LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: ליישב סתירה בדברי רש"י בברכות ובפסחים: בברכות לג: מובא האמורא רחבא כדוגמא למי שדקדק בדברי רבו. בפסחים נ"ב: מובאת אותה הדוגמא. בגמרא בברכות מפרש רש"י את דקדוקו של רחבא בשני אופנים - א. דקדק לומר את השמועה מפי רבו כלשונה, ובדוגמא דנן העוסקת בסטיו בביהמ"ק דייק לומר "סטיו" ולא "אצטבא" על אף שנקרא גם "אצטבא" היות ומרבו שמע "סטיו". ב. דקדק לזכור ממי קיבל את השמועה. רש"י מקשה על הפירוש השני כמה קושיות, ונראה שהוא מעדיף את הראשון - ראשית, רחבא לא ראה, לא את רבי יהודה ברבי אילעאי ולא את רבי יהודה הנשיא ולכן לא מסר שמועה בשמם. שנית, כל האמוראים מסרו שמועה בשם רבותיהם ואין בכך רבותא. שלישית, מהלשון משמע שרחבא דקדק ב לשון השמועה ולאו דווקא במקורה. על אף הקושיות הללו בפסחים נוקט רש"י דווקא כפירוש השני. ראיתי (דומני שבמהרש"ל) שהעלה את הסתירה אך נשאר בצ"ע. במסורת הש"ס מצוינת הפניה לברכות ואומר ש"מצווה ליישב". ניסיתי (כנראה שלא מספיק) ליישב את הסתירה ולא עלה בידי ואשמח אם הרב יפשוט את העניין.
תשובה: גם אני חיפשתי ולא מצאתי הסבר.
שאלה: הפירוש המילולי של "אירוסין": מה הפירוש המילולי של המילה אירוסין (שבעצם זו מילה שכבר כתובה בתורה - "ומי אשר 'ארש' אשה" וכו )?
תשובה: במילון העברית המקראית של פרופ' מנחם-צבי קדרי מופיעה הפסוק (תהלים כא, ג): "וארשת שפתיו בל מנעת". והפירוש הוא: דרישת שפתיו "בל מנעת". הוא מביא לכך מקבילות מהשפות השמיות העתיקות אכדית ואוגריתית ששם שורש זה משמש במשמעות בקשה, משאלה (במילון התנ"ך של יהושע שטיינברג מפרש "דרישה, שאלה תביעה" ומוכיח זאת מן הארמית). על פי משמעות זו אולי נוכל לומר שאירוסין מבטא את הדרישה, את התביעה של הבעל שבחורה זו תהא אשתו. תביעה זו נסמכת על מעשה קניין שעושה הבעל בטקס האירוסין (וכידוע בתורה האירוסין הם הקידושין שבימינו). למעשה הארוס תובע כאן את השלמת טקס האירוסין והיעשות בחירת לבו לאשתו לכל דבר. אגב, בדקתי ובתנ"ך תמיד מופיע שהבעל פעיל, מארש (מארס) את האישה, ואילו האישה סבילה (מאורשה). לא מופיע שזוג התארש (התארס). אולי יש בכך כדי ללמד שהבעל הוא התובע והדורש כאן את השלמת מעשה הקניין וכל קשר האירוסין נגזר ממנו. ייתכן שרק מאוחר יותר ננקטה מילה זו לציון קשר הדדי, כלומר זוג שנתארס. שלחתי את דבריי אלה לפרופ' חיים כהן, ראש המחלקה ללשון באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע ואחד המומחים הגדולים בשפה האכדית, וכך הוא כתב לי: דעתי כדעתך יחד עם הרבה הוכחות מהפילולוגיה השמית המשווה. אפשרות אחרת מצאתי בדברי יהושע שטיינברג (במילון התנ"ך, מהדורה מתוקנת ומחודשת, תל-אביב תשכ"א, בערך "ארש"). הוא מסביר שהמילה 'ארש' דומה למילה 'ארז' (על פי תופעה ידועה, חילופי האותיות השורקות ז"ס צר"ש, למשל: עלז - עלץ, צעק - זעק, שחק - צחק ועוד), ומשמעותה, דבוק, היצמד, התלכד. לפי פירוש הגיוני זה, האירוסין מציינים את ההתלכדות יחדיו, את הקשר של שני בני הזוג ואת ההידבקות זה לזה בקשר הנובע מהתחייבות הדדית. (הדברים נערכו מתשובתו של ד"ר הלל אשכולי לשאלה)
שאלה: תוכנית-האח הגדול: בטלוויזיה יש תוכנית שנקראת "האח הגדול", שלוקחים כמה אנשים ושמים אותם בדירה למשך כמה זמן והמצלמות עוקבות אחריהם 24 שעות, האם יש איסור לראות דבר כזה? האם יש בעיה לראות דבר כזה? אם כן, אז מצד מה?
תשובה: אינני מכיר את התוכנית ואיני יודע מה מראים בה - אבל לא נראה לי צנוע לעקוב אחר בני אדם 24 שעות. אולם הבעייה המרכזית היא לא רק הצניעות אלא התכנים. מעקב אחר תכנים רדודים ושטחיים גורם גם לצופה להיות רדוד ושטוח מבחינה מחשבתית. מוטב להפנות את הראש לדברים שתורמים יותר לאדם ומובילים למקומות משמעותיים יותר בחיים.
שאלה: שימוש בציצית צמר שנקנתה לשם גאווה: האם מותר להשתמש בציצית צמר שנקנתה לשם כבוד או גאווה בגלל שהיא צמר? מה נחשב הנאה מעבירה?
תשובה: ח הורו לנו שלמרות שאנו מקיימים מצוות שלא לשמה, מתוך שלא לשמה בא לשמה. מצד שני, חכמים הזהירו שלא ללמוד שלא לשמה. אולם מי שמעיין היטב רואה שעיקר ההזהרה של חכמים נוגע ללמוד תורה. בקיום מצווה אם אדם בפועל מקיים את המצווה ומודע לכך שמקיים מצווה אין הרצון לכבוד מפקיע משם מעשה המצווה. ודאי שהמטרה שלנו היא להגיע לקיים מצוות לשם שמים. אולם ח הבינו שאין סיכוי שאדם מיד יקפוץ למדרגות עליונות של קיום לשם שמים. לכן הם הורו לקיים מצוות בכל מצב ואם הזמן במשך השנים הכוונות ילכו ויזדככו. במקרה שאתה מדבר עליו, לא מדובר שאדם עושה את המצווה רק משום גאווה. מדובר שיש תערובת של מחשבות וכוונות. אדם גם חושב לשם מצווה וגם לשם כבוד. במקרה של עירוב מחשבות, ודאי שאדם יעשה את המצווה. מעט האנשים שמגיעים למצב נקי בעשיית מצווה רק לשם שמים. בכל אופן, בציצית הענין לא נוגע לשם מה נקנתה הציצית אלא השאלה היא בכל עת שאדם לובש אותה האם ילבש אותה לשם גאווה. בכל אופן, אחת העצות לא לדבר על כך שלובש ציצית צמר. ילבש וישתוק ולא ישים לב לכך שלבוש ציצית צמר.
שאלה: לימוד קבלה לנשים: אני אישה בת 48 נשואה פלוס שני בנים. אנחנו משפחה דתיה. אני אישית מאוד מעוניינת ללמוד קבלה וזוהר. ממש התשוקה שלי מאוד חזקה ללימודים, אך בעלי והבנים שלי אומרים שנשים אינן יכולות ללמוד קבלה וזוהר. השאלה שלי, למה? כי לפעמים אני יושבת עם ספרי זוהר וקבלה בבית ומנסה לקורא ולהבין. (אומנם מאוד קשה להבין, אך אני מאוד רוצה ללמוד, הנשמה שלי זועקת ללימוד קבלה וזוהר, כשאני אני עם הספרים הללו אני חשה מאוד מסופקת בנשמה שלי). אנא, עזרו לי.
תשובה: העצה לא ללמוד לבד. ללכת ללמוד אצל אנשים גדולים שמהם אנו לומדים לפי מה שמתאים לנו.
שאלה: "אין לך קץ מגולה מזה": רציתי לדעת מה פירוש המשפט: "אין לך קץ מגולה מזה"?
תשובה: מתוך שיעור באתר של הרב זלמן מלמד בנושא: "ומנין שכעת התחילה הגאולה האחרונה? זה מפורש בגמרא במסכת סנהדרין (דף צח.): "אמר ר' אבא: אין לך קץ מגולה מזה שנאמר 'ואתם הרי ישראל ענפיכם תתנו ופריכם תשאו לעמי ישראל כי קרבו לבוא'". ומפרש רש"י: "'מגולה מזה' - כשתתן ארץ-ישראל פריה בעין יפה אז יקרב הקץ ואין לך קץ מגולה יותר". אכן זה קרה. מאז החל עם ישראל לשוב לארץ-ישראל והוקמה מדינת ישראל. ארץ-ישראל בבניינה ולא בחורבנה שזרים שולטים עליה, אלא היא בשליטת עם ישראל, ומובטחים אנו בהמשכה של הגאולה, עד לגאולה השלמה." מתוך שיעור באתר של הרב ויצן בנושא: "באה עתה הגמרא לברר, כיצד נדע אימתי הוא זמנה של גאולת "קץ"? גאולה שתלויה בתשובה, ניתן להבחין בה, שכן היא תגרור בעקבותיה ניסים גלויים, עד שיהא ברור כי זהו עת גאולה. אולם גאולה התלויה בזמן, כיצד נדע מתי זמנה? על כך מודיענו רבי אבא, שתקדם לתקופתנו תקופת הגלות הארוכה, שבה ארץ ישראל תעמוד בשממונה, ותצמיח קוצים וברקנים בלבד. לשון אחרת, ארץ ישראל תהיה מקום שאי אפשר לשבת בו! וכן היה. והנה תגיע עת, שארץ ישראל "תשנה התנהגותה", ולפתע תחל להוציא פירותיה בעין יפה - זה הסימן המובהק שחזרה שכינה לציון, וכל ישראל נקראים לשוב לארצם, להיות סמוכים על שולחן אביהם."
שאלה: מעקה לגג משותף: בבית קרקע יש גג משותף ל-4 יח דיור צמודות, לכל אחד כניסה נפרדת אך המבנה מחובר. לגג אין מעקה (תוספת גובה של כ-20 ס"מ בקצה בלבד). יש גישה לגג מסולם אצלינו. הגישה אליו אפשרית גם לזרים. אי אפשר לנעול את החצר אך לא פשוט לעלות (יש לטפס). האם צריך לשים מעקה?
תשובה: גג שאינו עשוי לשימוש, אלא רק עשוי כדי שלא ירדו הגשמים לתוך הבית, אינו טעון מעקה, שהרי עניין המעקה הוא במקום שעלולים ליפול אבל אם אינו עשוי לשימוש אין חשש כזה. מה גם שהעליה לגג היא קשה.
שאלה: חזק חזק ונתחזק: אני מנסה להתחקות אחרי ההיסטוריה של אמירת "חזק" בסיום קריאת אחד מחמשת החומשים. ראיתי מקורות וטעמים מעניינים למנהג זה, אך טרם מצאתי את התקופה בה החלו במנהג זה. אודה מאוד למי שיענה לי אודות ההתחלה - אם יש מקורות לכך, מה טוב. בברכת "חזק וברוך".
תשובה: אינני יודע מתי ממש התחילו, אבל זה בודאי מנהג קדום. מצינו בתלמוד שכשמישהו היה מסיים מסכת היה עושה יום טוב וסעודת מצווה ושמחה. התורה נותנת עוז וחיזוק בסיומה שיכול לחזור שוב מיד מהתחלה. ביהדות אין דבר כזה שסיימו את הכל ואין מה ללמוד אלא צריך לחזור שוב ושוב, ולכן בשמחת תורה מסיימים ומיד מתחילים שוב מבראשית. התורה נותנת חיזוק וצריך בה התחזקות, כמו שמצינו בגמרא שמונה את התורה כאחד מהדברים הצריכים חיזוק.
שאלה: כשרות בליקר: 1. האם יש כשרות או אישור כשרות על ליקר "אייירש קרם של בייליס-אירלנד? 2. האם יש כשרות או אישור כשרות על ליקר קלואה? 3. אם רוכשים בחול האם יש סימון על הבקבוק?
תשובה: 1. לגבי ליקר איירש קרם של בייליס אירלנד, רצוי שלא לרכוש. אך אם הוא נמצא ברשותך ניתן להשתמש מאחר ובד"ץ בי"ד לונדון במדריך כשרות שהוא מפרסם רושם שניתן להשתמש אך המוצר ללא השגחה. 2. לגבי ליקר קלואה, ניתן להשתמש במידה ויש עליו הכשר O.U 3. בד"כ סימן הכשר שמים על התוית המקורית.
שאלה: השקעות בשוק ההון: 1. האם בגלל הבעייתיות שיש ברכישת מניות של חברה שמחללת שבת עדיף יהיה לקנות אגרות חוב של חברה כזו לא בזמן הנפקתם (שאז בעצם מלווים כסף לחברה ויכולה לעשות איתו חילול שבת גדול יותר) אלא מאדם שקנה מהחברה ואני קונה ממנו. 2. אם אני מקצה סכום כסף להשקעות בשוק ההון ובמהלך השנה אני משקיע את הפירות שהקרן עשתה, מתי לשלם מעשר כספים? בסוף שנה או מכל רווח שקבלתי לפני שאני משקיע אותו שוב?
תשובה: 1. לכאורה אתה צודק. לא לתמוך בחברה שמחללת שבת. 2. בסוף השנה יבדוק האדם כמה כסף נוסף לו יחסית לקרן שהיה לו בתחילת שנה ומזה יפריש מעשר כספים.
שאלה: לימוד עקידת יצחק לילדים: אני מורה בכיתה א (בנות). כיצד עלי ללמד על עקידת יצחק? מבלי לגרום לבנות שאלות באמונה או חששות מעקידה נוספת וכדו.
תשובה: העקידה היתה ניסיון אלוקי. למרות שה' יודע את מחשבות האדם הוא מנסה אותו כדי שהאדם יוכל להוציא מהכח אל הפועל את אהבתו לה'. הניסיון הוא חד פעמי ולא שייך שתהיה עקידה נוספת. אם יש חשש שיפחדו שה' ינסה את הוריהם וכו', יש לומר להם שהיום אין נבואה בכלל. וחוץ מזה יש מאמר במדרש שאין הקב"ה מנבא אלא את מי שיכול לעמוד בניסיון, כמו שקדר בדורות הקודמים המכין קדרות חרס שדופק עד הקדרות השלמות להראות את חוזקם (כי יש צליל שונה), ואינו דופק על השבורות.
שאלה: נדוניה ומוהר: יש לי כמה שאלות בכמה נושאים: 1. למה יש צורך גם במוהר וגם בנדוניה? 2. בדברים כ"ב פסוק כ"ה-כ"ט כתוב שמי שאונס ילדה צריך להתחתן איתה ומי שאונס אישה מאורסת גזרו דין מוות. למה מי שאונס ילדה לא צריך למות הרי הילדה יותר עדינה ונפגעת יותר? 3. מה ההבדל ביו מוהר וכסף כתובה? אם יש הבדל, למה צריך את שניהם הם משמשים אותה מטרה?
תשובה: א. כתוב בתורה (שמות כב,טז) "כסף ישקול כמוהר הבתולות", זהו ת האמור באדם שאנס את הבתולה והתורה קנסה אותו ב 50 כסף. נחלקו התנאים במסכת כתובות (י' ע"א) האם חיוב ת זה הינו המקור לחיוב כתובה מהתורה או שכתובה הינה חיוב שחכמים תיקנו. חיוב הכתובה הינו חיוב ת שחייב הבעל במקרה של גירושין להבטיח את קיומה הכלכלי של האשה הגרושה. נדוניה הם נכסים שנותנים הורי הכלה לזוג שמתחתן בכדי לאפשר להם להקים את ביתם. ב. לגבי ההבדל בין אונס ילדה לאונס מאורסת, מצד האשה או הילדה הנאנסת אין הבדל ובשני המקרים המעשה חמור ביותר. ההבדל נובע מהמעמד ההלכתי השונה בין שתי הנשים, אשה מאורסה היא אשה שהתקדשה ונחשבת כאשה נשואה לכל דבר, והעונש החמור של התורה נובע ממעמד זה. הרב דוד בר שלטון
שאלה: כשרות בשר חלק רבנות: אם אני משתדל לקנות בשר בקר חלק בכשרות מהודרת של הרב מחפוד או עטרה, האם אני יכול לסמוך על כשרות של בשר קפוא חלק בכשרות של הרבנות הראשית?
תשובה: הרב מחפוד כתב בזמנו שאפשר.
שאלה: ציונות ללא יראת שמיים: אני מחפש את המקום בו כותב הרב קוק זצ"ל כי הדור החדש של הפועלים עם הציונות אשר מחוברים ללא יראת שמיים יהפכו למהרסי הציונות.
תשובה: היום אין צורך לחפש מקורות אלו. אנו יכולים לראות במראה עניים את הקושי לבסס לאומיות ללא תורה וקדושה. אולם גם אלו שהיום נראים כבועטים ברעיון הלאומי מוכנים לתשובה ואל לנו למהר ולהוציא שום יהודי מכלל ישראל. דווקא בדורנו אנו צריכים להבין שלא נוכל לשפוט את האנשים לפי מעשיהם החיצוניים אלא לחפש את נקודות התום והאמונה שנמצאת בפנמיותם. מקור אחד אני נותן לך למרות שיש מקורות רבים: אוצרות ראיה כרך ב' כאפיקים בנגב מס' 18.
שאלה: לספר על פטירה של אדם: פעם קראתי על איסור לספר על מוות של מישהו. ייתכן שהיה כתוב שיש הגבלות כלשהן למי לספר ולמי לא. האם יש באמת הגבלות כלשהן לפי היהדות למי אני יכולה לספר מסיבה כלשהי?
תשובה: יש עניין שלא לבשר בשורות רעות. כשמת אב בנו של דוד, מנע יואב שר הצבא מאחימעץ לרוץ לספר לו את הדבר מאחר ואין דרכו של אחימעץ לספר דברים רעים אלא שלח את הבשורה על ידי אחר (שמואל ב, יח, כ). אולם אם יש צורך שהאדם השני ידע על מות אדם מסויים, מותר להגיד לו. כמו כן, אם הדבר אינו נוגע לו אישית ולא יצער אותו, זה פחות בעייתי.
שאלה: שכר לבעלי חיים בעולם הבא: האם יש שכר לבעלי חיים בעולם הבא על שימושם אותנו בעולם הזה או על עשיית מצווה בעזרתם או על גבם? האם בעולם הבא, או בעולם שאחרי התחיה, יהיו בעלי חיים חוץ מבני אדם?
תשובה: כתוב במקומות רבים שאין עולם הבא לבעלי חיים. וכך לשון המהר"ל בדרוש לשבת תשובה: ביאור זה, כי החכמים האלו באו להגיד אל האדם כי נברא האדם בעולם הזה ולעולם הבא ואם יחטא יתן דין החשבון ואלו שני עולמות שהאדם נברא ויש לו פנים ויש אחור חקוקים באדם שני עולמות אשר רמז הכתוב וייצר בשני יודיין ולא תמצא בבהמה בעלי חיים שיהיה להם גב ופנים וידוע כי הפנים בו זיו והדר והוד וכדכתיב חכמת אדם תאיר פניו וזה מרמז לך על אור עולם הבא שהוא זיו והדר אבל הגב אין בו ענין זה כלל והוא שייך לעולם הזה וזהו דכתיב אויר וקדם צרתני כלומר שיצרתני אחור וקדם לאכול ב' עולמות." מבואר בדבריו שאין עולם הבא בבעלי חיים שאין להם פנים ואחור.
שאלה: האם הכשרות לחלב נכרי: "הרבנות הראשית לנעדרלאנד" (יכול להיות שלא רשמתי את השם הזה מדויק). יש את הכשרות הזו על עוגיות, האם היא טובה ואפשר לאכול אותה? וגם הייתי שמחה אם תציינו לי את כל הכשרויות הטובות לחלב נכרי של חו"ל המופיעות על האריזות כדי שאדע אחת ולתמיד מה אני יכולה לקנות.
תשובה: אם העוגיות מכילות חלב, מדובר באבקת חלב נוכרי. אין כשרות מהדרין למוצרים המכילים חלב נוכרי, רק הכשר של הרבנות.
שאלה: שימוש במילים בלע"ז: 1. האם ישנה בעיה כלשהיא בשימוש במילים בלעז, כגון: "סיטואציה" או "אופציה" במקום "מצב - אפשרות"? 2. האם קיימת בעייה בלימוד אנגלית, הרי גם בזמן התלמוד דיברו בארמית?
תשובה: 1. אני חושב שאם יש ביטוי מקביל בעברית עדיף להשתמש בעברית אבל אם אין, לדוגמא: המילה "טלפון", אז משתמשים במילה לועזית (וכן אם יש מילים שלא נכנסו לשפה מפני שהשפה תמיד מחפשת את ההיגוי הנוח. ולכן למרות שאפשר לומר "שח רחוק" אומרים טלפון). וכל זה משום חביבותה של השפה העברית. 2. לגבי ארמית, יש אומרים שהיא רק עברית משובשת, ועוד שיש ארמית בתורה, ולכן יש בה עדיפות על שפות זרות אחרות. אמנם גם במשנה ובתלמוד יש מילים הלקוחות מיוונית כמו "אפותיקי" וכדומה, וכנראה זה משום שלא היתה להם מילה מתאימה בעברית מפני שהשפה לא היתה מספיק חיה. מותר ללמוד שפה זרה אם הוא צריך את זה, כמו שמותר ללמוד שאר חכמות. מוזכר בתלמוד של ארץ ישראל למה לדבר שפה חוץ מעברית? וכן הרמב"ם מבאר בפרקי אבות על "הוי זהיר במצווה קלה כבחמורה" שקלה הכוונה מצוות שנראית קלה בעיני הציבור, כמו לימוד לשון הקודש ושמחת הרגש. ומכאן שיש חשיבות בדיבור בלשון הקודש. ולענ"ד בכל ביטוי שיש מקביל לו בלשון הקודש צריך להעדיף אותו.
שאלה: לא זוכר כמה לקחתי מכספי צדקה: לקחתי סכום כסף מקופת הצדקה ואני לא זוכר כמה. מה עלי לעשות? כספי מעשר יכולים לכפר על כך?
תשובה: לפי הבנתי, תיאור המקרה הוא כך: אתה מפריש כל כמה זמן כסף לצדקה ושם אותו בקופה פרטית שלך, ומדי פעם אתה נותן את הכסף שבקופה לצדקה. אם זה המקרה אזי דבר זה מתואר באופן דיני כמי שנדר סכום כסף לצדקה ומכיון שזהו נדר עליך לקיימו אלא שאתה לא יכול לקיימו במדוייק מכיוון שאינך זוכר מהו הסכום, על כן עליך להעריך מה יכול להיות הסכום הגבוה ביותר שאולי לקחת מן הקופה ולתת אותו לצדקה. נציין, שכל עוד הכסף לא ניתן לעני או לגבאי צדקה ניתן לשנות את ייעודו או להשתמש בו לצורכי עצמך ובלבד שתפריש סכום כזה לצדקה במקומו. (מקורות שו"ע יורה דעה סימן רנ"ח ג' וסימן רנ"ט א' ) מסקנה: עליך להפריש סכום כסף לצדקה בערך הגבוה ביותר שאפשר שלקחת מקופת הצדקה.
שאלה: ציניות כדבר רע: מדוע ציניות זה דבר כ"כ גרוע, ואם זה דבר רע, אז למה נאמר עליה שהיא שורש הרע? לאן השורש הזה מוביל, ומה הדרך שבה פוגעת הציניות?
תשובה: ציניות יש בה שני דברים שיכולים להיות בהם קלקול. הציניות המאד גרועה היא צניות שפוגעת בבני אדם. על כך אין צורך להכביר במילים. הצורה השניה של הציניות היא לקחת דבר שהוא רציני וטוב ולהוציא ממנו את הערך והצד הרציני שבו. כאן זה בעיה של ליצנות. הליצנות היא לקיחת כל דבר בצורה לא רצינית ולא אמיתית. לפעמים ציניות היא טובה כשנעשית במידה נכונה ונעשית בכדי להאיר הארה ולהראות איזה אבסורד. בדרך כלל הנפגע הגדול של הציניקן הוא הצניקן בעצמו. ציני זו בעצם שפה שעוזרת לאדם שלא יגעו בו, שלא יצטרך לבטא רגשות. אם כן, הצינקן מאבד את השפה הרגשית ומאבד את המגע החם שלו עם העולם. הוא נהפך להיות לאדם קר שלא משתמש בקור שבו לעשות מעשים שצריכים קור רוח אלא בעיקר לצנן את חום החיים. זה בעצם היה השפה של עמלק שצינן את העולם במעשיו.
שאלה: גרמא דגרמא בשבת: לכבוד הרבנים המשיבים שליט"א בקצות החושן (סי שפו ס"ק ג) מבואר ש"גרמא דגרמא" בנזקין פטור אפילו מדיני שמים. בשו"ת בית אפרים (מרגליות, יו"ד סי סב דף צד ע"ב) כתב שגם בענייני איסורים, כל שהדבר נעשה בדרך "גורם דגורם" אין איסור כלל. האם אפשר ללמוד ממקורות אלו ש"גרמא דגרמא" יהי מותר לכתחילה בשבת (ולא רק "במקום פסידא" כמו בדין "גרם כיבוי" על ידי כלי חרס מלאים מים המבואר באו"ח סי של"ד)? ראיתי את תשובת הרב דב ליאור שליט"א (באתרכם) שהביא בשם האור שמח על הרמב"ם שיש לחלק בין דיני נזיקין לדיני שבת ואין ללמוד שגרמא דגרמא בשבת מותר לכתחילה. אך לעת עתה ככל שפישפשתי בדברי האור שמח לא הצלחתי למצוא את הדברים בפנים. באם אכן ישנו מקור ש"גרמא דגרמא" מותר לכתחילה בשבת לכולי עלמא, מפני מה נזקקו ממציאי ה"מפסק גרמא" לעיקרון "מניעת המניעה" (ע"פ המבואר בסימן רע"א מהגמרא דשבת דף ק"כ בדין סגירת חלון על מנת שלא תכבה הרוח את הנר. ועיין בספר אשמרה שבת, אשכנזי, ח"א פי"ט ס"ז, וכן בספר שבות יצחק ח"ו פי"ד, שחלקו על היתר זה מטעמים שונים), ומדוע לא סמכו על סברת "גרמא דגרמא" (ואף הוא באופן של "מניעת מניעה"). לסיכום: ככל שחיפשתי ופשפשתי בספרים, כולל בכרכי "תחומין" ובשאר הספרים ותוכנות החיפוש החדישות, לא מצאתי לעת עתה מי שעוסק בענין "גרמא דגרמא" בשבת עם מקורות מפורשים וברורים. שמא תוכלו לעזור לי?
תשובה: החילוק בין שבת לנזיקין אינו צריך מקור מהאור שמח. יש לדון סביב הגמ' בב"ק ס א שחילקה בין זורה ורוח מסייעתו בנזיקין לעומת שבת. נכון שהסוגיא שם לדעת חלק מהראשונים היא חילוק רק לענין זורה.  כך משמע שם בשיטת הרא"ש. אולם לדעת רש"י שם והר"ח נראה שאין להשוות בין דיני נזיקין ששם צריך מעשה של המזיק לבין שבת שעיקר האיסור הוא מלאכת מחשבת אסרה תורה ויש מכוח זה להרחיב את האיסור. מכוח סוגיא זו דנו האחרונים להחמיר בשבת. במקום שיש תכנון של גרמא דגרמא והדבים נעשו מיד ללא שהות יש כאלו שסברו שהדבר אפילו נוגע באיסור מהתורה. נכון שמצאנו חילוקים בין רמת הגרמא. בגרמא רחוקה, כגון: גרמא שדומה לסוף חמה לבוא, האחרונים דנו לחלק בין גרמא רחוקה לבין גרמא שאינה רחוקה. וע' על כך באבני נזר או"ח ס' ר"ל אות ב' וכן במנחת שלמה ח"א ס' י'. וע' בחזון איש באו"ח ס' ל"ח סק"ד בענין היתר חליבה בשבת בגרמא מותרת, כגון: כשהחשמל עדיין לא נמצא בעולם. היסוד החדש של מניעה הוא יסוד שדיבר עליו רבות רבי שלמה זלמן אוירבך, וכפי שאתה כתבת הדברים הם לא פשוטים. לכן המכונים שחיפשו היתר עשו שילוב בין גרמא רחוקה לבין עשייה בדרך של מניעת המניעה. וע' בספר מנחת אשר על ספר שמות בפרשת ויקהל ששם דן על שני ההתרים.
שאלה: הפגנות מול מתנחלים הקשורים לצווי ההקפאה: האם יש עניין להפגין לפני בתיהם של תושבי הישוביים בשומרון וביהודה העובדים במינהל האזרחי וקשורים לצווי ההקפאה?
תשובה: צריך קודם להבין שהאנשים האלו עוברים ניסיון לא פשוט, כי זו הפרנסה שלהם. ולכן צריך לחזק אותם ולעורר אותם שיעמדו בניסיון.
שאלה: קצר חשמלי בבית הכנסת: בזמן קצר חשמלי בשבת בבית הכנסת, קפצו 3 מפסקים וניתקו את כל החשמל בבית הכנסת: מפסק ראשי, מפסק פחת (נגד התחשמלות) ומפסק ספיציפי של איזור הקצר. בהרמת 2 מפסקים: מפסק פחת ומפסק ראשי ניתן להחזיר את החשמל של שאר האיזורים. האם וכיצד ניתן לפתור את הבעיה אם בכלל?
תשובה: יש שיטות ראשונים שאמירה לגוי באיסור תורה, אפילו לצורך מצווה אסורה, וזוהי שיטת מרן המחבר. הרמ"א מביא את בעל העיטור שאומר שכל מה שכתוב בגמרא שאמירה לגוי אסורה בשבת זה רק לדברי הרשות אבל אם זה לצורך מצווה, שהציבור רוצה להתפלל, תהיה אמירה לנכרי מותרת. בדרך כלל במקרים כאלה, שיש הכרח גדול שהציבור רוצה להתפלל, נוהגים לפסוק כשיטת בעל העיטור למרות שזה לא לכל הפוסקים. ויעשה את האמירה לנכרי יהודי הנוהג לפי שיטת יהודי אשכנז ולא לפי שיטת יהודי ספרד.
שאלה: מסעדה ונופש בשנת אבל: 1. אנו יוצאים לארוחת צהריים מהעבודה ואוכלים במסעדות (לא מיוחדות). האם יש בעיה בשנת אבל? 2. האם מותר לנפוש בבית מלון במהלך שנת האבל?
תשובה: 1. אינני חושב שיש בעיה, כי לא הולכים לשם כסעודת מריעות ואין שם מסיבה של שמחה, אלא הולכים לאכול ארוחת צהרים וחוזרים. 2. אם זו לא בתור קבוצה שיש בה הווי חברתי אלא הוא ואשתו שאין לו קשר עם שאר אנשי המלון ואין הוי חברתי ושמחה אלא רק בא ואוכל ונח - מותר.
שאלה: הדלקת נרות בבית מלון: לשבת של יום ראשון של חנוכה אני ובעלי מוזמנים לבית מלון. בזמן אחרון בחדרים לא מרשים להדליק, אז מדליקים בלובי או ליד חדר אוכל. איך נכון להדליק, עם ברכה או בלי? (גם נרות חנוכה וגם שבת). והאם להביא לשם חנוכיה שלנו? בעלי תימני (נוהג לפי רמב ם).
תשובה: למנהג התימנים: נרות חנוכה - מצד הדין, עדיף שכל אחד ידליק בחדר שבו הוא ישן. ואם אי אפשר, אל תדליקו בעצמכם בחדר האוכל אלא תשתתפו עם בעל השמחה בפרוטה ותכוונו לצאת ידי חובה בברכותיו. נרות שבת - אפשר להדליק בחדר האוכל ללא ברכה. הרב ישי ואדעי
שאלה: טבעת נישואין שלמה: האם טבעת נישואין חייבת להיות שלמה מבפנים ללא חורים?
תשובה: הראשונים במסכת קידושין כתבו: שנהגו העולם שלא לקדש בטבעת שיש בה אבן (תוס' דף ט. ועוד ראשונים שם) מכיון שיש לנו קושי להבחין באיכותה של האבן, וטווח המחירים בין אבן יהלום אמיתית לבין אבן העשויה מחומרי חיקוי הוא גדול מאוד, ויכול להיות שהאשה המתקדשת תחשוב שהבעל נותן לה בקידושין טבעת יהלום יקרה והאמת היא שאין זה כך, ואז יש בעיה של הסכמת דעת האישה לקידושין אלו. שורש הדבר הוא שבכל דבר שיכול להיות פער מחירים גדול בין הערכת האישה הרואה את הטבעת שלפניה לבין האמת, כמו בשוויה של האבן או לחילופין מעשה של חריטה אומנותית שאין יכולת לאדם פשוט שאינו בתחום המיקצועי הזה להעריך את שווי העבודה, ישנו חשש שאם האישה הייתה יודעת את השווי האמיתי לא הייתה מסכימה לקידושין אלו, לכן לא עושים קידושין בטבעת זו, ומכאן המנהג לעשות קידושין בטבעת זהב כסף פשוטה וחלקה.( שו"ע אבן העזר סימן ל"א סעיף ב' ) מכח דין זה כתבו הפוסקים שהרב מסדר הקידושין שואל את העדים אם יש בטבעת שווה פרוטה והאישה מסכימה להתקדש בשווה פרוטה שיש בטבעת זו. כמו כן, המנהג שפני האישה מכוסים בהינומה מורה גם שהאישה מסכימה להתקדש במה שהבעל ייתן לה ואין היא מקפידה על כך. זהו עיקר הדין שכתוב בפוסקים, לגבי שאלתך נראה באופן פשוט שאין בעיה כזו של חוסר יכולת להעריך אומדן במעשה החריטה, וקידושין שיעשו בטבעת כזו הרי הם קיימים ותקפים. אלא שיש בזה גם מנהגים והקפדות שונות בחלק מקהילות ישראל ע"כ הדבר הנכון הוא להתייעץ עם הרב שייערוך לכם את הקידושין.
שאלה: מי מפריש חלה במצה שמורה: האם יש תנאים מי יכול להפריש חלה במאפיית מצה שמורה? שומר שבת מניח תפילין וכו'.
תשובה: הבעיה היא לא רק במאפיית מצה שמורה. גם במצה רגילה או במאפיית לחם, בכל מקום שצריך להפריש בו חלה צריך יהודי ירא שמים ששייך בזה, משגיח שיודע איך מפרישים חלה והוא מברך ומפריש, אחרת אי אפשר לסמוך עליו.
שאלה: בשר וחלב בצונן: אנחנו לומדות חברותא של הלכה בנושאי כשרות ב"חכמת אדם" ועלו לנו מספר שאלות : א. מהי ההגדרה המדוייקת של "לח" האם זה שונה בהלכות שבת והלכות כשרות ואיפה אפשר למצוא את ההגדרה (כלל מ"ב ס א ) ב. בס ו מתואר מצב בו גוש בשר נופל לתוך חלב ושניהם צוננים והחלב מותר כי הבשר- הגוש- אינו מפליט לחלב- הצלול. זה לא נשמע לנו הגיוני שהחלב יהיה מותר הרי אי אפשר להדיחו וגם לא לקלפו. באותו סעיף שמנו לב להבדלה שעושים בין חלב שנפל לתוכו בשר עם בקעים לבין חלב שנפל לתוכו בשר בלי בקעים- נשמח לנסות להבין כיצד הבקעים משפיעים על החלב. ג. בס י יש הבדלה בין כלי של איסור וקליפתו לבין מין מסוים(בשר או חלב) וקליפתו- רצינו לדעת מה טעם ההבדל. על העזרה.
תשובה: א. יש הבדל בין דין לח בבליעת איסור בשר וחלב לדיני שבת. בדין בליעה כל לחות, אפילו מועטה, זה נחשב כדבר לח שיכול להיבלע. לעומת זאת בדיני שבת צריך שיהיה הדבר הלח כדבר בעין שעומד בפני עצמו. בשבת הדיון האם התבשיל מוגדר לח או יבש. בבליעה הדיון לא לפי רוב שהרי גם טיפה של חלב יכולה לגרום איסור. ב. מדובר בסעיף במקום שהבשר הוא חתיכה אחת ואין סיבה שנפל משהו מהחתיכה לתוך החלב. אם יש חשש של נפילה ניתן לסנן. אין הבדל אם יש לבשר בקעים או שאין בדין החלב, בשניהם החלב מותר. החילוק הוא בדין הבשר האם הוא נאסר רק כדי קליפה או שנאסר כולו. ג. ההבדל בסעיף אינו בין כלי לאוכל אלא בין אם הכדי קליפה ידוע היכן הוא נמצא או שהוא נבלע ואי אפשר עתה לקלוף.
שאלה: האכלת חתולי רחוב בשבת: האם מותר להאכיל חתולי רחוב בשאריות האוכל בשבת אחרי הסעודה? ברצוני לציין, שחתולים אלו רגילים לקבל מאיתנו אוכל לכל אורך השבוע. אני שואל זאת מאחר ומישהו אמר לי שאסור להאכיל בע"ח שאינם שלך בשבת.
תשובה: אם הם בעלי חיים השייכים לכם, כגון: לול, רפת או כל בעל חיים שלכם, אתם חייבים להאכילו גם בשבת משום צער בעלי חיים. אבל בעלי חיים שמסתובבים סתם, שאינך חייב להאכילם, אסרו ח להאכילם משום שזו טירחא יתירה שאינה מוטלת עליו. ולכן, אכן אינך יכול להאכיל חיות רחוב בשבת.
שאלה: תחיית מתים לאחר השתלת אברים: אדם שהיה במצב קשה ללא הכרה והחליטו לנתק אותו ממכשירי ההחייאה ולתרום את איבריו. ידוע לי שיש איסור על המתת חסד ותרומת איברים, אבל האם ישנה בעיה כלשהי עם תחיית המתים שלו, כיצד הנשמה שלו תוכל לחזור?
תשובה: בספר אמונות ודעות כתב רבינו סעדיה גאון כי גם אדם שנטרף ע"י חיות טורפות, וגם מי שנשרף באש יקום בתחיית המתים עם גוף מלא. אמנם אם אדם נכשל בעבירות חמורות יתכן שלא יקום בתחיה בלי קשר למצב הגוף בשעת הפטירה. כך שעיקר תחיית המתים תלויה באמונה הממלאת את הלב וקיום מצוות, כי התחיה בזכות הנשמה ואם האדם זכאי ימציא לו הקב"ה גוף שלם ללא חיסרון.
שאלה: לחמניית מזונות: לחמניה ביתית שהכנתי עם מיץ המורכב מתרכיז ומים, שמן וביצים ללא תוספת מים נוספת, האם ברכתו "המוציא" או "מזונות"?
תשובה: אם טעם המיץ מורגש היטב, הדין כעוגה שמברכים מזונות. אך אם לא, מברכים המוציא כלחם. אם זה רק עם מיץ בלי מים, לדעתי, מברכים מזונות.
שאלה: ויטאמין B12 ותוסף תזונה אבץ פיקולינאט סולגאר : הבנתי משאלות אחרים כי תוסף מזון חייב כשרות. 1. הנטורופת אומר שחברה מסויימת עם כשרות בד"צ י-ם העדה החרדית משתמשת בחומרים סינטטיים לויטאמין B12, מה דעת הרב? טרם מצאתי חברה אחרת בהכשר. 2. לטבליות אבץ פיקולינאט של חברת סולגאר (לנשירת שיער) יש כשרות "כ (דגושה) PARVE ", מהי כשרות זו?
תשובה: 1. העדה החרדית נותנת לחלק מתוספי המזון כשרות, כגון: לחברה ביו ויט. לגבי סוג החומר, האם הוא סינטטי או טבעי, אפשר לשאול את המשווק יצרן נותן הכשרות. 2. כשרות "כא"היא כשרות המקובלת בארה"ב. אם אין אישור של הרבנות הראשית לישראל יתכן שזה מזויף.
שאלה: מצקת חלבית בסיר בשרי: אבא שלי עשה מלבי (חלבי) והשתמש במצקת על מנת להשים את המלבי בצלוחיות. אחרי זמן מה, אבא שלי עשה מרק עוף באחד הסירים והכניס לשם את המצקת שנעשתה בה שימוש להוצאת המלבי. מה הדין לגבי המצקת ומה הדין לגבי הסיר בו הוכן המרק עוף, האם שניהם צריכים בהגעלה?
תשובה: אם מדובר באותו יום, אז אומרים שהמצקת בלעה מהחלב הרותח שהוכנסה לתוכו ויש לשער האם יש במרק הבשרי כמות של שישים כנגד הכמות של המצקת שהוכנסה. אם כן, אז המרק כשר, אך בכל אופן את המצקת צריך להגעיל. אם אין שישים במרק כנגד המצקת, אז המרק עצמו יאסר. בדרך כלל יש להניח שיש בסיר רגיל כמות של שישים כנגד המצקת.