LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: ליווי חתן כלה : האם להורים גרושים או אלמנים אסור ללוות את ילדיהם לחופה? האם מדובר על מנהג בקהילות מסוימות או על הלכה מפורשת? היכן אפשר למצוא סימוכין לכך (מסכת קידושין, שולחן ערוך וכו )? אנחנו זוג בעלי תשובה ו2 ההורים שלנו מ2 הצדדים גרושים, האחים יותר צעירים ועדיין רווקים. מהצד שלי אין להורים בעיה לא ללוות אך החתן היה רוצה שהוריו ישתתפו בליווי במידה וכמובן אין בעיה הלכתית ובמידה ויש על מי לסמוך בנושא.
תשובה: המנהג הוא שרק זוג נשוי מזיווג ראשון מלווה את החתן והכלה בכדי שיהיה סימן טוב. גם אם ההורים או החתן יהיו עצובים זה אינו סימן טוב. הפיתרון הוא למנות זוג נשוי שיהיה השושבינים (סבא וסבתא, זוג חברים וכד') והם ילכו בסמוך לחתן והכלה. ההורים ילוו גם הם את החתן והכלה (והם יכולים לתת יד לחתן והכלה וללכת עם הנר).
שאלה: הנאה ממאכלים לא בריאים: ידוע שבדין ישאלו את האדם למה לא נהנה ממאכלים שיכול לאכול ולא אכל. האם הכוונה גם למאכלים לא כ"כ בריאים כמו: שוקולד, מיץ מוגז (שגם הוא לא טוב לגוף)?
תשובה: הדרכתה של היהדות היא שאדם לא יסגף את עצמו בעולם הזה אולם אין הכוונה שאדם צריך לרדוף אחרי המותרות. גם 'זולל וסובא' זו לא הדרכתה של תורה, יש לשמור על איזון נכון. אצל עובדי האלילים האכילה והשתייה היא דבר מרוחק. אצלנו ביהדות זה לא כך, יש מושג של סעודת מצווה במיוחד אכילת קדשים. כשאדם ייתן את הדין לא יישאלו אותו מדוע לא שתה לשכרה או רדף אחרי מותרות. הוא ייתן את הדין אם ציער את עצמו ומנע מעצמו דברים שיכולים לתרום לשיפור בריאות הגוף.
שאלה: משמעות פגיעה בשידוכים: אם איש הכיר חברה או אישה הכירה חבר מתוך כוונה למטרה רצינית והם נפרדו כתוצאה מכך שאחד מהם פגע בצורה לא נעימה בשני והשני מחפש או מחפשת זיווג ולא מצליח מצליחה למצוא - יתכן שזה בגלל הפגיעה בחבר הקודם או החברה הקודמת או שאין קשר לזה בכלל? אולי בשמים הוחלט להעניש את הפוגע בגלל שהוא או היא פגע בשני בפעם הקודמת?
תשובה: כל קשר של שידוכים נכנסים אליו מתוך הבנה שמנסים ולא תמיד מצליח, לפעמים צריך להיפרד. במקרה שרק אחד מהצדדים רוצה בהיפרדות, במקרים רבים הצד השני נפגע. אולם אין כאן פוגע ונפגע שהרי הכל היה באונס. לפעמים אנשים לא יודעים לסיים קשרים בצורה נימוסית ויפה. זאת בוודאי שאדם צריך לתקן. בשאלתך אתה רומז לכך שהקב"ה נוהג עימנו לפעמים בדרך של מידה כנגד מידה. זה נכון וכמו שאומרת המשנה על "דאטפת אטפוך". במקרה שאתה שואל המידה כנגד מידה היא שמי שלא יודע להיפרד בצורה יפה עלול הקב"ה לדאוג שגם הוא יפגש עם אנשים שלא ידעו להיפרד ממנו בצורה נימוסית. אולם אין מידתיות שבגללה אדם יפסיד את הזיווג שלו.
שאלה: תפילה לנשים בכל יום: הנני נוהגת להתפלל מזה שבע שנים. מדי יום אני קוראת תפילת מנחה וביום שישי אני מתפללת בבית הכנסת. לאחרונה אני מרגישה שאיני מסוגלת להמשיך להתפלל מדי יום ועל כן החלטתי להפסיק. ברצוני לשאול האם יש פסול בדרך שבה נהגתי? האם מבחינת ההלכה נהגתי כשורה?
תשובה: גם אישה חייבת להתפלל לפחות תפילה אחת ביום, ויש אומרים שתי תפילות. ע"כ אם מנחה שהתפללת היתה תפילה שניה ואת רוצה להפסיק עלייך לעשות התרת נדרים אצל רב. ואם זאת תפילה יחידה ביום עלייך לבחור תפילה אחרת שחרית או ערבית ולא להישאר יום שלם בלי תפילה. ושומע תפילה יקבל תפילותייך ברצון.
שאלה: הקשת בענן: היום, חמישי ראש חדש שבט, ראינו קשת בשלל צבעים. האם זה טוב רע, והאם יש ברכה שרואים קשת בענן? יום טוב, ראש חדש מבורך.
תשובה: ערוך השולחן (אורח חיים סימן רכט) כתב: "סעיף א - הרואה את הקשת אומר: "ברוך אתה ה' אלהינו מלך העולם זוכר הברית, נאמן בבריתו וקיים במאמרו", כלומר הברית שכרת הקדוש ברוך הוא עם נח שלא יביא מבול לעולם, כדכתיב: "ונראתה הקשת בענן, וזכרתי את בריתי", ונאמן הוא יתברך בבריתו שלא יביא מבול לעולם. ולפי שאין כל חדש תחת השמש, ולא כעת נברא הקשת אלא שכבר נברא מששת ימי בראשית, והוא מעשרה דברים שנבראו בערב שבת בין השמשות כדתנן באבות, ולזה מסיימים: 'וקיים במאמרו', כלומר שכבר נברא במאמרו בששת ימי בראשית עיקר הקשת (מהרש"א נ"ט.), אלא שעתה מראה לנו. סעיף ב - ואמרו ח (שם) שאסור להסתכל הרבה בקשת, ורק ראייה בעלמא מותר ולא הסתכלות יתירה. ועל זה אמרו: "כל שלא חס על כבוד קונו - ראוי לו שלא בא לעולם" (ריש פרק ב' דחגיגה) דכתיב: "כמראה הקשת דמות כבוד ה'. ואסור ליפול על פניו כשרואה הקשת, משום דנראה כמשתחוה לקשת (ברכות נ"ט.), והמסתכל בקשת עיניו כהות (שם)". הסיבה שאין להסתכל קשת אלא רק במבט מהיר בכדי לברך היא שיש בקשת דמיון על פי הנביאים לחזיון נבואי של הקב"ה ויש בזה קצת זילות כלפי הקב"ה להסתכל ממושכות בדבר המזכיר את החזיון הנבואי. כמו כן, הקשת בענן היא סימן שהקב"ה לא יביא מבול על הארץ למרות חטאי האדם ולכן כתב החיי אדם שלא לספר לחבירו שיש קשת.
שאלה: בין השמשות ספק הוא: מדוע בין השמשות הוא ספק יום ספק לילה בעוד שבין עלות השחר להנץ החמה הוא ודאי יום(אלא שלגבי מצוות שונות זמנן יותר מאוחר)?
תשובה: הנצי"ב בפירושו לתורה ובחידושיו אומר שכתוב "להבדיל בין היום ובין הלילה", במקום לכתוב בין היום ללילה כתוב פעמים 'בין'. סימן שיש זמן בין היום ללילה ששייך בו "בין" ולכן יש ספק אם זה יום או לילה. בבוקר מרגע שמתחיל האור זה העיקר של היום כיוון שהאור הולך וצובר תאוצה. לגבי הלילה ישנה מחלוקת בראשונים אם יש בכלל מציאות של לילה או שמדובר בהעדר אור. הרמב"ם והרמב"ן סוברים שאין מציאות של חושך, אלא העדר אור.
שאלה: לקיחת מזוזה מדירה שמכרתי לדירה שקניתי: האם מותר לי לקחת את המזוזות שקניתי כשנכנסתי לבית הישן, שעכשיו אני מוכר אותו, על מנת לקבוע אותן בבית החדש שקניתי?
תשובה: מי שמוכר בית ליהודי חייב להשאיר את המזוזות. אם בתי המזוזה יקרים, הוא יכול להחליפם בפשוטים. כמו"כ, אם המזוזות יקרות הוא יכול להחליפן בפשוטות (כשרות!).
שאלה: רמאויות ותמימות: ב"ה לכבוד הרב, סליחה על אריכות ומורכבות השאלה. אנחנו זוג שחושבים טוב על אנשים, זוג תמים. נשואים 10 שנים 4 ילדים מתוקים ובריאים, ב"ה. נקלענו לבעיה עם הרכב ואדם שהציע לנו עזרה בטיפול ברכב הסתבר כנוכל שמצא לו שותף העובד במוסך, שגם הסתבר כנוכל. הכסף בידיהם. נעשו כמה חילופים ברכב - מנוע ועוד סה"כ כ-13000 ש"ח תיקון, כאשר הרכב עלה לנו 20000. קשה לי מאוד עם הסיפור בעיקר מבחינה אמונית, מה הקב"ה רוצה ממנו??? מה עלינו לשפר? למה זה קרה לנו? במה חטאנו שבקלות רבה אפשר לרמות אותנו? ב"ה, שהכסף יצא בעצים ובאבנים אבל האם אין לנו חובה מוסרית לשמור על הכסף שה הביא לנו במתנה, כך שלא ראוי להיות ולחיות בתמימות כ"כ? מהו הגבול לתמימות ולעין טובה על האנשים לפחות עד שמתגלים כרמאים? שאלה נוספת. עד כמה ללכלך את שמם של הנוכלים, במידה ואפשר, כדי להציל אנשים מפניהם או שכך ייעדם הקב"ה - לגלגל חובה ע"י חייב?
תשובה: אם אתם טעיתם אל תלינו על הקב"ה. תלמדו מהניסיון הזה להבא לתת אמון רק במי שאתם יודעים בהחלט שאפשר לתת בו אמון. לכל אדם יש חזקת כשרות אך בעסקים אין הולכים אחר חזקות. אמנם השיעור הזה יקר אבל הוא יועיל לכם תמיד. "תמים תיהיה עם ד' אלקיך" - אך לא בעסקים. לא רק מותר לכם לספר לאחרים על הנוכלים אלא מצוה כדי להציל אחרים מפניהם. ואם הם דתיים צריך לתבוע אותם לדין תורה. ד' ימלא חסרונכם.
שאלה: לשחק בקלפים בשבת: האם מותר לשחק בקלפים או רמי בשבת? לא מצד כבוד השבת או איסור משחק כללי בקלפים אלא קלפים אפילו של רבנים מדין מוקצה וכו.
תשובה: כפי שרמזת בדבריך, אכן נאמר שלא ניתנו שבתות לישראל אלא כדי שישבו ויעסקו בתורה, ובוודאי שיש לנצל את השבת ללימוד ולעלייה רוחנית. לגבי מוקצה, לדעת הפוסקים כרמ"א (האשכנזים) ודאי אין בכך איסור מוקצה (סימן שח סע' מה), ואף לדעת הפוסקים כשו"ע (הספרדים) פוסקים רבים מתירים (וכן דעת הרב עובדיה יוסף שליט"א. ראה יביע אומר ח"ז ס' לט. וכן בילקוט יוסף כרך ב בהוספות לשבת סי' שח).
שאלה: בישול גבינה צהובה בשבת: ראיתי תשובה בעניין גבינה צהובה בשבת שבה הרב אמר, שמכיוון והחלב מפוסטר לא יהיה בישול לאחר בישול. השאלה היא - האם כל רכיבי הגבינה הצהובה עברו פיסטור או רק החלב? ואם רק החלב, האם לא יהיה בישול בשאר הרכיבים של הגבינה הצהובה? ב מראש.
תשובה: בישול אחר בישול מותר רק אם כל הרכיבים מבושלים. (ראה "מאור השבת" סימן יג סע' כ, ובהערה נז )
שאלה: שעטנז - להחזיר את המעיל : קניתי מעיל צמר לאישה מרשת קאסטרו שיוצר בסין. כתוב שהוא מכיל 49 צמר, ו7 אקרילין, 34 פוליאסטר, 1 כותנה 7 ויסקוזה, 2 פולימאיד ושהביטנה מכילה 100 פוליאסטר.
תשובה: במעילים מחו"ל יכול להיות שעטנז. את יכולה למסור למעבדת שעטנז שיבדקו את המעיל הזה.
שאלה: כניסה לבית עלמין לפני חתונה לחתן וכלה ולהורים: אני מתחנת בעוד 3 חודשים. רציתי לדעת אם עד למועד החתונה מותר לי ולבן זוגי להיכנס לבית עלמין. בנוסף, אמרו לאימי שגם לה ולאבי אסור להיכנס לבית עלמין בגלל החתונה שלי ולכן היא לא תוכל להגיע לאזכרה של סבי (אבא שלה) שתערך כחודש לפני החתונה שלי. האם זה נכון?
תשובה: באופן כללי, יש נוהגים שנשים לא נכנסות לבית העלמין אולם איני מכיר שבזמן האירוסין לא נכנסים לבית קברות. להפך, יש מנהג שהחתן והכלה עולים לקברי אבותיהם לפני החתונה. ובוודאי שלאמך מותר להגיע להזכרה של אביה.
שאלה: לימודי מחול וריקוד: האם אפשר ללמוד בבית ספר דתי למחול נפרד? ראיתי ציטוט של מנהל בית הספר שמסביר שבכל ריקוד- יש פן אירוטי כלשהו. אפילו ארוטי דתי! בריקוד חושפים את הגוף בתנועות ויש בזה פן מאוד לא צנוע, גם כשזה רק בנים צנועים. האם זה בעיה מעכבת?
תשובה: מהו "ארוטי דתי"? זה מרובע עגול! האם המחול שהוזכר בתנ"ך הוא ארוטי? יש ויש. יש מחול המביע את רחשי הנפש העמוקים, והוא כשר למהדרין, ויש מחול טמא. הדבר תלוי הרבה במורה, רק מורה כשר ראוי ללמד מחול כשר.
שאלה: לימוד תורה באינטרנט לכל העולם: האם מותר להסביר על מצוות בעברית או אנגלית באינטרנט בוידיאו או בכתב על מנת לקרב רחוקים? האם יש בעיה שאולי לא יהודי ילמד מזה?
תשובה: אינך צריך להימנע. לפי מה שאתה כותב גם אסור לכתוב ספרים.
שאלה: להיות במינוס בבנק: האם יש בעיה לפתוח חשבון בנק? להיות במינוס או לקחת הלואה מחשש ריבית או בעיה הלכתית אחרת?
תשובה: הבנקים הם החמצן של הכלכלה. הפקדת כסף בבנק מאפשרת מתן אשראי לתעשיה, למסחר, לחקלאות וכו'. יש בכך אפילו מצוה. על סמך הנחה זו מבוסס התר העיסקא של הבנקים. לעומת זאת, משיכת יתר ונטילת הלוואות למטרות צרכניות, לא מסחריות, אסורות משום רבית וצריך להתייעץ עם פוסק הלכה מוסמך בכל מקרה.
שאלה: קינוח האף בשבת: האם יש בעיה בקינוח האף בשבת עם טישו? אבהיר את שאלתי. מנהג העולם הוא שאחרי שהם מקנחים את אפם, אם סוגרים את הטישו. החשש שאני שואל לגביו הוא האם ב סגירה זו יש הדבקה האסורה בשבת?
תשובה: מותר משום שזהו פסיק רישא דלא ניחא לי בתרי דרבנן (משאצל"ג ומקלקל).
שאלה: תפילת שחרית לפני הנץ: יש אצלי בעיר רחובות בבית הכנסת כל יום מניין ב 6:00 בבוקר. התפילה מסתיימת לפני הנץ ותפילה עמידה מתפללים לפני הנץ, האם אני יכול ללכת למניין הזה למרות שזה לפני הנץ (אני לא ממהר)? יש אחרי זה מניין ב 6:45 כך שזה לא המניין היחיד.
תשובה: עדיף להתפלל במניין שתפילת העמידה בנץ או לאחריו.
שאלה: כבודם של כהנים: 1. האם יש עניינים שכהנים לא יכולים למחול על כבודם, ומהם? 2. האם יש מקרים בהם כהנים חייבים להזכיר שהם כהנים אם רוצים להשתמש בהם?
תשובה: 1. אם מדובר בכבוד הכהונה, הכהן לא יכול למחול על כבודו. לדוגמא בעליה לתורה, כהן לא יכול למחול על כבודו שיעלו במקומו ישראל. בדורות קודמים היו נותנים לתלמידי חכמים גדולים לעלות בעליה של כהן, משום שכבוד התורה קודם. בדורנו לא נוהגים להעלות תלמידי חכמים לעליית כהן כדי למנוע מחלוקות במקרה שמישהו חושב שהוא תלמיד חכם, אולם הוא לא מספיק תלמיד חכם. 2. אסור לישראלים להשתמש בכהנים שימוש ביזיון או שירות אלא אם כן הכהן עושה זאת לצורך עצמו, לדוגמא, אם הוא מתפרנס כמלצר או פועל.
שאלה: סימון בקריאת שמע: אם באמצע קריאת שמע סימנתי למישהו, האם לא יצאתי ידי חובה ואני חייב לקרוא עוד הפעם קריאת שמע?
תשובה: לכתחילה יש להקפיד ולקרוא קריאת שמע בריכוז ובכוונה, כמו שפסק השו"ע (או"ח סא א): "יקרא קריאת שמע בכוונה, באימה, ביראה, ברתת וזיע". (מומלץ לעיין במשנה ברורה שם). אולם ההקפדה שלא לרמוז ולסמן בקריאת שמע היא דווקא בפרשה ראשונה, ויש מחמירין גם בפרשה שניה (ורמיזה לצורך דבר מצווה ודאי מותרת בפרשה שניה). בדיעבד הרומז יצא ידי חובה ואינו חייב לקרוא קריאת שמע שוב.  עי' שו"ע סימן סג סעיף ו
שאלה: שאלה לגבי ליווי אורח: באיזה סעיף בשולחן ערוך רשום שצריך ללוות את האורח?
תשובה: דין ליווי האורח אינו מוזכר בשולחן ערוך אולם נפסק להלכה ברמב"ם (ספר שופטים) הלכות אבל פרק יד הלכות א-ג, עפ"י הגמרא בסוטה מו:. הסברים שונים נאמרו מדוע השו"ע השמיט דין זה, אפשר לעיין באנציקלופדיה תלמודית ערך הכנסת אורחים אות ג שדנו שם בשאלה זו ובפרטים נוספים במצווה זו.
שאלה: אירוח בעייתי בשבת: אישתי ואני מתארחים בשבתות אצל הוריה. אבל יש לנו בעיה. ההורים מוגדרים דתיים אבל ראינו בבירור שאביה בהצנע הולך להדליק את המזגן בשבת ככה שכולנו נהנים מהחימום קירור. (הבנתי שאם היינו יושבים שם גם אם לא היה מזגן אז זה אפשרי לשהות בבית. אבל בכל זאת עדיין לא נוח לנו עם המצב, והמצב ממש אבסורדי!) 1) מה אנחנו אמורים לעשות? האם לדבר איתו? ברור לנו שהוא יפגע. האם אישתי יכולה לדבר איתו למרות שתפגע בו? 2) האם אישתי יכולה לשנות קצת כדי להקטין את הפגיעה ולהגיד לו למשל שאני לא מודע למצב? 3) האם אני צריך לחשוש לעוד דברים למשל על כשרות בבית במצב זה? כי אולי יש בעיה באמינות. סליחה, אבל אשמח לקבל תשובה מפורטת כדי לדעת איך להתמודד עם המצב בדרך הכי נכונה. ואם יש עוד דברים שיוכלו לעזור במצב זה שלא שאלתי עליהם אשמח לשמוע.
תשובה: הדבר הנכון לעשות הוא לדבר עם ההורים ולומר להם שאתם רוצים לקיים אורח חיים תורני מובהק, ואתם מבקשים מהם לשמור בשלמות על כל ההלכה כאשר אתם באים. ואם קשה להם אתם לא רוצים להכביד אבל אתם לא יכולים לבוא לשבת. שיחה גלויה וכנה זה הדבר הטוב ביותר. כמובן בדרך של כבוד. ותפרטו מה אתם מבקשים בענייני השבת ומה אתם מבקשים בענייני האוכל. ושוב, אם קשה להם אתם לא רוצים להכביד אבל לא תוכלו לבוא לשבת. ואם הם רוצים שתבואו ומוכנים למלא את מבוקשכם חשוב לכם שלא רק יבטיחו אלא יקיימו באמת. השיחה לא תהיה נעימה וקלה אך תחסוך הרבה אי נעימויות בעתיד.
שאלה: תעניות שובבי"ם ומקורם: 1. מה זה התעניות שחלק מעמ"י צם שנקראות תעניות שובבי"ם, ולמה צמים? 2. האם יש לזה מקור בפוסקים, אז מהו? 3. מה צריך להיות היחס לתעניות אלו היום? האם צריך כמה שיותר להסתגף? 4. מה הענין של תענית דיבור, ומה מקורה בפוסקים? איך צריך להיות היחס לתענית דיבור, כלומר, האם צריך לדרוש לעשות דברים כאלו?
תשובה: תענית שובבי"ם: המקור הקדום למנהג השובבי"ם מצוי כבר ב"לקט יושר", (עמ' 116, דפוס ברלין) שהיה תלמידו של "תרומת הדשן", וכן בספר "הלכות ומנהגי רבנו ", רבו של המהרי"ל. אמנם שם מוזכר שהמנהג היה לצום רק בימי חמישי בשנים מעוברות. ה"לבוש" (או"ח תרפה) גם הזכיר את המנהג באופן זה ונתן לכך שני טעמים: א. בשנים מעוברות יש הפסק יותר מחצי שנה בין תעניות בה"ב שלאחר תשרי לאלו שלאחר ניסן ולכן תיקנו פעם נוספת באמצע. ב. בשנים מעוברות יש חשש גדול יותר להפלות, ולכן התענו. (שמעתי שבמאירי בחיבורו על התשובה כבר הזכיר שנוהגים להתענות בתקופה זו, והטעם לכך הוא שבתקופת החורף הימים קצרים וקל יותר להתענות, ולכן "ניצלו" ימים אלו לתעניות.) יותר מאוחר, האר"י הקדוש (שער המצוות פרשת שמות) גילה שימים אלו מסוגלים לתיקון התאוות, ובפרט תיקון הברית, ולפיכך נוהגים להתענות בימי שני וחמישי. כבר כתבו הפוסקים שבדורות שלנו, שהאנשים חלושים יותר, יש למעט בצומות ובסיגופים ותחת זה להתחזק בניצול הזמן ללימוד תורה בשקידה. וכן כתב הרב קוק זצ"ל (אגרות תשובה ח"א איגרת עג), וכן הדריכנו שעיקר העבודה בארץ ישראל אינה בדרך של סיגוף ותעניות ובהתנגדות לכוחות הטבעיים שה' נטע בנו אלא אדרבה לנצל אותם ולהשתמש בהם לקדושה ולעבודת ה'. וראה עוד בכוזרי בתחילת מאמר שלישי. אמנם ודאי שאין לשלול דרך זו אלא שאין זו הדרך המרכזית. את עיקר כוחות הנפש יש להשקיע בהתחזקות במידות טובות, בשקידה בתורה בדקדוק במצוות ובעבודת התפילה. ויחד עם זה אפשר לשלב מעט תעניות וכד' אך בזהירות ותוך שימת לב שזה גורם להתעלות ומרץ בעבודת ה' ולא חלילה למרמור ועצב המחלישים את הכוחות החיוביים בעבודת ה'. ובפרט העוסקים בלימוד התורה במשך כל היום לא ירבו בכך, ואם הדבר גורם לפגיעה בלימוד לא יתענו כלל. וראה עוד בהמשך דברי הגר"א. תענית דיבור: הגר"א היה מייעץ לבעלי תשובה להתייגע בלימוד התורה, ובמקום לצום עדיף תענית דיבור (תוספת מעשה רב). בפרט לאדם שמרבה להיכשל בלשון הרע וכד' יש בכך עניין מיוחד. גם בכך אדם צריך לשקול מעשיו בחכמה ולהיות עירני לכך שהוא מקבל תוספת כוחות ומרץ בעבודת ה' ולא נכנס לעצבות וכד', כי אז יצא שכרו בהפסדו.
שאלה: הלואה בריבית בכדי לכסות מינוס: בהמשך לתשובת הרב: היתי במינוס ולקחתי הלואה ב 5 לכסות. האמת שהכריחו אותי בבנק,האם עלי לעשות דבר כלשהו? השאלה ששאלתי את הרב: האם יש בעיה לפתוח חשבון בנק? להיות במינוס או לקחת הלואה מחשש ריבית או בעיה הלכתית אחרת?
תשובה: הבנקים הם החמצן של הכלכלה. הפקדת כסף בבנק מאפשרת מתן אשראי לתעשיה למסחר לחקלאות וכו. יש בכך אפילו מצוה. על סמך הנחה זו מבוסס התר העיסקא של הבנקים. לעומת זאת משיכת יתר ונטילת הלואות למטרות צרכניות לא מסחריות אסורות משום רבית וצריך להתיעץ עם פוסק הלכה מוסמך בכל מקרה. הרה"ג יעקב אריאל תשובה: אם הריבית במינוס גבוהה יותר מ5, מותר לך לקחת את הלוואה בהתר עיסקא כדי למנוע הפסד גדול יותר.
שאלה: שמן אתרי להבדלה: חברתי אינה מריחה כמעט ולכן לא מברכת בשמים בהבדלה. לשימחתי היא מצאה שמן לבנדר אתרי חזק, האם היא יכולה לברך עליו בשמים בהבדלה?
תשובה: נחלקו הפוסקים האם אפשר לברך 'בורא מיני בשמים' על ריח סיננטי המופק באמצעים כימיים. נראה, שבצרוף העובדה שרק על שמן זה חברתך יכולה לזכות בברכת הבשמים ובכך שמדובר בקיום מצוות ההבדלה בהידור, שהיא יכולה לברך.  אמנם בהבדלה המנהג המקובל הוא שהמבדיל מברך את כל הברכות והשומעים יוצאים ידי חובה בברכתו, ולכן חברתך יכולה להריח שמן זה ולצאת ידי חובה בברכת המבדיל.
שאלה: עליה לתורה של נכה שלא יודע לקרוא: בני, בן 24, הינו נכה מלידה, יושב בכסא גלגלים. הוא מבין טוב, מעוות בקצת את המילים, הוא יודע לברך בע"פ אך אינו יודע לקרוא. בעשרות בתי כנסת, הוא עלה לתורה, אך נתקלנו בבית כנסת שסרבו להעלות אותו. זה גרם לו עוגמת נפש גדולה. נראה כי הסיבה היא שהוא לא יודע לקרוא. מה ההלכה ואם באמת קיימת בעייה, האם קיימים פתרונות? חשבתי על שתי אפשרויות: שאני אברך איתו בלחש או לעלות אותו כמוסיף.
תשובה: העליה לתורה היא שליחות והברכה היא בשם כל הציבור ועל כן העולה צריך לברך בקול רם וברור. ואם הוא מתקשה בזה וגם אינו יודע לקרוא, מצד ההלכה אין ראוי להעלות אותו לתורה. אם אתה תעלה לתורה אתה יכול לקחת אותו איתך ולומר לו ששניכם עולים יחד. מי שעולה לתורה והוא לא מתאים לזה אין זה תורם לו אלא להפך, מכמה סיבות שאיני רוצה לפרט. ולכן טוב לכוון אותו לעשות רק מה שמתאים לו לפי יכולתו ולשמח אותו בדברים שהוא יכול לעשות.
שאלה: אדים מסיר בשרי על סיר פרווה: שאלתי את הרב: מה דין סיר פרווה חם שעמד על הכיריים בסמוך לסיר בשרי ששחרר אדים שנגעו בסיר הפרווה מצידו האחד. מה דין התבשיל הפרווה? תשובת הרב: האם סיר הפרווה היה חם או קר? פרטים: סיר הפרווה היה חם, מה דינו? (התבשיל כבר נגמר, אך התייחסנו אליו כבשרי מאז התקרית עם האדים, האם נהגנו נכון?)
תשובה: אם אכן אדים בשריים גרמו להזעת הכלי הוא נעשה בשרי, אך אפשר להגעילו בעירוי מים רותחים.
שאלה: לנהוג כמנהגי מרוקו: אני מיוצאי מרוקו. האם אני צריך ללכת לפי דעותיהם של הרבנים ויוסף משאש זצ"ל ושאר פוסקי מרוקו ולהראות שונה בעיני באי בית הכנסת או ללכת לפי מנהג הספרדים?
תשובה: בוודאי שעדיף ללכת לפי פסקי הרב משאש זצ"ל, שהיה אדם גדול. אמנם אם אתה נמצא בציבור שנוהג אחרת אז בפרהסיא עליך לנהוג כמנהגם ולא לבלוט כמנהג אחר, ורק בצינעה להמשיך לנהוג במנהגי הרב משאש.
שאלה: מנחה וערבית וביטול תורה: 1- בבית כנסת שליד ביתי מתפללים מנחה סמוך לשקיעה ומיד כשמסיימים מתחילים להתפלל ערבית, יוצא מסיימים ערבית בוודאי כשעדיין לא היה צאת הכוכבים. הדבר הוא לא חד פעמי אלא שזה תמידי ולכתחילה, האם זו לא ההגדרה של תרתי דסתרי והדבר יהיה אסור? במידה והדבר כן, חייב אני לציין שמתפלל במקום רב ידוע מהיישוב, חייבים להעיר לו ע"ז? 2- הקב"ה חנן אותי בקול ערב ובהכנה יחסית מהירה של הפרשה לקרוא בתורה. בחו"ל הייתי קורא בתדיורות גבוהה בבית כנסת, אך אחרי עלייתי איני קורא יותר, אך רואה אני פספוס בלהפסיק להכין את הפרשה. האם זה נכון לכתחילה להכין את הפרשה בקביעות למקרה של "מצב חרום" שאהיה במקום ולא יהיה בעל קורא ואצטרך לקרוא, גם כשבאותו זמן הייתי יכול ללמוד דברים אחרים? חייב אני לציין שאני אברך בישיבה בירושלים.
תשובה: 1. נחלקו התנאים (ברכות כו א) מתי מסתיים זמן תפילת מנחה ומתחיל זמן תפילת ערבית. לחכמים זמן מנחה עד הערב (למעשה לכתחילה עד השקיעה) ואח"כ מתחיל זמן ערבית (למעשה רק אחרי צאת הכוכבים). לרבי יהודה זמן מנחה מסתיים ב'פלג המנחה' שהוא שעה ורבע זמנית לפני הלילה. (מחלוקת האם לחשב מהשקיעה או מצאת הכוכבים) ואז מתחיל זמן ערבית. לא הוכרעה ההלכה במחלוקת זו ומסקנת הגמרא היא (שם כז א) שאפשר לבחור האם לנהוג כחכמים או כרבי יהודה ואולם אי אפשר להקל שתי קולות גם כחכמים וגם כרבי יהודה, כלומר, להתפלל מנחה לאחר פלג המנחה וערבית לפני השקיעה (ואפילו בימים שונים) כיון שהוא 'תרתי דסתרי'. שכיון שהתפלל מנחה לאחר פלג המנחה מחשיב זמן זה כיום וכיצד יכול להתפלל באותו הזמן ערבית. (עיין שו"ע רלג א ובמשנה ברורה) אולם למעשה היו מקומות שנהגו להתפלל מנחה לאחר פלג המנחה ומיד ערבית לפני השקיעה. כבר הראשונים בתחילת מסכת ברכות דנו במנהג זה. לדינא, יש מציאויות שהקלו הפוסקים לנהוג כנ"ל ועיקר הטעם הוא שחששו שהציבור שהתפזר לאחר מנחה לא ישוב לתפילת ערבית ויתבטל המנין. (כ"כ מ"ב רלג יא וכה"ח שם יב ועיין בא"ח שנה ראשונה ויקהל אות ז). יתכן ובמקום שבו אתה מתפלל זו המציאות ובכ"מ אם יש רב למקום או לבית הכנסת עליך לגשת אליו ולשאול אותו על הענין. למרא דאתרא שעליו מוטלת האחריות ההלכתית (עי' מו"ק ו) יש סייעתא דשמיא לפסוק נכון. יש להוסיף שכל הדיון הנ"ל הוא על תפילת ערבית אולם מוסכם על הפוסקים שזמן קריאת שמע הוא רק לאחר צאת הכוכבים ולכן המתפלל ערבית לפני זמן זה צריך לחזור ולקרוא קריאת שמע בזמנה (עיין שו"ע רלה א). 2. לגבי הכנת הפרשה בטעמיה נראה לי שכדאי לך להמשיך ולהכינה. העמל להכין את פרשיות השבוע זוכה שחלקים גדולים בתורה שבכתב יהיו שגורים על לשונו, ענין חשוב לכשעצמו ומועיל הרבה גם בהבנת הגמרא ודרשות ח רבות המבוססות על פסוקים. וכך אמרו ח (שמות רבה פרשה מא): "א"ר לוי א"ר שמעון בן לקיש מה כלה זו מקושטת בכ"ד מיני תכשיטין, כך תלמיד חכם צריך להיות זריז בכ"ד ספרים". אם אכן ההכנה לא אורכת לך זמן רב כדאי להמשיך בה אולם כיון שציינת שאתה אברך עליך להיוועץ בראש הכולל שאולי לדעתו זה פוגע רי הכולל וכד' ואשר יאמר לך תעשה.
שאלה: תאריך לחתונה בעשרת ימי תשובה: אנחנו זוג שרוצים להתחתן בתאריך ו בתשרי תשע"א. האם התאריך טוב?
תשובה: אין איסור להתחתן בעשרת ימי תשובה אך יש שכתבו להימנע מכיון שאלו ימי דין (קצוש"ע, מטה אפרים, שדי חמד). אולם רוב הפוסקים לא חששו לכך ובפרט אם הוא רווק שעדיין לא קיים מצות פריה ורביה שאין להחמיר, לכן אם יש צורך אפשר להתחתן בתאריך זה. שיהיה לכם במזל טוב, הרב בנימין במברגר
שאלה: נוסח האר"י בק"ש שעל המיטה: שתי שאלות, ברשות כבוד הרב: 1. ר נחמן מברסלב (או בעצם ר נתן משמו) מחשיב מאוד את אמירת ק"ש שעל המיטה בנוסח האר"י דווקא. האם גם מי שאינו נוהג כמו האר"י - או כר נחמן מברסלב - בעניינים אחרים יכול להגיד נוסח זה בק"ש שעל המיטה (באופן קבוע)? 2. בק"ש בנוסח האר"י יש קטע של ווידויים כאלה: "אם חטאתי, עויתי ופשעתי לפניך, ופגמתי באות -- של שמך הגדול --.". האם מותר להגיד את האותיות ואת שמותיו של הקב"ה כפי שהם מופיעים שם, או שיש צנזורה מסוימת (חוץ משם הוי"ה שמצטנזר לשם אדנו"ת)?
תשובה: 1. אם הכוונה לכל שלושת הפרשיות עם הפסוקים והיהי רצון, אפשר לכל אחד לומר. אך אם יש תפילות עם שמות קדושים כמו שהזכרת בשאלה השניה רצוי להימנע ולהסתפק בחלק המצוי בסידור עפ"י הבן איש חי. 2. כדאי להיזהר ולהסתפק בנוסח סידורי הבן איש חי.
שאלה: והייתם אתם קדושים ולא גוי: האם גוף של יהודי הינו קדוש יותר מגוף של גוי? (גוף - להוציא מנשמה, או שהם אחד וממילא יהודי יותר קדוש), האם תהיינה נפקא מינות לזה?
תשובה: בגמרא מוזכרת סברא שגופו של יהודי שונה במידה מסויימת משל גוי משום שהוא ניזון מאוכל כשר בלבד. ידוע שתזונה קבועה משפיעה על הגוף. כמו כן, ידוע שיש מחלות מסוימות הנפוצות יותר בין הגויים. תולים זאת בהגיינה שונה של יהודים בעיקר בשמירת טהרת המשפחה ובברית המילה. אבל יש גם להפך. יש חוקרים שיש בידם מימצאים מדויקים יותר, פנה אליהם.
שאלה: חתן בר מצוה דוחה תחנון: היום, יום ב, בא חתן בר מצוה לבית הכנסת עם משפחתו ומורהו. לפי עצת מורהו זה, אמרנו תחנון מלא ואחר כך הנער עלה לתורה לקרוא בפעם הראשונה. האם היינו צריכים לומר תחנון?
תשובה: בשולחן ערוך ובמשנה ברורה, כשמציינים מתי לא אומרים תחנון (סימן קלא), לא מופיע חתן בר מצוה. כך גם מכריע הציץ אליעזר (חלק יא, יז), שיש לומר תחנון. אולם יש נהגו שלא לומר תחנון ביום בו הוא נעשה "בר מצווה", ובמיוחד אם ביום זה הוא מניח תפילין לראשונה. וכך כתב בילקוט יוסף (סימן קלא) שנכון לנהוג. בקרב יהודי צפון אפריקה, נהגו שביום שמניח הילד תפילין לא היו אומרים תחנון אף שיום זה הוא יותר משנה לפני היותו בן שלוש עשרה.
שאלה: תפילה בציבור לחולה בשפעת מדבקת: לכבוד הרב, בתקופה האחרונה מחלת השפעת מתפשטת בצורה מדאיגה ממש. יש כאלה שסוברים שמדובר בזן קשה במיוחד ויתכן אפילו שמדובר בשפעת "החזירים". אפילו בביתי המחלה התפשטה תוך מספר ימים וכל בני הבית, חמישה במספר, שכבו חולים עם חום גבוה (ללא טיפול רפואי הגיע ל-40 מעלות) שללא טיפול תרופתי רצוף על מנת להוריד את החום הוא בגדר סכנת נפשות ממש. שאלתי היא, מה דינו של אדם שחלה במחלה זו או כל מחלה מדבקת אחרת, האם חלה עליו חובת התפילה בבית הכנסת? הרי מדובר בסיכון אחרים ילדים צעירים ואנשים מבוגרים שגופם חלש ועלולים ח"ו להינזק הרבה יותר מאותו חולה שמגיע לבית הכנסת ומסכן אחרים. מנסיוני האישי אומר, שלא פעם אחת נדבקתי בשפעת שהסתבכה לברונכיט ולדלקת ריאות ואדם חולה שהתפלל לידי ולא דאג להסיט את ראשו ולכסות את פיו בממחטה על מנת לבלום את הרסס הנפלט מפיו בשעת ההתעטשות והשיעול הכבדים. אפילו רופאים ממליצים לאנשים חולים המחלות מסוג זה להישאר בבית על מנת להחלים כראוי ועל מנת לא לסכן אחרים. דעתו של הרב חשובה לי מאוד. יום נעים והמון בריאות.
תשובה: חולה פטור מתפילה בציבור.
שאלה: תרומות ומעשרות בימינו: א. מה שווייה של פרוטה כיום שבט תשעא? האם יש אתר שניתן לברר בכל זמן שווי הפרוטה? ב. אני מעוניין לתת מעשר ראשון ומעשר עני מבלי להזדקק לשירותיו הטובים של בית האוצר כיצד עלי לעשות? אני יכול לתת ללוי או לעני סכום כסף ולסמוך על זה כל השנה מבלי לעשות איזשהו חוזה כתוב? מדובר על מספר עצי לימון שברשותי. האם ניתן בתחילת השנה להעביר לו עשירית משוערת מכל הייבול בתורת הלוואה ולאחר מכן בכל הפרשה לסמוך על זה? ג. האם כהנים ולוויים מפרישים תרומות ומעשרות כמו כולם? ד. כיצד אפשר להבין את הטעם במתן מעשרות ללוי היום, כאשר בעצם אין הוא משרת את הציבור?
תשובה: א. פרוטה היום קרוב ל 10 אגו'. אפשר לעשות חישוב על ידי ידיעת גרם כסף וחלוקתו ב 40. ב. אפשר לעשות הסכם עם לוי או עני מראש, לתת לו הלוואה ולהתקזז, אבל כיוון שצריך שיהיה מכירי עניים, יש מצריכים לתת לו ג' פעמים קודם, ויש אומרים שעשיית שטר היא גורמת להחשיבו כמכירי לויה ועניים. ג. כהנים ולויים מפרישים הכל ואינם נותנים, הכהן שומר לעצמו את המעשר ראשון ומחלל את המעשר שני, אבל נותן מעשר עני, תרומה גדולה ותרומת מעשר יכול לתת לבהמתו. לוי נותן לבהמת כהן תרומה גדולה ותרומת מעשר, מעשר ראשון מפריש ושומר לעצמו, מעשר שני מחלל על פרוטה, ואילו מעשר עני גם הוא חייב לתת. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום אשקלון
שאלה: תספורת לאונן לפני הקבורה: אם מישהו נפטר, האם לאבלים מותר להסתפר ולהתגלח לפני הקבורה?
תשובה: לא.