LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: למי לתרום ממעשר כספים?: אם אדם תורם לגוף מסוים זה נחשב אצלו תרומה או מעשר? האם מותר להחשיב את זה כמעשר?
תשובה: אפשר להוציא ממעשר כספים לצורך הידור מצוה או לצורך מצוה שאינה מוטלת עליו אישית, או למצוה שקיבל על עצמו, אבל לא למצוה שמחויב בה ממילא. ולכן מותר לתרום ממעשר כספים לכל מיני קרנות שהוקמו לא למטרת רוח אלא למעשי חסד ועזרה לציבור או למוסדות תורה או לגמחי"ם או לבנין ארץ ישראל וכו'. הרב רואי מרגלית.
שאלה: כשרות "בית יוסף" לאשכנזים: האם נכון הדבר שמכיון שיש חילוקי מנהגים שונים בין ספרדים לאשכנזים, לכן כשם שאסור לספרדי לאכול מהכשר אשכנזי "רגיל", כך גם אסור לאשכנזי לאכול מהכשר ספרדי שלא מקפיד על חומרות האשכנזים? האם בד"ץ בית יוסף מקפידים על חומרות כל העדות?
תשובה: לכל בד"צ יש את החומרות שמקפידים עליהם יותר לפי הפוסק שהם נשמעים אליו, ולכן יש להקפיד על הכשרות שמתאימה לפסיקתך. בד"צ ב"י אומנם מקפיד הקפדה יתירה על חומרות השו"ע אך מיקל בדברים אחרים שלא הקפיד עליהם השו"ע, והכשרים אחרים מקפידים על חומרות אחרות ועדיף שכל אחד ינהג כמנהגו. הרב רואי מרגלית
שאלה: חלוקת עיתונים לא דתיים - המשך: ראיתי את תשובתו של כבוד הרב לגבי חלוקת עיתונים. רציתי לשאול מה טעם הדבר, שהרי לכאורה אין כאן לפני עור, כי אין כאן תרי עברי דנהרא, שהרי אם הוא לא יחלק יחלק מישהו אחר, ולגבי איסור מסייע ידי עוברי עבירה פסק הגר"מ פיינשטיין זצ"ל שאצל רשעים אין איסור זה חל, כעין הלעיטהו לרשע וימות. מלבד זאת אם יש בעיתון גם איסור וגם היתר אפשר לתלות שהמקבל יסתכל בהיתר ולא באיסור, דומיא דהשאלת כלים בשביעית למי שאינו שומר שביעית. לכן רציתי לברר האם האיסור שפסק כבוד הרב הוא איסור מצד הדין, החולק על דעת הגר"מ פיינשטיין זצ"ל, או ענין של הדרכה בעלמא?
תשובה: זו הדרכה נכונה שנכון ללכת בה על פי התורה.
שאלה: חתונה לפני ראש השנה: בחתונה הנערכת בשבוע הסמוך לפני ראש השנה - מתי חתן ספרדי צריך לעשות שבת חתן, שבוע לאחר ר"ה, או להקדים את שבת חתן לפני החופה (כמו האשכנזים)?
תשובה: לפי הספרדים צריך לעשות שבת חתן בשבת שלאחר החתונה, ואם חל ראש השנה בשבת, אפשר לעשות שבת יותר מצומצמת והאורחים יבינו זאת, אך לא כדאי לבטל את המנהג. הרב רואי מרגלית.
שאלה: קשר לפני הנישואין: אני חוזר בתשובה ואני יוצא עם מישהי שבאה מבית שומר תורה ומצוות. בעוונותי, אני רגיל להכיר בנות יותר מכמה פגישות למרות שעכשיו אני משתדל "להתרחק מהנשים מאד מאד". הצד השני, לעומת זאת, לא רגיל לקשרים ארוכים מהסוג הנ"ל.פער זה יוצר הבדלי גישה ב כמה פעמים כדאי להפגש?, ויותר מזה-הבדלי הרגשה! אני רוצה ב"ה להתחתן ולשם כך נפגש אך איני רוצה לפגוע ברגשות או להשלות ואחרי זמן רב מדי להפסיק את הקשר, ומאידך-אינני מרגיש שאני בשלב שאוכל להחליט ואני גם לא רוצה להפסיק את הקשר בגלל הסבות הלא נכונות. כיצד עלי לנהוג? כמה זמן באופן כללי ראוי למפגשים לפני החלטה?
תשובה: כדאי שתתייעצו ביחד עם רב שמכיר אותך או את הבחורה. אכן יתכן שאתה זקוק ליותר זמן, ויתכן שאין צורך. וגם אם אתה צריך יותר זמן, יש לבחון כיצד שלא לפגוע בבחורה, וכיצד לשמור על הקשר במשך הזמן הזה. לכן כדאי להתייעץ עם רב שמכיר אחד מיכם. אליעזר מלמד
שאלה: יש גבול לנתינת צדקה?: אם אני נותנת צדקה יותר מעשירית ממשכורתי, האם זה זלזול? כלומר אם נתתי עשירית מהמשכורת ואני ממשיכה לתרום עוד, להרבה גופים נוספים, האם זה מותר?
תשובה: אין בזה זלזול ח"ו. להפך מידה טובה לתת חמישית לצדקה. אבל יותר מחמישית אין לתת. ורק עשיר גדול יכול לתת יותר מחמישית. וכן כאשר יש צרכים דחופים שגובלים בפיקוח נפש, או כאשר הורים או ילדים זקוקים לעזרתו. אבל במצב אחר אסור לתת יותר מחומש. אמנם יש אומרים, שכדי לזכות בסגולה של עשירות, טוב לתת תחילה מעשר בדייקנות, ואח"כ להוסיף כפי שרוצים. ויש אומרים שאין לחוש לזה כלל, אלא כל מי שנותן מעשר זוכה לסגולת העשירות, וקל וחומר אם יתן יותר ממעשר. וכך ראיתי שכתב הרבי האחרון של חב"ד זצ"ל.
שאלה: לימוד משניות לעילוי נשמות: אלו משניות ראוי ללמוד לעילוי נשמת חלל צה"ל שנפל במלחמות ישראל. האם ישנה אפשרות לבחור משניות העוסקות בעילוי נשמת המת או העוסקות בנושא מוות על קידוש ה ועל קידוש הארץ?
תשובה: כעקרון, אין עדיפות יתרה של משנה על חברתה. ברם, בדרך כלל נהוג ללמוד את המשניות עפ"י אותיות שם הנפטר, בלי הבדל בן אזרח לחיל, ואח"כ משניות עפ"י סדר אותיות 'נשמה' (במסכת מקוואות). וכך יש לנהוג,אם רוצים להוסיף ללמוד משניות בנושא מלחמה אפשר ללמוד את המשניות במסכת סנהדרין (למרות שאין המשניות הללו עדיפות על אחרות).
שאלה: נדר שלא ללכת לרופאים: איך מתירים נדר לאישה שנדרה לא ללכת לרופאים?
תשובה: אם היא נשואה בעלה יכול להפר לה ביום שמעו. אם לא עשה כן עליה לגשת לרב המקומי שירכיב בית דין שיתיר לה את נדרה.
שאלה: נדרי ממון בשבת: האם מותר לנדור נדר בשבת בעניין ממון?
תשובה: אין מקדישין בשבת, אולם לא כל נדר הוא הקדש. תלוי לאיזו מטרה ובאיזו צורה נעשה הנדר.
שאלה: גדר מצוות שניים מקרא ואחד תרגום: האם צריך כל אדם ללמוד את פרשת השבוע שניים מקרא ואחד תרגום? מה גדר המצווה?
תשובה: בעבר ידעו כל ישראל ארמית, ולכן תרגום אונקלוס היה מועיל להבנת הפרשה, אולם כיום לדעת רבים מוטב ללמוד פירוש רש"י. ויש אומרים שהמצווה היא לקרוא דווקא את תרגום אונקלוס שנכתב ברוח הקודש, וזהו התרגום שתיקנו חכמים לקרוא. להלכה, כל מי שמבין רש"י מוטב שילמד את הפרשה עם פירוש רש"י, שעל ידי כך הלימוד יהיה איכותי יותר, ואם כן מצטרפת מצוות תלמוד תורה ומכריעה כי יותר טוב ללמוד את הפרשה עם פירוש רש"י. יש נוהגים להדר, וללמוד גם פירוש רש"י וגם אונקלוס (שו"ע או"ח רפה, ד). נשים פטורות מחובת לימוד שניים מקרא ואחד תרגום, מפני שזו מצווה התלויה בזמן. ואשה הרוצה ללמוד שניים מקרא עם פירוש רש"י תבוא עליה ברכה.
שאלה: עירבוב בשרי וחלבי בתבנית אפיה: מה דין תבנית אפייה בשרית שבטעות אפו בה דבר חלבי (וכן להפך), האם ניתן להכשירה? מה הדין כאשר ישנה תבנית שבמשך תקופה לא השתמשו בה, ונשכח האם הייתה חלבית או בשרית?
תשובה: אם עברו עשרים וארבע שעות בין השימוש הבשרי לחלבי, וביניהם ניקו את התבנית, אפשר להכשירה על ידי הגעלה או ליבון קל. הדרך הנוחה לכך היא להכניס את התבנית לתנור הדולק על החום הגבוה ביותר למשך כחצי שעה. חימום זה נחשב כליבון קל. וכן יש לנהוג כאשר אדם שכח אם תבנית מסוימת חלבית או בשרית: אחר שעברו עשרים וארבע שעות מהשימוש האחרון, יכניס אותה לתנור על החום הגבוה ביותר למשך כחצי שעה, ואחר כך יוכל לבחור אם תהיה בשרית או חלבית. מי שטעה והשתמש באותה תבנית לבשרי ולחלבי בתוך עשרים וארבע שעות, למרות שניקו את התבנית באמצע, הכשרתה על ידי ליבון חמור בלבד, כלומר, על ידי הבערתה באש עד שיצאו ממנה ניצוצות. בפועל, למי שאוהב להשתמש בכלים נאים יחסית, עדיף לזרוק תבנית זו, כי ליבון חמור יגרום נזק מסוים לתבנית.
שאלה: מהו פיקוח נפש שדוחה שבת: מדוע להסיע בשבת אלף חיילים לצורך פינוי מאחז הוא חילול שבת, ואילו להביא אלף חיילים לחברון כדי לשמור על עשרות אלפי המתפללים במערת המכפלה אינו חילול שבת?
תשובה: כאשר החיים מתנהלים כסידרם, ונשקפת בשבת סכנה ליהודים, מחללים שבת כדי להצילם מהסכנה, שפיקוח נפש דוחה שבת. אבל אסור ליזום בשבת פעילות שמעיקרה אין בה צורך של פיקוח נפש. וכיוון שאין צורך של פיקוח נפש בפינוי מאחז, וגם לפי הצבא אפשר לבצעו ביום אחר, הרי שזה חילול שבת. וכן אימונים אסור לבצע בשבת, הואיל ואפשר לבצעם בימי החול. אבל כאשר אנשים מתנהגים כדרכם, הולכים לבתי כנסיות, מתארחים במקומות שברצונם להתארח, ונשקפת סכנה לחייהם, צריך לחלל שבת כדי להגן עליהם. ואפילו כשיהודים מחללים שבת בנסיעה למקומות בילוי, אף שהם עושים עבירה, יש לחלל שבת כדי להציל אותם מפיגוע.
שאלה: תשובת תומכי אוסלו: בזמנו תמכתי בהסכמי אוסלו ובחרתי במפלגה שהשתתפה בביצוע ההסכמים עם הרשות הפלשתינית. אחר שנוכחתי לדעת כי כל הכיוון הזה היה מוטעה, אמרו לי שעלי לחזור בתשובה. האם הדבר נכון? כיצד חוזרים על כך בתשובה?
תשובה: במבנה השלטון הדמוקרטי, לכל בוחר ישנה אחריות על תוצאות בחירתו. ואמנם אדם אחד בדרך כלל אינו מכריע לבדו את הכף, אך מכל מקום כל אחד ואחד נעשה שותף בהכרעת הכף לכיוון המוטעה. וכיוון שהסכם אוסלו כלל בתוכו מספר חטאים חמורים, כגון פגיעה בביטחונם של כלל ישראל, הפרת מצוות יישוב הארץ, חילול ה' בנתינת מעמד של כבוד לרוצחים מרושעים, גרימת נזק כלכלי למדינת ישראל ואובדן עבודה מיהודים רבים, ברור שכל מי שתמך בו צריך לשוב בתשובה. ראשית התשובה להתחרט ולהתוודות על החטא, וקבלה לעתיד שלעולם לא יבחר יותר במפלגה התומכת בנסיגה מחבלי ארץ ישראל. מי שהביע את תמיכתו בהסכמי הנסיגה בפני חבריו צריך להביע את תשובתו בפני חבריו. במיוחד אישי הציבור והתקשורת, שהביעו את תמיכתם בהסכמים עם המחבלים, צריכים להתחרט על כך בפומבי. לאחר מכן יש להשתדל לתקן את המעוות בתשובת המשקל. כנגד מה שהטה את הכף לרעה עליו להטותה לטובה, בשכנוע חבריו לחזור בהם מדרכם הרעה. כן ראוי שכל מי שתמך בהסכמי אוסלו יתנדב כפי יכולתו למען נפגעי הטרור, וכנגד מה שפגע בביטחונם ורווחתם של מתיישבי יש"ע, ישתדל לסייע ליישובים, בתגבור השמירה או בכל דרך שתסייע לבניינם.
שאלה: היופי שבנישואין: אני בחורה רווקה בת עשרים ושבע. יש לי עוד הרבה חברות רווקות, וכולנו נתקלות בבעייה כאובה: כמעט לכל הבחורים חשוב מאוד היופי. הרי בפועל לא מתחתנים עם תמונה, מתחתנים עם אדם, בעל מחשבות ורגשות, אז מדוע היופי כל כך חשוב? חברה אחת, שעוסקת לפעמים בשידוכים, אומרת שאם לא אומרים לבחור שהבחורה יפה או לכל הפחות בעלת המון חן, הוא בדרך כלל לא מסכים להיפגש. מדוע כך הוא טבע האדם? אנחנו לא נהיות יותר צעירות ולא יותר יפות!
תשובה: אילו הצורך להתחתן היה רק בגלל החובה, יתכן שרק אחד מאלף היה מתחתן. השאר היו מוצאים תואנות שונות מדוע הם אנוסים ואינם מסוגלים להתחתן. כמו כן, אילו האוכל שהקב"ה ברא למעננו היה בעל טעם טפל ומאוס, בצבע אפור דוחה, למרות שהיו בו כל אבות המזון, אנשים רבים היו חולים ואף מתים מחוסר תזונה. המראה החיצוני וההתאהבות הראשונית הם השער שדרכו נכנסים לנישואין. אם ימשיכו להתקשר זה לזה על פי הדרכתה של תורה, בשמירת גדרי הצניעות כלפי אנשים זרים ובטיפוח האהבה ביניהם - אהבתם תלך ותגבר. ככל שחכמתם ורגישותם תתפתח, כך הקשר שלהם יחדור לרבדים עמוקים יותר, ואז למרות שיזדקנו, קמטים וכתמים יכסו את פניהם וקומתם תשוח - אהבתם תגבר עד אין קץ. כשנזכה לגאולה שלמה ולתחיית המתים יהיה הגוף משקף באופן מלא את מצבה של הנשמה. ככל שהנשמה תזדכך כך גם הגוף יהיה יותר יפה, והזקנים יהיו יפים מהצעירים. ליופי מעין זה זכו האימהות, משה רבינו ש"לא נס לחו" ובני ירושלים "המסולאים בפז".
שאלה: השתדלות או ביטחון: מעלתו של מי עדיפה, של מי שמשתמש בכשרונו ומאמץ את כוחותיו ובעזרת ה מצליח להגשים את שאיפותיו הטובות, או של מי שזוכה לנס משמיים?
תשובה: רבים טועים לחשוב שמעלתו של הזוכה לנס גדולה יותר, ושהוא המאמין האמיתי, ואילו זה המתאמץ מקטין כביכול את מקומו של הקב"ה בהנהגת העולם. ולראייה מביאים פסוק מפרשת עקב, שעל פיו צריך אדם להיזהר שלא לומר "כוחי ועוצם ידי עשה לי את החיל הזה" (דברים ח, יז). אבל האמת הפוכה: המדרגה העליונה היא שדבר ה' יתגלה דרך מעשה ידי האדם, וכפי שהתורה מבארת בפסוק הבא: "וזכרת את ה' אלוקיך כי הוא הנותן לך כוח לעשות חיל, למען הקים את בריתו אשר נשבע לאבותיך". האדם עושה חיל בכוחו, אשר ניתן לו מאת ה'.
שאלה: לימודי פיזיוטרפיה מעורבים: בעת בואי להירשם ללימודי פיזיוטרפיה במכללה הכריחו אותי לחתום על טופס שעל פיו אני מתחייבת במשך לימודי לערוך תרגילים עם בנים. לטענתם, ללא אימון של בנים על בנות ולהיפך אי אפשר ללמוד כראוי פיזיוטרפיה. בנוסף לכך, התרגולים נעשים בעירום חלקי (בבגדים תחתונים בלבד), וההנהלה אינה מסכימה שיפרשו שם וילון לצניעות. האם מותר ללמוד בבית ספר זה או אסור?
תשובה: אסור ללמוד במקום כזה. אמנם לצורך טיפול בחולה מותר לרופא או לפיזיוטרפיסט לנגוע בבן המין השני ולראות מקומות צנועים שבגופו, אבל בעת הלימודים אין לדבר היתר. וכיוון שמדובר בטיפול ממושך, לכתחילה כשהדבר אפשרי, מוטב שבן יטפל בבנים ובת בבנות. גם אבי מורי והרב שלמה אבינר הסכימו עימי בזה. לעניין טענת המנהלת כי אי אפשר ללמד פיזיוטרפיה בלא תירגולים של בנים על בנות ולהיפך, התייעצתי עם הרב פרופ' אברהם שטיינברג, מחבר האנציקלופדיה ההלכתית-רפואית, ואף הוא שלל את הצורך בכך, וציין כי אין הבדלים משמעותיים בין גוף הגבר לאשה, ולכן אין הכרח שיתאמנו זה על זה. עוד הוסיף, כי רק לאחרונה החלו גברים להיכנס למקצוע זה, ולפני כן רק נשים למדו פיזיוטרפיה והתאמנו זו על זו, ואף אחד לא טען שהן חייבות להתאמן על גברים.
שאלה: בשורות רעות בשבת: האם מותר לספר לאדם בשבת שקרובו נפגע בארוע חבלני כמו זה שהיה בחברון?
תשובה: ראוי שלא לספר בשורות רעות בשבת. סיפרו חכמים (ילקוט שמעוני משלי תתקס"ד), על אשתו של רבי מאיר, ברוריה, שהייתה אשת חיל, ולא סיפרה לו בשבת על מות שני בניהם. ורק אחר צאת השבת פייסתו בדברים, ושאלה אותו האם מי שקיבל פיקדון חייב להחזירו לבעליו, ומתוך כך הראתה לו את שני בניהם שמתו. וכשהחל ר' מאיר להרבות בבכייה הזכירה לו ברוריה שהבנים הם פיקדון מאת ה', ה' נתן וה' לקח, יהי שם ה' מבורך. "אמר ר' חנינא: בדבר זה ניחמתו ונתיישבה דעתו, לכך נאמר: אשת חיל מי ימצא". שבת קודש היא מעין עולם הבא, יום שכולו טוב, שבו אנו מתבוננים במבט חיובי על המציאות. לפיכך אין לספר בו דברים מצערים. ומתוך עונג קדושת השבת יהיה לנו כוח להתמודד עם הקשיים שבעולם הזה. מתוך המבט הנצחי של השבת נוכל להתגבר על האסונות שבעולם הזה, שהוא פרוזדור לטרקלין. ויזכנו ה' לשמור שבתות, וינחם את האלמנות והיתומים בבניין ירושלים וחברון.
שאלה: מצוות ישוב הארץ הכי חשובה?: מדוע אתם מחשיבים כל כך את מצוות יישוב הארץ, עד שנדמה שהיא חשובה בעיניכם יותר ממצוות רבות אחרות?
תשובה: ח אמרו בספרי (ראה נ"ג) "ישיבת ארץ ישראל שקולה כנגד כל המצוות שבתורה". ולא זו בלבד, אלא שעיקר קיומן של כל המצוות הוא דווקא בארץ ישראל, כדברי הספרי (עקב מ"ג), וכמובא ברש"י דברים יא, יח: "אף לאחר שתגלו היו מצוינים במצוות, הניחו תפילין ועשו מזוזות, כדי שלא יהיו לכם חדשים כשתחזרו". מהתורה מצוות נטילת לולב בכל רחבי הארץ (זולת במקדש) היא ביום הראשון של סוכות בלבד. אבל כשחל ראשון של סוכות בשבת, כדוגמת השנה, ביטלו חכמים את מצוות נטילת הלולב בשבת, מחשש שמא יבואו לטלטלו ברשות הרבים. וכן היה בראש השנה, שלא תקענו בשופר ביום הראשון, מפני שחל בשבת. וכן לגבי ברית מילה, אם חלה בשבת וכדי לקיימה צריכים לעבור על איסור מדברי חכמים, יש לדחות את הברית ולא לקיימה במועדה. אבל לגבי מצוות יישוב הארץ הדין הפוך: ביטלו חכמים את דבריהם והתירו לקנות בית בארץ ישראל ביום השבת. ולמרות שהדבר כרוך בכמה איסורים מדברי חכמים (מקח וממכר, אמירה לנוכרי לכתוב שטר וכו'), התירו לעבור עליהם כדי ליישב את הארץ. ואין מדובר כאן בגאולת הארץ כולה, אלא בקניית בית אחד בלבד, ואע"פ כן ביטלו חכמים את דבריהם למען יישוב הארץ. וכן ביחס לשבת, שפיקוח נפש דוחה שבת ואינו דוחה את מצוות ישוב הארץ (מנחת חינוך תכ"ה). הרי שמצוות יישוב הארץ חשובה מתקיעת שופר ונטילת לולב ומילה ושאר המצוות (כמבואר בשו"ע או"ח שו, יא  שז, ה, עפ"י הגמרא בבא קמא פ, ב, וגיטין ח).
שאלה: "שיתוף" עם ציונים חילונים: האם נכון לשתף פעולה עם פורקי עול בתנועה הציונית?
תשובה: מחלוקת קשה נתגלעה בין הרבנים בדורות האחרונים בנושא זה, אך מפני חשיבותה העצומה של מצוות ישוב הארץ, למרות כל המרורים והקשיים העצומים, הכריעו רבותינו הגאונים הגדולים, שצריך לשתף פעולה עם חילונים כדי ליישב את הארץ ולהצמיח את גאולתם של ישראל. כך הורו הרבנים הגאונים הגדולים, הרב קוק, הרב ריינס, הרב הרצוג, הרב עמיאל, הרב עוזיאל, הרב עדאיה, הרב משולם ראטה, הרב חרל"פ, הרב צבי יהודה קוק, הרב גורן, ועוד רבים וגדולים.
שאלה: סירוב פקודה שמאלני: אולי סירוב פקודה מטעמי הלכה ונאמנות לעם ולארץ, יגרור אחריו סירוב מסוכן מצד השמאל, בטענה כי אינם רוצים להגן על המתנחלים או להשתתף בכיבוש הארץ?
תשובה: צריך להבחין בין אמת לשקר. עמדתנו אמיתית, מיוסדת על התורה ועל ההגיון, ועמדתם שקר, המבוססת על תפישות אנושיות מוטעות, שפעם סוחבות אותם לסגידה לסטאלין 'שמש העמים', ופעם לחיבוקים ונישוקים עם ערפאת וחבר מרעיו. הערכים שבשמם אנחנו באים הם הבונים את האומה והם המוסריים, ואילו הערכים הקוראים לגירוש מתנחלים וסירוב להילחם באויב הם ההורסים ומפילים מורך בלב. בזה צריך להתמקד הוויכוח, ולא רק בסימטריה הפורמלית החיצונית.
שאלה: סירוב פקודה: האם מותר להשתתף בפינוי ישובים?
תשובה: גדולי הרבנים, וביניהם הרב גורן זצ"ל, הרב ישראלי זצ"ל, הרב יוסף קפאח זצ"ל, הרב נריה זצ"ל, והרב שפירא יבדל"א, הורו שחובה לסרב. לתשובת הרב בנושא פינוי מאחזים.
שאלה: פינוי מאחזים: האם אסור לפנות מאחזים כמו שאסור לפנות יישובים, או שיש הבדל הלכתי ביניהם?
תשובה: יש הסוברים שכאשר מדובר במאחז, שאין מפקירים את מקומו לערבים, וכל הטענה כנגדו נובעת מסיבות פורמליות - אזי צו הממשלה אינו מנוגד לתורה, ומותר לקיים את הפקודה. לעומתם, דעת רבנים אחרים (וכך דעתי) כי אין שום הבדל כיון שכל מגמת הפינוי הנוכחי היא פגיעה בישוב הארץ, להפוך את מקום המאחז המיושב לשומם. לכן כל אחד ילך לפי הוראת רבו. הרבנים מתכוונים בעזרת ה' לחזור ולדון בסוגיה, כדי להגיע לעמדה ברורה ואחידה.
שאלה: אפשר להסתמך בצבא על דעות מקילות?: כידוע השירות ביחידות הקרביות קשה, ולחייל דתי עלולים להיות גם קשיים חברתיים. האם מפני כך רשאי המשרת בצבא לנטות לקולא בענייני הלכה?
תשובה: להפך, דווקא בצבא יש להיזהר שלא לנטות לקולא. וכפי שציוותה התורה (דברים כג, י): "כי תצא מחנה על אויביך ונשמרת מכל דבר רע". כלומר דווקא בצבא צריכים להיזהר יותר. כשהאדם יוצא מסביבתו הטבעית, הסייגים הרגילים שהציב לעצמו נעלמים ויש יותר חשש שייכשל, ולכן דווקא בצבא יש צורך להציב סייגים גדולים יותר. כמובן שבעת שהחייל עוסק בפעילות בטחונית, כל מה שקשור לפיקוח נפש וניצחון על האויב דוחה שבת ושאר מצוות. אבל בשאר הזמנים, וכמובן בעת שעוסקים באימונים, ראוי להקפיד ולדבוק ביתר שאת בשמירת התורה והמצוות.
שאלה: שמירת העיניים בצבא: האם צריך לוותר על טהרת העיניים וצניעות בזמן השירות הצבאי, כאשר יש צורך להתאמן עם חיילות?
תשובה: המקבל פקודה להתאמן במסגרת שהצניעות אינה נשמרת בה, צריך שלא להסכים לכך. ואף אם יצטרך לשלם על כך מחיר אישי של ישיבה בכלא, מוטב שיסרב פקודה ולא יקבל על עצמו מציאות המנוגדת להלכה. סיפר הרב גורן זצ"ל שפעם הדפיס בחוברת של הרבנות הצבאית הוראה הלכתית, שבכל עת שיש פקודה לחלל שבת שלא לצורך פיקוח נפש - יש לסרב פקודה. הרמטכ"ל דאז, חיים לסקוב, כעס מאוד, ואמר שהכלל הבסיסי בצבא הוא ציות לפקודות, ומי שיש לו ביקורת על פקודה, צריך קודם כל לבצעה ואחר כך להגיש קובלנה. כעונש הורה לסקוב להפסיק את פרסום העלון של הרבנות הצבאית. אבל הרב גורן לא נכנע. הוא התלונן אצל בן-גוריון, שהיה ראש הממשלה ושר הביטחון, וטען שכמו שמי שמקבל פקודה להרוג אדם חף מפשע, לא יהרוג אותו ואחר-כך יתלונן על מפקדו, כך גם מי שמקבל פקודה לחלל שבת לא יחלל ואחר-כך יתלונן, אלא עליו לסרב פקודה. בן גוריון הצדיק את הרב גורן ונזף בלסקוב, ואף הורה להכפיל את מספר העמודים בבטאון הרבנות הצבאית. מה ההבדל בין החצנה בקיום המצוות לבין הידור בטוב טעם?
שאלה: חיוב חבישת כיפה: מדוע הגברים שומרי תורה מקפידים לחבוש כיפה? האם יש בכך חיוב גמור?
תשובה: מתחילה נהגו מקצת מגדולי החכמים מנהג חסידות שלא ללכת ארבע אמות בראש מגולה, וכפי שהשתבח רב הונא בן רבי יהושע, שלא הלך ארבע אמות בלא כיסוי ראש (שבת קיח, ב), ואמר הלא שכינה מעל ראשי, ואיך אלך בגילוי ראש (קידושין לא, א)? וכן מסופר בתלמוד (ע' שבת קנו, ב) כי לאחר שנודע לאימו של רב נחמן בר יצחק שעל פי מזלו הוא עלול להיות גנב, הקפידה עליו מאוד שיכסה תמיד את ראשו, וכך גדל בתורה ובמצוות, אבל עדיין לא ידע מדוע אימו הקפידה כל כך שיכסה את ראשו. פעם כשנפל ממנו כיסוי הראש נתגלה לו עד כמה יצרו חזק, אז הוא הבין את הקפדת אימו. במשך הזמן נתקבל מנהג החסידות הזה בכל ישראל, עד שהפך למנהג מחייב (שו"ע או"ח ב, ו). ויש מי שאומר שכיום חבישת הכיפה מסמלת את ההזדהות עם התורה, והמסיר את כיפתו עובר על איסור תורה - "בחוקתיהם לא תלכו" (ט"ז או"ח ח, ג). ואף שרבים חולקים עליו, מכל מקום ברור שחשיבותה של חבישת הכיפה היא הרבה מעבר למקור חיובה, מפני שהחובש כיפה מקדש את ה' בזה שהוא מכריז שהוא מקבל על עצמו עול מלכות שמים, ועל ידי כך יוכל להתחזק בתורה ובמצוות.
שאלה: כיסוי ראש באמירת דברים שבקדושה: האם יש חיוב הלכתי ללכת עם כיפה כל הזמן?
תשובה: בעת אמירת שם ה' יש אומרים שמצד הדין חובה לכסות את הראש, ולא רק מצד המנהג. וזוהי אכן דעה אחת במסכת סופרים (יד, טו). אלא שלדעת תנא קמא שם אין חובה לכסות את הראש בעת הזכרת השם. גם בין הראשונים מובאות דעות שונות. מסופר על רבני צרפת שנהגו לברך בלא כיסוי ראש, וכך דעת הרמב"ם. מנגד, דעת רבנו ירוחם והאור זרוע שחובה לכסות את הראש בעת הזכרת ה'. ועוד כתב רבנו פרץ, שאסור להיכנס לבית הכנסת בלא כיסוי ראש. וכך נפסק בשולחן ערוך (או"ח צא, ג  רו, ג). לפיכך, מי שנפלה כיפתו ועפה למרחק של יותר מד' אמות, יכול להסתפק בכך שיכסה את ראשו בידו וילך להרימה. אבל לגבי ברכות אין להסתפק בכך, שהואיל ונפסק שחובה לכסות את הראש - אין יוצאים ידי חובה בכיסוי היד, שאין הגוף יכול לכסות את עצמו. אבל ידו של חבירו נחשבת לכיסוי (שו"ע צא, ד  מ"ב צא, י  מ"ב ו, יא-יב).
שאלה: כיסוי ראש לנשים: מדוע נשים לא נהגו לכסות את ראשן בכיפה כמו גברים?
תשובה: כיסוי הראש אצל נשים הוא מצד הצניעות, ולא כדי לעורר ליראת שמים. ולכן נשים נשואות מכסות את ראשן, ואילו רווקות שאינן צריכות להקפיד כמו נשואות, אינן מכסות את ראשן. כפי הנראה נשים אינן זקוקות לכיפה כדי לעורר את עצמן ליראת שמים, אלא מתוך טבען קל להן יותר לתקן את מידותיהן גם ללא כיפה. ואולי מידת העזות מצויה יותר אצל גברים, שהאיש דרכו לכבוש ולהלחם, ועל כן הוא נצרך לכיפה מעל הראש כדי לרסן ולכוון את מידותיו. אבל נשים, שמטבען ביישניות וצנועות יותר, אינן צריכות לכך. ואפשר לפרש עוד בדרך דומה, שעל ידי שמירת הנשים על גדרי הלכות צניעות בכל בגדיהן, ניכר עליהן עוד יותר שהן מקבלות על עצמן עול מלכות שמים. ומנגד, אם לא ישמרו על צניעותן, גם אם יחבשו כיפה לא יהיה בכך תועלת, שהפגיעה בצניעות חמורה בהרבה, ובכך שאינן שומרות על גדרי הלכותיה הן מכריזות שדבר ה' אינו מחייב אותן.
שאלה: כיסוי ראש לרווקות בשעת ברכה: האם בעת ברכה צריכות רווקות לכסות את ראשן?
תשובה: אמנם לדעת כמה פוסקים חובה על רווקות לכסות את ראשן בעת אמירת ברכה, שכן חיוב כיסוי הראש הוא מצד הדין, וממילא אין בזה הבדל בין גברים לנשים (איש מצליח או"ח כד-כה, ישכיל עבדי ח"ז ע' רפט). ויש אומרים שלכל הפחות בתפילת עמידה נשים צריכות לכסות את ראשן (יבי"א ח"ו טו), שכן כתב הרמב"ם שצריך לכסות את הראש בתפילה (הל' תפילה ה, ה). אולם למעשה נהגו רווקות שלא להקפיד על כך, ואפילו בתפילה אינן נוהגות לכסות את ראשן. והסכימו לזה כמה מגדולי האחרונים (ציץ אליעזר יב, יג  הגרש"ז אויערבך ועוד רבים). ואולי דווקא אצל הגברים, שישנו מנהג חסידות לכסות את הראש כדי לעורר ליראת שמים, יש מקום להחמיר יותר ולחייב כיסוי ראש בעת הזכרת ה'. אבל אצל נשים, שלא נהגו כלל מנהג חסידות לכסות את הראש כדי לעורר ליראת שמים, כי אינן זקוקות לכך - ממילא גם אין חובה לכסות את הראש בתפילה.
שאלה: כיסוי ראש בחדרי חדרים: האם אשה נשואה יכולה להתפלל (כשהיא לבדה) בלא כיסוי ראש?
תשובה: נשים נשואות ודאי צריכות לכסות את ראשן בתפילה. שכיוון שבלא כיסוי ראש הן לבושות בניגוד לכללי הצניעות - ודאי שאם יבואו להתפלל באופן זה לפני ריבונו של עולם, יש בכך פגיעה בכבוד התפילה. וכידוע לתפילה צריכים לבוא בלבוש מכובד, כראוי למי שבא לעמוד לפני מלכו של עולם. ולכן גם נשים שנוהגות שלא כדין ואינן מכסות את ראשן, לפחות בשעת התפילה יכסו את ראשן. בעת הזכרת שם ה', יש אומרים שנשים נשואות צריכות להקפיד לכסות את ראשן, גם כאשר הן נמצאות בחדרי חדרים (יבי"א ח"ו טו). ויש אומרים שכיוון שרווקות אינן חייבות בכך, גם נשים נשואות אינן חייבות, כי חיוב נשים נשואות בכיסוי ראש הוא מצד צניעות בלבד, וכיוון שאין חובה להתלבש באופן מכובד בעת אמירת ברכות, ממילא דינן כדין רווקות, ומותר להן לברך ברכות ולומר קריאת שמע שעל המיטה בלא כיסוי ראש. וכך המנהג הרווח, וכך גם ראיתי בשם הגרש"ז אויערבך.
שאלה: הפעלה לקבוצה מעורבת: התבקשתי להעביר הפעלה בנושאי מדע לפני קבוצה מעורבת במסגרת סדנת מיון. ההפעלה שחשבתי להעביר מורכבת בחלקה מהקרנת שקפים ובחלקה במעין "הרצאה" קצרה שלי - האם עלי לבקש מהבנים שיצאו? המסגרת אינה דתית ועד כה הם התחשבו בבקשתי לשבץ אותי להדרכה בקבוצות של בנות וכאן אני מערימה עליהם קשיים נוספים.
תשובה: מורות רבות מלמדות בכיתות בנים. למורה קבועה ההגבלה צריכה להיות מרחק גיל גדול ככל האפשר בין המורה לתלמידים וכמו כן שהמורה בכיתות עליונות תהיה נשואה.
שאלה: נרות שבת לרווקה: אני בחורה רווקה היוצאת לשליחות לשנה. מנהג משפחתי להדליק נרות שבת רק לאחר הנישואין. האם עלי להדליק נרות שבת בשנת שליחותי מחוץ לבית? האם אהיה מחוייבת להמשיך ולהדליק נרות לאחר שאשוב לבית הוריי?
תשובה: את צריכה להדליק נרות שבת בזמן השליחות, וכשתחזרי לבית הורייך אינך מחוייבת להמשיך בכך עד שתתחתני. עוד בנושא זה מהרב רואי מרגלית.
שאלה: הלכות בריכה הפתוחה בשבת: האם מותר לשחות בבריכה לא מעורבת שפתוחה בשבת? והאם מותר לקנות מהקיוסק שלה דברים פתוחים סגורים כשהקיוסק גם פתוח בשבת?
תשובה: לצערנו כל מתקני הספורט, חופי הים ועוד שרותים רבים אחרים כולל תחבורה ציבורית עובדים בשבת. ככלל, כל עוד איננו נהנים ממלאכת שבת ואיננו מסייעים ישירות לחילול שבת מותר ליהנות ממתקנים ושרותים אלו. כמובן שאם יש מקום שומר שבת יש להעדיף ולפרנס אותו מאשר לפרנס מי שמוכר את שבתו בכסף. עלינו לחזק את מי שמוכן לוותר על רווחי השבת המדומים ולהעדיף אותו על פני קניוניים ותחנות דלק הפתוחים בשבתות. להרחבה בדעת הרב לחץ כאן וכאן.
שאלה: דברי הרב על הרצל בעיתון ב-7: כבוד הרב טען שלגבי הרצל הוא שינה את יחסו כלפי הנצרות וכלפי היהדות. לאחרונה עיינתי בספרו של ההיסטוריון בנימין שלמה המבורגר מכון מורשת אשכנז "משיחי השקר ומתנגדיהם", ובו נאמר ואף הובאו מקורות על כך שהרצל המשיך לנהוג כיהודי מומר. בנו הנס אף כותב שאביו המשיך עד סוף ימיו להדליק עצי אשוח וכן מובאים שם ציטוטים בהם משבח הרצל את נישואי מקס נורדאו עם גויה ואף מציע לו איך לענות לרבנים שיתקיפוהו על כך. מובאים שם עוד הרבה הוכחות עם מקורות שנכתבו גם לאחר הוועידה הציונית שמפאת קוצר היריעה איני יכול להביא את כולם, ואם כן כיצד הדבר מתיישב עם הטענה שהרצל חזר בו מהתנהגותו כלפי היהדות?
תשובה: לא חקרתי את הנושא, אבל אני סומך על מו"ר הרצי"ה שבדק וחקר, וקבע כי ראוי להתייחס להרצל בכבוד. מכל מקום יש לשפוט אותו כמי שגדל בחינוך מתבולל. והרוצים לחפש את השלילה מן הסתם יוכלו למצוא איזה שהם דברים בתוך כתביו המרובים, אבל אין הם מצביעים על מצבו הכללי. בנוסף לכך, ידוע לי כי ישנם ציטוטים שהובאו בשמו מתקופת היותו רחוק מהציונות והיהדות. אי אפשר שלא למצוא את הקשר בין אלו שמתכחשים למצוות ישוב הארץ, שהם אלו שרואים לעצמם חובה למצוא בהרצל פגמים. עבירה גוררת עבירה. אבל האוהבים את העם שהקב"ה אוהב, והאוהבים את הארץ שהקב"ה אוהב, מוצאים זכויות בהרצל, שזכה להיות מהמעוררים הגדולים לישוב הארץ וקיבוץ הגלויות. עוד בנושא זה מאת הרב דוד חי הכהן שליט"א.
שאלה: רבנות או בד"ץ - המשך: בהמשך לתשובת הרב בנושא "רבנות או בד"ץ". האם פירושה של תשובת הרב שניתן לסמוך על כל הכשרי הרבנות בצורה גורפת? הרי ישנן רבנויות שנאלצות לסמוך על ספיקות הלכתיים כדוגמת ג לטין או אבקת חלב נוכרי וישנן גם כאלה שלצערינו קשה לסמוך על נאמנות משגיחיהן! האם לא ראוי לברר ברבנויות המקומיות אם המקפידים על ההלכה יכולים לסמוך על הכשריהן?
תשובה: לא דייקת בדבריך. ג'לטין ואבקת חלב כשרות לדעת פוסקים רבים. המהדרין נמנעים מלהשתמש בהם אך אין להוציא לעז על הפוסקים המתירים. תוצרת שאינה מכילה חומרים אלו היא כשרה למהדרין לכל הדעות בכל הרבנויות. כמו כן אין להוציא לעז על משגיחים העושים את מלאכתם בנאמנות ובמסירות בכל מסגרת רבנית שהיא. להמשך הדיון בנושא. עוד בנושא זה.