LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: שימוש בפרות עורלה: ידוע לי כי הפרי בשלוש השנים הראשונות הינו עורלה. גדל בחצרי בעץ לימונים בשנה השניה פרי יפה. האם יש דרך כל שהיא לתת אותו לעניים, גוי או כל דרך נוספת שתוצע על ידי הרב?
תשובה: ערלה, צריך להוריד ולקבור, כדי שאף אחד לא יהנה מזה.
שאלה: הורדת טבעות לנטילת ידיים: האם בכל נטילה צריך להוריד טבעות: א. לפני סעודה, ב. בקימה בבוקר, ג. לאחר הנוחיות?
תשובה: אם מדובר בטבעת שאינך מורידה כלל אף פעם אפילו אם את לשה בצק וכדומה, אינך צריכה להוריד את הטבעת אף ל נטילה. אולם אם לעיתים את כן מורידה את הטבעת, אזי - לפני הארוחה ובבוקר יש להוריד, לאחר הנוחיות אין צורך להוריד. הרב שמואל הולשטיין
שאלה: פרסום כתבה באתר אינטרנט - שבת: האם מותר לפרסם מאמר כתבה באתר כללי שנותן לפרסם כתבות בנושא מסוים, יש סיכוי גדול שגם בשבת אנשים יכנסו ללינק של הכתבה ויקראו אותה יעשו שימוש בכתוב בה (נאמר שגם מוסבר בה איך לעשות משהו טכני שאסור בשבת)?
תשובה: לא נראה לי שאתה צריך לחשוש עד כדי כך. הרי אינך מכשיל את האנשים בזה.
שאלה: עקירת שתילים של פרחים נבולים בשמיטה: לפני השמיטה שתלתי בגינת הנוי שלי פרחים עונתיים. לקראת החורף הסתיימה עונת הפריחה שלהם, השתילים נבלו, ואני מעוניינת לעקור אותם (מבלי לשתול אחרים במקומם, כמובן). האם מותר לעשות זאת בשנת השמיטה?
תשובה: אפשר לחתוך את השתילים שנבלו סמוך מעט לפני הקרקע. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי
שאלה: הדרכה בישל"צ: אני רוצה להדריך בישל"צ. איך אני צריך להיות בתור מדריך ואיך אני צריך לגרום לזה שיקבלו אותי, כי זה חשוב לי מאוד? יש לי מחשבות להתחתן, אבל יש לי עניין להדריך בישיבה לצעירים מה לעשות?
תשובה: אני לא קשור לישיבת ירושלים לצעירים אולם חלק מבני הישוב לומדים שם ואני מכיר חלק מן הבוגרים של הישיבה. להערכתי אתה צריך להיות מה שאתה והם יחליטו האם אתה מתאים להם או לא. אני מניח שהדבר העיקרי זה הדמות והדוגמא האישית שמוקרנת ממך. מעבר לכך התפקיד הינו תפקיד אחראי ואתה צריך להיות מספיק בוגר לשאת באחריות המתבקשת בשדה החינוך. בנוגע לחתונה איני יודע מה מדיניות הישיבה בנוגע למדריכים, מה שברור שאתה צריך להיות דובר אמת וישר במקרה שאתה נשאל בענין זה.
שאלה: טבילה בחלוק: אישה הבושה לטבול ללא בגדים בין דתיה בין שאינה, האם ניתן להקל לה לטבול בחלוק בפני הבלנית?
תשובה: אם זה בגד רפוי, שלא יהיה חציצה. לכתחילה זה לא ראוי לעשות כך, אבל תיאורטית זה אפשרי. הרי גיורת טובלת כך בפני בית דין.
שאלה: אמן יתומה בקדיש : אם מישהו אומר קדיש ואין לו מניין (הוא אומר את הקדיש יותר מהר מכולם) האם לענות אחריו אמן?
תשובה: אם יש כמה אבלים האומרים קדיש ואינם אומרים יחד יש לענות אמן על הראשון או על האחרון ואין צריך לענות על האחרים. אם יש בין ה"אמנים" יותר מכדי דיבור יש לענות על שניהם. קדיש צריך להאמר דווקא כשיש עשרה אנשים באותו מקום, אם אין שם עשרה אין לענות אמן.
שאלה: דיני ירושה וביטוח: נדרשתי לחתום על טופס מינוי מוטבים לצורך ביטוח. א. האם ניתן למנות כאלה שאינם יורשי לפי דין תורה? ב. האם יש ענין להותיר מקצת שיתקיים בו חלוקה דאורייתא? ג. לפי דין תורה ותקנות ח הנוספות (לגבי זכויות הבת) כיצד תהיה החלוקה?
תשובה: לפי הבנתנו ולאחר בירור הנושא, מינוי מוטבים לצורך קבלת ביטוח חיים לאחר מותו של בעל הפוליסה, אין בו משום דין ירושה. פירוש הדבר, שבעת פטירת בעל הפוליסה אין הוא הזוכה בכסף הביטוח ולאחר מכן מעבירו מורישו למוטבים יורשים, אלא ההתחייבות של חברת הביטוח יוצרת נתינה ישירה של הכסף מהחברה למוטבים. כמו כן אין 'צו ירושה' שנעשה לאחר פטירת בעל הפוליסה עוסק בכספים אלו כלל. (המדובר הוא אודות ביטוח חיים בסיסי, ולא ביטוח מנהלים הכולל סכום מצטבר שניתן גם לאדם בחייו, ואכמ"ל). לאור זאת, ניתן למנות כמוטבים, גם את מי שאינם יורשיו לפי דין תורה. אמנם לכתחילה מצד רוח ההלכה, יש לדאוג לשני דברים בנתינה זאת: א. שנשארו נכסים משמעותיים שאותם יוריש הנפטר ליורשיו כדין תורה. ב. בהלכה קיים המושג 'עיבורי אחסנתא' ( העברת נחלה התופסת הלכתית, למי שאינו יורשו). רוח הלכה זאת הינה, התנגדות לנתינה של כספי המוריש למי שאינם יורשיו, שלא לצורך. ובנידון דידן אף על פי שאינם כספיו ממש כנ"ל, כיוון שאלו כספים הבאים מחמתו, גם בהם יש לקיים רוח הלכה זאת, ולמנות מוטבים שאינם יורשיו רק כשקיים צורך אמיתי. כגון: דאגה להוריו, אשתו, בנותיו וכדו'. אבל לא שהמגמה תהיה לחסר מיורשיו האמיתיים. מקורות: שולחן ערוך חושן משפט סימן רפב ונושאי כלים שם. פסקי דין רבניים כרך ה עמ' 237 ואילך. פתחי חושן ירושה ואישות פרק א סעיף לד והערה סד. בנוגע לחלוקת ירושה באופן כללי, דעת מורנו ראש הכולל הרה"ג אברהם יצחק הלוי כלאב שליט"א, שכתוצאה משינוי באורח החיים המודרני, כאשר באים לכתוב צוואה, נכון לחלק את הירושה בשווה בין הילדים כולל הבנות. גם פעמים שנכון שלא לחלק בשווה אלא לפי צרכים שונים (ודבר זה אינו תלוי בבנים או בנות). כל זאת מבלי לבטל את היורשים מדאורייתא מירושתם. אף כאשר באים אחר המיתה לבית הדין להוציא צו ירושה, בית הדין ממליץ ליורשים מדאורייתא להקנות חלק נכבד לאשה, לבנות וכדו', על מנת למנוע מריבות וקטטות, וגדול ה הנהגה זאת הרב קיבל ממו"ר הרה"ג אברהם אלקנה כהנא שפירא זצ"ל. הרב יהודה אודסר
שאלה: כהן חלל בבית הספר: התגלה אצלנו בבית הספר תלמיד המתנהג ככהן,בעוד שאימו הגרושה נישאה לכהן. כל אמירה שלנו כלפיו או כלפי אימו על "חילולו" עלולה לגרום לקריסה ומשבר אישי. מה ניתן לעשות אם בכלל?
תשובה: יש להסביר לו בארבע עיניים ובדרכי נועם את הבעיה מבלי לפגוע בו שהרי אינו אשם. בינתיים, אם הוא עולה לדוכן עם עוד כהנים אחרים להעלים עין. אולם לא להעלותו לתורה ראשון, אפשר לכבדו בהגבהה.
שאלה: איורים של דמויות תנכ"יות: אני מעלה כאן בעיה שנתקלתי בה בתקופה האחרונה., ואני מעוניינת לשמוע דעות. אני גננת שנים רבות בישוב חקלאי קהילתי של הציונות הדתית (מהגוון המקפיד יותר). בשנים האחרונות התווספו לישוב משפחות צעירות רבות שבאופן טבעי מהוות גורם משמעותי באוכלוסיית הגן. משפחות אלו מאופיינות בהשקפת עולם חרד"לית (הרבה יותר השקעה בנושאים תורניים, אפילו על חשבון. ועוד). לאחרונה העירו כמה הורים כי בדפי השבת של "מבראשית" מופיעים איורים של דמויות תנ"כיות כגון האבות והאמהות כפי ש"ראה" אותן המאייר בעיני רוחו. לדעת אותם הורים אין זה רצוי (בלשון המעטה) לקבע בתפיסתו של הילד כי "כך נראה אברהם אבינו". דעה מקילה טוענת שאפשר לעטר באיורים כאלה כאשר ה"דמויות" נראות מאחור. האם להפסיק "בית מדרש" בגן הילדים בימי שישי בבקר עם הדף "מבראשית" (לימוד משותף הורים וילדים פ"ש)? מה לענות להורים המתנגדים להקריא או לעבוד בדפי שבת אלו?
תשובה: אין איסור עקרוני בהמחשת דמויות מהתנ"ך אלא שיש חוששים מהשלכות חינוכיות שבתודעת הילדים תחקק דמות מסוימת ואולי עדיף להשאיר זאת לדמיון של כל אחד ואחד. הצייר רוזנשטין נמנע מציור תוי פנים. אין הכרעה בשאלה זו.
שאלה: נסיעה באוטובוס עם נהג גוי: הרב כתב בתשובה שמותר ליהודי שומר מצוות להצטרף לנסיעה בשבת של משלחת בפולין עם נהג גוי. האם אין לחשוש שיגידו שהוא מחלל שבת או שמותר לנסוע בשבת? והאם אין בעיה של יציאה מחוץ לתחום? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "גוי של שבת בפולין"
תשובה: כולם יודעים שהנהג גוי. ואין בעיה של יציאה מחוץ לתחום כיוון שהוא נמצא באוטובוס שהוא גבוה ואין איסור תחומין למעלה מעשרה טפחים.
שאלה: כפרה על אמירת שם ה : ראיתי שכתבת שאת שם ה' "לא הוגים אותו כפי שהוא נכתב, ויש שאף מחמירים ואוסרים להזכיר את אותיותיו אחד אחר השני, ובמקום כך אומרים: "יוד קי ואו קי", (רדב"ז ח"ה אלף ת"ח). מפני שנכתב בתלמוד: "שכל ההוגה את השם המפורש באותיותיו, נעקר מן העולם". (בבלי, מסכת פסחים נ, א)." לא ידעתי את הדעה הנ"ל ואמרתי את האותיות יוד הא וכו, כי חשבתי שרק אסור לומר בניקוד שלהם, איך אכפר על זה? אני חושש למה שהגמרא אמרה.
תשובה: הואיל ומדובר בהידור בכבוד השם שיש סוברים שאין בדבר כל איסור, וגם לא ידעת את דעת המחמירים, לפיכך אין צורך לכפר על כך, אלא די שתקבל על עצמך לעתיד לנהוג בזהירות כפי דעת המחמירים.
שאלה: תמונות לבן אדם שנפטר: מותר לעשוות לזכרו של בן אדם שנפטר אתר עם תמונות?
תשובה: מותר בהחלט. בכל הקשור לזכרון כדאי תמיד להדגיש מה אנחנו יכולים ללמוד מדמותו של הנפטר, וכל שכן באתר אינטרנט כדאי להדגיש צדדים אלו. הרב שמואל הולשטיין
שאלה: שחרור עבדים והחזרת הנחלות ביובל: על פי מאמר של הרב קוק, "ומי כעמך כישראל גוי אחד בארץ. גוי אחד בארץ, ודאי בארץ הם גוי אחד, עמה אקרון אחד ולא אינון בלחודייהו", נשאלתי בשתי שאלות מקשות: 1. שחרור עבדים הינו מצב של פרקית עול, כיצד תמנע אנרכיה בעקבות שיחרור העבדים? 2. איזה קלקול בא לתיקונו במצווה "בשנת היובל הזאת תשובו איש אל אחוזתו"?
תשובה: מה שאת מצטטת זה מהזוהר. שם הכוונה שעם ישראל בתור חטיבה לאומית זה רק כשהם נמצאים בארץ. בחו"ל הם מאבדים את החטיבה הלאומית. בחו"ל יש מושג של יהודים פרטיים, אינדיווידואלים, ואין מושג של הכרה לאומית. כפי שהרמב"ן כותב על הפסוק בשירת האזינו: "אמרתי אפאיהם אשביתה מאנוש זכרם"- אנו בין העמים לא נחשבים בתור עם, כי אנו בחו"ל. בארץ אפילו אם יש עשרה יהודים, הם נחשבים הלאום היהודי. 1. אינני יודע לאיזה עבדים התכוונת. ברור שהשקפת התורה היא כנגד עבדות. הרב זצ"ל כותב באחד מאגרותיו שתנאי החיים בדורות הקודמים יצרו מצב כזה. אך ברור שזה לא מצב אידיאלי. כל אדם נברא להיות אדם בן חורין. 2. אם אדם נאלץ למכור את שדהו בגלל דוחק הפרנסה, אז יש מצווה לקונה בשנת היובל להחזיר אותה, כדי שאדם לא יהיה מנושל מנחלתו. וגם אדם שנאלץ להימכר כעבד (עברי), ולאחר מכן נעשה עבד נרצע, אין דבר כזה שהוא עבד לעולם. בשנת היובל יש חיוב על הקונה לשחרר אותו ולהחזיר אותו. אבל עבד זה יהודי, גם כשהוא עבד לכל ההשלכות ההלכתיות, אלא שחייב לעבוד אצל מישהו. ואם יש לו כסף (בירושה) או לקרובו יש כסף, יוצא לחירות בעל כרחו של האדון. אצל יהודים אין מושג שעבד יהודי יהיה רכושו הבלעדי של הקונה, רק זכות עבודה יש לו עליו.
שאלה: קפה במילואים ע"י מחלל שבת בפרהסיה: האם מותר לשתות קפה במילואים,כאשר אחד מהחברה שמחלל שבת בוודאות, הכין אותו והביא את הכלים מביתו? (מבחינת בישולי גוי, או חלב בשר,או מאכל לא כשר) והאם עלי להזהיר את הדתיים במחלקה או שמוטב שיהיו שוגגים ולא מזידים?
תשובה: במשקאות נוהגים שאין בעיה של בישולי עכו"ם גם בגוי ממש. הבעיה היא האם הכלי טבול, וכשר מצד המאכלים המבושלים בו ומצד האם בישלו בו בשבת. הטוב ביותר הוא לברר האם הכלי משמש אך ורק לקפה ואז יש לעשות מאמץ להטבילו (אם לא בישלו בו בשבת) וניתן לשימוש. בלי הטבלה-אסור להכין, בדיעבד מותר לך לשתות. אם הוא מבשל בכלי מאכלים או לחילופין מבשל כשר בשבת, נראה שאין היתר לשתות. מנסיון, הטוב ביותר הוא להביא כלי משלך, ולא להתבייש אלא לומר כי אינך יכול לשתות מכלי של מישהו שאינו שומר תורה ומצוות. תופתע לגלות שאם אתה אומר זאת ברוח טובה ומראה נכונות לתרום משלך לפיתרון הבעיה הדבר יתקבל בהבנה ובהתחשבות. הרב שמואל הולשטיין
שאלה: שנת שמיטה מעוברת: כל כמה שנים יש שנת שמיטה בשנה מעוברת?
תשובה: אינני יודע האם יש בזה קביעות. בזמן שהיו מקדשים על פי הראיה, מוזכר בתלמוד בפירוש, שאת שנת השמיטה לא עושים מעוברת, כדי לא להכביד על הימנעות מעבודת האדמה. אבל אם עושים לפי החשבון, כמו היום שיש לנו לוח שהלל הנשיא האחרון לפי שיטת הרמב"ן הוא קידש את החודשים ועיבר את השנים עד ביאת גואל, עיבר עד מתי שתתחדש הסמיכה. ולפי חשבון זה יכולה לצאת שנת שמיטה מעוברת.
שאלה: הקושי להגיע לשמחה שלימה: אנו יודעים שתביעתה של התורה היא להגיע לעבודת ה מתוך שמחה עד כדי כך שבקללות המובאות בתורה מוזכר הביטוי "תחת אשר לא עבדת.בשמחה ובטוב לבב". ורציתי בבקשה לשאול איך אדם שלא שפר עליו גורלו, ועבר בחייו דברים קשים ויסורים נוראים עד שאין ראוי להעלותם על הכתב, יכול לעבוד את ה בשמחה, ובעת שמתעורר בבוקר לומר מודה אני בשמחה, וכן על זה הדרך, ובפרט שכידוע עבודת ה השלימה בנויה על הכרת הטוב על כל מה שהאדם מקבל ובפרט על עצם החיים בבחינת כל הנשמה תהלל י-ה (כמבואר באורך ב"חובות הלבבות" בשער הבחינה) ואילו לאדם כזה כל החיים והכרוך בהם הינם נטל ועונש, בבחינת על כרחך אתה חי? (בשלמא אם צריך לעבוד מחמת יראת העונש וכו, בבחינת על כרחך אתה נוצר וכו ).
תשובה: הנסיון של שמחה בעת שיש יסורין זהו ניסיון קשה מאד. שני דרכים מרכזיות להתמודד עם ניסיון זה: א. השמח בחלקו - תמיד השאלה מה הנחת היסוד. האם מגיע לנו משהו האם הנחת היסוד שצריך שיהיה לי טוב. אם אנו מניחים שבעצם לא מגיע שום דבר אם כן על כל דבר הכי קטן מודים. על מה שחסר מתפללים. ניתן לקבל חיזוק לכך על ידי ההתבוננות שיש כאלו שגם המעט שיש לנו אין להם. כך עודד אליהו הנביא את רבי עקיבא בסיפור על הקש ששכבו עליו. ב. מדרגה עליונה של אהבת ה' רואה ביסורין הזדמנות להראות את אהבתו לה' בצורה צרופה. אהבת ה' היא זו שגורמת לשמחה גם בעת יסורין. השמחה היא על כך שאדם ממשיך להיות נאמן לקב"ה לא בועט בו וזהו הגילוי הגדול של ערכם הפנימי של החיים וגם ההזדמנות להראות את אהבתו לקב"ה כדברי רבי עקיבא שאמר " כל ימי היתי מצטער - מתי יבוא ואקיימנה".
שאלה: סכו"ם מסופק: חבר השאיר לי סכו"ם שלא ידוע האם נטבל, האם היה בו שימוש, והאם לחלבי בשרי. לא השתמשו בו מזה מספר שנים. מה לעשות איתו?
תשובה: להגעיל - להרתיח סיר עם מים חמים, וכשיבעבעו להכניס את הסכו"ם לתוכו לרגע, להוציא ולשטוף. לאחר מכן להטביל. הרב שמואל הולשטיין
שאלה: ת לאוטובוס חלופי: נסעתי באוטובוס אגד בקו שמגיע לת.מרכזית, שם התכוונתי לקחת אוטובוס נוסף לעיר. האוטובוס הראשון התקלקל, הנהג ירד וביקש מנהג אוטובוס אחר (שעובר בת. מרכזית) שבדיוק הגיע, לקחת את הנוסעים ללא ת לת. מרכזית. האם מותר לי להמשיך עם האוטובוס החלופי לעיר ללא ת נוסף?
תשובה: כשהרשו לך לעלות על אוטובוס אחר, אחרי שהאוטובוס שלך התקלקל, מן הסתם לא אכפת להם שתמשיך עם האוטובוס למחוז חפצך. אגד לא מקפידה על כך ובסמכותו של הנהג לאשר נסיעה כזאת. בשם הרב כלאב ראש הכולל
שאלה: סימון חידושי תורה בשבת: האם ישנה דרך מותרת כלשהי לסמן לעצמי חידושים שעלו בראשי במהלך השבת? כיום אני נדרש במוצ"ש לשבת במשך זמן רב ולחזור על מה שלמדתי בתקווה להזכר ברעיונות שעלו.
תשובה: כל דרך שהיא קשורה לכתיבה או למלאכה אחרת שאסורה בשבת, אסורה גם במקרה זה. צריך לנסות לחשוב על רעיונות יצירתיים שאינם קשורים בחילולי שבת (כמו שהגבאים הרוצים לזכור מי קיבל עליה נוהגים לסמן בסיכה משרדית בדף הנושא את שמות המתפללים). הרב שמואל הולשטיין
שאלה: אשה בבית המדרש: קצינה המגיעה לביקור במוסד ישיבתי בו התלמידים משרתים בצבא. האם מותר ראוי לערוך מפגש עם הרב והתלמידים בתוך בית המדרש? זאת בזמן שיש אברכים אחרים שלומדים שם באותו זמן. האם מותר ראוי מלכתחילה לאפשר לה לאכול בחדר האוכל של הישיבה בזמן הארוחה של הבחורים?
תשובה: אינני חושב שזה ראוי להיעשות בבית המדרש. אם כבר, לעשות את זה בחדר האוכל. לעניין האוכל, לא נראה לי מבחינת גדרי הצניעות של מוסד תורני. שיתנו לה לאכול בצורה מסודרת במשרד. בחברה לא מעורבת, צריכים להקפיד על גדרי הצניעות.
שאלה: כיסוי ראש ודברי תורה לגרושה: לפני שנתיים התגרשתי והתירו לי הרבנים ללכת בלי כיסוי ראש. היום במקרה נתקלתי כאן בענין שקצת הטריד אותי. הייתה שאלה איך בעל של החברה צריך לנהוג ליד הגרושה, והתשובה הייתה שלא לומר דברי תורה בפניה. האם זו ההלכה גם לנשים (כמוני) שהותר להן להסיר את הכיסוי?
תשובה: אם קיבלת היתר מרב מוסמך ללכת בלי כיסוי ראש לאחר הגירושין אזי אינך שונה מכל רווקה אחרת, שנוהגים להקל ולומר דברי תורה אל מול שערן. ( שו"ע ע"ה ב') הרב שמואל הולשטיין
שאלה: הפלה לכהן חלל: אם כתוצאה של מערכת יחסים בין גרושה וכהן נוצר ילד, האם ניתן לבצע הפלה?
תשובה: להפיל זה בעיה, יש בזה עבירה. אם יש סיבה רפואית, מפילים, אך כאן אין סיבה רפואית. לא נראה לי שיש היתר להפיל סתם כך. אם מתלווים נימוקים אחרים (רפואיים וכו'), יש לדון. הוא יהודי לגמרי, רק שמפסיד את מעלת הכהונה. זה לא עבירה כמו ממזר. על ממזר יש תשובה ביעב"ץ שרוצה לומר שממזר יהיה מותר להפיל. ומצרפים את דעתו להלכה.
שאלה: המשך הדיון בעניין אנס ופדופיל: מתוך הסכמה מוחלטת עם הרישא של התשובה, כי העושה מעשים שפלים אלה דינו כרוצח נפש, וכי נזקיהם קשים וחמורים ממכת-גוף גרידא. האין בכך כדי לדון את הפושע בדין רוצח לפחות? מה כאן עניין סירוס, כימי או אחר, כאשר למעשה "השופך דם אדם באדם דמו יישפך", והוא חייב מיתה?
תשובה: אין לנו סמכות כיום להטיל עונש מוות. גם בימי קדם כמעט ולא דנו בעם ישראל דיני נפשות. דינים אלו מוגבלים בתנאים רבים מאוד עד שכמעט אין מצב שבו מתקיימים כל התנאים.
שאלה: ברכה ללא בליעת המאכל: כאשר מברכים על מאכל או משקה צריך לברך לבלוע ורק אז מותר לדבר. מה קורה אם ברכתי, החיך נהנה, ודיברתי. (לא בלעתי) האם הברכה בדיעבד תופסת שהרי החיך נהנה או שאני צריך לחזור ולברך?
תשובה: אני חושב שיש לחזור ולברך. אם אדם טועם משהו בחיך, בבלוטות הטעם, על זה לא מברכים. ברכת הנהנין זה רק על הנאת גרונו.
שאלה: ברכת "על נטילת ידיים" כשלא ישנתי: מה קורה אם לא ישנתי כל הלילה ומתוך הרגל ברכתי ברכת "על נטילת ידיים", האם ברכתי ברכה לבטלה?
תשובה: לכתחילה כמובן שלא היה עליך לברך, אולם בדיעבד היות וישנם פוסקים שאומרים כי עיקר הנטילה הינה לקראת התפילה קשה לומר כי הייתה כאן ברכה לבטלה, וודאי שהיה זה בשוגג. הרב שמואל הולשטיין
שאלה: ברכה לבטלה בהבדלה ללא יין: כאשר הייתי בצבא לא היה לי יין להבדלה. אמרתי את כל ההבדלה בלי יין, כלומר,אמרתי את כל הברכות חוץ מברכת בורא פרי הגפן. האם ברכת המבדיל בין קודש לחול היתה ברכה לבטלה, והאם יצאתי ידי חובה?
תשובה: ח קבעו את ההבדלה על כוס, אם לא אמרת את זה על כוס לא יצאת ידי חובה. היית צריך לומר לפחות על כוס בירה, זה נקרא "חמר מדינה", משקה שאנשים שותים אותו לחשיבות באותה מדינה. חוץ מזה אפשר להבדיל גם במוצאי יום ראשון. דיני "חמר מדינה".
שאלה: תפילה לקראת סוף זמן ק"ש: לפעמים קורה מצב בו אני מגיע להתפלל בדקות האחרונות לפני סוף זמן קריאת שמע. האם עדיף לדלג על פסוקי דזמרה כדי לקרוא קריאת שמע בברכותיה בזמן וכדי לסמוך קריאת שמע בזמנה לתפילה או שעדיף לקרוא קריאת שמע ללא ברכותיה כדי לצאת ידי חובה, ולאחר מכן להתחיל פסוקי דזמרה על הסדר?
תשובה: תקרא קריאת שמע בזמן, ואחר כך תתפלל לפי הסדר. ושוב תאמר קריאת שמע ר התפילה.
שאלה: צום על בית המקדש הראשון: מדוע חכמים תיקנו את המצור על ירושלים בימי בית ראשון כיום צום? לפי דעתי הם היו צריכים לקבוע יום צום על המצור בימי בית שני, שכן עד היום אין לנו בית מקדש והצום היה יותר רלוונטי. מה הסיבה לזכור דוקא את המצור בימי בית ראשון?
תשובה: לאחר שנחרב בית המקדש הראשון תקנו הנביאים צומות זכר למאורעות הרעים של חורבן הבית וגלות ישראל, כדי לעורר את העם להצטער ולהתאבל על החורבן והגלות, ומתוך כך לחזור בתשובה ולתקן את המעשים הרעים שגרמו לכל הצרות שפקדו את ישראל מאז ועד היום. במשך ימי בית המקדש השני אותם הימים נהפכו לימים טובים של שמחה וששון. כשנחרב בית המקדש השני חזרה התקנה למקומה והתענו בכל ארבעת הצומות. אמנם תאריכו של צום אחד השתנה, והוא הצום שנתקן בחודש תמוז על הבקעת העיר, שבחורבן הבית הראשון הובקעה העיר בט' בתמוז, ובו צמו במשך שבעים שנות גלות בבל, אבל בחורבן השני הובקעה העיר בי"ז בתמוז, ובו צמים מאז ועד היום. ואף שעצם תקנת הצומות על ידי הנביאים נקבעה על חורבן בית המקדש הראשון, ולכן אנו צמים בעשרה בטבת, שבו הטיל נבוכדנאצר מלך בבל מצור על ירושלים בחורבן הראשון, וכן מתענים בצום גדליה שבו נתבטלה שארית שלטון ישראל בתום תקופת הבית הראשון. מכל מקום לגבי הצום על הבקעת חומת העיר, כיוון שצער החורבן השני קרוב אלינו יותר, תקנו לצום בי"ז בתמוז, יום הבקעת העיר בחורבן השני. וכן למדנו בפסוק כי הצום נקרא "צום הרביעי", משמע שעיקר תקנתו שיהיה בחודש הרביעי הוא חודש תמוז, ולכן גם כששינו את יום הצום מט' בתמוז לי"ז בתמוז לא שינו בזה את עצם תקנת הנביאים לצום בחודש הרביעי על הבקעת העיר. ולגבי צום ט' באב לא חל שום שינוי, מפני ששני בתי המקדש, הראשון והשני, נחרבו באותו יום. בהערה: התשב"ץ (ח"ב רע"א) מבאר בהרחבה שעיקר הצומות נתקנו על חורבן ראשון, שבו היה עיקר הסתלקות השכינה, ואז תקנו הנביאים את הצומות. וחכמים שחיו אחר חורבן השני לא שינו מתקנתם, הראיה שלא תקנו צום על היום שבו התחילו הרומאים במלחמתם על ירושלים. ומה שצמים בי"ז בתמוז ולא בט' בו מפני שתקנת הצום על הבקעת העיר היתה בחודש תמוז ולכן אפשר להעתיקו לי"ז בתמוז. אמנם הרמב"ן בתורת האדם (מהד' שעוועל ע' רמג) כתב שצמים בי"ז בתמוז מפני שחורבן שני חמור לנו יותר (עפ"י הגמ' ביומא ט, ב). (מתוך פניני הלכה, זמנים, ימי הצומות והאבילות על החורבן)
שאלה: התערבות על שווארמה: שני אנשים שהתערבו על שווארמה סתם איזו שווארמה צריך לתת המפסיד?
תשובה: בדרך כלל בהתערבויות קיימת בעיה של אסמכתא וכן בעיה של קניין (שולחן ערוך חושן משפט סימן רז'). כלומר, ניתן לקיים התחייבות שתחייב את כל אחד מהצדדים, אך התחייבות בצורה הנפוצה של אמירה לבד אינה מחייבת. לכן, כיוון שאין חיוב מצד הדין לצד המתחייב לשלם למנצח, ממילא לא שייך לדון מה התחייב. במקרה שעשו התערבות בצורה מחייבת, כיוון שלמילה שנאמרה אין משמעות של בקר דוקא או הודו דוקא, הרי שהדבר נתון בספק, והכלל בזה הוא שהמוציא מחבירו עליו הראיה, ויכול המפסיד לתת למנצח את השווארמה הזולה יותר. הרב ניר סיני
שאלה: כשרות בפרה: האם החלק שנקרא פילה בפרה הוא כשר? והאם כל החלקים שנקראים אנטריקוט כשרים?
תשובה: החלקים שציינת הם מותרים באכילה. בחלק הנקרא פילה יש לבצע ניקור לפני האכילה. לפני הקניה יש לבדוק האם יש כשרות על הבשר, אם יש הבשר מותר באכילה ואם אין אין לקנות אותו.
שאלה: העסקת עובדים זרים: למה מותר להעסיק עובדים זרים (אם מותר), מצד החזקת ידי עוברי עבירה, בין מצד שחלקם עובדים עבודה זרה ובין מצד החזקת ידי המדינה שחייבת לסלקם כיון שאינם גרי תושב? (לפי מה שזכור לי הרמב"ם מצריך שיקבלו עליהם שבע מצוות בני נח ושיאמינו במשה רבנו ושנתן לעם ישראל את התורה וגם שיקבלו מס ועבדות מישראל עליהם ועוד שצריך בית דין שיקבלו אותם להיות גרי תושב, והיום אי אפשר לקבלם).
תשובה: זו שאלה גם הלכתית וגם הנהגתית. אני מבין שהסיבה שמעסיקים עובדים זרים בייחוד בענף הבנייה, כי לצערינו הרב חלק מעם ישראל לא רוצה לעבוד בעבודות הללו. היות ואין אפשרות, מותר להעסיק גם גויים. אכן זה לא ר שנותנים להיכנס לעובדי עבודה זרה לארץ. לפי הרמב"ם אסור לתת לעובדי עבודה זרה להיכנס לארץ. אבל אם מעסיקים בני ישמעאל (ערבים), שלפי הרמב"ם הערבים אינם עובדי עבודה זרה, יהיה מותר. אמנם איתם יש בעיה אחרת, בעיה ביטחונית. אם פותרים את הבעיה הבטחונית, שלא יהיו מחבלים ומפקחים עליהם, אז אין בעיה.
שאלה: לשנות בשנים מקרא ואחד תרגום: האם יוצאים ידי חובת שניים מקרא ואחד תרגום כאשר משנים מעט מהמילים שבפסוק או בתרגום? לפעמים קשה להגיד פסוק שנכתב בלשון קללה בגוף ראשון וכד, וגם שמעתי שיש לכנות, על כל פנים, בתרגום במצבים כאלה מכח הגמ בשבועות לו א שאמר אמורא אחד לחברו לכנות בפסוקים כאלה בדרשה.
תשובה: צריך לקרוא כמו שכתוב בפסוק. מה שמוזכר לשנות, זה משהו אחר. יש שנוהגים בתוכחה שהבעל קורא עולה, שלא יגיד העולה שמקללים אותו. אך אין לשנות את קריאת הפסוק.
שאלה: פנימיה לבנות: האם מותר לבנות ללכת לפנימיה בכיתה ט?
תשובה: אם האולפנה טובה יש בה חינוך טוב ובנות טובות מותר ללכת אליה וללמוד בה. אין חובה לגור דווקא בבית.
שאלה: רכיבה על חמור ללא אוכף: האם מותר לרכב על חמור או אתון ללא אוכף, ואם לא אז למה?
תשובה: אסור לבנים לרכוב על חמור ללא אוכף כמבואר בשו"ע אבן העזר סי' כ"ג סע' ו'. הרב שמואל הולשטיין
שאלה: גן עדן וגיהנום: אני מאמינה באלוקים אבל מתקשה להאמין שיש דבר כזה גן עדן וגיהנום, האם תוכל לתת לי את התשובה?
תשובה: הדברים הללו הם דברים מופשטים שאיננו יודעים בדיוק מהם. הכוונה היא שכר רוחני לנשמה, שהיא דבר רוחני. הדבקות באלוקים חיים זה השכר. הריחוק ממקור החיים, זה מה שנקרא גיהנום. אין לקחת נתונים מעולם חומרי שבו אנו נמצאים ולהלביש אותם על דברים רוחניים. את צריכה לדעת את 13 עיקרי אמונה, שאחד מהם הוא שיש שכר בעולם הנשמות. אין להגשים את המושגים של גן עדן וגיהנום. הרמב"ם מסביר בהלכות תשובה שאלו מושגים רוחניים. משל לאמא שיש לה שני ילדים, ילד אחד חטא לה והיא רוצה להעניש אותו, אך כדי שלא ימות נותנת לו אוכל ואומרת לו אינני רוצה לראות אותך. זה גופא העונש. והילד השני נמצא איתה, אך בקושי יש לו משהו לאכול. והוא שמח להיות איתה. הקרבה לאלוקים זהו השכר הרוחני, ההתרחקות (מה שקוראים גיהנום) זהו העונש. אם את מאמינה באלוקים, את צריכה גם להאמין שיש שכר ועונש, שאדם שעושה טוב מקבל שכר, ואם עושה רע, מקבל עונש. לשכר ולעונש קוראים "גן-עדן" ו"גיהנום". את העיקרון הזה את צריכה לדעת, גם אם את כל הפרטים אינך מבינה.
שאלה: שתיה במהלך הנקה: כאשר אני מניקה, אני נעשית לעיתים מאוד צמאה וזקוקה בדחיפות למים. א. מהו הדין לגבי ברכת שהכל כאשר אני קמה להניק בלילה, והאם צריך גם ליטול ידיים? ב. האם מותר לי לשתות לפני הקידוש בשבת בערב ובבוקר, לפני שבעלי חוזר מהתפילה, וכמו כן במוצאי שבת, לאחר ברכת המזון של סעודה שלישית ולפני הבדלה?
תשובה: א. תהרהרי את הברכה בפה כאילו שהיתה רוצה לברך ולהודות לה'. ב. לגבי הבדלה, יש שיטה שאשה איננה חייבת בהבדלה כלל. ובבוקר לפני קידוש, אם את מתעוררת בבוקר, כמו שיש אנשים שמותר להם לשתות משהו לפני התפילה, גם לך יהיה מותר. אם התפללת שחרית, אז יש דין שלא לטעום לפני שיקדשו. אבל לפני התפילה, זה כמו כל יום לפני התפילה. סתם כך לאדם בריא אין לאכול ולשתות, אבל למניקה יש דין של אדם חולה שמותר לו לאכול ולשתות לפני התפילה. אם כבר התפללת שחרית, תקדשי על כוס מיץ ענבים ותאכלי חתיכת עוגה (שיהיה קידוש במקום סעודה), ותוכלי לשתות כמה כוסות שאת רוצה.
שאלה: מנהגי בית הכנסת: ילמדנו רבנו בהלכות ומנהגי בית הכנסת. ביישובינו קיים מאז היווסדו, ב"ה, ביה"כ אחד אשר משמש את כלל התושבים בישוב. הישוב היה די קן במשך שנים ארוכות ולאחרונה החלו מצטרפים אליו עוד ועוד משפחות והוא מונה היום בחסדי ה כשמונים משפחות. מאז ימי ראשית הישוב היו כללים ומנהגים אשר נתקנו בביה"כ ע"י הרבנים אשר היו מרא דאתרא וועדת ביה"כ. כללים אלו חלו על כולם וכל המתפללים כיבדו אותם וכך פעלו. ואולם מאז החלה תנופת הקליטה קמו אנשים אשר מקרוב באו וזה כבר כשנתיים ויותר מבקשים לשנות ממנהגי ביה"כ ולהכניס ממנהגי בית אבותם ואף פעמים שניגשים לפני התיבה ומתפללים בשינוי ממה שהונהג עד כה. ולאחר זמן בו דרשו שינויים וציערו את גבאי ביה"כ והרב, הוחלט כי יפנו את כל בקשותיהם לוועדה מיוחדת וזו תביא את הדברים באופן מסודר לאסיפת תושבים ושם יוחלט ע"פ הצבעת הרוב האם לשנות המנהגים הקיימים אם לאו. ילמדנו רבינו האם טוב הדבר? האם יש למנהגים אלו אשר היינו נוהגים מזה שנים תוקף הלכתי? האם רשאית אסיפה זו לשנות המנהג הקיים בכמה נושאים? מי רשאי להצביע באסיפה זו, האם כל מתפלל בבית הכנסת או שמא רק מי שהינו חבר באגודת הישוב כפי שמתקיים בכל אסיפת תושבים על ענייני הישוב? לתשובתו המהירה אודה והקב"ה ישלם שכרו כפול מן השמיים ונזכה לבניין הבית במהרה וכל תפילותינו יהיו לרצון.
תשובה: מדבריך אני מבין שיש רב במקום יש אפוא לפנות אליו, והאמת וה אהבו.