LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: גילוח בתער בלחיים: אם יש לי קצת שיער ממש מתחת לעיניים האם יש לזה דין של זקן? בדרך כלל אין לאנשים שיער במקום הזה. האם מותר לגלח בתער? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "להסתפר עם תער בצידי הראש"
תשובה: ב"ה לך ידידי היקר. אודה על האמת שקשה לי לדעת בדיוק היכן השיערות, שאין כמו מחזה עיניים, ובכל זאת, אם מדובר מעל הסינוסים אין בעיה אפילו להוריד בתער, ואם מתחת לסינוסים זו בעיה. בברכת הצלחה רבה הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: משמעות הפסוק משביע לכל חי רצון: בסידורים כתוב שבפסוק פותח את ידיך ומשביע לכל חי רצון, יש לכוון שהשם משגיח זן ומפרנס את הכל, וגם יש הנוהגים לתת צדקה עם אמירת הפסוק. אבל מפשט הפסוק נראה שהכוונה אינה שהשם משביע וממלא את רצונו של כל חי (גם אין זה הגיוני שהשם ישביע את רצונם של הרשעים), אלא משהו עמוק יתר - שלכל חי יש רעב לרצון, והשם משביע לו את הרעב בכך שוא נותן לו רצון. שאחרת, היה כתוב משביע לכל חי את רצונו. ובנוסף בהמשך כתוב רצון יראיו יעשה, כלומר השם ישביע רק את רצון יראיו. אם כן, למה הכוונה העיקרית בפסוק זה היא על הפרנסה? והאם אני יכול לכוון באמירת הפסוק לכך שהרצון שלי ושל כל החיים ניתן לנו ע"י השם?
תשובה: לשואל לפסוק "פותח את ידך ומשביע לכל חי רצון" (תהלים קמה, טז), ניתנו שני הסברים עיקריים. הראשון הוא פירושו של רש"י, שכתב: "ומשביע לכל חי רצון - כדי פרנסתו הוא משביע את טובו ואת רצונו ואת ברכתו". כלומר 'רצון' הוא הברכה הבאה מאת ה', כמו: "נפתלי שבע רצון ומלא ברכת ה'" (דברים לג, כג). והשני הוא פירושו של בעל ה"מצודת דוד" שכתב: "אתה פותח את ידך ומשביע לכל חי לפי רצונו ותאותו". ובאשר לרשעים, אומרים ח (מכילתא דרבי ישמעאל יתרו - מסכתא דעמלק פרשה א): "כשעשה רבן גמליאל סעודה לחכמים, היו כל חכמי ישראל מסובים אצלו  עמד רבן גמליאל ושמשן, אמרו החכמים  אין אנו כדי שישמשנו  אמר להן ר' יהושע, הניחו לו שישמש, שמצינו שגדול מרבן גמליאל שמש את הבריות  אמרו לו, אי זה זה, אמר להם: אברהם אבינו גדול העולם, ששימש מלאכי השרת, והיה סבור בהן שהם בני אדם ערביים עובדי עבודה זרה, רבן גמליאל שישמש חכמים לומדי תורה, על אחת כמה וכמה. אמר להן ר' צדוק, הניחו לו שישמש, מצינו גדול מרבן גמליאל ומאברהם ששימש את הבריות  אמרו לו, אי זה זה, אמר להם: שכינה, שבכל שעה מספיק מזון לכל באי העולם כדי צרכן ומשביע לכל חי רצון, ולא לבני אדם הכשרים והצדיקים בלבד, אלא אף הרשעים עובדי עבודה זרה". ויחד עם זאת, "קרוב ה' לכל קראיו לכל אשר יקראהו באמת. רצון יראיו יעשה ואת שועתם ישמע ויושיעם. שומר ה' את כל אהביו ואת כל הרשעים ישמיד" (תהלים קמה, יח-כ). כלומר לקרבת ה' יתירה זוכים יראי ה' השומעים בקולו ושומרים מצוותיו. נאמנה
שאלה: המשך טוסט חלבי נגע בסיר בשרי: כן כבוד הרב, הטוסט היה חלבי טוסט עם גבינה הוא היה מטוסטר לחיצה ונגע בסיר בשרי קר. מראש השאלה נשאלה בהמשך לשאלה אישית
תשובה: כיוון שהסיר היה קר, הרי שגם אם גבינה נגעה בסיר היא הבליעה טעם רק בשכבתו החיצונית של דופן הסיר ("כדי קליפה"). על כן ניתן להכשיר את הסיר בדרך נוספת מאשר הגעלה, והיא על ידי עירוי מים רותחים מכלי ראשון. הדרך הטובה ביותר להכשיר על ידי עירוי נעשית כך: יש להרתיח מים במיחם, וכאשר המים מבעבעים יש לפתוח את הברז (בעוד כפתור המיחם נשאר על מצב "הרתחה") מעל הסיר, ולוודא שעל כל האזור שבו נגע הטוסט מגיעים מים י ש י ר ו ת מהברז (ולא שהם נופלים על צד אחד ומשם נוזלים לחלקים אחרים של הסיר). הרב עודד מילר
שאלה: שיניתי את השם: לי היו 3 שמות ובהמלצת רב חכם שמבין בזה, המליץ לי וכך עשיתי בסוף - הורדתי שם. כי תמיד השתמשתי ב 2 שמות בלבד ולא בשם האחרון. לא עשיתי אירוע מסוים, עליה לתורה מיוחדת או משהו כזה או אחר שמציין את זה. האם הייתי אמור לעשות משהו?
תשובה: אם אפשר רצוי שתעלה לתורה, ואחרי העליה יברכו אותך בשמות שהחלטת להשאיר.
שאלה: חזרה בתשובה על הפרשת חלה: חברתי נתנה לי מופלטה שהיא טיגנה בשמן רדוד. טעמתי קצת וזרקתי. בדיעבד לאחר מעשה היא אמרה לי שהכינה 2 עיסות שבכל אחת מהן 2 ק"ג. נחרדתי חרדה גדולה משום שאני מסופקת לחלוטין האם היא מפרישה חלה. בדיעבד הרמתי את המופלטה שזרקתי ואמרתי הרי זו חלה. התחרטתי בלב שלם ואשתדל בלנ"ד בעתיד להקפיד יותר. איך אפשר לתקן את החטא? אני חרדה ודואגת.
תשובה: כיון שהעיסה הייתה מטוגנת יש ספק אם היא חייבת בחלה ולכן אין להצטער שאולי נכשלת, ובכל אופן להבא כדאי לא לאכול ממי שיש ספק על שמירת הכשרות מצידו.
שאלה: ישיבה ברכב בשבת: רציתי לברר מה הדין בישיבה ברכב שנוסע בשבת (על ידי גוי יהודי) - מה איסורו ולאיזה צורך זה יהא מותר? על התשובות המחכימות השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "עצירת רכב בשבת"
תשובה: בעצם הישיבה ברכב יש איסור שכל תוספת משקל מחיייבת הגברת בערה כמו"כ א"א להימנע מפתיחת דלתות וחלונות וסגירתם בכל אלו יש סגירה ופתיחה של מעגלים חשמליים שבת
שאלה: צמח שנעקר מעציץ: עציץ שבו 3 נקבים בקוטר 1 ס"מ כל אחד, היה מונח על משטח שיש,העציץ נפל והצמח שבו נפרד מהעציץ עם גוש אדמה. האם ניתן להשיבו לעציץ?
תשובה: וברכת ד' אפשר לעשות זאת בבית. בברכת התורה והארץ יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום שבי דרום
שאלה: ניפוי קמח ללא גלוטן: רציתי לדעת אם יש חובה הלכתית לנפות קמח ללא גלוטן כמו קמח רגיל? אני מדבר על קמח אורז, תפיוקה, כוסמת חומוס ושיבולת שועל
תשובה: וברכת ד' גם בקמחים אלו אם יש ביצים הם יתפתחו ויכולים להווצר חרקים. על כן יש לבדוק. אמנם בימינו המצאות חרקים בקמחים אלו היא מועטה אבל לכתחילה יש לבדוק. בברכת התורה והארץ יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום שבי דרום
שאלה: אכילת ציפס בחו"ל במקום לא כשר: האם מותר לאכול ציפס במקום שיש מכונה המיועדת רק להכנת ציפס ובידיעה שהשמן הוא 100 אחוז צימחי?
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה קיים גם איסור לאכול לבישול של גוי גם שאין בעיית כשרות. האיסור הוא במאכל שלא נאכל חי ובמאכל חשוב. הרב חגי בר גיורא
שאלה: פיתה מחבר דרוזי בצבא: חבר דרוזי מביא פיתה דרוזית לצבא, האם מותר לאכול? (הפיתה יבשה ודקה)
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה ברור השגוי לא ניפה את הקמח. וכן קיים איסור לאכילת לחם שגוי אפה. בחו"ל היו שהקלו בגלל שלא היה לחם אחר בארץ אין סיבה להקל. הרב חגי בר גיורא
שאלה: דרכי לימוד: לכבוד הרב, האם מותר לי לחלוק על מפרש או לחילופין להביע דעה עצמאית בלימוד? לדוגמא: בלימוד עין יעקב קראתי פירוש של מהרש"א. הפירוש לא נראה לי האם אני יכול לתת פירוש שונה עצמאי מבלי להתבסס על פרשנים או חומר כתוב אחר?
תשובה: שבעים פנים לתורה, אך בכמה סייגים: א. בהלכה יש פסיקה מוסמכת. ב. באגדה יש עקרי אמונה ורעיונות מקובלים. ג. יש לשאול מדוע אחרים לא פירשו כמוך. ד. ענווה, ייתכן שאינך צודק.
שאלה: משה אוחז את הנחש: ב"ה כבוד הרב כשה אומר למשה לאחוז את הנחש בזנבו, מדוע בזנבו? נא ברך אותי בבריאות משה בן רחל
תשובה: לשואל בספר "מנחת נתן" ראיתי שתי תשובות נפלאות בפשוטותן: א. משה רבנו נצטווה לאחוז דווקא בזנב הנחש כדי להגדיל את הנס, שכן כשתופסים בזנב הנחש הסכנה שמא יסובב את ראשו ויכיש את האוחז בו, גדולה יותר. ב. להגדיל את דמותו של משה רבנו, שאוחז בזנב הנחש מתוך אמונה שלמה בדבר ה' ללא מורא. נאמנה
שאלה: דעאש מול מיתות בית דין: לאחרונה נחשפים בתקשורת למעשי הזועה של דעאש, הנעשים בשם הדת והאל הרחמן. עדיין לא מצאתי התיחסות תורנית לשאלה שאני מתפלא איך עדיין לא עלתה, ע"י המקנטרים - הרי גם בתורה יש עונשים כאלה: דעאש עורפים ראשים - בתורה עונש סייף לדעת ר יהודה, סקילה וכדו. איך מסבירים מה בדיוק נקודת ההבדל? האם גם כשבית דין יבצע מיתות בית דין נזדעזע ונאמר "ברברים, שפלים, חיות" וכדו נכון שכתוב שלא שכיח מיתת בי"ד, אבל אני שואל על עצם העקרון. האם מי שיצפה במיתת בי"ד יהיה בתחושת התעלות רוחנית?
תשובה: : כנראה שאין היום מיתת בית דין משום שאין לנו אקלים מתאים למציאות זאת. כשיהיה המציאות של מיתת בית דין המציאות היא תהיה לגמרי אחרת עד כדי כך שמי שיתחייב מיתה יהיה דומה למישהו היום שהטיל פצצה שהרגה רבים מישראל. היום המציאות של החטא אינה מצטיירת אצלנו כמציאות שהורגת רבים מישראל. אולם במציאות העילאית של שכינה בישראל ביעור הרע הוא הדרך היחידה לשמור ולהוסיף חיים לאומה.
שאלה: פרנסה של בחורי ישיבות: : החתן בחתימתו על הכתובה מתחייב על פי דין לספק לאשתו את כל צרכיה כולל מזונות. מה קורה עם ציבור תלמידי הישיבות שלאחר הנישואין עוברים ללמוד בכולל? מה מקומה של החתימה אם האשה היא המפרנסת העיקרית?
תשובה: : עול הפרנסה מוטל על האיש. רק במקום שהאישה מוחלת ורוצה לקחת מהאיש את החיוב שלו יש היתר לאיש שלא לשאת בעול זה. החיוב הבסיסי של האישה לעזור בפרנסת הבית והמשפחה הוא מוגבל. בדרך כלל בחורה שמשתדכת עם בחור היא יודעת מראש מה עומד להיות והיא מוחלת על החיוב של האיש. אולם גם מחילה זו הינה מוגבלת שהרי בכל מקרה האיש הוא זה שחותם על חיובו בכתובה. המחילה של האישה היא לתקופה מוגבלת כל עוד שתוכל. אחרי הכל עיקר השכינה בבית אינה תלויה בכסף אלא בשמחה שיש בין בני הזוג. עם האישה שמחה רק כשהיא רואה את הבעל שלה מסור לתורה אז ודאי אנו בטוחים שיהיה שכינה וסיעתא דשמיא בבית זה.
שאלה: שחרית לפני נץ החמה: היה אצלנו בהושענא רבה דיון סוער, כי רצו להקדים את תפילת שחרית הרבה לפני הנץ בגלל עייפות האנשים, כי המ"ב, נח ס"ק יב בסעיף ג כותב שמותר בהושענא רבה. אך לא ראיתי שכך נוהגים בשום מקום, לא בשחרית של שבועות ולא בשחרית של הושענה רבה, אלא כולם מתפללים בנץ החמה. מה דעת הרב?
תשובה: הרב עובדיה והרב אליהו זצ"ל שניהם התירו להתפלל לפני הנץ אם הציבור עייף,ובמיוחד ששעון הקיץ הארוך הוסיף לנו שעה.
שאלה: נכס בעייתי: שאלה ממש למעשה,ו על התשובה. סבא עשה צוואה והוריש לנכד ונכדה נכס, הנכס הושכר בדמי מפתח לנגר אשר עבד במקום, הצוואה מומשה ע"י בית המשפט המחוזי והנכס נרשם בטאבו בחלקים שווים לנכד ולנכדה, ועדיין הנכס היה מושכר בדמי מפתח לנגר. אח"כ הנכדה מכרה ללא ידיעת הנכד את חלקה בנכס, וזה נרשם במשרדי הטאבו. 1- האם האחות עשתה כהוגן שמכרה ללא ידיעת הנכד? או שמא זה נקרא שנכד והנכדה שותפים? 2-,האם הנכד הוא לא בר מצרא? 3- האם עכשיו הנכד יכול לתבוע את הקונה, שהוא זכאי בחצי הנכס השני?
תשובה: אכן האחות שמכרה לזר, קודם שהציעה לאח השותף לקנות את חלקה בנכס, עשתה שלא כהוגן, הן מצד שותפות והן מצד דין בר מיצרא כפי שמבואר בשו"ע חו"מ תחילת סימן קעה. לעניין תביעת הקונה, יש לפנות לבית דין, שם יבררו את הדין, בשקלול הפסדי הקונה לפי המיסים והנהלים הקיימים במדינת ישראל. הרב מרדכי גרוס.
שאלה: ענייני ירושת בנות: ב"ה שליט"א מה דעתו כבוד הרב ופסיקתו של הרב בנושא כספי ירושה לבניו ולבנותיו כעת חיה, והאם ראוי לנהוג לפי מה שהיה פעם? ואם הדבר מעורר מחלוקות? מה דעת ופסיקתו של הרב? שכן כיום בנות יוצאות לפרנס ולעבוד כשם שבנים יוצאים.
תשובה: כיון שמהתורה הירושה היא לבנים ולא לבנות ומצד שני ראוי לתת גם לבנות כדאי לרשום בצוואה סכום לבנים שיהיה קצת יותר מאשר לבנות, וכן לכתוב שהצוואה היא בתור מתנה מחיים ולא לאחר מיתה כדי שלא תהיה עבירה על מצוות התורה.
שאלה: מצרים עבדים או מעבידים?: בפרשה מקלל נח את חם שיהיה עבד עבדים, ומחם יצא מצרים. איך יכול להיות שאנו היינו עבדים למצרים, כי לפי המובן מצרים צריכים להיות עבדים?
תשובה: לשואל נח מקלל את כנען בנו של חם אשר ממנו יצאו סיחון (ראה ראש השנה ג ע"א). נאמנה
שאלה: שבע מצוות בני נח : שאלה באמונה, למה אזכרת שבע מצוות בני נח בתורה מאוד לא ברורה?
תשובה: : 7 מצוות בני נח הם מצוות שכליות ואנושיות שהם מחויבות מצד ההתבוננות הפשטוטה על יסודות הקיום של האדם והחברה האנושית. השחת העולם לפני המבול היא עדות ברורה לאי יכולת הקיום של העולם ללא קיום מצוות בני נח. לכן אין צורך לפרט את המצוות בהרחבה בתורה שבכתב והם רק רמוזות ומבוארות בתורה שבעל פה. וע' בהארת המשך חכמה בתחילת פרשתנו בענין זה: המשך חכמה עומד על השאלה מדוע בכל הפרשה הוזכר שם אלוקים. ורק מהציווי על הכניסה לתיבה התורה כותבת את שם ה' ולא את שם אלוקים משך חכמה על בראשית פרק ז פסוק א (א) בא אתה וכל ביתך אל התבה כו' - הנה השבע מצוות שנצטווה אדם המה מושגים לנימוס המדינה ולהנהגה הטבעית לכן כתיב בהו (לעיל ב, טז) ויצו אלקים שזה מורה על כח כל הכוחות הטבעיות אשר מורגש לכל מעיין על הבריאה בכללה כי יש אלקים בארץ אבל כאן שעשה נח מצוה יתירה וזהו לפרוש מאשתו וכמו שאמר ויעש נח ככל אשר צוהו ד' ויבא נח ובניו כו' (פסוק ז, רש"י) וזה מושג רק בנבואה מצד הגזירה לא מצד הנימוס לכן כתיב כאן ד' שזה מורה על היותו מתגלה לנבראים בהרגשה פרטיות, שמרגישים את כבודו בהבדל מן הבריאה ודו"ק.
שאלה: דיני מוקצה - סמארטפון ופלאפון: כבוד הרב האם פלאפון הוא מוקצה מחמת חסרון כיס? והאם שעון יוקרתי שאינו על היד, האם הוא מוקצה מחמת חסרון כיס? או כלי שמלאכתו להיתר? מראש.
תשובה: לשואל, מסתבר שטלפון נייד לסוגיו השונים הוא כלי שמלאכתו לאיסור, שמותר לטלטלו לצורך גופו ומקומו. "מוקצה מחמת חסרון כיס" הוא חפץ שקובעים לו מקום מסוים ומתייחסים אליו בזהירות ונמנעים מלטלטלו שלא לצורך מחשש שיינזק (משנ"ב סי' שח סק"ב). מאחר שמקובל להשתמש במכשירים הניידים באופן חופשי (למשל, לזרוק אותם על מיטה), קשה לומר שהם מוקצים מחמת חסרון כיס. מאידך, שמעתי שיש הסוברים שזהו כלי שלמלאכתו (גם) להיתר, מפני שניתן גם להשתמש בו כשעון (באלו שהשעה נראית בהם על הצג ללא צורך בלחיצה). לענ"ד זהו בדרך כלל שימוש זניח ועדיין הטלפון הוא כלי שמלאכתו לאיסור. כך פסק גם בשמירת שבת כהלכתה (מהדו' תש"ע פכ"ח סל"ד) וידוע לי שכך דעת הג"ר זלמן נחמיה גולדברג שליט"א, אך יש פוסקים המחמירים יותר להחשיבו כמוקצה מחמת חסרון כיס או מקילים להחשיבו כמלאכתו לאיסור והיתר. אגב, בשש"כ שם התיר לטלטל את הפלאפון כאשר הצלצול שלו מפריע, וכנראה החשיב זאת לצורך מקומו. לגבי שעון יוקרתי שאינו על היד, לא הבנתי את כוונתך. אם באופן קבוע הוא לא על היד והוא משמש כעין קישוט על מדף נראה שהוא מוקצה מחמת חסרון כיס, ואם בדרך כלל הוא על היד ורק כעת אינו על היד זהו כלי שמלאכתו להיתר, כמו כל תכשיט יקר. אדרבה, בשעון כזה יש קולא מסוימת בהשוואה לשעון רגיל, שאם אתה רגיל להשאירו על היד כקישוט אפילו כשהוא לא פועל - הוא לא מוקצה אפילו כשהוא לא פועל (שש"כ פכ"ח ס"כ).
שאלה: אור של כבשן להבדלה: לכבודו. מרן השו ע בדיני נר הבדלה בסימן רחצ סעיף י כותב אור של כבשן בתחילת שריפת הלבנים אין מברכים עליו שאז אינו עשוי להאיר ואחר שנשרפו אז עשוי להאיר ומברכין עליו. אשמח שהרב יבאר ויסביר את דברי מרן השו ע.
תשובה: בגמ' במסכת ברכות (נג, א) מבואר לגבי תנור של כבשן שאין מברכים עליו "בתחילה" אך כן מברכים עליו "בסוף". רש"י שם מבאר שבתחילת שריפת האבנים האש לא משמשת לאורה, אך לאחר שריפת האבנים כן משתמשים באש לאורה. זהו גם ההסבר בדברי מרן השו"ע. הרב עודד מילר
שאלה: צינטרום סילבר עם ג לטין טריפה: ב"ה הרב כדי לא להכשיל ולהיכשל אני מעל גיל 60 בני רופא פה ולסט המליץ לי על צינטרום סילבר שיש בו ג לטין טריפה אני רכשתי מבלי לשאול על כשרות היות ונחלשתי אז המליץ לי בני לקחת צינטרום זה מחילה מכבוד הרב ומגזילת זמנו אני מבקש להיות בטוח אם להמשיך לקחת צינטרום זה שפירטתי באופן כללי אני בריא ואהבה רבה לרב היקר
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה בעזרת ה' תתחזק, ויתקיים בך תפילת אדם הראשון  משה  דוד:" עוד ינובון בשיבה דשנים ורעננים יהיו "(תהילים צב, טו). יש לוודא גם אם כל המרכיבים הפעילים כשרים. ברצוני לידע אותך שיש מתירים ג'לטין בשעת הצורך. ואפשר להתיר גם רכיבים לא כשרים היות ולא מרגישים את טעמם והם עטופים בקפסולה. אולם זה רק בתרופה שיש נסיון שהיא מועילה ורופא ממליץ דוקא עליה. קיימים גם ויטמינים עם כשרות. לכן לכתחילה עדיף לקחת עם כשרות אלא אם הרופא סובר שיש לקחת דוקא בלי. והמקל יש לו על מי לסמוך. הרב חגי בר גיורא
שאלה: וזאת התורה אשר שם משה.?!: הרב בקידושין ל מובאת הסוגיה עם מניין הפסוקים של ספר התורה וכו. והקשו המפרשים שהרי אין זה כמו ספר התורה שיש בידינו כיום. יש כמה תירוצים. אחד התירוצים של רב האי גאון (הובא באוצר הגאונים) אומר שפשוט הספר שיש בידינו כיום זה לא הספר שעליו דיברה הברייתא, אלא הספר שמדובר בברייתא זהו הספר שהיה בעזרה. אני לא מבין- ספר התורה השתנה? מתי, ע"י מי? האם זה לא אחד מי"ג עיקרים שהתורה שבידינו זהו ספר התורה שקיבל משה רבנו בסיני? הדבר קשה לי עד מאוד. אשמח לתשובה
תשובה: ספר התורה לא השתנה לא נוספה עליו אות ולא נחסרה ממנו שום אות. הדיון בגמרא הוא על החלוקה לפסוקים, היכן נגמר ומתחיל כל פסוק ולא על התוכן. יום טוב
שאלה: פת מזונות בסעודת מצווה בחתונה: לרב, שאלה לרב: זה מכבר השתתפתי בסעודת מצווה שנערכה לאחר חופה בבית כנסת (ע"מ). לאחר החופה, הוזמנו האורחים לסעודת מצווה בה הוגשו לחמניות מזונות (לחמניה לכל סועד, משקל הלחמניה 110 ג ). הויכוח החל מייד בתחילת הסעודה, האם יש ליטול ידיים ולברך "המוציא", מים אחרונים וברהמ"ז או שמא לברך מזונות ועל המחיה. הסועדים האשכנזים טענו כטענת האשכנזים שיש לברך המוציא וברהמ"ז ואילו הספרדים טענו על המזונות. לבסוף הכריע הרב, רב השכונה (ע"מ), כי דין הלחמניות "מזונות". האם יצאו הסועדים הספרדים י"ח לסעודת מצווה שמא לא, שכן השיעור של הלחמניה שנקבעה כמזונות ונאכלה אינו כדי ברכת ברהמ"ז, ומשכך לא ניתן כלל לקבוע עליה סעודה? בענווה ובכבוד רב אודה על תשובת הרב,
תשובה: לחמניות מזונות בסעודות אלו הם מכשול. לאשכנזים - פעמים רבות צריך לברך עליהם המוציא,ולספרדים קובעים סעודה גם צריך ליטול ידיים ולברך המוציא.
שאלה: תבנית פרווה : לכבוד הרב, יש לנו 2 תבניות פרווה לשימוש בתא פרווה (בתנור עם 2 תאים) חממתי התנור הפרווה כששתי התבניות מונחות זו על גבי זו ובתבנית העליונה הייתה נייר אפייה ועליה פיסת נייר כסף מקופלת שחממתי בנייר כסף שניצלים. על הנייר כסף היו פרורים של הציפוי של שניצלים שנדבקו. מה דינם של התבניות והאם יש הבדל בין התבנית העליונה לתחתונה? במיגה וצריך להכשירם ע"י הגעלה האם לטבול את התבניות במים רותחים באמבטיה נחשבת הגעלה?
תשובה: יש להגעיל את התבניות (שו"ע סימן צז סעיף ג). כמו כן יש להכשיר את התנור ע"י הסקתו על החום הגבוה ביותר למשך כ-15 דקות. המיקל להשתמש בתנור ובתבניות ללא הכשרה, גם לאפיית מאכלים שיאכלו עם חלב, לאחר שיעברו 24 שעות - יש לו על מי לסמוך (ביאור הגר"א לסימן צה סעיף ב). הגעלה נעשית בתוך כלי ראשון, ואילו אמבטיה מלאה במים רותחים היא "כלי שני" ולא ניתן להגעיל בה. הרב עודד מילר
שאלה: הכשרת תבנית אמייל של התנור: האם אפשר להכשיר תבנית אמייל (התבניות השחורות שבאות עם התנור בזמן הקנייה) באותו צורה הכשרה? ליבון קל? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "דיני הכשרת תנור"
תשובה: או בליבון קל או במים רותחים.
שאלה: הכשרת פלטה שאינה כשרה: האם ניתן להשתמש בפלטה חשמלית שאינה כשרה מכוסה בנייר אלומיניום, במקום להכשיר? ואם צריך להכשיר- האם תהליך ההכשרה שונה מהכשרה של פלטה כשרה בשביל שימוש בפסח?
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה אפשר. אולם טוב לנקות תחילה ולהפעיל לפני הכיסוי, הרב חגי בר גיורא
שאלה: ישיבה ברכב בשבת - המשך: הרב שליט"א ביאר שיש איסור בישיבה משום הגברת הבעירה, אבל את ההגברה עושה הנהג והמשקל של הנוסע רק גורם שיצטרך להוסיף הבערה וא"כ כשהנהג גוי אין כאן אלא אמירה לגוי, ולא הוי אלא רמז, וכשעיקר כוונתו לעצמו וכדומה אולי ייחשב אינו מתכוין בפס"ר דניח"ל שמותר בגוי. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "ישיבה ברכב בשבת"
תשובה: יש למנוע מגוי לעשות מלאכה עבור יהודי בשבת גם כשהגוי עושה אותה מעצמו ק"ו שאסור לרמוז, להוציא מקרים חריגים שאינם נוגעים לנ"ד לחיצה נוספת על הדוושה לצורך המשקל הנוסף גם אם נעשית אוטומטית אינה פס"ר ואדרבה ניחא ליה כדי שהרכב ימשיך לנסוע באותה מהירות וכשנהסיעה מחוץ לעיר יש בה איסור תחומין גם אם תמצא התרים דחוקים יש כאן זילותא חמורה של שבת קודש
שאלה: מציאה בכספומט: אדם עבר ליד כספומט, שמע צפצוף וראה שהכשיר פלט 600 ש"ח. האם יש כאן חיוב להחזיר אבידה כי יש כאן סימנים של המקום, סכום והשעה של המציאה? אשמח לתשובה עם מקורות
תשובה: התורה אומרת: (דברים פרק כב פסוק ב) "ואם לא קרוב אחיך אליך ולא ידעתו ואספתו אל תוך ביתך והיה עמך עד דרש אחיך אתו והשבתו לו" משמע מפשט הפסוקים שישנם שני מסלולים להשבת האבידה, האחד "ידעתו" והשני "אם לא ידעתו", אם בבחינת "ידעתו" ברור שאתה חייב להשיבו לו מייד ולא לחכות לו שיבוא אליך וידרוש אותו על פי סדר ההכרזה וההשבה בסימנים (עיין משך חכמה שם ) ונראה לענ"ד שבמציאות של ימינו, אין כספומט שפולט כסף סתם. כפי הנראה אדם ביצע פעולת משיכת מזומנים ומרוב טרדה שכח להוציאם. בוודאי שהבנק יכול לזהות בבירור, מי בעל החשבון אשר ביצע את הפעולה בשעה ובמקום מסויים, בבחינת "ידיעה", ועל פי זה להחזיר לו את כספו. אשר על כן עליך לגשת לסניף הבנק אשר בוצעה בו פעולת המשיכה ולברר דרכם את זהותו של בעל הכסף.
שאלה: לשם מה צריך חצאיות ארוכות?: לשם מה צריך חצאיות ארוכות?
תשובה: ב"ה סליחה על העיכוב בכתיבת התשובה, פשוט היה לי עומס גדול של דברים ולא הגעתי לכתוב תשובות. אנו יודעים שלפי ההלכה בת צריכה להתלבש בצניעות. הצניעות היא יסוד חשוב בחיים בכלל, ובפרט בלבושה של הבת. המון דברים נכתבו בעניין הצניעות וחשיבותה וקשה מאוד להקיף דברים בכתיבת תשובה כזו או אחרת, ולכן הדרך הנכונה יותר היא ללמוד את הדברים מהמקורות שלהם, וכך אפשר לקבל תמונה כללית יותר. החצאית הארוכה היא חלק מהלכות הצניעות ולכן כשלומדים על חשיבות הצניעות, מבינים את החשיבות של החצאית הארוכה. אכתוב נקודה אחת, כדי לא להשאיר את השאלה ללא תשובה, אך את השאר אשתדל להפנות למקורות שבהם מרחיבים את הדברים יותר, ומהם אפשר יהיה גם למצוא הסברים והכוונות למקורות נוספים. הקדוש ברוך הוא ברא את העולם עם כוחות רבים, לכל כח שברא ה' יתברך יש תפקיד, ולכן כח זה נברא. אחד מהכוחות החשובים שיש בעולם הוא כח המשיכה בין בנים לבנות. כח זה יש לו תפקיד מאוד חשוב שהוא ממש מחזק את הבית היהודי. באופן טבעי כל אחד מבין כיום שיש הבדלים לא מעטים בין גבר לבין אשה, ולכן באופן הטבעי גבר לא היה מעוניין להתחתן עם אשה. הקושי וההבדלים היו גורמים באופן טבעי לריחוק. אלא שכדי שאדם יתחתן ויקים בית צריך הוא לדברים שידחפו אותו לכך. צריך הוא למשיכה פנימית שתדחוף אותו לעשות את המעשים האלו. ככל שהדבר חשוב יותר לקיום העולם, כך הכח שנברא חזק יותר, שהוא צריך לשאת עליו מעמסה גדולה יותר וחשוב הוא יותר. הבית היהודי יש לו חשיבות עצומה, שעליו מבוסס נצח ישראל, עליו מבוסס כל הקיום של עם ישראל ויתר מכך, כל הבריאות של הדורות הבאים. ילד צריך אבא ואמא בבית שיתנו לו את מה שהוא צריך כדי לגדול באופן בריא. לכן ה' יתברך ברא כח משיכה כזה בין בנים לבנות. אלא שכח זה, כמו כל כח, אם לא משתמשים בו נכון, במקום לעזור ולבנות, הוא עלול לגרום לחורבן. כמו שלצערנו הרב אנו יכולים לראות כיום לא מעט שמשתמשים בכח הזה להזיק ולהחריב, במקום לבנות. כאשר בת מתנאה ומושכת את תשומת הלב של הבנים היא בעצם הורסת את המערכת הטבעית שה' יתברך ברא, היא משתמשת באותם הכוחות שה' נתן לה לדברים לא טובים ופוגעת הן בבית היהודי שיבנה והן בעצמה. לכן החשיבות של הצניעות, השמירה על כח המשיכה הזה שיופיע רק במקום הנכון ובזמן הנכון חשובה כל כך. כמו שכתבתי בתחילה, יש עוד נקודות רבות שלא אוכל להאריך ולהרחיב. לכן אני מאוד ממליץ לקרוא את המקורות הבאים: 1. גן נעול, פרקי צניעות. 2. פניני הלכה על המשפחה וצניעות (נמצא באתר). 3. מאמר לצניעות ולטהרה בישראל בתוך ספר אור לנתיבתי. 4. קדושים תהיו. 5. יש ספר של בהוצאת ישיבת ירוחם של מאמרים על הנושאים האלו. 6. תשובות ומאמרים על כך באתר. ועוד ועוד. שיהיה לימוד פורה הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: מידת הטורח בהשבת אבידה: חיכיתי בתחנת אוטובוס בעיר אחרת, ופתאום ראיתי אבידה. לא היה לי דף ועט לכתוב שלט, והאוטובוס שלי עמד להגיע. האם הייתי צריך לפספס את האוטובוס, לחכות לאוטובוס הבא, ולהשיג (מחברים וכדו ) דף ועט ולטפל באבידה? או אולי לבקש מחבר שלי שגר שם שיטרח בה בשבילי (וזה לא מנומס להטריח אותו)? בסוף השארתי את האבידה במקומה ועליתי לאוטובוס. עדיין מוטל עליי החיוב ללכת ולהשיב את האבידה? אני צריך לחזור לאותו מקום ולטפל בה? ומה אם כבר הגעתי הביתה?
תשובה: וישע רב. בנוגע לשאלותיך בדבר מצוות "השבת אבדה": 1.האם חובה להפסיד האוטובוס ולטרוח על השבת האבדה? כן, כמו בכל המצוות שהאדם מחויב להשקיע זמן ומרץ כדי לקיימן. במידה ונגרם הפסד ממוני כתוצאה מקיום המצווה רשאי ליטול שכר עבורה, כפי שמובא בהרחבות. (ועיין שם שבאופן שרוצה בכל הפסדו ואינו יכול להתנות בבי"ד לקבל זאת, אינו מחויב להשיב.) 2.מוצא שהתעלם מהאבדה ועזב את מקומה חייב לחזור? כן. משום שמשעה שראה את האבדה התחייב בה, עד שישיבנה. ויש עליו מצוות עשה ומצוות לא תעשה שנאמר: "לא תוכל להתעלם. השב תשיבם לאחיך" (דברים פרק כב, פסוק ג. עיין: גמרא בבא מציעא דף כו עמוד ב ופירוש רש"י, שולחן-ערוך חושן משפט סימן רנט סעיף א וט"ז שם). אולם במקום שכפי הנראה גם כשישוב לא ימצא את האבדה, או שאף אם ימצאה מכל מקום כבר יתייאשו ממנה הבעלים   הפסיד את המצווה ואינו מחויב לחזור. הרחבה: באופן כללי, מצוות האמורות בתורה יש לו לאדם להשקיע מגופו, מזמנו וממונו כדי לקיימן (על-פי המבואר באורח חיים סימן תרנו סעיף א). ואין מקום לדרוש ת עבור קיום מצוות (מסכת בכורות דף כט עמוד א). אולם מצוות שעניינן לדאוג לממון הזולת כגון "השבת אבדת" או "פריקה וטעינה" - בהן נאמר, "אפס כי לא יהיה בך אביון" (דברים פרק טו פסוק ד), היינו שאין לו לאדם להפסיד ממון עצמו עבור ממון זולתו הלכך כל שיש לו הפסד ממוני  או הפסד רווח  מחמת קיום המצווה - פטור מקיומה. ואם בכל-זאת מקיימה רשאי לדרוש ת עליה. שיעור השכר: "כפועל בטל". ונחלקו הפוסקים בשיעורו: יש אומרים דהיינו הסכום שהיה מוכן ליבטל ממלאכתו הקבועה ולישב בבטלה  שהרי על טירחת המצווה אין נוטלים שכר. (שולחן ערוך חושן משפט סימן רסה סעיף א). ויש אומרים דהיינו הסכום שהיה מוכן ליבטל ממלאכתו ולעסוק במלאכת ההשבה  והיינו קצת יותר מהסכום הנ"ל  (הגהת הרמ"א שם). ולדברי הכול אין לו ליטול יותר ממה שהיה מרוויח ממלאכתו הקבועה. במידה ואין השכר הנ"ל מספק אותו, רשאי להתנות בפני בית-דין שייטול כפי מלוא שכרו שמפסיד עבור ההשתדלות במצווה. ואם אין באפשרותו להגיע לבי"ד להתנות, אינך מחויב להפסיד ממונו עבור ההשבה. בברכת חורף טוב ובריא הרב נריה אברהמי.
שאלה: כיסוי המזוזה ביותר משני כיסויים: כיוון שיש בביתי חדר שהוא סמוך לשירותים המליצו לי לעטוף את קלף המזוזה הפנימי בעוד כיסוי (ניר, בנוסף לנילון העוטף אותו וכמובן בנוסף לבית המזוזה החיצוני). האם מקובל הדבר? האם יש לו מקור? ישר כח ותזכו למצוות
תשובה: מספיק שני כיסויים ואחד יכול להיות שקוף. לכן כיסוי בנוסף לניילון מיותר. בבית המזוזות אינם שקופות
שאלה: ביעור בשנת השמיטה: רציתי לשאול מה הטעם במצווה זו? כיצד לבצעה כיום הלכה למעשה? ישר כח ותזכו למצוות
תשובה: וברכת ד' אנו מקיימים מצוות ביעור על ידי פעולת הפקר של הפירות בזמן הביעור. (יש לוחות מתי זמן הביעור באתר מכון התורה והארץ במדריך שמיטה לצרכן, בכתובת הזאת). ההפקר נעשה לפירות הקדושים בקדושת שביעית, עדיף להביא שלשה אנשים ולומר שהפירות הקדושים הם הפקר לכל. כל מטרת השביעית היא להראות שאין בעלות של אדם על הפירות ולכן גם בזמן הביעור צריך להפקיר לכל, שכל אחד יכול לקחת. אמנם אם אחרים לא זכו בכך גם הבעלים הראשון יכול לחזור ולזכות מההפקר. לאחר זמן הביעור אפשר לאכול את הפירות בקדושה. אמנם דעת הרמב"ם היא שביעור הכוונה כילוי הפירות אבל לא נהגו כן, אלא כדעת רוב הראשונים שאמרו שיש רק להפקיר. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום שבי דרום
שאלה: שימוש בספריי לשיער (ספריי לתסרוקות) בשבת: בס ד שבוע טוב, האם מותר להשתמש בספריי לשיער בשבת, ואם לא האם אפשר לדעת את הסיבה? ב מראש.
תשובה: אסור, משום שהספריי מחזק את התסרוקת ומדביק את השערות, והרי זה אסור משום שדומה לבניין (ביאור הלכה סוף סימן שג, וכן ב"שמירת שבת כהלכתה" יד, נו). הרב עודד מילר
שאלה: ברכת כהנים ע"י קטן: בילדותי נהגתי להיכנס תחת טליתו של אבי שליט"א בברכת כהנים. בגיל 7 בערך התחלתי לעלות לברכת כהנים בעצמי. כך גם נהגתי עם ילדיי. חבר שלי אמר שהוא שמע שעד גיל 9 ילד לא אמור לעלות לדוכן. רציתי לדעת האם זה נכון? האם יש גיל מינימלי שילד רשאי לעלות לדוכן?
תשובה: רק אם יש גדולים עמו יעלה איתם ואין הגבלה של גיל מינימלי, אם הוא גדול שיעלה לבד.