LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: דיני ממונות   יחסי שכנים - נזקי שכנים: הרב אני גרה בניין משותף בקומה 3 מתוך 4 קומות מהקרקע השכן בדירה מתחת התקין מזגנים בבית ואחד המנועים שלו יושב לי בקיר של הסלון שלי ממש ( חלק מההתקנה בוצעה מהסלון שלי ) הדבר גורם לי סבל רב בין אם זה בזמן צפייה בחלון ובין אם זה בזמן שהמזגן שלו דולק והחלון שלי פתוח. השכן מודע לזה ומוכן לפצות אותנו. לא ידוע בדיוק מה סכום הכסף הפיצוי שאנו צריכים לקבל מהשכן. אשמח לקבל פסק הלכה מפורש מרב מה עושים במצב הנוכחי. חשוב לציין שזה לא היה בהסכמה שלנו מלכתחילה אלא בדיעבד כי ריחמנו עליו כי בטכנאי שו כבר היה אצלו והסביר לנו שזה הכי זול לו ככה הבענו התנגדות אך אחרי משא ומתן הסכמנו והם ראו שזה מחוסר ברירה ומרחמים. והם מודעים לכך. כי אם לא דרך הבית שלנו זה היה עולה להם עוד 5000 ש"ח לפחות כל ההתקנה הזאת. מראש
תשובה: מאחר והיתה לך הסכמה שייתלה המזגן מתחת חלוני, אף שלא לכתחילה - השכן זכה בשימוש במקום הנ"ל. אמנם מאחר והוא מודע לוויתור שלכם ולעגמת הנפש ראוי שירצה, וזאת על פי הבנתו ורגישותו. בשורות טובות! מקורות שו"ע סימן קנ"ג מקורו מהרמב"ם(חזקת תשמישים לאלתר)
שאלה: אמירת תהילים בעל פה: מידי בוקר אני משתדלת, בלי נדר, לקרוא תהילים וכדי להספיק אני קמה מוקדם, אז רציתי לשאול, בגלל שאני כבר מכירה את הפרקים בע פ ואין לי צורך בספר ברוב זמן הקריאה, האם זה אפשרי להגיד את הפרקים גם תוך כדי הנהיגה? או בכלל האם אפשר להגיד פרקי תהילים תוך כדי עשיית דברים כגון: סידור הבית וכו במטרה לחסוך זמן? מראש
תשובה: אין זה מכובד לומר תהילים תוך כדי עבודה, אבל אפשר להרהר במחשבה. בנהיגה זה יותר קל ואפשר לומר פרקי תהילים כיון שזה מועיל גם לשמירה אין בזה פחיתות. אולם מותר להגיד בע"פ רק פרקים שגורים בפי כולם כמו שיר המעלות והללויות, אבל פרקים שרוב בני אדם לא מכירים בע"פ אסור לאומרם.
שאלה: שאלה על סיפורי ישועה: אני קורא הרבה "סיפורי-השגחה" למינהם. ובפרט את הסיפורים המוכרים והידועים של "תרמתי ונושעתי" (או "פייסתי ונושעתי" וכו. אותו עיקרון) ושאלתי היא מי אמר שהביצה נולדה לפני התרנגולת אולי התרנגולת היתה לפני הביצה. כלומר- אדם שמתייסר בכל דבר שהוא הרי שהיסורים "נאמנים בשליחותם" והולכים בדיוק ברגע שנקבע מראש. אלא שרצה הקב"ה לזכות את ישראל וע"מ שתהיה לו את הזכות בהגיע הרגע המתאים מזמנים לו מן שמיא את אותו עניין קדוש שיעסוק בו ובזכותו יוושע. אך לפני זמן זה לא פותחים לו את השער ההוא. ואם היה אותו אדם עושה את פעולתו חודש לפני, לא היה זה מובילו לישועה המתבקשת כיוון שטרם הגיע הזמן שנקבע מראש!
תשובה: לא אתייחס לסיפורי 'תרמתי ונושעתי', כי לצערנו רבים מהם הם הונאה ורמאות. לשאלה העקרונית - מנין שליסורים נקבע זמן מראש? יש לזכור שמטרת היסורים היא להביא את האדם לתיקון. לפעמים היסורים משפיעים עלינו לטובה גם ללא מעשה כלשהו מצידנו, אלא עצם ההתרחקות המסויימת והזמנית מהחיים הארציים מזככת אותנו. ולפעמים היסורים מביאים אותנו לפעולה חיובית - כמו תפילה ומעשים טובים, ובכלל זה צדקה - וכיון שהם פעלו את פעולתם, הריהם חולפים.
שאלה: ברכות השחר ופסוקי דזימרא לפני התפילין: אני נוסע בהסעה כל בוקר לישיבה והיא פחות או יותר כל בוקר מאחרת ושאני מסיים להניח, החזן כבר בישתבח. האם אני יכול להגיד חלק מהתפילה בהסעות ולהניח תפילין לאחר מכן בתפילה?
תשובה: תאמר פסוקי דזימרה בדרך עד ישתבח, ולפני ישתבח תתעטף בטלית ותניח תפילין עם ברכה, כדי שתתפלל עמידה עם הציבור. ה' יצליח דרכך מקורות -שו"ע סו,ב. שו"ת הרמב"ם כח.
שאלה: קניית ירקות מגוי בשוק בשמיטה: ביקרתי אתמול בשוק והופתעתי מהמספר המועט של דוכנים עם תעודת כשרות. קניתי כמובן רק בדוכנים עם תעודה אבל עדיין היו חסרים לי מספר סוגים של פירות וירקות שלא נמכרו בדוכנים הכשרים. הבחנתי במספר דוכנים של מוכרים גויים שמכרו בעיקר עשבי תיבול שהייתי צריך לקנות ולא מצאתי בדוכנים הכשרים. חששתי שהם סוחרים בירקות שגודלו באיסור בשמיטה על ידי יהודי ולא קניתי מהם. האם היה מותר לי לקנות מהם?
תשובה: וברכת ד' אין לקנות מדוכני גויים, היום כל הסחורה עוברת מיד ליד, ואפילו אם המוכר גוי אין זה אומר שהוא גידל את התוצרת, כמו כן כידוע יש גויים רבים שמגדלים בשדות ישראל והגויים רק עובדים שם, כך שאין אפשרות לקנות ממקום שלא ברור שהתוצרת היא מאדמת נכרים וגוי עבד בהם. כל זה מלבד החסרון של החזקת ידי גוי בשביעית. על כן צדקת בהנהגתך לקנות רק מתוצרת שיש עליה הכשר מפוקח. שבוע טוב הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום שבי דרום
שאלה: חזרה מילה במילה כשהנוסח שונה: במקרה בו אני מגיע לתחילת תפילת עמידה כאשר הציבור נמצא באמצע התפילה (למשל במקרה של איחור למנחה וכד ) המשנה ברורה כתב שצריך להמתין ולהתפלל מילה במילה עם הש"ץ, ואפילו בנוסח הקדושה. מה יהיה הדין במקרה שבו שליח הציבור מתפלל בנוסח השונה משלי? האם להתפלל בנוסח שלו? האם יש דין מיוחד לקדושה?
תשובה: תתפלל בנוסח שלך, הכוונה במשנ"ב להתפלל בצמוד
שאלה: טבעת נישואין שנקנתה ע"י הכלה: אני ובעלי לעתיד הלכנו לקנות טבעות נישואין, בחרנו טבעות והוא שילם מקדמה של 500 שח, לפני כמה ימים התקשרו אליי כדי להגיד שהטבעות מוכנות ואני הלכתי לקחת אותן ושילמתי מכספי באשראי עוד 1000 שח, אמרתי לבעלי לעתיד שהוא צריך להחזיר לי את הכסף כי זה צריך להיות מכספו והוא העביר לי לחשבון את ה1000 שקלים. האם יש בעיה עם זה?
תשובה: נראה מדבריך שברור לך שהוא קנה את הטבעת ואפילו שילם את הסכום הראשוני במזומן, אלא ששאלתך נוגעת לכך שאת שילמת באופן זמני את יתרת הסכום וכן את לקחת את הטבעת מן המוכר. אך נראה שאין כאן בעיה שהרי עשית זאת בשליחותו ומעשה הקנין נקרא על שמו, ולכן הוא הבעלים של הטבעת. מזל טוב
שאלה: מה הכלל של בן סורר ומורה?: ב"ה כבוד הרב בספר החינוך כתוב בן סורר זולל וסובא חמישים דינר בשר זה בלגמא אחת. הבנתי שזה 210 גרם בשר. מה הכוונה בלגמא? לעיסה רצופה בלי הפסקה? משה
תשובה: לשואל בן סורר ומורה חייב משיאכל תרטימר בשר וישתה חצי לוג יין, כמו שכתוב במסכת סנהדרין (ע ע"א). בספר "מידות ושיעורי תורה" (כח, כא) מבואר שמדובר ב212.5 גרם בשר. במלוגמא אחת, הכוונה לאכילה אחת בלי הפסק, כאילו בלגימה אחת, שלא בלע החתיכה הראשונה עד שנתן השניה לתוך פיו (ראה רדב"ז על הרמב"ם שופטים ז, ב). נאמנה
שאלה: שאלה על נפטר: מס שאלות יש לי בנוגע לנפטר. מישהו מהמשפחה שלי נפטר, וקוראים לו שלמה. וכשהוא היה בשנתיים האחרונות בבית חולים, הוסיפו לו לשם את המילה חיים, זאת אומרת שכל פעם שהייתי מתפללת לרפואתו הייתי אומרת לרפואת שלמה חיים בן זהבה. והוא נפטר לפני חודש, ורק עכשיו עולה בי המחשבה שכאשר אני כל יום מתפללת לעילוי נשמתו,אולי אני בעצם טועה וכבר הוא לא בחיים אז לא צריך לקרוא לו כך. אז השאלה שלי אם להוריד את המילה חיים משמו? ושאלה שנייה, גם סבא שלי נפטר לא מזמן. ואני עושה המון המון למענו, מתפללת, וקוראת תהילים וכל דבר שאני מברכת לעילוי נשמתו וקוראת שיר השירים ותיקון כללי ופרק שירה וממש משתדלת המון לעשות למען הנשמה שלו שתגדל בעזרת השם בשמיים, האם יש עוד משהו מבחינה של לקרוא שטוב לקרוא לנפטרים שאני יכולה לקרוא? או משהו שאני יכולה לעשות למענו? ויש לי שאלה אחרת שהיא לא קשורה אבל מאד מסקרנת אותי. אני יודעת שרק אישה נשואה יכולה להדליק נרות לכבוד שבת, ואם יש אישה שהיא לא נשואה וגרה בבית לבד בלי ההורים. האם היא יכולה להדליק נרות לכבוד שבת? ואם היא גרה עם שותפות שגם הבנות שם לא נשואות אז זה גם אפשרי להדליק בבית כזה? ויום טוב לרב:)
תשובה: 1. השם חיים לא מזכירים לאחר פטירתו רק השם המקורי. 2. כול לימוד תורה או מעשה טוב את עושה טוב לנשמות יקירייך. 3. אם את גרה לבד את חייבת להדליק נרות שבת ולברך וכן אם את גרה עם שותפות - אחת מכן תדליק נרות שבת. הדלקת נרות שבת כל בית חייבים להדליק בין איש גר לבד או אישה, בין נשואים ובין רווקים.
שאלה: רובוט בתור גוי של שבת: כיוון שמותר להגיד לגוי "חשוך כאן", והוא יתפקד כגוי של שבת, רציתי לדעת האם רובוט יכול לתפקד כגוי של שבת. האם תכנת מחשב בעלת אישיות ללא פקודות קבועות מראש (או עם פקודות קבועות מראש) יכולה לשמש כגוי של שבת? (אפשר לדבר עם התוכנה, ואם נגיד לה לדוגמה "חשוך כאן", היא תסיק שאנחנו רוצים שהאור יידלק)
תשובה: הגר"מ פיינשטין אסר זאת. לדעתו, תיכנות רובוט, אפילו מערב שבת, הוא בכלל אמירה לנוכרי שאסורה. הוא חשש ובצדק להריסת אוירת השבת. רק לצורך חולה שאין בו סכנה ייתכן שיהיה מותר, כמו שאמירה לנוכרי מותרת במקרה זה.
שאלה: הכרת הטוב: האם משה היה צריך להוכיר טובה לפרעה? הרי פרעה גידל אותו בארמון? ובסופו של דבר משה מביא על פרעה את עשרת המכות!
תשובה: לשואל יוסף הציל את פרעה וכל עמו מחרפת רעב, ופרעה כפוי הטובה "לא ידע את יוסף", לכן גמל אתו הבורא מידה כנגד מידה, וציוה את משה רבנו להכות בו על אף שגדל בארמונו וחב לו מידה של הכרת טובה. (ראה אהלי שם שמות ב, י) נאמנה
שאלה: עקירת עשבים בשמיטה משיחי הדסים: לכב הרב יש לי שיחי הדסים צעירים שצמודים לדשא, במהלך החורף גדלו סביבם עשבים שוטים שחונקים אותם, וגם דשא שפוגע בהם. חיתוך רק החלק העליון לא יועיל כאן. כמובן שגם אין לי שום עניין לשתול שם שום דבר. האם אפשר לעקרם מן השורש בידיים? ו
תשובה: וברכת ד' אפשר לעקור את הסמוך להדס, שיהיה ניכר שנעשה רק להצלת ההדס ולא כהכנת שטח לזריעה. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום אשקלון
שאלה: החזרת שם: יש לי שאלה אליך: יש לי בת זוג שהיא נולדה הוריה קראו לה אודל לבת זוגי בנעוריה הייתה בעיה עם השם הזה ולכן בגיל 16 היא החליפה את שמה לשחר, כיום היא בת 26 והיא רוצה להחזיר את השם מילדותה לתעודת הזהות אך לא בשם אודל אלא אדל, השאלה היא האם מותר להחזיר את השם אדל או שצריך להחזיר את השם במלואו כפי שההורים קראו לה אודל? שיהיה שבוע טוב ובשורות טובות
תשובה: היא יכולה להחליף למה שהיא רוצה, אך עדיף שתיקרא בשמה, הוא שם עברי וראוי.
שאלה: דין אשת יפת תואר: האם דין אשת יפת תואר קיים היום? אם אפשר נימוק בבקשה
תשובה: לשואל דיני התורה קיימים לעד ולנצח נצחים, אלא שיש לעיין בפרטי הדינים ולדעת את גדרי האסור והמותר לאשורם. ראה אנציקלופדיה תלמודית ערך יפת תואר. נאמנה
שאלה: במות עכשיו: למה אם כן אסור להקריב קרבנות בבמות עכשיו? הרי לא קיים עכשיו בית מקדש. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "סתירה בתורה? האם מותר להקריב על במות בארץ או לא?"
תשובה: לשואל מאז שנבנה בית ה' בירושלים, נאסרו כל המקומות כולם לבנות בהם בית לה', מלבד הר המוריה (ראה רמב"ם בית הבחירה א, ג). נאמנה
שאלה: תנור כשר או טרף: לרב, יש לנו תנור תא אחד, ובין חלבי לבשרי אנו מפעילים אותו למשך 20 דקות בעוצמה הגבוהה ביותר. מה דין בתמורה הכלים והאוכל אם חיממנו בישלנו אוכל חלבי ולאחר כמה שעות בשרי בלי שהפעלנו את התנור בין לבין בעוצמה הכי גבוהה?
תשובה: אין בעיה.
שאלה: פינוי שלג מלוח שעליו כתובת: לכבוד הרב! יש באזור שלנו תצפית על הר, ויש שם לוח אבן עם שמות של המקומות אותם אפשר לראות, עם ציורים של ההרים מסביב. בשבת בה היה שלג, היינו שם והיה על הלוח שלג. האם מותר היה לפנותו? א. מצד איסור כתיבה, האם לגלות דבר כתוב, אסור כי זה ככתיבה? (ניתן דוגמא קיצונית - לגרד לוח של לוטו וכדו ). ב. מצד ריסוק השלג. אציין כי לענ"ד אין איסור בנידון, אך אעפ"כ אשמח אם הרב יענה. ה והברכה לכבוד הרב.
תשובה: לשואל, מצטרף לדעתך שהדבר מותר. ברור שבדרך כלל הסרת דבר המסתיר כתב איננה "כותב", וכן הסתרת כתב איננה "מוחק", שאם לא כן הרי היה אסור לפתוח או לסגור ספר בשבת. ברם, כאשר שכבה כלשהי נדבקה לכתב, כגון שעווה על גבי ספר (שאלה מצויה בעידן שלפני התאורה החשמלית), ועל ידי הסרת השעוה הכתב ייראה כפי שהיה בתחילה, נחלקו אחרונים האם יש בכך משום כותב (בהסרת השעוה) ומוחק (בטפטוף השעוה). על כך ראה בביאור הלכה סי' שמ ס"ג ד"ה שעל הקלף (ומשמע שם שמעיקר הדין הלכה כמקל). נראה שהמחלוקת נובעת מצורת הסתכלות שונה על המציאות של הכתב המכוסה: האם הכיסוי הדביק, שמונע את האפשרות לקרוא, מבטל את קיומו של הכתב ולכן הסרת הכיסוי היא כתיבה, או שהכתב נחשב בכל מקרה כקיים ומונח בתוך אריזה. במקרה שאתה דן בו, שלג המכסה כתובת, השלג לא נדבק לכתובת אלא ניתן להסרה בקלות, ולכן נראה שלכל הדעות אין זו 'כתיבה'. ריסוק השלג והפיכתו למים הוא איסור 'מוליד', יצירת דבר חדש, אולם כאשר אין כוונה לרסק או על כל פנים אין מטרה ליצור מים הדבר מותר (שו"ע או"ח סי' שכ סעיפים ט, י, יג ומשנ"ב ס"ק לו, לז, לט).
שאלה: הכנה לתפילה: ראייתי כל מיני הכנות וכוונות לתפילה. מה באמת אני חייב לכוון? אפשר ברכה בכוונה לתפילה?
תשובה: להשתדל לכוון בהבנת המילים, ולכוון שאתה מדבר עם ד', והוא שומע אותך ברגע זה.
שאלה: מעשר כספים ממלגה: אני סטודנט ואני לא עובד ואני מקבל מספר מלגות שמצליחות לכסות את הלימודים, פנימיה ואף מעבר לזה. השאלה היא ממה צריך להפריש מעשר כספים: האם מכל המלגה איך שאני מקבל אותה? או שקודם כל אני יכסה עם זה את ת הלימודים ורק מהעודף אני יפריש מעשרות.
תשובה: מעשר כספים אינה חובה, למפריש יש זכות גדולה וטוב לומר בלי נדר, שאם לא החיוב נהפך לנדר וחיובו מהתורה. לסטודנט מספיק להפריש מהעודף.
שאלה: אבל אין עכשיו בית מקדש!: נכון, אבל עכשיו אין בית מקדש! עוד משהו: האם יוצא מדבריך שמותר להקריב קרבנות במקומות שמותרים לעלייה בהר הבית? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "במות עכשיו"
תשובה: לשואל שאלת הקרבת קרבנות בזמן הזה נידונה בהרחבה על ידי גדולי ישראל בדורות האחרונים (ראה למשל: דרישת ציון של הרב צבי הירש קאלישר, עיר הקודש והמקדש חלק חמישי של הרב טוקצינסקי, ומאמרו של הרב שילה רפאל בספר הזיכרון משכן שילה). השאלות ההלכתיות הכרוכות בשאלה זו הן רבות. למשל: א. האם ניתן להקריב ללא ידיעה ברורה בדבר מקום המזבח? לחלופין - האם ניתן לזהות את מקומו המדויק של המזבח? ב. האם הכהנים בני זמננו, שהם "כהני חזקה" ולא "כהנים מיוחסים", כשרים להקרבה? הכרעה בסוגיה זו יכולה להיעשות רק על ידי גדולי הרבנים. נאמנה
שאלה: מעשר כספים שלא עובד: לכבוד הרב העונה. לפני חודש קיבלתי על עצמי מצוות מעשר מתוך אמונה גדולה בהשם ומשום שהיה לי חשוב לתרום סכום נכבד באופן קבוע ואם מבטיחים לי שהקב ה יעזור לי בפרנסתי מה טוב. כתוב היה שניתן לבחון את השם במצווה זו, היחידה בתורה, והידרתי ואף תרמתי 20 משכרי שמדובר באלפי שקלים. אני יתומה אשר חיה ממשכורתי בלבד וכל שקל חשוב לי מאוד. לצערי לא זכיתי ונפל עלי חודש קשה של פרנסה ונכנסתי למינוס בבנק עקב המעשר ומצב של נפילת רוח בשל הקושי והדאגה. כעת אני שוקלת לא לתרום פעם נוספת סכום כו גבוה (20 ) משום שאני מרגישה שאנ ילא עומדת בכך והקב ה לא עזר לי בפרנסתי לא נכנסת לחשבונותיו. האם זה יחשב כפירה בהשם? מה אוכל לעשות על מנת שרוחי תתרומם חזרה באמונה לאחר אכזבה שכזו? מראש בברכת שבוע טוב
תשובה: ב"ה לך. קראתי את מכתבך ומאוד התפעלתי. במצב שלך, שאני מבין שהוא לא קל כלכלית, את כל כך משתדלת, זה ממש נפלא. אני בטוח שה' יתברך רואה את המאמצים שלך וישלח לך את ברכתו. אכן, כתוב שה' מרשה לבחון אותו במעשה הצדקה, ויחד עם זאת חשוב לדעת שחכמנו זכרונם לברכה לימדו אותנו לחיות בדרך הטבע, שלא לבזבז יתר מידי. לשמור על מה שאנו יכולים, ולא להגזים. דרך התורה היא דרך ממוצעת, דרך שמתאימה לחיים, ולא דרך שמתנגדת לטבע החיים של האדם. לכן אמרו חכמים לתת מעשר, ולא אמרו לתת עשרים אחוז. חשוב לדעת לעשות את מה שאומרים, וזה מביא את הברכה. דבר נוסף שחשוב לדעת. למרות שברור שהברכה תבוא, אסור לנו לעמוד עם מדד ולבחון מתי היא תבוא. רק לאחר זמן רואים את התוצאות. אנו לא מחליטים לה' מתי לתת את הברכה ואיך, אבל מנסיון שלי ושל אנשים רבים, מעשר כספים מביא ברכה גדולה מאוד. לכן, חייבים המון סבלנות, חייבים להתמיד, ואז רואים את הברכה. מאוד טבעי שיפול חודש קשה, ויכול להיות שזה מבחן שה' מביא לך, לראות אם את תהיי חזקה, אם את תמשיכי למרות הקושי, אם את לא תהרהרי אחר מידותיו של ה' יתברך. ודאי שאין בכך כפירה, אך יש מקום לחיזוק אמונה, לחיזוק בהתמודדויות, ודבר זה מאוד מצוי וטבעי. אנו בעולם נדרשים להתמודד ונדרשים לחזק את עצמנו. לכן, המשיכי במעשר כספים, המשיכי אם את יכולה, ואל תתני אם אין לך, אלא בזמן זה שהמצב לחוץ מאוד ואין, תני רק מעט מאוד, העיקר שלא להפסיק לגמרי בנתינת הצדקה. ה' יעזור, ובעזרת ה' תזכי להמון הצלחה. הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: מכירה לגויים בחנויות אוצר הארץ: הרב ראינו שהרמב"ם בהלכות שמיטה סוף פרק ד פסק על פי התוספתא שצריך להעמיד שומרים על השדות שלא יבואו הגויים לקחת מן הפירות. לכאורה מבואר שלא רק שאין לתת לגויים פירות שביעית, אלא אף יש למנוע מהם לעשות זאת, וברדב"ז שם מבואר שאף אין להתיר בזה משום דרכי על פי הנ"ל תמהנו מה ההיתר של אוצר הארץ למכור אוצר בי"ד בריכוזים בהם קיימים גם אוכלוסיית גויים שקונים מן הפירות (בפרט בחנויות שמוכרות רק אוצר הארץ), ולכאורה היה צריך אף להעמיד שומרים על מנת שלא יקחו? ובוודאי לפי הרעיון של אוצר בי"ד הנועד לחלק את פירות ההפקר לעם ישראל, לא ייתכן שיינתנו גם הפירות לגויים תמורת שכר טירחה?
תשובה: וברכת ד' הרדב"ז אומר שאם הגויים יקחו את כל הפירות יש להושיב שומרים, ואם לוקחים בתוך כל ישראל אין מושיבים שומרים. והוסיף שהבעלים צריכים למנוע מהגויים לקחת.והשאיר את הדבר "והדבר צריך תלמוד". וגם בשבת הארץ כתב ויש מי שהסתפק, ולא הכריע. ולא הבנתי כיצד כתבתם שהרדב"ז הכריע שאין להתיר, כשהוא עצמו אומר והדבר צריך תלמוד. וגם בדבריו בפ"ה הי"ג כתב "יש ראיה קצת" משמע שהדבר לא ברור לו. (נראה שלמקום שאדם רוצה לילך לשם מוליכים אותו). ועוד דברי הרמב"ם בפ"ה הם "ואין מאכילין אתן לגוי" משמע שאין חובה למנוע מהם, דווקא האכלה בידים אסורה ולא הנחה שהם יבואו ויקחו. ועוד יתרה על כן שם מדובר שהגוי לוקח בחנם ויבואו גויים לקחת בחנם, אבל אם הוא צריך להוציא הוצאות על כך לא נאסר, ולכן כתב "יפוצו גויים ויבוזו פירות שביעית" אבל כשאין ביזת פירות שביעית אלא צריך לשלם הוצאות אין לגוי רווח כל כך, ועל כן מנ"ל שיש למנוע בכך. לגבי החלק השני כבר כתבתי שאין גזרה כזאת, ולכתוב "לא יתכן" זה כדורש מפי הגבורה וגוזר גזרות חדשות וכל זה על פי הרעיון, דהיינו אומרים רעיון ואח"כ אומרים "לא יתכן" ואין זה דרכה של תורה, מכיוון שאפשר לומר ההפך שאם ימנעו מגויים לא יוכלו ישראל להנות מפירות קדושים, על כן עדיף שגוי יקח פירות מעצמו ולא כל ישראל יפסידו קדושת שביעית, ויצטרכו לסמוך על דעת יחיד במלאכות השדה. על כן שיקולים כאלה שלא נכתבו אין להם מקום בהלכה. בייחוד שהעמדת שומרים תגרום לא שהגויים לא יקחו אלא שגם ליהודים לא יהיו פירות הקדושים בקדושת שביעית, וגדל הנזק על השכר, צא וראה הפסדה של מצוה מול שכרה. בברכת התורה והארץ יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ
שאלה: נטילת נשמה בניקוי ירקות: במהלך הכשרת ירק עלים במים עשויות להווצר בעיות משנה של נטילת נשמה במידה וישנם שם בעלי חיים זעירים, וכן בחליטת עלי תה צמחים בכלי שלישי לצורך סינון או התבוננות,מדוע לא נידון הדבר בפוסקים ומה הדין במקרים אלו. בנוסף שאלה מתלווה. מדוע במהלך נקוי ירק עלים מחרקים הניכרים לעין בשבת לא נידון מלבד איסור בורר גם איסור מוקצה באחיזתם של בעלי החיים הקטנים. אשמח לדעת אם ישנו מקור לדברים.
תשובה: וברכת ד' לגבי שאלת הטלטול היא לא מצויה מכיוון שבנ"א בד"כ לא מחזיקים את התולעת אלא עם העלה ואז הדבר קל יותר. לגבי נטילת נשמה אמנם במינים שיש רגילות של חרקים חיים יש לחוש לכך, אבל בחברות טובות הדבר כמעט לא מצוי והוא ספק ספיקא, האם יש ואם הם חיים, ועל כן לא החמירו. לעומת זאת בירק רגיל שאין עליו הקפדה אמנם יתכן שיש איסור נטלת נשמה. בברכת התורה והארץ יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ
שאלה: ברכה על ברקים ורעמים למנהג יהודי מצרים: לרבנים אני הולך על פי מנהגי מצרים אז אבקש לענות לי על רבותינו נהר מצרים מהריק"ש רדב"ז ולא רבנים אחרים. ידוע שרוב פוסקי עדות המזרח וצפו"א מברכים על ברקים ורעמים בלי שם ומלכות - בן איש חי, כף החיים, הגר"י משאש, הגר"ש משאש, הגר"ע הדאיה, הגר"מ אליהו, עלי הדס ועוד. מה מנהג יהודי מצרים בדבר זה.?
תשובה: כיון שראיתי בנהר מצרים שפוסק כדעת החיד"א נראה מדעתו שצריך לברך בשם ומלכות.
שאלה: גניבת דעת: אחותי רוצה להוציא ויזה לארה ב כדי לטוס לשם עם חברה - אך מאחר וחברתה לא גרה בארץ, היא לא יכולה לומר כן ע האם זה ר שהיא תגיד להם שהיא טסה איתי (למרות שהיא לא) או שזו גניבת דעת? יש לציין כי אין כאן כוונה לרמות אך אחד, היא באמת טסה עם חברה ולא כדי לעבוד שם (שזאת ככל הנראה הסיבה שהם לא תמיד נותנים ויזה למי שטס לבד).
תשובה: מדבר שקר תרחק
שאלה: מכנסיים צנועים: לכבוד הרב, אני רוצה להעלות את עמדתי בעניין צניעות אצל בנות. אני בחורה בת 22 דתיה שהולכת עם חצאיות ג,ינס עד הברך וקצת אחריי. לפי דעתי החצאיות שאני לובשת ועוד הרבה כמוני פסולות לחלוטין! בעיני זה לא צנוע בכלל כשרואים שוקיים של אישה ובמיוחד כשהיא יושבת! אני באופן אישי לא מרגישה עם זה נוח בכלל! ולכן אני שוקלת לעבור למכנסיים. הבעיה העיקרית שלי היא שאני לא רוצה שיחשיבו אותי כבחורה חילונית,אך אין לי דרך אחרת להוכיח זאת. שקלתי לעבור לחצאיות ארוכות אך אני לא מרגישה שזה יגדיר אותי בצורה המתאימה.זה יגדיר אותי כ"יותר חזקה" ממי שאני באמת. מה לעשות??
תשובה: ב"ה לך. קראתי את מכתבך ומאוד הבנתי אותך. חכמים אומרים שהבגדים הם לא רק משהו טכני שאדם לובש, אלא הם מגלים על האדם, מלמדים עליו. ולכן בדרך כלל אדם רוצה להרגיש טוב עם הבגדים שהוא לובש. אכן הבגדים מאוד מבטאים אותנו, מאוד אומרים לסביבה שלנו מי אנחנו ומה אנחנו. יחד עם זאת, חשוב מאוד לדעת, שיש דברים יותר חשובים מאשר מה האחרים יחשבו עלינו. אדם צריך להיות אמיתי עם עצמו, ללכת לפי מה שהוא מאמין, לפי מה שהוא חושב. אנו חיים היום בחברה שמאוד מושפעת ממה שאחרים יחשבו. חברי כנסת לפעמים קובעים את מה שהם יגידו על פי הסקרים וכדומה. היהדות מלמדת אותנו להיות אנשי אמת, אנשים שמסורים לאמת שלנו, אנשים שחיים באמת את עצמם ולא את מה שאחרים יחשבו. מובן הדבר שיש ביהדות גם מקום למה שאחרים חושבים, לדוגמא, אסור לאדם לגרום לחילול ה'. אם אדם יעשה דברים תמוהים בפני אחרים הוא עלול לחלל את ה', לגרום לאנשים להתרחק מה', אך זהו פרט מסויים בתוך המסלול הכללי של האדם. הדבר המרכזי יותר הוא איך האדם בונה את עצמו. האם מה שמוביל את האדם זו האמונה שלו, זו הדרך שלו, או שמא מה שאחרים יחשבו, והאם זה יתפס אצל האחרים באופן הנכון או לא! אין ספק שאת מאוד צודקת בכך שחצאית זו שהיא לא מכסה את המקומות הצנועים בכל מצב של ישיבה היא לא לפי היהדות, היא לא ר. בת שלובשת חצאית זו מלבד שהיא מכשילה את האחרים, היא לובשת בגד שאינו לפי היהדות, שאינו מתאים לדרך של הקדושה, לדרך של האדם שבאמת קשור לה'. כאשר ישנה שאלה לרב, אם עדיף שבת תלבש חצאית קצרה, או שעדיף שתלבש מכנס, ודאי שעדיף יהיה שהיא תלבש מכנס, שכן במכנס לא רואים את גוף האשה. אמנם הכרעה זו היא הכרעה של הרע במיעוטו! ודאי לכולם שמכנס אינו דבר טוב, אך הוא עדיף על חצאית קצרה. אבל אם בת מסוגלת ללכת לפי הדרך הראויה עם חצאית כשרה וטובה, ודאי שהיא חייבת לעשות זאת. ואף מעבר לחיוב היא תעשה את מה שבאמת בת ישראל צריכה לעשות, ובכך היא תתמסר לאמת הפנימית הגדולה שלה. היי חזקה, עשי את האמת, האמת שאת יודעת אותה, שאת מאמינה בה, ואל תתני לכל מיני מחשבות לא טובות להחליש אותך. מה שאחרים יחשבו, זה דבר צדדי הרבה יותר, היי מסורה לאמת הזו שלך והמשיכי הלאה. בעזרת ה' עוד תזכי להתחתן ולהקים בית נאמן בישראל, בית על אדני הקדושה, על שמחה ואהבה גדולה. חיזקי ואימצי וה' ישלח לך ברכה והצלחה הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: כתב מתחת תמונה: ו לרב קראתי בהלכות שבת שאסור לקרוא כתב שמתחת לתמונה כל שהיא, בעיתון, או על הקיר. מה הסיבה לאיסור זה?
תשובה: חכמים אסרו לקרוא בשבת "שטרי הדיוטות" - שהם כוללים שטרות וחשבונות וכו'. כמו כן אסרו לקרוא כתב שמופיע מתחת לתמונה - כדי שלא יבואו לקרוא בשטרי הדיוטות. הרב עודד מילר
שאלה: מים מטהרים או מטמאים?: מים יש לו שימוש כפול ביהדות גם מטהר (מקווה, שטיפה לפני עבודה כהנים, נטילת ידיים וכו) אבל גם מצאתי שמטמא. השאלה ככה: אפשר לקבל דוגמאות שמים מטמאים עם ציטוט של מקור, והכי חשוב: להסביר את דואליות הזאות על גבי המים
תשובה: לשואל מרובים הם רמזי המים בדברי חכמינו, וקצרה היריעה מהכיל. כדאי לעיין בתשובתו הנפלאה של הרב אלימלך בר שאול זצ"ל בספרו "מערכי לב" עמ' 44, שם נדרש לסוגיה זו באריכות ובטוב טעם ודעת. נאמנה
שאלה: טבילה עם לק ג ל: האם מותר לטבול במקווה עם לק ג ל? זהו לק מיוחד שלא ניתן להסרה בבית אלא רק אצל הקוסמטיקאית ומחזיק מעמד שלושה שבועות. כמובן בתנאי שהלק שלם.
תשובה: צריך לדעת שלכתחילה לא שמים קוסמטיקה שאי אפשר להורידה ליפני הטבילה, אבל אם כבר שמת והוא שלם אפשר לטבול עם זה. הרב שמואל הולשטיין
שאלה: עם איזה תפילין ללמוד תורה?: אם יש אפשרות ללמוד תורה במהלך היום עם תפילין. האם עדיף ללמוד עם תפילין של רש"י או רבינו תם? ואם חלץ את התפילין לאחר התפילין וכעת שב ללמוד תורה האם צריך לברך שוב על התפילין? והאם יש נפקא מינה אם אלו תפילין של רש"י או ר"ת? וכן האם רצוי גם ללמוד עם טלית? ישר כח ותזכו למצוות
תשובה: אם הניח של ר"ת לאחרונה ונשאר ללמוד ילמד עימם, ואם חלץ ורק אח"כ בא ללמוד טוב להניח של רש"י כדי שיברך עליו שני, ואם יניח של ר"ת לא יוכל לברך. וכפי מה שכתבו גדולי חכמים כדאי תמיד שתהיה טלית עם התפילין לכבודם.
שאלה: אשר יצר בהליכה: לכבוד הרב שמעתי ממישהו שאמירת אשר יצר בהליכה מביאה שכחה, האם זה נכון? ואם כן - מה המקור?
תשובה: ברכת 'אשר יצר' עניינה להודות לבורא עולם על תקינות מערכת האברים העוסקת בדחיית הפסולת מגופנו. רמוזה זו גם הודאה כללית על בריאות שאר חלקי גופנו   הגר''א מבאר שאנו כופלים את 'חלולים חלולים' כי בגמטריא החשבון הוא 248 כנגד רמח אברים שאנו מודים לה' על תקינותם. כאשר אנו מכירים טובה על בריאותנו הכללית, לא כל כך מתאים להודות תוך כדי הליכה דבר המונע מראש את יכולת הכוונה המלאה. לכן לכתחילה כדאי לאדם ליצור את המצב בו יוכל לברך בשיא כוונתו. בדרך כלל האדם מיושב יותר בעת שיושב או עומד אך לא בעת שהולך. אמנם כאשר יש לו צורך חשוב ללכת בשניות אלו וקשה לו להמתין כך שיצליח יותר לכוון תוך כדי הליכה, יכול לברך בעודו הולך כפי עיקר הדין. לא מצאתי מקור על עניין השכחה אשריך שאתה מחזק אותנו להשתדל לכוון יותר מקורות והרחבה לעניין הליכה תוך כדי ברכת המזון- ברכות נא: 'והלכתא שבכולהו יושב ומברך'. צריך לשבת ולברך ברכת המזון. וכך נפסק בשו''ע קפג,ט. השטמ''ק מנמק כדי שיכון ליבו יותר משום 'הכון לקראת אלוקיך ישראל'. וכך נימק גם השו''ע שמטרת הקפדה זו כדי לגרום לו לכוון יותר. תוספות מצמצם דווקא בברכת המזון החמירו לשבת כי היא מדאוריתא. אך בשאר ברכות לא חייב לשבת. בדיעבד אם בירך תוך כדי הליכה יצא ידי חובה  רמב''ם ברכות ד,א רמ''א קפג,ט. אם אכל תוך כדי הליכה, לא צריך לברך בישיבה כי אין יכול לכוון כ''כ  שו''ע קפג,יא. מבאר המשנ''ב קפג,לו שכיון שלא יכול לכוון כשהוא יושב שכן טרוד הוא בעניין איחור הליכתו, לכן יכול לברך תוך כדי הליכה. לעניין הליכה תוך כדי אמירת ק''ש- יכול לקוראה גם בהיותו מהלך  שו''ע סג,א. אמנם צריך לעמוד כשקורא את הפס' הראשון  שו''ע סג,ג. מבאר המשנ''ב סג,ט שמעיקר הדין אפשר לאומרה תוך כדי הליכה ורק מצווה מן המובחר לעמוד כשאומר את הפס' הראשון כדי שיוכל לכוון יותר.  אמנם הביה''ל בסימן עב 'וכל העם' ציין שלכו''ע אסור לקרא את הפס' הראשון בהליכה. בדיעבד, אם קרא את הכל תוך הליכה-יצא ידי חובה. סיכום מצאנו ברכות חשובות מדאוריתא שהצריכו לאומרם בצורות מסוימות כדי להרבות את הכוונה  ברכת המזון בישיבה. פס' ראשון בק''ש בעמידה ולא בהליכה  גם פס' ראשון של ק''ש-מעיקר הדין ניתן לאומרו בהליכה. הן בברכת המזון והן בפס' ראשון של ק''ש-אם אמרם תוך כדי הליכה בדיעבד יצא ידי חובתו. בכלל ייתכן שדווקא בהם החמירו כי הם מדאוריתא. גם בברכת המזון מצאנו שאם אכל תוך כדי אכילתו ויוכל לכוון יותר תוך כדי הליכה, שיכול לכתחילה לברך כך. לכן נראה שלכתחילה כדאי ליצור את המצב בו יוכל לברך בשיא כוונתו. בדרך כלל האדם מיושב יותר בעת שיושב או עומד אך לא בעת שהולך. אמנם אם יש לו צורך חשוב ללכת עכשיו וקשה עליו ההמתנה כך שיצליח יותר לכוון תוך כדי הליכה, יכול לברך כך.