שאלה: מדוע לא תפילה אישית פרטית?: לכבוד הרב איני יכול שלא לתמוה על עניין התפילה בכלל והנוסח בפרט. באשר לתפילה,איני יכול להבין כיצד יש לאדם, שאינו מסוגל לתפוס או לראות את כל המהלך האלוקי בשלמותו,אפשרות לבקש מה לשנות מתוכניתו האלוקית.האם אין בכך שהאדם משווה את ידיעתו לידיעת ה ומייעץ לו כיצד לפעול משום חוצפה יוהרה? בנוסף לכך האדם צריך להאמין שה מנסה להיטיב עימו ואם כן לבקש מה לשנות את מנהגו נחשב כפגם באמונה הנ"ל ולא זו בלבד אלא גם התפילה בסופו של דבר אם ה שומע לה היא פוגעת במתפלל (כי המיר את הטבתו של הבורא בהטבה שלדעתו הפשוטה טובה יותר). ובאשר לנוסח,שהוא אף יותר מפליא אותי,יש לי מס שאלות: 1)מדוע חיברו את הנוסח הרי לא תמיד ניתן להתחבר לנוסח,אם זה בגלל שהבעיה אינה נוגעת לי,או משום שאיני מכיר את משמעות המילים או משום שאלה לא המילים שלי.יתרה מכך,זה מאוד מרגיז שהתפילה שאני רואה בה משהו אישי מאוד מוכתבת לי.זה אבסורד בעיניי שבשעה שאדם עומד מול בוראו הוא צריך לומר מילים שמישהו אחר הכתיב לו!,הסידור אומר לו מתי לשבת ומתי לעמוד מתי לדבר בשקט ומתי לדבר בקול ומה לדבר-כל אלה הופכים את עבודת ה לרובוטית יותר ופחות אמוציונלית. 2)הנוסח הוא חוזר ומונטוני מלבד התחנון בשני וחמישי (שגם עליו אנשים לא מתים) כל יום זה אותם מילים ובניגון (במידה ויש) זהה לזה של אתמול (לרוב).ניתן לראות שהתפילה איבדה את ערכה ולמיטיב ערכתי לא עמדה בציפיותיהם של חכמים,כיום כמעט בכל בית כנסת אפשרית ניתן להבחין ברוב מוחלט שאינו מתרגש מהתפילה או מרגיש אחרת לאחר התפילה או לחילופין במיעוט שבאמת מכוונים בתפילה את ליבם לאביהם שבשמים.לכן לדעתי הנוסח הוא טעם לפגם לתפילה. 3)אני מאמין שלתפילה שיוצאת מהלב אין תבנית,ואין לה מילים שאדם אחר כתבן ושהניסיון של הכנסת התפילה לתבנית כלשהיא פוגעת באופן מובהק בתפילה.אני יודע שכאשר אני שוכב במיטה לפני השינה ומתפלל לה במילים שלי התחושה היא אחרת וחזקה עשרות מונים מהתפילה השיגרתית שבביה"כ. מנגד,שמעתי שאחד הסיבות שבשלה חובר הנוסח הוא כדי למנוע מאדם לדבר לה בשפה שאינה ראויה,בעיני הסיבה הזו אינה חזקה מספיק, אם זה בשל העדיפות שאני נותן לתפילה מהלב או בשל העובדה שניתן להסביר וללמד מה לא להגיד בתפילה במקום להכתיב מה כן להגיד בפועל.עם זאת,אני מסוגל להבין שכאשר יש קהל של אנשים שאומרים את אותם מילים כמו רובוטים זה יפה,אך למה שכל התפילות יראו כך? צריך לאזן את היחס,הרי תפילה אמיתית עדיפה לאין-ערוך על תפילה של היום בגלל הסיבות שהסברתי לעיל.לכן עדיף שרוב התפילה תהיה אישית ואחת ל. נבצע תפילה רובוטית בשביל המראה המלבב.
תשובה: שאלותיך מצויינות - חבל שאתה מבטא גנאי לדברים קדושים (תפילה רובוטית) לפני שקבלת עליהם תשובה. א. הבקשה מד  לא נועדה להפעיל את הקב"ה לפי רצונו של המתפלל (זה וודאי חילול ד!). התפילה מכוונת המתפלל לרצות את מה שטוב לעולם ולו. התפילה אינה מתן הוראות לקב"ה אלא ביטויים שלנו על מה שאנחנו רוצים שיקרה לנו ולאחרים. ב. הואיל והתפילה נועדה להשפיע על המתפלל, נתן נוסח קבוע לתפילה. לדוגמה - אם יש שני חקלאים אחד זרע בשדהו חיטה והשני צריך עדיין לקטוף את הכותנה, הראשון יתפלל שירד גשם והשני יתפלל שלא ירד גשם. כדי למנוע מצבים כאלה קבעו ח שעד ז  חשוון איש לא יתפלל בעד הגשם. מז  חשוון כולם יתפללו בעד הגשם. ג. לכן חווית התפילה איננה כמו הליכה לסופרמרקט: אני מציין לפני ד  מה אני צריך כדי שיספק לי את כל צרכי. חווית התפילה היא הפוכה: אני משתחרר מכל מה שאני רוצה לעצמי ומתרכז בצרכי הכלל (לכן התפילה במניין!): "תשובה - סליחה - גאולה - רפואה ופרנסה (לכולם, לא רק לי) - קיבוץ גלויות - השבת המשפט ומלכות ד." ד. אכן אנשים רבים לא מצליחים להתרכז ולכוון בתפילה - לא בגלל שזה משעמם אלא בגלל שזו דרישה מאוד קשה ומאתגרת. קשה מאוד להצליח להתכוון בכל משך התפילה, הפתרון הוא שיש שלש הזדמנויות ביום ובהן בסופו של דבר מצליחים להגיע לכוונה חלקית. ה. מי שמצליח להתרכז ולכוון בתפילה מרגיש שהיציאה מהבועה הפרטית וההזדהות עם צרכי הכלל מעמידה אותו במקום יותר רוחני, הוא עושה עצמו שותף לרצון ד  וזו החוויה היותר משמעותית של התפילה: ההתקרבות אל ד, העליה הרוחנית שמצליחים להשיג בתפילה. ו. לתפילה הפרטית יש מקום, אבל כפי שציינת בצדק - היא אינה חובה. כל אדם יכול בכל רגע לפנות אל ד  (כמו שאתה עושה לפני השינה). אתה צודק שהתפילה הפרטית צריכה להעשות בזהירות רבה - הקב"ה יודע טוב מאתנו מה נכון עבורנו. זו הסיבה שתפילות פרטיות שמוכרות לנו מדגישות את הבקשה לתיקון אישי: "אלוקי, נצור לשוני מרע ושפתי מדבר מרמה." רבי נחמן ראה לנגד עיניו את הצורך הגובר בחוויית קשר אינטימי קרוב אל ד  בדורות שלנו, ולכן המליץ על  התבודדות, שיח חופשי קרוב בין אדם למקום, מי שזה מחזק את אמונתו יכול ללכת בדרך זו. מכל מקום אפשר לשלב גם בתפילת עמידה תפילות פרטיות (ציטוט מתוך  ויקי-ישיבה ): "המתפלל רשאי להוסיף תפילה פרטית בתפילת שמונה עשרה, בברכת "שמע קולנו", לפני המלים: "כי אתה שומע תפילת.", ובסיום "אלקי נצור", לפני: "יהיו לרצון אמרי פי." או אחריו. בתפילתו הפרטית יכול כל אדם לשפוך את לבו לפני קונו, לבטא את הגיגי לבו ולבקש את כל בקשותיו ומשאלות לבו. בברכת "שמע קולנו" כלולות כל הבקשות, ולכן רשאי המתפלל להוסיף בה את כל סוגי הבקשות. האדם רשאי להוסיף תפילות פרטיות גם בשאר הברכות האמצעיות שבתפילת שמונה עשרה, אך במקרה זה עליו להקפיד על קיום פרטים הלכתיים שונים. תפילה פרטית רצויה בכל עת ובכל שעה, גם שלא בעת התפילות הקבועות".