שאלה: התקרבות לה.: אני קצת מסתבכת עם הניסוח של השאלה אז סליחה מראש. תראו, יכולים להיות ימים שלמים שבהם אני אקדיש לקודש 3 שעות אם לא יותר (וזה עוד בזמן הלימודים שאני בביה"ס כמעט שמונה שעות.) ואח"כ אני אשב בבית כמה דק לבד עם עצמי, אחשוב לרגע ואגלה שבכל השלוש, ארבע שעות האלה- או אפילו יותר לא חשבתי על הקב"ה אפילו דקה ביום (וזה כולל תפילות שלוקחות פי כמה וכמה מזה.). קיצר זה ממש מעצבן ומתסכל אותי. רציתי לדעת מה אני יכולה לעשות כדי באמת להרגיש את הקב"ה בכל רגע בחיים שלי. כאילו אפילו כשאני "קובעת עיתים לתורה" או מתפללת אני לא באמת חושבת עליו ומרגישה אותו, אז מתי כן?! סתם כדי להבהיר זה ממש מעצבן אותי, יכול להיות יום שלם בכולו אני אלמד תורה ואתפלל וכשאסתכל בסופו של דבר אראה שלא חשבתי על הקב"ה ולא הרגשתי אותו אפילו שנייה במהלך כל היום הזה.! תוודה רבה! וסליחה שחזרתי על כל עניין עשרים אלף פעם, פשוט זה באמת מתסכל אותי.:
תשובה: לך. כתבת את זה בכזו פשטות, כאילו זה מובן מאליו, שבחורה בגילך מקדישה מיוזמתה כמה שעות ללימוד יומי, לא כי היא חייבת, ולא בגלל שיש מבחן, ולא שאמרו לה, אלא סתם כי מתחשק לה. ולא בימים של חופש ומשעמם, אלא אחרי יום עמוס של שיעורים ומטלות בבית הספר. ואחרי כל זה את רוצה להגיד שאת לא חושבת על הקב"ה? מאיפה מגיעים הרצון החזק כל כך, והצמא האדיר, למלא את הנפש בעוצמה רוחנית - אם לא מהרצון לפגוש את ה, להבין אותו יותר טוב, ולהרגיש מחוברת. אני מניח שלרוב האנשים המגדירים את עצמם דתיים, יש איזו שאלה אחת שתקועה להם חזק בתוך הלב, היא מלווה אותם מגיל 5 בערך, ועדיין הם לא יודעים איך בדיוק לאכול אותה. היא גם מטרידה במיוחד בהתחשב בעובדה, שיום אחד בהיר היא תופנה אליהם מכיוון הילדים:  אז מי זה ה  בעצם, ואולי  מה זה ה,  איפה הוא נמצא, ו איך הוא נראה. לשאלות האלה אין להם בינתיים מענה ברור, וגם לא בטוח שיהיה. אז איך אנחנו מאמינים במשהו שאנחנו לא יודעים להסביר אותו? כי לא כל כך חשוב לנו להכניס את ה  לתוך הגדרה של מילון, עם כותרת יפה, ולדעת שהצלחנו  לתפוס אותו, ו למשש אותו  - אלא הרבה יותר חשוב לנו להבין מה המשמעות של ה  בחיים שלנו. איך הוא משפיע על העולם, ואיך האישיות שלנו אמורה להשתנות בעקבות האמונה הזו. אם נדע מה חשוב בעיני ה, אם נוכל להשיג בשכל שלנו קצת מהחכמה שלו, וגם לקלוט מה הוא רוצה - אז נבין אותו באמת. "לחשוב על ה " זה לא אומר רק להעביר בראש מחשבות סתמיות ש ה  קיים, ו בטוח שהוא קיים, ו איזה טוב ה, ו אני רוצה להתקרב אליו. "לחשוב על ה " זה אומר בעיקר לחשוב על כל המקומות שה  מתגלה אלי: להתפעל מהגוף המשוכלל, מהנפש העמוקה, מהעולם המסודר, מהטבע המקסים. להבין מהם הערכים החשובים בעיני ה, ואת זה הוא מוסר לנו דרך לימוד התורה, כדי שנוכל לנהל את החיים שלנו בהתאמה. לדעת מה ה  רוצה מאיתנו, ואת זה הוא מוסר לנו דרך קיום המצוות. ולקרב את הרצון שלנו אל הרצון שלו, ואת זה אנחנו עושים דרך התפילה. כשאת לומדת תורה, ולא משנה איזה נושא, את חושבת על ה  בצורה הכי עמוקה שיכולה להיות. את לא חושבת עליו מבחוץ, אלא את חושבת על המחשבות שלו מבפנים. כשאת מתפללת, את מרגישה את ה  באופן הכי משמעותי. את לא רק מתרגשת ממנו, אלא את מרגישה מה הוא רוצה שיהיה בעולם. כל המילים שלך בתפילה זועקות את מה שאת מרגישה עמוק בתוכך - שהכל תלוי רק בו, ובדיוק בגלל זה את מתפללת. נכון, לא תמיד יש כאן סיפוק מיידי, ולא תמיד את ב אורות. אבל את בונה את האישיות שלך בעקביות, וכל צעד נוסף של לימוד ותפילה מחלחל לעומק, עד שלא תצטרכי להקדיש זמן מוגדר במשך היום כדי "לחשוב על ה ", אלא גם כשתחשבי עם מי להתחתן, ואיפה לגור, ואיך לחנך את הילדים, ואיך לתקן את המידות, ואיך לכבד את ההורים, ועל עוד הרבה דברים - את בעצם תחשבי על ה. בהצלחה, אבישי batelam gmail.com