה מנהג מותר, ועל כך אמרה תורה "קדושים תהיו - קדש עצמך במותר לך". ותוכן הדבר שגם דברים שהתורה לא אסרה, צריכים להלקח במידה שלא לגרום נזק. בין אם זה נזק לגוף או לנשמה. ההתרגלות להשתכר, ובטח בגיל כל כך צעיר, גורמת לאדם הרבה נזק. השיכרות מורידה את האדם אל מדרגת הבהמיות, בשעת השיכרות הוא מאבד את צלם האדם שבו, והופך לגוף הנשלט על ידי יצריו הנמוכים ביותר. בדרך כלל, שתייה מופרזת זו גם מלווה בדיבורים ובמעשים מתאימים, ודי לחכימא. מוטב להתרחק מצורת בילוי שיש בה גם סכנת התמכרות וגם שחיקת האנושיות והשפלת האדם על ידי דחיפתו אל יצריו הנמוכים ביותר. דרך אגב, אל תחשוב שבשעה ששכרות פגה, גם הנזק הרוחני-נשמתי נעלם. הוא נשאר וממשיך להשפיע עליך גם כאשר אינך שיכור. טובי האנשים, גם אלו שאינם דתיים, התרעו רבות על הסכנות שצורת בילוי זו, ולא רק לנהגים. מוטב למצוא דרכי בילוי שאין בהם השפלה של רוח האדם, אלא צבירת כוח לעליה ולהתחדשות. ואם אינך מצליח לעת עתה להפסיק, בין אם זה בגלל לחץ חברתי, או מסיבה אחרת, יש לשתות כל עוד אתה מרגיש שאתה בשליטה. (וגם לחשוב אם צורת הבילוי הזו משעבדת אותך עד שאתה כבר לא יכול להפסיק - מה זה אומר). בילוי נעים.
שאלה: בית עלמין ומקווה לאחר לידה: ברצוני לדעת כמה זמן לאחר לידה אפשר לעלות לבית עלמין לביקור וכמה זמן לאחר לידה יש ללכת למקווה?
תשובה: לגבי בית העלמין יש נוהגים לא ללכת כל זמן שהאשה עדיין לא טבלה, אבל אין בזה איסור. לגבי טבילה יש למתין עד שהדם נפסק לבדוק עם בד שנגמר הדם לספור שבעה ימים נקיים ולטבול.
שאלה: בפריטה מהצדקה להשאיר מעט בצדקה?: אני גבאי צדקה בישיבתי.פעמים רבות מבקשים ממני חבר ה לפרוט להם מן הצדקה למטרות חולין. א.האם מותר? ב.האם צריך לתרום חלק מהכסף שנפרט לצדקה? ג.אם צריך להשאיר מעט כסף בצדקה, האם לדרוש זאת מחברי?
תשובה: אין בזה שום בעיה. בשביל זה לא צריך להוסיף, אבל כמובן שאם רוצה להוסיף יוסיף.
שאלה: פתיחת בקבוקים בשבת - המשך: ראיתי כי הרב כתב לגבי פתיחת בקבוקים ש"הפיתרון הוא פסילת הפקק לפני פתיחתו ע"י נקיבת חור בפקק באמצעות מזלג". רציתי לשאול, כי תורה היא וללמוד אני צריך, וכי אין בפסילת הפקק קלקול הכלי, והרי אסור לקלקל כלים בשבת? הרב, אני שואל זאת, שכן אני כבר כמעט חודש עסוק בסוגית פתיחת בקבוקים קופסאות שימורים וכדומה, וראיתי שגם דעת הגרש"ז וגם דעת הגרע"י שעל הפקק הזה חל שם כלי. שכן דעת הגרש"ז שתיקון הפקק הוא מ מכסה ל כלי, ודעת הגרע"י היא שהפקק הזה הוא כלי ואין בו שיפור שעל זה יהיה שייך מתקן מנא?
תשובה: קלקול לצורך אכילה מותר.
שאלה: הכשרת כיריים חשמליות בפסח: האם ניתן להכשיר כיריים חשמליות בפסח? לא מדובר בכיריים עם הגז - הסטננדרטיות, אלא בישול האוכל בכיריים ע"י חשמל. זהו מעיין מגש זכוכית שבלחיצה על כפתור מתחממת התחתית ומבשלת את האוכל ע"י חשמל במקום באש.
תשובה: כן, אפשר לנקות את זה ולהדליק על מקסימום חום וכל מה שיש שם יתכלה מעוצמת החום.
שאלה: אכילת מאכל חלבי לאחר פרווה: האם מותר לי לאכול חלבי אחרי שאכלתי מאכל פרווה שחומם במיקרוגל בשרי לפי הספרדים?
תשובה: מותר. ולדעת הספרדים, אם המקרוגל היה נקי, מותר לאכול את המאכל הפרווה אפילו עם מאכל חלבי ממש (וזה מה שנקרא נ"ט בר נ"ט). הרב שמואל הולשטיין
שאלה: נטיעה לאחר שמיטה: ברצוני לטעת עצים (ועציצים) מיד לאחר השמיטה בע"ה. אני רוצה להזמין את שתילים מעכשיו. האם ישנם מגבלות כלשהם? מאיפה להזמין או מה לבקש?
תשובה: יש צורך לברר כיצד המשתלה הכינה את השתילים (אם הם נעשו בשביעית), אם היה במצע מנותק או לא. אם השתילים הם משישת צריך לבדוק שאמנם הוכנו קודם טו אב (תלוי בצורת ההכנה). כמו כן היכן עמדו כל השנה האחרונה. ויש לבדוק את הנקב שיש בו האם יש בו 2 ס"מ או לא. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי
שאלה: רכישת דירה שהתאבדו בה: עומדת בפני האפשרות לרכוש דירה שמוצאת חן בעיני, אך האדם שגר בה לא נפטר בדרך כל בשר, אלא לא עלינו התאבד. בגלל שמדובר בשכונה דתית רבים הדירו רגליהם מלרכוש את המקום. האם מבחינה רוחנית ובתחום המזל האישי שלנו לא יבולע לנו כל רע בגין רכישת הדירה, מצד אחד הלב שלנו בדירה שמצאה חן בעיננו, ומצד שני הפחד מרוח המת במקום משרה עלינו פחד נוראי?
תשובה: לעניות דעתי אין מה לפחד מהמקרה שאירע שם, אך אם אתם ממש מפחדים ויתכן שהחיים שלכם בבית יהיו סיוט אז לדעתי תמנעו מלרכוש את הבית.
שאלה: נדיבי ארץ - שמיטת כספים: ראיתי שהרב חתום על יוזמת "נדיבי ארץ" הקוראת לאנשים להלוות כסף לקרן צדקה, על-מנת שההלוואה תישמט בסוף שנה זו, ותועבר כתרומה לנזקקים. כאדם העוסק מספר שנים בהלוואות בלי ריבית לנזקקים, אני נתקל לפעמים בלווים שאינם משלמים, וכשאני דורש שישלמו כפי שהתחייבו, הם אומרים "למה אתה כל כך חסר-סבלנות? יש יהודי צדיק שנתן לי 6000 ש"ח ואמר לי להחזיר מתי שאני רוצה" או "אמר לי שאני בכלל לא צריכה להחזיר", וכדומה. אותם יהודים צדיקים, מתוך כוונה טובה, נותנים חינוך רע ללווים, הם מחנכים אותם שאפשר לקחת הלוואה ולא להחזיר בזמן, או אפילו לא להחזיר בכלל, והם מצפים שכל המלווים יתנהגו באותה צורה ויאפשרו להם לא להחזיר את החוב. הם לא מבינים שלפעמים המלווה נותן להם את החסכונות שלו, ומאד חשוב לו שהכסף יחזור, ובנוסף לכך החזרת חוב היא מצוה, ומי שלא מחזיר חוב בזמן נחשב לעושק. הדבר גורם לנעילת דלת בפני לווים. לענ"ד, גם היוזמה הנוכחית נותנת חינוך רע ללווים. כאשר הקרן לוקחת הלוואה ומראש לא מתכוונת להחזיר אותה, יש כאן חינוך רע לאנשים שיקחו הלוואות בעתיד, ויחשבו שהם לא חייבים להחזיר. לענ"ד היוזמה גם לא מתאימה למצוות שמיטת חובות. מצוה זו, אין מטרתה לפטור את הלווה לגמרי מת החוב, אלא לאסור על המלווה לגבות את החוב. הפניה היא למלווה בלבד - "לא יגוש את רעהו ואת אחיו". הלווה עצמו צריך להשתדל להחזיר את החוב, שהרי "המחזיר חוב שעברה עליו שביעית, רוח חכמים נוחה הימנו", ויש לחנך את כל הלווים שישתדלו להחזיר את חובותיהם. אני מציע לעשות שינוי קטן בהצעה: להשתמש בכספי הקרן בתור הלוואות לנזקקים, שיש סיכוי כלשהו שיחזירו. אין צורך לעשות מחקר כלכלי על כל לווה, מספיק לשאול כל אחד איך הוא מתכוון להחזיר, ולהחתים אותו על התחייבות להחזיר את ההלוואה. בעוד שנה, חלק מהלווים יחזירו, והכסף יוחזר לתורמים באופן יחסי, למשל, אם 50 מההלוואות יוחזרו לקרן, אז כל תורם יקבל בחזרה 50 מהתרומה, בניכוי אחוז מסויים שישמש לכיסוי ההוצאות. כך, מצד אחד, נחנך אנשים להלוות (ולא רק לתרום) ולשמוט את החובות בסוף השביעית, ומצד שני, נחנך לווים שהם צריכים להשתדל להחזיר הלוואות. מבחינה טכנית זה קצת יותר קשה מאשר להתרים אנשים לקרן ולחלק תרומות לעניים, אבל אנחנו הרי לא מחפשים חיים קלים.
תשובה: ארגון "פעמונים" ידוע בכך שאינו מחלק כספים אלא במקום שיש הכרח אמיתי לכך.
שאלה: פרנסה על פי המעשים: האם פרנסתו של האדם היא על פי מעשים שהוא עושה כמו שכתוב בתורה "אם בחוקותי תלכו וכו " וכן "והיה עקב תשמעון וכו ", אז נקשה ונראה רבנים גדולים, כגון: האבן עזרא ורבי אליעזר בן פדת ועוד, שידעו את התורה ישר והפוך ופשיטא שאצלם היה "בחוקותי תלכו וכו " והם היו עניים מרודים או שנאמר שלא שזה אינדיבידואלי לכל אחד כמובן, כלומר, מה שנגזר על אחד בין אם הוא צדיק גדול או רשע גמור והאדם צריך ללמוד תורה והפרנסה לא על פי המעשים.
תשובה: סוגיית ההצלחה בפרנסה היא רחבה וארוכה, ותורף העניין הוא שהפרנסה תלויה בעמל האדם ובברכת שמים. שדרך שבעולם שמי שלא יעמול על פרנסתו יהיה עני. ואע"פ שיש יוצאים מן הכלל, שפרנסתם באה להם מירושת אבות וכדומה, רוב בני האדם צריכים לעמול לפרנסתם. עם זאת טעות היא לחשוב שרק עמל האדם מביא לאדם רווחה כלכלית. אל מעשה האדם צריכה להצטרף ברכת שמים. ולכן בנוסף למאמצנו הארציים להצליח בפרנסתנו, אנו גם מתפללים למי שהפרנסה שלו, שיתן לנו ברווח לא בצמצום. וכך מסכם המהרש"א (ברכות דף פב עמ' א) בפירושו לדברי הגמרא: "לעולם ילמד אדם לבנו אומנות נקייה וקלה ויתפלל למי שהעושר והנכסים שלו": "דודאי בלי אומנות כלל לא יסמוך אדם על תפילתו להתעשר, כדאמרינן שחייב כל אב ללמד את בנו אומנות,. ושנינו גם כן באבות: כל תורה שאין עימה מלאכה סופה בטלה וגוררת עוון, אלא דקאמר שאל יחשוב האדם דבמלאכה כבידה יתפרנס ותהיה מלאכתו קבע ותורתו עראי, אלא יעסוק במלאכה קלה ונקיה שתהיה תורתו קבע ומלאכתו עראי". אומנם לכל כלל יש יוצאים מן הכלל ולכן נוכל למצוא מי שיעמול ויתפלל ולא יזכה לפרנסה ברווח או להפך. אבל דרך האמצע היא זו. וההבטחות שבתורה, אינם שכר על המצוות, כפי שהסביר הרמב"ם אלא אלא הבטחה מן הקב"ה שיתן לנו כל מה שאנו זקוקים כדי שנוכל לקיים מצוותיו. ועוד שהן הבטחות לציבור, ולכן נאמרו בלשון רבים, והיחיד נגרר אחר הציבור, שפעמים שהציבור זכאי ואז גם היחיד שאינו זכאי זוכה עמהם, ולהפך ח"ו. אך אין משמעות הברכות שמי שישמור תורה יזכה לעושר באופן אוטומטי. ובכלל צריך להתרגל לקיים את המצוות ה' וללמוד את תורתו לא מחמת העושר החומרי שהם מביאים אלא מחמת העושר הרוחני הטמון בהם.
שאלה: אכילת דגים עם חלב: אני יודע שהטעם שהספרדים לא אוכלים דגים עם חלב זה משום חמירא סכנא מאיסורא. ואני שואל כדי ללמוד, אם הטעם הוא זה מדוע האשכנזים, וגם חלק מהספרדים ואני בתוכם, אוכלים ולא חוששים? ואגב מה משנה חמאה עם דגים שמותר לספרדים הרי גם זה מכינים מחלב?
תשובה: זה בגלל שהשתנו הטבעים, יש כמה דברים שבזמן התלמוד היו סכנה והתוספות כותב שהשתנו הטבעים. אז מי שסובר שהשתנו הטבעים סובר שזה לא מזיק וזה לא צד איסור. לגבי החמאה זה בגלל שידעו שזה מזיק וזה לא מזיק ולא שייך פה סברות.
שאלה: יסודות באמונה: 1.האם יש אלוקים? 2.אם כן, מי אמר שהתורה היא רצונו האמיתי (תורה מן השמים). 3.אם התורה נכונה, מי אמר שנביאים והכתובים נכונים? 4.אם כל התנ"ך נכון, למה דווקא חכמי ישראל הם שמפרשים את התנ"ך ואין רשות לאנשים אחרים לפרש אותו איך שהם רוצים (הן בפירוש מקראי, קסוטו וכל אלה, והן בפירוש הלכתי -תורה שבע"פ). 5.איך נאמר שאין להוסיף על דברי התורה, והרי תושב"ע היא הוספה והן כל הספרים הרבים שיוצאים מדי יום ביומו. הערה:אם תוכלו להוסיף בנוסף על תשובותיכם גם ספרים שבהם אני יוכל ללמוד דברים אלו(אל תתביישו להביא ספרים רציניים כמו כוזרי ומורה נבוכים וכדומה באלול אני נכנס לישיבה בעז"ה). לכם.
תשובה: מציאותו של האל מוכחת בכמה דרכים. חלקם בשיטות לוגיות ופילוסופיות כמו שעשה הרמב"ם במורה נבוכים וכן רבנו בחיי בספרו חובת הלבבות, שער הייחוד. וחלקם בשיטות של חקר הבריאה ומתוך הכרת הבריאה לעומקה מגיע האדם להכרת בוראה. דרך מיוחדת להכרת הבורא מציג רבנו יהודה הלוי בספרו הכוזרי, והיא דרך עם ישראל. הקשר המיוחד של עם ישראל עם הקב"ה שבא לידי ביטוי בהיסטוריה המיוחדת של עם ישראל ובמיוחדות של האומה הזו, מעיד על קיום האל, לא מפני שיש הוכחה שהוא קיים אלא מפני שאנו פוגשים בו ישירות. אומנם בדורות שלנו תחושת המפגש עם האל קשה יותר, אבל היתרון הגדול שלנו הוא היכולת שלנו להתבונן על המפגש של עם ישראל עם הקב"ה במשך דורות רבים (כ-3000 שנה) וללמוד מתוכו על השגחת האל עלינו, וממילא על מציאותו. גם שהתורה משמים אנו למדים מתוך המסורת העוברת מאב לבן באומה הישראלית, מסורת המתחילה ממעמד הר-סיני, בו השתכנע העם כולו כי ה' הוא שמדבר עם משה רבנו נותן התורה, והם סיפרו זאת לבניהם, וכן הלאה עבר הדבר בקבלה הדומה למראה עיניים. וכך הדבר גם ביחס לספרי הנביאים כולם. לולי שהייתה קבלה מפורשת באומה שזהו דבר ה' לא היינו מאמינים בכך, אך כיון שאבותינו, שהיו קרובים אל הנביאים חקרו ובדקו והשתכנעו שדבר ה' בפיהם, הם סיפרו זאת לבניהם וכן הלאה, עד שהגיע הידיעה הזו גם אלינו. כמובן שפירוש דבר ה' נתון בידי אלה היודעים שזהו דבר ה', וכן יודעים כיצד לפרשו. מי שאינו מאמין שזהו דבר ה' ודאי יטעה בפרשנותו כיון שיחשוב שהוא מפרש דברים שכתב אדם אחר. כמו כן אע"פ שמותר לפרש את התורה בכמה אופנים, פסיקת ההלכה בסופו של דבר מסורה לגדולי התורה, שהם המומחים למקצוע זה ויודעים כיצד להכריע בין השיטות השונות והפירושים השונים. (כמו בכל מקצוע בו המומחים לאותו מקצוע הם המכריעים, ולא כל תלמיד מתחיל). מכל מקום, תורה שבעל פה אינה הוספה על דברי תורה אלא פרשנות שלה. ודאי שהפרשנות לפעמים גם מרחיבה את דברי התורה ומותחת אותם על תחומי חיים רבים, אך ביסודה היא רק פירוט של דבר ה' שבתורה שבכתב. ברכותי על שהתחלת את לימודיך בישיבה, ודאי שם ימשיכו הדברים ויתבררו. לשנה טובה תיכתב.
שאלה: הפרדה בין חלב ובשר: אני בשנות העשרים לחיי ומתגוררת בר"ג. כאשר הייתי צעירה מאוד, נהגו הורי להפריד בין עוף (קודם) למאכלי חלב (לאחר מכן) חצי שעה כמנהג יוצאי הודו. עם השנים, התחזק אבי בדתו ובעצת רבו שאינו מעדתנו החל להפריד 3 שעות ולאחר מכן אף 6 שעות, בעקבותיו החלו להפריד גם בני המשפחה 3 שעות. מכיוון שקשתה עלי ההקפדה נמנעתי מלאכול מוצרי בשר ועוף, אך עם השנים חזרתי וכעת הנני שומרת חצי שעה בין לבין. האם יש להקל ולבצע את מנהגי הורי שעליהם גדלתי, טרם התחזקו בדתם? אדגיש כי מדובר במוצרי עוף ולא בשר שבינו אני מפרידה 6 שעות. מקרב לב.
תשובה: איני מכיר מנהג כזה באף עדה מעדות ישראל. צריך לבדוק את מקור המנהג ואם מקורו בטעות אין מקום לנהוג אותו ועלייך לנהוג כאחת מהמנהגים המקובלים בישראל. יוצאי גרמניה נוהגים 3 שעות. אחרי חלב מותר לאכול בשר ללא המתנה ארוכה.