שאלה: אני לא מרגישה שונה כשאני מקיימת מצוות או מתפללת: :) קודם כל, :) זה ממש נחמד לדעת שיש מישהו שאפשר לשאול אותו כאלה שאלות. לא ממש נעים לי מעצמי,כי חשבתי אני שואלת את השאלה לא בגלל שהיא הטרידה אותי,למרות שהיא כל הזמן עוברת לי בראש ויש לי עבודה במחשבת ישראל,וככל שהתקדמתי עם העבודה הבנתי כמה אני "עובדת על עצמי" שזה לא מעסיק אותי,ובעצם זה כ"כ כן. אז ככה.:) בבית חונכתי למצוות ולאמונה. אני מאמינה בלי להרגיש את האמונה. אני יודעת שיש ה. אני יודעת. אין לי שום שאלה או התלבטות או ספק. ואני רוצה ללכת בדרך שלו ולהיות קרובה אליו, אני באמת באמת רוצה! בפרשת בשלח,כשמסופר על קריעת ים סוף כתוב:".ויראו העם את ה ויאמינו בה ובמשה עבדו."בעצם כשהם ראו את הנס,זה מה שגרם להם להאמין.ככה אני מרגישה.כשאני שומעת על ניסים,זה מחזק אצלי את הרצון לעשות את רצונו יתברך,אבל תכל ס,אני מקיימת את המצוות.אני מרגישה שגם אם אני מוסיפה עוד מצווה להתחזק בה,זה לא משנה לי את אורח החיים שלי.:( אני רוצה להיות ב"קשר רציף". יותר מזה,אם יש יום שלא התפללתי מנחה,אני לא מרגישה שונה מאשר ביום שכן התפללתי.:( זאת אומרת-מה זה מועיל לי לקיים את המצוות,במיוחד אם אני לא מרגישה שונה כשאני לא עושה אותן?! מקווה שהובנתי.ועוד פעם, ענקית:)
תשובה: לך בתיה יקרה! איזו מתוקה שאת! ישירה וכנה. משמח לשמוע שהלימוד בכיתה עורר בך שאלות משום שלא תמיד הלימוד בבית ספר נוגע בנו, והוא לעיתים נלמד רק כחומר לימודי, אשרייך שאת זוכה שהלימוד ייגע בך ויעורר בך שאלות! אוסיף שאם שאלות עולות לך, לא משנה בעקבות מה, תמיד טוב לשאול ולברר או אפילו לחשוב על תשובה לבד כי לעיתים יספק אותך יותר למצוא בעצמך תשובה מאשר לשאול אחרים. אבל בכל מקרה, תמיד את מוזמנת לשאול אותנו (או אותי אישית במייל), אנחנו נענה בסוף, גם אם זה לוקח זמן. העיקר לא להשאיר בראש או בבטן! משמח לשמוע שאת מלאת רצון לקיים את דבר ה, בפשטות, שתדעי שרצון מוביל להכל! הרב קוק חוזר על העניין הזה במספר מקומות בספריו, הרצון הוא עיקר האדם, היכן שרצון האדם נמצא לשם האדם ילך ויתקדם. ולכן אם את אומרת שאת רוצה ללכת בדרך של ה  ולהיות קרובה אליו, אז את תהיי!! כי את כ"כ רוצה. בעצם את שואלת איך עושים את זה ואת זאת נסביר מאוחר יותר. קודם כל, נסביר את מטרת המצוות. רבים דנו במחשבת ישראל (ואני בטוחה שלמדת או תלמדי את זה) על מטרת המצוות וטעמן. ריה"ל בכוזרי מסביר שאנחנו לא יכולים לדעת את טעמי המצוות במפורט אלא רק את המטרה הכללית, שהיא לחבר רוחני וגשמי ז"א לחבר את הדברים הרוחניים עם הדברים הגשמיים. אפשר להביא כדוגמה את ברכות הנהנין (על האוכל), כשאני מברכת בעצם אני מעלה את החומר לדרגה עליונה יותר. אם כן, זוהי המטרה של המצוות להעלות את העולם הזה, את הגשמי שבו לרומם לדרגה גבוהה יותר. לקרב את הדברים הגשמיים לאלוקי. יחד עם זה, אפשר לומר שזו מטרת כל חיינו בעולם, להעלאות את העולם הזה לרמה גבוהה יותר. בואי נלך עוד צעד, אם נדבר על "הרגשה" בקיום מצוות שאותה ציינת בשאלתך אז ה"הרגשה" צריכה להיות מכוונת למטרה שהסברנו לעיל, להרגיש שאני מעלה את העולם, ביחד איתי. במילים אחרות, ההתעלות שלי היא התעלות העולם לרמה גבוהה יותר. אני רוצה להסב את תשומת ליבך לכמה עניינים לפני שנעבור לתכל ס: דבר ראשון, תשנני את זה לעצמך כל היום   קיום מצוות לא תלוי בהרגשה שלי, אם זה "מועיל לי", אלא קיום המצוות צריך לנבוע מציווי ה  בלבד, למה אני מקיימת מצוות? כי ככה ה  ציווה עלי ואני רוצה צריכה למלא את ציוויו. זוהי מהות הציווי עלינו, יש עניין בכך שאנחנו "עבדים" של הקב"ה, עבד חייב לעשות את המוטל עליו! גם אם לא בא לו או לא מתחשק לו או לא מתחבר לו. ברור שיש עניין של חיבור שתכף נפרט עליו אבל הגישה הראשונית למצוות, לעניות דעתי, צריכה להיות ממקור של ציווי, מתחושה שיש מלך מלכי המלכים שמצווה עלי ואני חייבת למלא את הציוויים שלו. אם תרצי אפשר להרחיב על כך רבות, על עצם מלכותו של ה  עלינו אבל לעניות דעתי זה לא המקום. דבר שני, בעל חובת הלבבות (שגם אותו בטח תלמדי או למדת במחשבת) אומר "אחרי המעשים נמשכים הלבבות", אם נעשה מעשים בגלל בשביל מטרה מסוימת אזי גם הלב שלנו יכוון למטרה הזו. אני חושבת שזו אחת הסיבות שמרגילים אותנו מגיל 0 למצוות, שנתחבר אליהן בעקבות מעשינו. תחשבי אם היו מנחתים עלייך עכשיו או לפני כמה שנים את שמירת שבת, לדעתי יש לנו סנטימנטים אישיים, חיבור למצוות, למשל לשמירת שבת, בגלל חוויות שחווינו עם המצווה הזו, בגלל שאנחנו רגילים אליה. ברור שיש גם חסרונות בזה כמו שתיארת וכבר נתייחס לזה באריכות. צריך לראות את מספר הצדדים שיש להרגל. הוא לא תמיד רע. בלעדיו לא היית מקיימת מצוות והלכות שהן ברורות לך מאליהן היום כי הרגילו אותך לקיימן מגיל 0. דבר שלישי, חשוב לזכור תמיד שהחיבור למצוות לא בא לבד, הוא מצריך עבודה ואפילו כמו שציינו לעיל הוא מצריך גם הרגל. אז מה תכל ס? איך מתחברים בכ"ז למצוות? ראשית, ללמוד, ללמוד וללמוד. אין דרך קיצור. לימוד אמונה מחבר אותנו יותר לשורש ולמהות. כך קל יותר להתמודד עם הדברים בפועל. משום שלימוד אמונה מוביל אותנו למבט רחב יותר על המצוות ועל הקשר עם ה  שאמור להגיע גם דרכן, דרך המצוות. יתר על כן, לימוד אמונה יכול לעזור ספציפית ולהסביר מה המצוות אמורות בכלל לחולל בי ואיך הן יחוללו את השינוי. (בהמשך אכתוב מעט על זה אבל העיקר תוכלי ללמוד בעצמך) אמליץ על מספר ספרים: מצווה ולב של הרב אלימלך בר שאול כתוב יחסית בשפה פשוטה (אולי לא בשפה של היום אבל יחסית שפה פשוטה). בנוסף, יש ספר שהוא חלופת מכתבים שהם גם בנושאים הללו שכתב דב אינדיג הי"ד- מכתבים לטליה. חוץ מאלה, באתר של ערוץ מאיר יש שיעורים קצרים או ארוכים (לנוער!!) בנושאים הללו, אולי תתחברי לזה. שנית, אם דיברנו על לימוד כללי על אמונה. בואי נדבר שניה, על מצוות ספציפיות. כמובן שקודם כל, צריך ללמוד ולברר גם על מצוות ספציפיות. אני רוצה להמליץ לך לקחת מצווה אחת שיקרה לליבך, שאת רוצה לקיים אותה במלוא הכוונה, ללמוד עליה מהמקורות (ספר החינוך מומלץ ביותר, לדעתי הוא גם מובן יחסית. גם אפשר לחפש עליה באתר שלנו או באתרים אחרים) ולברר אותה עם עצמך, מהי עושה בך?, למה היא חשובה לך? איך היית רוצה לקיים אותה? לאור כל זאת, לנסות להקפיד לקיים אותה בכוונה כפי שלמדת וביררת עם עצמך. לעניות דעתי, בלי הכנה זה לא ילך. (אם זה הולך את יכולה להוסיף כל שבוע חודש זמן שאת מחליטה מצווה אחרת שבוערת לך) ובנוסף לכל זה, אני חושבת שעשיית מצווה  מצוות בכוונה יפתחו בך תוספות של אמונה "כל מצוותיך אמונה", אם אמרנו שהאמונה מביאה לקיום מצוות בכוונה אז גם יכול לקרות תהליך הפוך שקיום מצוות בצורה נכונה וישרה יביא לאמונה שלמה יותר בה. דבר אחרון, להתפלל! הדבר המועיל ביותר לכל טרדותינו, יש לך קושיה, בעיה וכל דבר אחד שמטריד אז תתפללי עליו! אני בטוחה שזה יעזור, מה הכי טוב אם לא לפנות לה  ישירות ולבקש עזרה?! יישר כוח על הרצון לברר, לשאול ולעשות!! מוזמנת להוסיף ולשאול או אפילו סתם לשתף מה לקחת מהדברים במייל האישי שלי. הרבה הצלחה ושמחה, רינת rinathaber gmail.com.