LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: אמירת פסוקים לצורך תפילה: כבוד הרה"ג דוב ליאור, קראתי באתר תשובה של הרב (כ"ג תמוז תשס"ט), שם הרב כותב שהרמב"ם כותב שאסור לאדם לאמר פסוק בתור סגולה עממית כדי שיתקיים בו מה שכתוב בו. רציתי לשאול, האם מותר לי לאמר את "שיר למעלות אשא עיני." או "שיר המעלות ממעמקים קראתיך." או את הפסוק "לישועתך קיויתי ה " כאשר אני מתפלל לקב"ה שיעזור לי במשהו? או "מזמור ל הריעו לה כל הארץ." כאשר אני מודה לקב"ה על משהו? או "כי מלאכיו יצווה לך לשמורך בכל דרכך." כשאני יוצא מהבית? מה עם פסוקי "ויתן לך הא-לוהים." במוצאי שבת או הבקשה בתפילה ל חיילי צה"ל שיקויימו בהם הפסוקים המוזכרים שם? (האם זה שונה כי זו תפילה מקובלת שמודפסת בסידור?)
תשובה: בדרך תפילה אפשר לאמר פרק תהילים. הרמב"ם מתנגד למי שחושב שיש סגולה באמירה גרידא אך לא מתנגד לתפילה, והוא עצמו פוסק שיש מצווה לזעוק ולהריע בכל עת צרה. וכן כל הבקשות שאדם משתמש כתפילה ופניה לבורא עולם בנוסח הפסוקים מותר, רק שלא יחשוב שזה מין מיסטיקה שהפסוקים עושים משהו.
שאלה: פרסום כשרונות - גאווה?: מידת ענווה היא כאשר אדם מכיר ביכולת שלו ובכשרונות שלו. במידה ואדם יודע שהוא מומחה בתחום מסוים האם זאת לא גאווה לפרסם את אותה מומחיות?
תשובה: הכל תלוי בלב. אם מטרת הפרסום היא עניינית, אין בכך גאווה. אך אם המטרה היא שכולם יווכחו בכשרונותיו הרי המיוחדים הרי זה ביטוי הן לגאווה והן לחוסר ביטחון עצמי. אם אדם רואה צורך ענייני בפרסום, לא צריך להימנע ממנו גם אם במקום מסוים בנפש הוא מרגיש סיפוק מכך שכולם מכירים את כשרונותיו. כמובן שתמיד צריך לעבוד על כל המידות ובכללן מידת הגאווה. הרב יעקב כהן.
שאלה: שאלות בקשר ליבום ועגונות: 1. אם אשה הפילה תוך 40 יום ובעלה מת ואין לה ילדים ממנו, האם יש מצוות יבום? 2. אם אשה נתייבמה האם צרותיה בדין גרושות או אלמנות? 3. מדוע בענייני אישה עגונה מספיק עד אחד שיעיד שבעלה מת? כיצד יש לחכמים כוח להקל בכך והרי התורה בעצמה קבעה דין עדות בשניים לפחות, האם לחכמים יש כוח לשנות חוקים שהתורה קבעה במפורש?
תשובה: 1. יש מצוות ייבום, כי הפלה בתוך 40 יום זה לא בגדר עובר. 2. צרותיה, כלומר: הנשים האחרות של הבעל, נחשבות לאחר שהתייבמה כאלמנות ומותרות לינשא לשוק. 3. ודאי שחכמים לא יכולים לשנות דבר שהתורה קבעה. השאלה שאתה שואל היא שאלה נכונה שאותה שואלים הראשונים ודנים בה. שיטת הרמב"ם היא, שהתורה הצריכה שני עדים רק בדבר שצריך את העדות לצורך קביעת העובדות אבל ב"מילתא דעבידא לאיגלויי" - דבר שעתיד להתגלות, כגון: אם אדם מת, בזה מקבלת התורה גם עדות של עד אחד. ראשונים אחרים סוברים שהטעם בזה הוא מפני שיש לחכמים כח להפקיע קידושין, מכיוון שכל המקדש הוא מקדש על דעת רבנן, והם קבעו שהקידושין יופקעו למפרע במקרה שיבוא עד אחד (ואפילו שפחה) ויעיד שמת. אלו שתי השיטות העיקריות בסוגיא, ויש עוד כמה הסברים.
שאלה: המוציא על פרוסות עוגה: מו"ר הרב שליט"א הזכיר באחד השיעורים הקודמים, שאם אדם לוקח כמות גדולה של פרוסות עוגה (5 פרוסות למשל) אזי צריך לברך המוציא וברכת המזון, הרב הביא את זה מההמשנ"ב ע"פ הגר"א. השאלה היא האם דין זה חל גם על ספרדים (האם פוסקי ספרד הכריעו בעניין)?
תשובה: היות ומדובר בספק ברכות שהגר"א הכריע בו, אי אפשר לחייב את בני ספרד ללכת על פי הגר"א ולכן לא יברכו, שספק דרבנן לקולא. אבל אם שבע זה ספק דאורייתא ויברכו.
שאלה: חזרה בשבת ע"י גוי: 1. הרב הזכיר שרופא או בעל תפקיד אחר יכול לחזור בשבת לביתו עם גוי. האם זה רק בדרך חזרה של הגוי עצמו לביתו או שמותר שהגוי יעשה נסיעה מיוחדת בעבור היהודי שמבקש לחזור לביתו? 2. כמו כן, האם אפשר לפתוח את דלת הרכב למרות שנדלקת נורית אצל הנהג וגם האור הכללי ברכב?
תשובה: 1. הגוי יכול להחזיר אותו גם בנסיעה "ספיישל" בשביל היהודי. 2. אם הוא ספרדי מותר לו לפתוח את הדלת כי זה "פסיק רישא דלא ניחא ליה", שהרי לא אכפת לו אם נדלק האור או לא, וחכמי ספרד ובעל הערוך סוברים שפסיק רישא דלא ניחא ליה מותר, והאחרונים לומדים שגם הרי"ף והרמב"ם סוברים כך, אלא שיהודי אשכנז מחמירים בזה, ולכן יאמר לגוי לפתוח בשבילו את הדלת.
שאלה: לחם מהמוציא לאשתו או אמו: הרב הזכיר שייתן האיש לאשתו מהמוציא בסעודת שבת לפני אמו. מה קורה אם רגילים כולם שהאמא מקבלת ראשונה, האם אפשר לתת לה לפני האישה כשהאישה לא מקפידה? שאלה נוספת: החיוב של האיש לפרנס את אשתו זה מדרבנן (כפי שזכור לי) וכיבוד האם מהתורה, אז מדוע עדיין לאשתו קודם?
תשובה: אם האישה מוחלת בפירוש אז אין בעיה. כיבוד אם אינו משל עצמו אלא רק משל ההורים אבל באשתו הוא חייב לקנות את מזונותיה משלו, ויש לעשות קודם את החיוב ואח"כ את מה שאינו חייב.
שאלה: הוכחה שה  אומר שאין לו גוף: האם יש הוכחה מן התנ"ך שה' אומר שאין לו גוף או דמות הגוף?
תשובה: ע' בפרשת ואתחנן ששם הדברים מפורשים. (יא) ותקרבון ותעמדון תחת ההר וההר בער באש עד לב השמים חשך ענן וערפל: (יב) וידבר יהוה אליכם מתוך האש קול דברים אתם שמעים ותמונה אינכם ראים זולתי קול: (יג) ויגד לכם את בריתו אשר צוה אתכם לעשות עשרת הדברים ויכתבם על שני לחות אבנים: (יד) ואתי צוה יהוה בעת ההוא ללמד אתכם חקים ומשפטים לעשתכם אתם בארץ אשר אתם עברים שמה לרשתה: (טו) ונשמרתם מאד לנפשתיכם כי לא ראיתם כל תמונה ביום דבר יהוה אליכם בחרב מתוך האש: (טז) פן תשחתון ועשיתם לכם פסל תמונת כל סמל תבנית זכר או נקבה: (יז) תבנית כל בהמה אשר בארץ תבנית כל צפור כנף אשר תעוף בשמים: (יח) תבנית כל רמש באדמה תבנית כל דגה אשר במים מתחת לארץ:
שאלה: התורה כדרך חיים: ידועה החלוקת של ר ישמעאל ור שמעון בר יוחאי במס ברכות על שילוב של תורה עם דרך ארץ. כבר אמרה הגמ שיש שהלכו עם ר ישמעאל ועלה בידם. וכך אני חושב גם הציבור "הדתי לאומי" לקח לעצמו כדרך חיים. אני הרבה זמן מתלבט כיצד אנו צריכים להסתכל על "תרבות המערב", ככה נוהגים להגדיר זאת. ז"א, האם אני עובד או יוצא לטיול או הולך למוזיאון (ובין כך אני מבטל כביכול תורה) אז האם אני מפסיק את הלימוד כי אני צריך "להתאוורר" או כדי לנוח או שהיהדות היא פתוחה להרבה דברים כמו שירה, ספרות מוזאונים מדע וכד. כיצד אמורה להיות ההסתכלות שלי על דברים אלו? לדוג, אמי מספרת לי שהיא הלכה עם חברותיה למוזיאון (שיש בו רק תמונות-צנועות כמובן) והיה לה קשה להנות מדברים שאינם תורניים- ברור שזה מעלה ותכונה נפלאה אבל השאלה האם זה מה שהיהדות מחנכת אליו או שהיהדות היא פתוחה ויש בה גוונים? אני עכשיו קורא את הספר "באמונתו"-סיפור חייו של הרב יהודה עמיטל וראיתי ראיה שונה של היהדות שכביכול "הכול קודש", לדוג, יש לו הרבה תמונות בבית ויש לו בית מקושט והוא התעסק בשירה ובספרות. הודה לרב אם יחזיר לי תשובה מפורטת ואולי מקומות לעיין בהם.
תשובה: נקודה זו שאתה מעלה היא כנראה עומדת בבסיס המחלוקות בין התנועות השונות אצל גדולי ישראל. ודאי שרבים מגדולי ישראל לא רואים ערך בעיסוק בעולמות שנובעים מחיי החול אולם ודאי שיש גדולים שנתנו ערך גם לעיסוק בעניני החול גם ללא שמלבישים אותם בציורים של קודש. במיוחד הדברים נידונים בדברי הרב קוק בהרבה מתורותיו. וכן בדרך אחרת הדברים נידונים אצל הרב סולבייציק בהרבה ממאמריו. שני הגדולים האלו טוענים שהתורה אינה מצומצמת רק לשפה של קודש. גם דברים שמופיעים בצורה של דרך ארץ יש להם ערך גדול. יש הבדל בין עמדת הרב קוק לבין עמדת הרב סולבציק. יש מאמר של הרב לכטנשטיין בה הוא עומד על מושג דברי הרשות. יש כאן עמדה עקרונית שגם הדרך ארץ היא חלק מעולמו של הקב"ה התורה אינה באה למחוק את כל מה שעולה מן הנפש האנושית ומן הכשרונות האנושיים. התורה היא מדרגה על גבי דרך ארץ. בדברי הרב קוק הדברים מחוברים יותר. לפי דברי הרב העולם מאד אחדותי. בכל דבר ניתן לגלות את נקודת הקודש ואת נקודת האחדות. ההופעות הרוחניות אינם מופיעות רק בשפה של הקודש. יש גם שפה שנראת כשפת עולם החול והיא בעומקה מתאימה לכל העולמות העליונים יותר. לא מדובר רק על השאלה האם ראוי שיהיה לאדם דירה נאה וכד'. זאת מצאנו גם אצל גדולי האדמו"רים שנהגו לפעמים בדרך של עשירות בעולם. אולם השאלה מצד מה יש ערך לענייני העולם הזה. האדמו"רים מצאו את נקודות הקודש בעניני העולם הזה. בכך אין חידוש. הדיון הוא האם יש ערך להופעות של חיי החול גם כשהם באים לא על ידי גדולי הגדולים, לא על ידי אלו שיודעים להעלות ניצוצות. הדברים ארוכים ואין אני יכול להאריך עוד בענין.
שאלה: לחדש סנדל חדש: קניתי עכשיו בזמן של שלושת השבועות סנדליים חדשות. האם מותר לי לנעול אותם עכשיו?
תשובה: האיסור הוא לברך שהחיינו בשלושת השבועות, מאחר ולא ניתן לומר "שהחיינו והגיענו לזמן הזה" שהוא זמן של צער. אבל לקנות ולחדש דברים שאין אומרים עליהן שהחיינו, כסנדלים, מותר. (משנה ברורה תקנא, ס"ק מה).
שאלה: צום תשעה באב לסטודנטית: אני סטודנטית בת 26 מדרום הארץ. ביום תחילת הצום (29 7 - ערב תשעה באב) יש לי בחינה ואיני יודעת איך אסתדר עם הקטע של ארוחה מפסקת (הלימודים לא בעיר מגוריי-נסיעה של שעה), וגם יומיים לאחר מכן (יום שישי בבוקר) גם יש לי בחינה ואני מפחדת שלא אקבל מיגרנה ותופעות שאחרי הצום (ואני סובלת די הרבה מכאבי ראש אז על אחת כמה וכמה שלא שותים ואוכלים מסודר). רציתי לשאול מה עליי לעשות, לנסות לצום בכל מקרה או לוותר הפעם בגלל הבחינות? אני מודה לכם על העזרה.
תשובה: צום תשעה באב הוא חמור. אין מצוה לאכול סעודה מפסקת סמוך לערב, העיקר לשתות הרבה!
שאלה: לימודי חול בתשעת הימים ובתשעה באב: א. האם מותר ללמוד לימודי חול בתשעת הימים? ב. האם מותר ללמוד בתשעה באב מקצוע חול שיש לי מבחן לאחריו?
תשובה: א. מותר. ב. מותר, רק לימוד תורה נאסר בתשעה באב משום שהוא משמח, שנאמר "פיקודי ה' ישרים משמחי לב".
שאלה: איסור נגיעה לעיוור בשידוכים: האם מותר לבחור עיוור (שלא יכול לראות את המשודכת) לגעת בבחורה על מנת שיידע עם מי הוא מתחתן, בבחינת "שלא ישא אישה עד שיראנה"?
תשובה: עיוור ניחן בחוש שמיעה מפותח מאוד במקום הראיה. שמיעתו כראייה הרבה יותר ממישוש, שבלאו הכי הוא אסור.
שאלה: אמירת י"ג מידות בכל יום: נוסח אשכנז אומרים י"ג מידות בשני וחמישי. נוסח ספרד אומרים י"ג מידות כל יום, האם קיים נוסח ספרד שאינו אומר י"ג מידות בכל יום?
תשובה: אינני מתמצא עד כדי כך בנוסחאות. צריכים לשאול יהודי ששייך לאותה עדה איך הנוהג אצלה. בדרך כלל אני יודע שנוסח ספרד אומרים י"ג מידות בכל יום.
שאלה: בניית בית מעל ארבע קומות: יזם שעומד לבנות בניין, האם מותר לבנות בניין מעל ארבע קומות? שמעתי דעה שלא ואני רוצה לדעת מה ההלכה ומה מקורותיה.
תשובה: אין שום איסור לבנות אפילו גורד שחקים, בתנאי שתותקן מעלית שבת כהלכה. רצוי לבנות בניין שבו תהיה אפשרות לסוכה לכל דייר.
שאלה: תביעת חברת אבטחה בבית דין לעבודה: אני הועסקתי כשומר אבטחה באוניברסיטה העברית במשך שנתיים. במשך אותם שנתיים היו הרבה זכויות שמגיעות לעובד עפ"י דיני העבודה בישראל שלא קיבלתי. גם חלק מזכויות שקיבלתי היו אחרי שהפצרתי בהם והטרחתי את עצמי פעם אחר פעם. א. האם מותר לתבוע חברת אבטחה בבית דין לעבודה, האם אין בזה משום הליכה לערכאות? ב. חלק מהזכויות שמגיעות לי זה: קבלת תוספת שעות, דמי הבראה והפסקות שלא קיבלתי. האם על תוספת שעות אני יכול לתבוע, למרות שאני יכול לקבל הרבה יותר מהשכר נטו שצריכים להביא על אותם שעות? משום שיש בזה גרירה של שכר שלא קיבלתי והפיצויים הם על עוגמת נפש הלנת שכר ועוד כיו"ב פיצויים שהם הרבה מגובה השכר נטו שאני אמור לקבל.
תשובה: א. אם הם לא מוכנים לבוא לבית דין של תורה מותר לך לתבוע אותם בערכאות, לכן צריך לשלוח להם בקשה לדיון בבי"ד ואם הם יסרבו אפשר לתבוע בערכאות. ואם ידוע שהם לא יבואו לבי"ד מותר מיד לתבוע בבית הדין לעבודה, מאחר וזה מגיע לך אז אתה יכול לתבוע במקום שיוכלו לאכוף זאת. ב. מותר לך לתבוע על עוגמת נפש, שעות נוספות וכדומה, מכיון שאתה יכול לקבל זכויות אלו ע"פ חוק א"כ הם כהתחייבות של החברה כלפי העובד, למרות שבדין תורה של נזיקין אין פיצוי כזה אבל פה זה נחשב כאילו הם התחייבו שאם לא ישלמו בזמן יוסיפו פיצויים.
שאלה: הזמן המדוייק של הנץ: המתפלל וותיקין - עד כמה חייב להקפיד להתחיל עמידה בזמן הנץ לפי לוחות השנה של ימינו, כלומר, כמה זמן אורך ה"נץ", והאם חשוב להתחיל עמידה ממש באותו זמן? (ואיפה אפשר למצוא מקורות לכך?)
תשובה: לפי רוב השיטות יש לקרוא את קריאת שמע וברכותיה כשתים-שלוש דקות לפני הנץ כדי להתחיל שמונה עשרה עם הנץ, ויש בכל מקום לוחות שמציינים זאת. אין צורך לראות את הנץ אלא לפי הלוח.
שאלה: מחלוקת בזמנים בהלכה: איך זה שהמחלוקת לגבי חישוב זמני היום (סוף זמן ק"ש תפילה וכו ) היא מחלוקת אחרונים? מה עשו עד אז, לא יודעים?! (הרי בכל יום יש סוף שעה שלישית וסוף שעה רביעית וכד אז הייתי מצפה שיהיה מסורת ברורה בקטע הזה)
תשובה: המחלוקת היא כבר מחלוקת עתיקה, האם חלוקת היום לי"ב שעות היא מעלות השחר ועד צאת הכוכבים או מהזריחה ועד השקיעה. שיטת הלוח שלנו בארץ (שהיא גם שיטת המג"א) היא, שמחלקים מעלות השחר ועד צאת הכוכבים, ושיטת הגר"א והרב בעל התניא היא שמהזריחה עוד השקיעה, ואי אפשר להכריע בזה כי איננו יודעים מה עשו בזמן האמוראים. וכן במחלוקת בעניין סדר הפרשיות בתפילין שנחלקו בזה רש"י ורבינו תם, איננו יודעים מה עשו בתקופת האמוראים כדי להכריע. יותר מזה, בזמן התוספות כותב הסמ"ג שהיה מחזר בעיירות ישראל שלא היו מקפידים כ"כ במצוות הנחת תפילין כמו שמקובל היום שנער דתי נקרא מי שמניח תפילין. לעתיד לבוא כשתחזור הנבואה נדע איך להכריע.
שאלה: גודלה של ארץ ישראל: בכמה מקומות בח מובא שגודלה של ארץ ישראל הוא 400 פרסה על 400 פרסה. למשל בגמ בבא מציעא כ"ח, תוס עושה שקלא וטריא טכנית על בסיס הנתון הזה, לגבי המרחק לבבל. איך נתון זה מסתדר עם המציאות, ייתכן לומר שח והראשונים טעו במציאות לגבי דבר זה?
תשובה: ח לא טעו במציאות, הם התכוונו לארץ המובטחת - מנחל מצרים ועד נהר פרת שהם הרבה יותר גדולים.
שאלה: הכסף - חסר חשיבות?: 1) בספר שמות פרק ד כאשר משה עומד לצאת למצרים בפס יט הקב"ה אומר למשה שהוא יכול לשוב למצרים כי מתו כל האנשים המבקשים את נפשו ואז רש"י מסביר שדתן ואבירם היו חיים אך ירדו מנכסיהם, והעני חשוב כמת. רציתי לשאול איך זה יכול להיות?! התורה מלמדת אותנו שלכסף אין חשיבות אז איך נאמר כי עני חשוב כמת?! מה משמעות דברי רש"י? 2) האם על כל בגד שאני קונה אני צריכה לברך שהחיינו? אם כן אז מתי?כשאני לובשת את זה בפעם הראשונה? 3) מה להגיד בקריאת שמע שעל המיטה? האם יש הבדל אם אני בת ובד"כ לא מתפללת ערבית? 4) מה מברכים על פריכיות אורז?
תשובה: 1. אמנם לכסף אין חשיבות מצד עצמו, אך יש לו חשיבות גדולה ככלי שדרכו ניתן לעשות הרבה מצוות ומעשים טובים, כמו למשל בניין בית המקדש, צדקה, נטילת ארבעת המינים, עונג שבת, וכו' וכו'. בלי כסף לא היה יכול עולם התורה להתקיים ואף לא מדינת ישראל. העיקר הוא שהאדם לא יהפוך את האמצעי למטרה. לגופו של עניין, נראה שמה שכתוב שעני חשוב כמת אינו אמירה ערכית אלא אמירה מציאותית, שמי שהוא עני דבריו פחות נחשבים, ולמשל דתן ואבירם כיון שירדו מנכסיהם שוב אינם נחשבים אצל פרעה ולא יוכלו להתנכל למשה. 2. על כל בגד שאת מרגישה בו שמחה, ומברכים בשעת הלבישה הראשונה. 3. אין הבדל בין איש לאשה. יש לומר את ברכת המפיל ופרשה ראשונה של שמע, וטוב לומר גם את שאר ההוספות שנהגו לומר והכתובות בסידור. 4. לדעת רוב הפוסקים, בורא פרי האדמה. הרב יעקב כהן.
שאלה: להשתמש בסנדלים שמצאתי: בטיול סוף שמינית שלנו אני הייתי אחראי על איסוף חפצים שנשארו בכל נקודה שבה עברנו במשך הטיול (מסתם עצירות במסלולים השונים ועד חניוני לילה). באחת מהעצירות מצאתי סנדלים יקרות (350 שקל עם אחריות לשלוש שנים). יכול להיות שזה של מישהו מהמחזור אבל הכרזתי על זה ואף אחד לא פנה אלי. וגם אדם שמאבד סנדלים אלו יכריז על כך. מצד שני, יכול להיות ששכחו את זה בדיוק באותו מקום שאנחנו עצרנו בו ואני אספתי אותם מתוך מחשבה שזה של אחד החברה. האם מותר לי להשתמש בסנדלים אלו?
תשובה: אני חושב שכן, היות ואף אחד לא פנה אליך יש להניח שהמאבד התייאש.
שאלה: חרדים ודת"ל: הייתי שמח לקבל הסבר בנוגע לדברים מסויימים שהרב כתב. הרב כתב כך: הדרך הנכונה היא להיות שלמים בכל. להקפיד על קלה כבחמורה במצות וזה כולל את מצות ישוב ארץ ישראל ואת מצות אהבת ישראל. ובדרך זו הולכים בני התורה הלומדים בישיבות הגבוהות בדרכה של ישיבת מרכז הרב. הם מקפידים בכל ההקפדות ההלכתיות שמקפידים החרדים וגם מקפידים לקיים את מצות ישוב ארץ ישראל ואחדות ישראל. קצת לא הבנתי למה הרב מגדיר באופן כללי את החרדים שהם לא מקפידים לקיים את מצוות ישוב הארץ ואחדות ישראל. אשתדל לעשות סדר בשאלותי: 1) א. באמת הדתיים הם בעיקר (לא רק, יש גם חילונים) אלו שבנו יישובים ביש"ע, אבל אני לא מבין למה החרדים לא מקיימים את יישוב הארץ כי הם לא מקימים יישובים ביש"ע, הרי גם בני ברק, רכסים, בית שמש, ירושלים ועוד זה ארץ ישראל, גם העיר שהקימו אלעד היא בארץ ישראל, ומדוע לא יחשב להם הדבר כקיום מצוות ישוב הארץ? ב. ואם רק הקמת יישובים ומאחזים ביש"ע (אולי נכון יותר כיום לומר יו"ש) נחשבת כמצוות יישוב הארץ, אז איך ניתן להגדיר את הציבור הדתי לאומי באופן כללי כמקפיד על יישוב הארץ, הרי רבים (אם לא יותר מ50 ) מהדתיים הלאומיים גרים בערים השונות בישראל, רעננה, כפר סבא, ירושלים ועוד? 2) בנוגע למצווה השניה שהבנתי מדברי הרב שהדתיים מקפידים עליה לעומת החרדים שלא, והיא מצוות אחדות ישראל. א. הרב כתב בקצרה, ולא הצלחתי להבין מה הכוונה הגדר במצווה הזו "אחדות ישראל". ב. אם הכוונה לאהוב כל יהודי וכו, למה הדתיים מקיימים את המצווה הזו לעומת החרדים שלא? שנשמע ונתבשר בשורות טובות ושנזכה לגאולה השלמה במהרה בימינו אמן.
תשובה: מצות ישוב ארץ ישראל היא שכל הארץ תהיה בידינו ונשב בכל מקום ולא להניח מקום שלא נתישב בו. אכן גם מי שגר בבני ברק מקיים מצות ישיבת ארץ ישראל אך כיון שההתישבות בחלקי יהודה ושומרון מחייבת מסירות והקרבה המצוה לשבת בהם גדולה יותר, ותמיד בכל מצוה - לפום צערא אגרא. מצות אהבת ישראל היא לכלל ישראל ככלל וגם לפרט. ההבדל בין הצבור החרדי לבין הצבור הדתי לאומי, שהצבור החרדי מתבדל כשיטה משאר חלקי הצבור ומתרכז בעצמו ואינו רואה את עצמו שותף עם כל כלל הציבור בבנין המדינה היהודית. הגם שהוא משתתף בבחירות אך מגמתו בשותפות זו לדאוג לצרכים של הצבור החרדי. ולא כן הציבור הדתי הלאומי, הוא אינו מתבדל הוא שואף ופועל יחד עם כל הצבור כולו לחיזוקה של המדינה, הוא הולך לצבא ותורם בכל התחומים. כמובן, בלי לטשטש את הביקורת על הדברים הטעונים תיקון במדינה מבחינה דתית.
שאלה: כהן שהרג גוי: מרן פוסק בשולחן ערוך שכהן שהרג את הנפש לא ישא כפיו. האם מדבר מרן גם אם הרג נפשו של גוי? האם יש הבדל בין הריגת גוי במלחמה (מחבל וכדו ) או הריגת גוי בשוגג (תאונת דרכים וכד ) במקרה כזה?
תשובה: ההורג בשוגג, מכל מקום, יש בכך עבירה. אבל מי שהרג גוי במלחמה עשה בכך מעשה מצווה שהציל את עצמו ואת עם ישראל. וראיה לדבר, שפנחס זכה לכהונה גדולה בעקבות כך שהרג את זמרי. כשהנביא אומר "ידיכם דמים מלאו" הוא מתכוון לכך שאי אפשר לשאת כפים בידים שנעשתה בהם עבירה של רציחה אבל אם ההריגה היא מצווה ודאי שיכול לשאת כפים.
שאלה: צום ט  באב למועמדת לניתוח קיסרי: אני בתחילת חודש תשיעי. העובר שלי התהפך וכרגע הוא במצג עכוז. נקבע לי היפוך חיצוני בשבוע שלאחר ט באב. האם יש הקלות בעניין הצום? אם יתחילו לי צירים ללידה ישר ינתחו אותי, ואני לא כ"כ מעוניינת בניתוח קיסרי בלי לנסות היפוך חיצוני.
תשובה: צריך להתייעץ עם רופא אם אפשר להתחיל לצום וברגע שיש חשש לצירים להפסיק מיד את הצום ולאכול ולשתות רגיל (עם הרבה הרבה סוכר).
שאלה: קניית מוצר בבין המיצרים: קניתי בטעות מחבט טניס (עלותו כ-300 ש"ח) בשלושת השבועות. האם צריך לברך שהחיינו? אני מאוד שמח בו. והאם מותר להשתמש בו כעת או להטמינו עד לאחר תשעה באב? ככלל, אני רוצה לדעת על מה מברכים שהחיינו ועל מה לא. האם הכל תלוי רק בשמחה שלי? ואיך אני קובע מהי שמחה גדולה ומהי שמחה מועטת? מלבד בגדים וריהוט, על מה עוד מברכים שהחיינו, האם על מוצרי ספורט כגון כדורים, מחבטים וכו צריך לברך שהחיינו ומתי?
תשובה: תברך שהחיינו בשבת. אתה יכול להתחיל להשתמש בו עד ראש חודש ואח"כ להמשיך, אבל אם לא הספקת עד ראש חודש אז לחכות עד אחרי תשעה באב. ברכת שהחיינו תלויה בשמחה אצלך, ולכן על בגדים, כגון, גרביים וגופיות לא מברכים שהחיינו, כי אין לאנשים שמחה רבה בקנייתם. אך בקניית חליפה, לדוגמא, אדם שמח, וכן בקניית שמלה אשה שמחה ומברכת. במוצרי ספורט תלוי באדם כי יש מי ששמח בהם ויש מי שפחות.
שאלה: טוסטר אובן לבשרי וחלבי: הרב כתב שאפשר להשתמש בטוסטר אובן גם לחלבי וגם לבשרי. כרגע אני משתמש בתבניות חד פעמיות ומניח אותם על הרשת או על התבנית של הטוסטר. האם הרשת והתבנית טרפות? (מחשש שנשפך לפעמים וכו ) האם אפשר, לדוג, לשים רק נייר כסף על הרשת ועליו לשים שניצל פיצה כאשר מחליפים את הנייר כמובן? (שהרי מה ההבדל בין תחתית התבנית לנייר כסף? ואם העובי הוא ההבדל אז אפשר שתי שכבות.)
תשובה: הם אינם טריפות, כי יש חציצה של התבנית והתבנית לא באה במגע עם רוטב ממאכל אחר.
שאלה: נזק על ידי אדם שלישי: הלוותי לחברי חפץ כלשהו ותוך כדי שימוש מישהו אחר לקח ממנו את החפץ אולם הוא לא התנגד. האדם השלישי בטעות שבר את החפץ. מי אחראי לנזק, והאם הוא צריך לשלם?
תשובה: המשאיל תובע את הנזק מהשואל והשואל חייב לשלם לו את הנזק. אח"כ יכול השואל לתבוע את המזיק, אבל המשאיל לא צריך להתעסק בגביית הנזק מהשלישי שאינו בעל דברים שלו.
שאלה: הוצאת דברים בטלים משיחה: הרבה פעמים אני נקלע לשיחה בטלה של שחוק וליצנות ורכילות וניבול הפה. לפעמים אלו שיחות עם החברים ולפעמים בסעודות עם המשפחה וכד. גם בסעודת שבת המון פעמים המשפחה שלי מתחילה לרכל ולא חושבת בכלל בכיוון של התורה (המשפחה מגדירה עצמה כדתית.) ובמיוחד בשבת זה מפריע לי. גם בבני עקיבא הרבה פעמים יש שיחות בטלות בשבת עם החברים. איך אפשר לעצור רכילות וליצנות בשיחה ואיך אפשר להכניס לשיחה את התורה (לא דווקא דברי תורה של ממש, אלא דיונים ברוח התורה)?
תשובה: אני שמח בתחושות הפנמיות שלך. באמת דברים בטלים ודברי רכילות הם מטמאים את הנפש. יש הרגשה של ריקנות וסתמיות לאחר עיסוק בדברים בטלים. לא תמיד ניתן לתבוע מכולם להיות בעמדה של ריכוז בדברים ערכיים. יש גם לפעמים מצבים שהעיסוק בדברים פשוטים וסתמיים נצרך לנפש. לפעמים זה פותח את הלב לקלוט דברים בצורה רחבה. מחד, אני חושב שאתה צריך להשתדל להיות מחובר גם לדברים הפשוטים והזורמים, לא להיות בעמדה של חיפוש משמעות בכל מילה, אולם מאידך לנסות כפי יכולתך להכניס איזו משמעות לשיחות. הדרך לתיקון בדרך כלל לא בדרך של הערות ישירות. הדרך לתקן היא לא להיות שותף פעיל בדברים בטלים ודברי רכילות. כשמדברים על דברים אלו אתה צריך להיות קפוא ולא להיות שותף בחגיגה. הדרך לתקן היא לנסות להביא את הטוב שבך לשיחות. אתה עדיין צעיר ולכן איני יודע כמה אתה יכול בחברת המשפחה לתקן. אולם זהו הכיוון.
שאלה: מזוזה בממ"ד מחסן: יש בביתי כמו מחסן שמשמש למכבסה, למתקן המים ולפח. האם המקום חייב במזוזה? ומה הדין אם כבר נקבעה שם מזוזה? (יש לי קצת בעיה להורידה כי הבית אחרי שיפוץ והכל חדש והורי לא יסכימו) ואם כן צריכה להיות שם מזוזה, באיזה צד? והאם בממ"ד יש לשים מזוזה בימין או שמאל? ומה הדין אם כבר הושמה בימין ואין ככל הנראה אפשרות להורידה?
תשובה: לפי מה שתיארת אין צורך במזוזה כיון שאין החדר משמש למגורים וכו', אבל אם כבר קבעו שם מזוזה אין צורך להורידה שאין השימוש בחדר זה שימוש של ביזיון.
שאלה: המתנת 6 שעות אחר תבשיל בשרי ללא בשר: הרב דב ליאור שליט"א ענה שאין צורך לספרדי להמתין 6 שעות אחר ביצה ששהתה בסיר חמין במשך 3 שעות, כפי שפסק השולחן ערוך. רציתי לשאול: 1) והרי עם ישראל נהג להחמיר נגד השולחן ערוך ולשמור 6 שעות גם אם לא אכל בשר ממש אלא תבשיל שבושל בו בשר, האם כיום מורים כעיקר הדין של השולחן ערוך? 2) אין בעיה של להתיר דבר בפני מי שנהג בו איסור? 3)האם גם אשכנזים צריכים לשמור 6 שעות או שאפשר להקל בפחות?
תשובה: אין פה התרת דבר אסור. השו"ע פסק שאפילו אחרי מרק בשרי אין צורך להמתין, ולכן מותר לספרדים לפסוק כמוהו. אמנם יש קהילות של ספרדים שקיבלו עליהם כדעת הרמ"א להמתין, אך מי שלא קיבל על עצמו יכול לנהוג כשו"ע. אשכנזים צריכים לשמור 6 שעות מלאות.
שאלה: עבודה בשבת כמנהל שמירה: התקבלתי לעבוד כמנהל אזור בחברת שמירה. מתוקף תפקידי אני אמור להיות זמין 24 שעות, כולל שבתות חגים וכיפור. ישנם מספר מקומות אשר מאובטחים בשבת, כגון: בתי אבות וקבוצות מטיילים, ואני כמנהל אזור חייב לענות לפלאפון ולהיות בשטח במקרים הבאים: חיים או מוות, ששומר לא הגיע בדקה ה-90 למתקן ואצטרך להקפיץ שומר וכן בהסעות של השומרים במצב שההסעה לא הגיעה לאסוף את השומרים למתקנים. הבהרתי לכל העובדים שלא יתקשרו אליי ביום שבת אלא אם הדבר נוגע למקרים שציינתי בלבד. נ.ב. מובן לי שאם הדבר נוגע לחיים או מוות אז מותר ואף מצווה לחלל את השבת האם ניתן לעבוד בשבת? והאם ניתן להניח, שאם המנהל לא יהיה זמין יתכן ויהיה מצב של פיקוח נפש במקרים שבהם אני צריך להיות זמין לפלאפון?
תשובה: זו עבודה בעייתית ועליך לא לקבל אותה או להבהיר שאינך עובד בשבת אלא שומר שבת. אין ליזום ליווי טיולים בשבת וחילול שבת ולכתחילה להכניס את עצמך למצב כזה.
שאלה: קריאת כותרות של תמונות: שמעתי שיש איסור בשבת לקרוא מילים מתחת לתמונות "מפני שטרי הדיוטות". אני לא כל כך מבינה מה זה ואשמח להסבר. ומכאן לשאלתי- האם מותר לקרוא בשבת הסברים שנמצאים מתחת לתמונות בספר על בית המקדש?
תשובה: בתלמוד במסכת שבת (דף קנד) כתוב שלא לקרוא בשבת כתב המהלך תחת הדיוקנאות, כי ח רצו להרחיק את האדם מקריאה בשבת בשטרי הדיוטות, כלומר, לקרוא כל מיני חשבונות וכדומה, משום קדושת השבת. בספר לימוד יהיה מותר. השו"ע מתיר לימוד חכמות עולם בשבת (כגיאוגרפיה, היסטוריה וכו'), הרמב"ם אוסר, אך רק כמידת חסידות. ולכן מותר בהם גם לקרוא הסברים מתחת לתמונות.
שאלה: כשרות בירה ביתית: אני חילוני, ולאחרונה התחלתי להכין בירה ביתית. יש לי כמה חברים וקרובי משפחה ששומרים כשרות, והייתי רוצה לדעת האם יכולה להיות עם זה בעיית כשרות. אני לא משתמש בכלים שמשמשים למטרה אחרת, וגם ככה הכל עובר הרתחה, אבל מצד שני אני יודע שעם יין שחילוני הכין יש בעיה, וסביר להניח שגם עם השעורה עצמה, כי היא מיובאת מחו"ל, ואני לא מפסטר את הבירה ככה שאין עניין של בישול והשמרים עדיין חיים, פחות או יותר.
תשובה: הגזרה הייתה על יין בלבד ולא שכר ומשקים אחרים, על כן אין כאן שאלה של דתי וחילוני. לגבי החיטה שהיא מיובאת, צריך לדעת מאלו ארצות הובאה ארצה, אם יש חשש שהחיטה הזאת גדלה לאחר פסח הרי שיש חששות של חדש (בד"כ חיטה שמיובאת בחורף) אולם חיטה שיובאה בתחילת הקיץ אין בה חשש חדש. יש ארצות שאין גדולי קיץ כלל. צריך שהכלים יהיו מיוחדים רק לשכר ולא לדבר אחר, ואם בשלו בכלים דברים אחרים שאינם כשרים יש להגעיל את הכלים. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום אשקלון
שאלה: שתילת כרם בתשעת הימים: האם מותר לשתול כרם יין בתשעת הימים בסוסיא?
תשובה: אין בעיה, ולא רק שם אלא גם בכל מקום בארץ יש מצווה ליישבו.
שאלה: להחזיר טבעת אירוסין: האם לאחר אירוסין, שבהם נתתי למיועדת טבעת, ולאחר שבטלה החתונה שהייתה מיועדת, האם נכון הוא שהיא צריכה להחזיר הטבעת כי זה מעכב את המזל של שנינו? ואם היא מחזירה את הטבעת מה הדין, מה אני אמור לעשות? למכור, למשכן, מה בדיוק? האם ההלכה מתייחסת לזה או הקבלה?
תשובה: המנהג בביטול אירוסין  שידוכין  הוא להחזיר את המתנות. כל צד יחזיר את המתנות שניתנו לו על ידי הצד השני. הדבר החשוב ביותר הוא למחול על הצער שגרם כל צד לצד השני. המחילה היא הדבר שיחזיר את הסיעתא דשמיא לשני הצדדים. אין חשיבות בשאלה מה לעשות עם מה שמוחזר. כאן יש לפעול לפי התועלת הנפשית רגשית.
שאלה: גואל הדם: איך התורה התירה לגואל הדם לרצוח רוצח בשגגה?
תשובה: אף אחד לא עומד במקומו של גואל הדם. הוא נקלע למצוקה כי הרגו את קרובו, וכמו שהתורה אומרת "כי יחם לבבו", ולכן נחשב קצת כמו אנוס (כמו אדם שמתגונן). אלא שהתורה נתנה סייגים בזה, שכשיברח הרוצח לעיר מקלט יש לו מעין חסינות. הקצות החושן כותב בתחילת חושן משפט שבימינו, שאין לנו דיני נפשות, גואל הדם צריך להתעלות על עצמו ולא לתת לרגש זה לפעול ואין לו להרוג. מצינו בדומה לזה דין המתגונן בתורה, המקרה של בא במחתרת שמותר להורגו כי "הבא להורגך השכם להורגו". וכמו שקרה לאחרונה אצל שי דרומי, ששם לא שייך להתעלות על עצמו והתורה התירה לו להתגונן ולא דרשה ממנו לרקוד עימו סביב השולחן לפני שגונב לו הכל. וכמו בכל דבר יש סייגים שהתורה נתנה. כמו בדין אשת יפת תואר שיש לאדם תאווה במלחמה, ולכן התורה התירה אך בתנאים מסוימים.