LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: כסא גלגלים בשבת: 1.האם מותר להטעין כסא גלגלים חשמלי (עם התקן המכשיר אותו לנסיעה בשבת) בעזרת שעון שבת (הטענה לפני השבת איננה תמיד מספיקה)? 2. האם מותר לאדם המסייע לנכה, להזיז את הכסא (בצורה המותרת לשימוש בשבת כמובן) על מנת לסייע לנכה? 3. מה יהיה הדין במידה והמסייע הינו גוי?
תשובה: 1. מותר להכניס את הכסא לטעינה גם בשבת לשעון שקע, בשעה שאין בו זרם, מפני שאין בזה שום איסור כרגע, ואח"כ כשיופעל מעצמו זה גרמא בעלמא. ולהוציאו רק אחרי שיופסק הזרם החשמלי. 2. לא נראה שהכסא החשמלי מוקצה, ואפ' א"כ, מכיון שמדובר לצורך חולה אזי במקום חולי לא גזרו רבנן, ומותר לחולה ולכל מי שהחולה זקוק לסיוע ממנו לטלטל ולתפעל את הכסא, ואין צורך בגוי.
שאלה: תוקפה ההלכתי של תעודת כשרות: א. מה תוקפה ההלכתי של תעודת כשרות במסעדות? ב. האם ניתן לסמוך עליהן? האם ישנה הבחנה בין רבנויות שונות? ג. האם ראוי להחמיר ולא לאכול אלא במקום שבעל הבית שומר מצוות ו או שיש תעודת "כשר למהדרין" ו או בד"ץ?
תשובה: א. ברוב הרבנויות תעודות הכשרות ניתנות לג' חדשים בלבד. אמנם ישנם מקומות בהם הרבנות נותנת את התעודה ל 4, 5 ובמעט מאוד מקומות גם ל 6 חדשים. אישורי כשרות הבאים מחו"ל ניתנים לשנה. ב. בהחלט שיש הבחנה והבדל רב בין הרבנויות שכאן אין המקום לפרטן, אולם הצעתי לזה היא שכל אדם החי בעיר מן הראוי שיפנה לרב המקום או למנהל מח' הכשרות וידבר עימו על טיב ההשגחה ורמת המשגיחים. גם אדם שאינו מבין היטב בכשרות יוכל ע"י מספר שאלות לעמוד על אופן ההשגחה המקומית ורמתה. ג. במקום שבעה"ב אינו שומר מצוות אפשר לאכול, כמובן בתנאי שישנה תעודת כשרות בתוקף. בענין כשרות מהדרין ובד"ץ ראה מה שכתבנו בסעיף ב' וכנ"ל.
שאלה: ללמוד כתבי הרב?: האם ישנה מניעה ללמוד את כתבי הרב זצ"ל לפני עיון בספרים שנחשבים בסיסיים יותר כמו כוזרי ורס"ג וכו, או שמא נחשב הדבר "קפיצה על שלבים"? האם יש גיל משוער שבו מומלץ ללמוד בספרי הרב?
תשובה: אכן, בלימודי האמונה הדריכונו רבותינו ללמוד ר מסוים. מופיע באגרות הראי"ה שעל האדם ללמוד "מסילת ישרים" מדין דרך ארץ שקדמה לתורה ולאחר מכן מהר"ל "נתיב התורה", ע"מ לבנות את היחס הנכון בין האדם לתורה. אח"כ ספר "חובת הלבבות" ללא שער הייחוד ובמקומו ללמוד את ספר הכוזרי, עליו אמר הגאון מוילנא שכל עיקרי אמונת ישראל ותורתו תלויים בו, ובו נבנית הבנת קומת הכלל מתוך אמונה בעובדות הסטוריות, ולא מתוך פילוסופיה למדנית שיכלית כמו בשער הייחוד. לאחר מכן יש ללמוד ג' ספרי מהר"ל "נצח", "גבורות", "תפארת". אכן, ככלל גם ספרי ראשונים קודמים לכתבי הרב, אך הדבר תלוי הרבה בלומד, בגילו וברמת כישוריו. ביתר שאת ניתן להאמר כך - הרב זצ"ל היה בעצם המאור הגדול, רואה כל הדורות בהבנת מהות הדור ומהות האמונה המחיה אותו, ועל כן ככל שתבנה קומת הבסיס לפני לימוד כתביו, תוכשר נפש הלומד להבין יותר ולהעמיק גם בהבנה של מה שכתוב וגם ביכולת לדייק בכוונת הרב. על כן, בבואך ללמוד ספרי אמונה דע, אמונה אינה אינפורמציה יבשה, אלא מהווה את הבניין של מהות החיים הפרטיים והכלליים, על כן טוב תעשה אם תקבל הדרכה מדויקת מתלמיד חכם המכיר אותך, את גילך, את עברך ואת כישוריך בכדי לבנות תכנית שבה תוכל למצוא בלימודי האמונה את האור והמאור להעמקת חייך וכישוריך לאומה הישראלית בדור הזה. לסיכום - אין גיל טכני המיועד ללימוד של כתבי הרב זצ"ל, צריך לבנות קומה ע"ג קומה כדי שהתורה והאמונה יהוו לנו דרך חיים. הרב משה אליה.
שאלה: יחס אמוני לפיגועים: נוכח הפיגועים, כיצד יש להתיחס אליהם ע"פ דעת תורה?
תשובה: קודם כל יש לדעת שמטרתם לעורר את עם ישראל בתשובה, והם באים לנוכח החולשות הרוחניות שפוקדות את עמינו. אנחנו מאמינים בשכר ועונש. לענ"ד נראה שהיסורים באים בעיקר בגלל הסגרת שטחי ארץ ישראל לידי האויב, שזה המשך חטא המרגלים החמור (יותר מחטא העגל) וכן זהו חטא של הממשלה, של הציבור, אף שכמובן עלינו לתקן את כל הטעון תיקון. וודאי שעל הממשלה להשיב מלחמה שערה, ולא לפחד, יש לעם ישראל היום את הכח, וכשעם ישראל מתאחד ה' עוזר, כפי שהיה במלחמת ששת הימים.
שאלה: נקמה בגויים: במצב הנוכחי האם יש מקום לנקמה?
תשובה: נקמה זה דבר חשוב ואמיתי כפי שאומר הפסוק: "ונקם ישיב לצריו וכפר אדמתו עמו" וכן "ונתתי נקמתי באדום ביד עמי ישראל" אך כמובן שהיא צריכה להעשות אך ורק ע"י הממשלה, הצבא וכוחות הבטחון. להעניש את הרשעים על כל מה שמעוללים לעם ישראל.
שאלה: קריאת מגילה לנשים בפורים: מה עדיף לאשה, לשמוע מגילה מאיש שאינו מדקדק בניקוד ובטעמים או מאשה היודעת לדקדק?
תשובה: מובא בהלכה שאשה יכולה להוציא אשה בקריאת המגילה ששתיהן חייבות באותה רמת חיוב, ולכן עדיף שתוציא אותה אשה הקוראת היטב. ואפ' כמה נשים, בצורה צנועה בבית. באופן שאין זילותא בדבר.
שאלה: חיוב מגילה לנשים בפורים: אשה המטופלת בילדים, וקשה לה ללכת לביה"כ פעמיים, האם החיוב בלילה קל יותר מהחיוב ביום?
תשובה: אמנם החיוב ביום חמור יותר מהחיוב בלילה, כך כותב בעל ה'נודע ביהודה' בתשובותיו, ומגדיר את החיוב ביום כדברי קבלה, היינו דברי נביאים ואת החיוב בלילה כתקנה מאוחרת יותר מדרבנן גרידא. ואחת הנפקא מינות היא שמברכים 'שהחיינו' גם בבקר וכך נוהגים יהודי אשכנז. אך אין בכך נ"מ לחובת האשה גם בלילה והיא צריכה לעשות מאמץ ולשמוע, בעלה יכול לקרוא לה, לדוגמא.
שאלה: שמיעת מוזיקה אחר החורבן: האם מותר לשמוע מוזיקה אחרי החורבן, ומה לגבי פסוקים? ומה הדין בתקופה קשה כמו היום?
תשובה: על פי מרן המחבר יש להחמיר ולא לשמוע כלל משום שערבה כל שמחה, חוץ משמחת מצווה, ולפי הרמ"א האיסור הוא רק בבית המשתאות על יין בצורה מיוחדת ומה שמקובל היום - מקלים בזה ומותר, כמובן שיש להקפיד על שירים העונים על גדרי הצניעות ואין בהם קלות ראש. וכמובן שבשלושת השבועות לדעת כולם יש להמנע משמיעת שירים. אמנם היום כשיש מצב של קצת דכאון יש סברא שמותר להקל בזה בשאר ימות השנה גם לדעת המחבר. לגבי פסוקים מוזכר שסתם כך אסור לשיר, אך לצורך מצווה כסעודות שבת או אירוסין וחתונה מותר. לתשובת הרב יעקב אריאל.
שאלה: יין שביעית בפורים: האם מותר בפורים לתת לשיכור יין של קדושת שביעית, בעוד שיש חשש שמא יקיאנו?
תשובה: יש להבחין בין מצב שהאדם עדיין איננו שיכור שאז מותר וליכא למיחש עד כדי כך, שמא יקיא. לבין מצב שהוא כבר שיכור שאז אכן אין לתת לו יין שביעית משום שקיים חשש מוצדק.
שאלה: מעשרות בפירות במוצאי שביעית: לימונים שהגיעו לעונת המעשרות לפני ט"ו בשבט של השנה הראשונה לאחר השביעית, איזה מעשר נוהג בהם?
תשובה: כותב החזון איש, לדעת רוב השיטות, שלענין שביעית, בשונה ממעשרות בכל שנה רגילה, הזמן הקובע לחלות קדושת שביעית על הפירות הוא מא' תשרי של השנה השביעית עד א' תשרי הבא. ולכן בלימונים אלו אין קדושת שביעית אף שהגיעו לעונת המעשרות לפני ט"ו בשבט, ולענין מעשרות בשנים רגילות היינו משייכים אותם לשנה הקודמת, במקרה זה הם שייכים לשנה הראשונה ומעשרם מעשר שני, ומותר לעשר מהם על פירות שיגיעו אחר ט"ו בשבט ואין זה נקרא משנה על חברתה.
שאלה: השתתפות מחנך בשמחה בשנת אבל: האם מותר לאבל, בשנת אבילותו על אביו או אמו, המשמש כמחנך לכיתה, להשתתף במסיבות לקראת פורים וכיוצא בזה?
תשובה: אם נוכחותו ה הכרחית או אפילו רק מוסיפה לחינוך התלמידים או התלמידות אזי נחשב כמו הגדר שמוזכר גבי אבילות 'רבים צריכים לו' ומותר לו להשתתף על מנת לחנכם לשמחה אמיתית, אמנם הוא באופן אישי לא ישתתף בריקודים וכיו"ב. במסיבות אחרות וכל דבר של מריעות של רשות אפ' טיול משותף אסור לו משום כבוד הוריו עד י"ב חודש.
שאלה: קריאה על שם חללי השואה או צה"ל: האם יש בעיה לקרוא לתינוק שם, על שם מי שנהרג בשואה או נפל במערכות ישראל?
תשובה: מותר לקרוא, ויש ענין בזה וזה מקובל, אמנם אם נפטר צעיר נוהגים להוסיף שם משום עין הרע.
שאלה: הטבלת כלי קורל: האם יש צורך להטביל כלי קורל?
תשובה: מדובר בכלי חרסית, ועל כן אין חיוב להטבילם.
שאלה: כלי זכוכית פלסטיק לבשר וחלב: האם מותר להשתמש בכלי זכוכית פלסטיק לבשר וחלב ביחד?
תשובה: בכלי זכוכית, לספרדים - מותר, כי סוברים שכלי זכוכית כלל אינם בולעים, אך לא שמעתי שנוהגים זאת בפועל. ולאשכנזים אסור. ובכלי פלסטיק רק בצונן מותר בשרי וחלבי כי צונן איננו בולע.
שאלה: חתימה על טפסי תרומת איברים: לאור החשיבות הגדולה של הצלת יהודים ע"י תרומת איברים, האם מותר לחתום על הטפסים של תרומת איברים?
תשובה: מכיון שקשה לתת אימון במערכת הרפואית שיעמדו בתנאים וינהגו בכבוד המת ובכל מה שקשור לזה, אין לחתום על טפסים אלו מחיים, אמנם לאחר מיתה, רשאית המשפחה לאשר תרומת איבר להצלת חיים. לתשובת הרב יעקב אריאל שליט"א. לתשובת הרב אליעזר מלמד שליט"א. עוד בעניין זה מהגר"ש ישראלי בעלון חמדת ימים. לשיעור בנושא זה של הרב אליעזר מלמד שליט"א. לשיעורו של הרב אליעזר בנושא "הלכות ניתוחי מתים".
שאלה: שימוש בצדקה מהכנסיה: מועצה איזורית חוף עזה קיבלה תרומה של איפודי מגן מהכנסייה הנוצרית תומכת ההתיישבות ביש"ע. האם מותר להשתמש בהם?
תשובה: בעיקרון מכיון שמדובר במוצהר בכנסייה ובשם הנצרות, אין להשתמש כי בוודאי כוונתם אם לא הגלויה אז הנסתרת, גם להעביר את היהודים על דתם, אמנם במקרה דנן, בדיעבד כשכבר קיבלתם את האפודים, וגם יש בזה חשש של פיקוח נפש, אין חיוב לזרוק אותם. אם מדובר בנכרי סתם שמעניק מתוך הערכתו לעם ישראל אזי מותר לקבל ממנו, ואין בזה משום חסד לאומים חטאת.
שאלה: לימוד תורה לבנות: מה דעת הרב על לימוד לבנות במדרשות?
תשובה: וודאי שחשוב שבנות ילמדו תנ"ך, אמונה והלכות הנצרכות להן, שבת וכשרות וכיו"ב. בכך הן מכשירות את עצמן לחנך את ילדיהן לבנים נאמנים לעם ישראל ולתורתו. אמנם אם לומדות שם גמרא על זה קבעו ח שאין ללמד לבנות כי זה לא מתאים לתכונת נפשן.
שאלה: כלים תוצרת חוץ: האם ניתן מפני דרכי לאכול אצל מארח שכליו לא הוטבלו?
תשובה: גם אם מדובר בכלי זכוכית שחיוב הטבלתם הוא רק מדרבנן אין לדחות איסור זה מפני דרכי כי ניתן להתחמק בצורה שלא תפגע במארחים.
שאלה: מה ההבדל בין איסור דרבנן לדאורייתא?: מהי חשיבות ההבדל בין איסור דאורייתא לאיסור דרבנן, הלוא על שניהם אסור לעבור?
תשובה: קודם כל ישנם נפקא מינות בסיסיות, למשל: בספק, שאז ספק דאורייתא לחומרא וספק דרבנן לקולא. וכן, לענין פסול עדות, דהעובר על איסור דאורייתא מיד פסול לעדות ובאיסור דרבנן (שחשוד בו על ממון) צריך קודם להכריז עליו ואז הוא נפסל. וכלפי שמיא וודאי שהפגם שפוגם החטא בכל הבריאה הוא חמור יותר באיסור דאורייתא מאשר באיסור דרבנן. אבל וודאי שמחויבים אנו לשמוע דברי חכמים ולא לסור מדבריהם.(ועוד, בעל הנתיבות כותב: שאדם שעבר בשוגג על דרבנן כיון שלא מרד בחכמים והאיסור הוא לא בחפצא מצד עצמו, הרי שאינו זקוק לכפרה).
שאלה: "אלו ואלו דברי אלוקים חיים": מהו ההסבר שגם אלו וגם אלו דברי אלוקים חיים?
תשובה: אומרים את זה במחלוקות בין גדולי ישראל לדוגמא: רבי שמעון ורבי יהודה נחלקו במסכת שבת האם חייב אדם על מלאכה שאינה צריכה לגופה, דהיינו שעושה אותה לא למטרה המיוחדת שלשמה נעשתה במשכן, או מחלוקת לגבי שור שהמית אדם 'ונתן פדיון נפשו' דמי מזיק או דמי ניזק? מסביר זאת הנצי"ב בהקדמתו להעמק שאלה על ה'שאילתות' כך: כל פסוק הסובל שני פירושים, נאמרו לו למשה בסיני שניהם, ולגבי הכרעת ההלכה נאמר לו שזה נמסר להכרעת חכמי הדורות. אם בימי שמואל הרמתי ובית דינו יפסוק הרוב כך, זו תהיה ההכרעה, ואם בבי"ד מאוחר יותר על פי כללי הפסיקה יחליט הרוב אחרת אזי תשתנה ההלכה. כל זה במחלוקת בין חכמי ישראל המבוססת על היסודות שהונחו בתלמוד ובראשונים בשאלות המתחדשות, כמו לגבי חשמל בשבת, אבל הרפורמים שמרימים יד בתורת משה לשנות אותה, דבר זה הוא חמור ואסור. לתשובת הרב זלמן מלמד.
שאלה: תוספת שבת: אם ציבור מתאחר בתפילת מנחה של ערב שבת ומסיים אחרי השקיעה, מה על היחיד לעשות?
תשובה: עדיף שיתפלל ביחידות תפילת מנחה ויפסיד מעלת תפילה בציבור, על מנת שיוכל לקיים תוספת שבת שהיא מדאורייתא לרוב השיטות, ואף בדעת הרמב"ם כותב הגר"א שיש חיוב מדרבנן על כל פנים. וכמובן שלכתחילה ישתדל להתפלל מנחה גדולה במנין. ואם ביכולתו להעיר לגבאים יעיר, ואין לסמוך על שיטת ר"ת בענין זה כי לא פוסקים כמותו, וודאי לא בארץ ישראל.
שאלה: אפיית מצות: האם נכון לומר שהאופה מצות מצוה, מקיים מצות עשה של "ושמרתם את המצות"?
תשובה: לסוברים שצריכים ללוש ולאפות את מצות המצווה לשם מצווה, נראה שהמצווה בזה היא "ושמרתם את המצות". ולסוברים שהעיקר הוא להזהר מחמץ, נראה שאין כאן מצווה אלא רק הכנה למצווה.
שאלה: כשרות תרופות: האם יהיה מותר להשתמש בויטמין של חברת "סולגאר" שכתוב עליו שהפורמולה היא מצמחים בלבד ואין לו אישור כשרות?
תשובה: אין להשתמש במוצר שאין עליו תו כשרות. בהחלט אפשר שחברה שיש לה מוצרים בעלי תו כשרות תייצר גם מוצרים שאינם כשרים. כשרות מוצר אינה תלויה רק במרכיביו אלא גם בסוג המכונות, צורת העיבוד וכד'. אשר על כן אין אדם בריא יכול להשתמש במוצר ללא תו כשרות למרות שהרכבת המוצר היא מצמחים בלבד.
שאלה: ברכות ק"ש בתפילת שחרית מאוחרת: חיל שהיה אנוס, ולא יכל להתפלל עד שעה רביעית, האם כשמתפנה להתפלל שחרית אחרי הזמן, רשאי לומר ברכות פסוקי דזמרה וברכות ק"ש?
תשובה: מי שלא התפלל עד ארבע שעות יתפלל עד חצות (שו"ע פט, א). אבל לגבי ברכות קריאת שמע, לדעת השולחן ערוך נח, ו, אין לאומרם אחר ארבע שעות. ולדעת המשנה ברורה שם בבאור הלכה, אם מחמת אונס התאחר, יכול לאומרם עד חצות. ולגבי פסוקי דזמרה אינני זוכר מקור, אבל נראה שיכול לאומרם עם ברכות לפני התפילה עד חצות.
שאלה: הקלטת תוכניות מהרדיו: ידוע שמותר להקליט תוכניות מהרדיו. האם מותר גם להקליט שעורי תורה שהוקלטו ע"י הרדיו כשניתן להשיג את התוכניות האלה תמורת ת במקום אחר? (בתכנית המוקלטת לא מוזכר שאסור להקליט).
תשובה: מותר להקליט שיעור שמשודר ברדיו, וזה ודאי רצונם של נותני השיעור ומשמיעיו להרבות תורה. ואם היו אומרים במפורש שאסור להקליט את השיעור מהרדיו, היה מקום לדון האם להלכה דבריהם מחייבים או לא.
שאלה: טבילת כלים: מה דין שתיה מכלים בביתם של אנשים שאינם שומרים תורה ומצוות ויש חשש גדול שכליהם לא טבולים? האנשים נפגעים מכך שאיני שותה מכליהם ואינני יודעת מה לעשות.
תשובה: מבואר שישראל הקונה מגוי כלי סעודה חדשים, בין של מתכת ובין של זכוכית, צריך להטבילם במקווה כשר. וסמכו על המקרא בפרשת מדיין "כל דבר אשר יבוא באש תעבירו באש וטהר, אך במי נידה יתחטא". והטעם לזה, מפני שיצאו הכלים מטומאת הגויים ונכנסו לקדושת ישראל. לכן, אפילו הם כלים חדשים שלא השתמש בהם הגוי מעולם טעונים טבילה. לעצם השאלה: במקום שאנו יודעים שהכלים אינם טבולים אין להשתמש בהם, ומה שכתבת שאנשים נפגעים מכך, חושבני שאם אנו מסבירים להם בטוב טעם ודעת את דבר קדושת ישראל ואשר בחר בנו הי"ת מכל עם והבדילנו מכל לשון, וכשם שמאכל ישראל אינו כמאכל הגוי ודבר זה מקובל על רוב ישראל, כך הכלים - בזמן שהם עוברים לשימוש ישראל, צריכים הם לעבור טבילה ע"מ להכשירם, וכל זה בסבר פנים ואין ספק שהדבר יתקבל על דעתם באופן הרצוי. להמשך הדיון בנושא.
שאלה: מה היא אמונת חכמים?: מי הם החכמים? האם צריך להאמין שהיתה להם רוח קודש? האם צריך להאמין בניסים שהם עשו? האם אסור לחלוק עליהם?
תשובה: חכמים הם מעבירי המסורה ומפרשיה. ואנו יודעים שהם חכמים על פי התייחסות רבותיהם וחבריהם ותלמידיהם כלפיהם. רוח הקודש היא השראה וסיוע מלמעלה לכוון לאמת. פעמים שהסיוע הזה גלוי יותר ופעמים שהסיוע הזה נסתר יותר. ככלל בדברים הנוגעים להלכה הסיוע נסתר, אבל הוא קיים, וכל תלמיד חכם הלומד לשמה זוכה במידה מסוימת לרוח הקודש. וכאשר מדובר בענייני אמונה, אגדה ונסתר, רוח הקודש בולטת יותר. ודאי שמכח דבקותם של ח בהש"י נעשו להם ניסים ונתגלו להם דבר, אבל אין זו ההוכחה לגדלותם, ופעמים שדווקא גדולי הגדולים לא עסקו בזה, אלא הדגישו את העיסוק בלימוד התורה וחינוך העם. ועיין בברכות לד, ב, במעשה עם רבן יוחנן בן זכאי, שאף שהיה גדול מר' חנינא בן דוסא, בכל זאת תפילתו של ר' חנינא בן דוסא היתה מועילה יותר. אסור לקטן לחלוק על גדול, ואסור לתלמיד לחלוק על רבו. ולכן אסור לנו לחלוק על ח. והדברים נקבעו במסורת ההלכה, שאין אמורא חולק על תנא, ואין ראשונים חולקים על אמוראים, ואין אחרונים חולקים על ראשונים.
שאלה: סמכות ההוראה והפסיקה בישראל: כפי שאני מבין את הפשט של התורה והנ"ך, היו בישראל שני גופים האחראים על התורה: הכהנים - לויים, והשופטים. הלוים אחראים על הוראת התורה, משמע שהם גם אחראים לשמירת המסורת והעברתה. השופטים שבראשם השופט הגדול, אב בית הדין בהר הבית, אחראים על שפיטת העם על-פי התורה (שהם מקבלים מהלווים). כלומר, יש מעין הפרדת רשויות, כמו, להבדיל, כנסת ובית משפט. שמעתי שבגלל שבית חשמונאי לקחו את תפקיד המלוכה (השפיטה) בנוסף לכהונה, אז הלל הזקן לקח את תפקיד הוראת התורה וקירוב העם לתורה (עד בוא המשיח). לכן תפקיד זה עבר אל החכמים. האם אני מבין נכון את תהליך העניינים?
תשובה: שלוש קבוצות משפיעות בישראל: המלך, הסנהדרין והמורים. ככלל תפקידם של בני שבט לוי ללמד תורה ולהורות הוראות בעניני הלכה. הסנהדרין עוסקת בבעיות גדולות יותר של הלכה ומשפט, ובתוכה ודאי היו רבים מבני שבט לוי. והחלוקה העיקרית שכנראה אליה התכוונת, היא בין המלך על מנגנוני המלכות ובין הסנהדרין, כאשר המלך מתקן תקנות הנוגעות לשעה והסנהדרין ושאר בתי הדין פוסקים על פי התורה שבכתב ושבעל פה. הבעיה בבית חשמונאי שנטלו לעצמם סמכות של מלך, כאשר הם מטבעם היו צריכים לעסוק או בחינוך או בשפיטה במסגרת הסנהדרין.
שאלה: גבולות ההשתדלות ופיקוח נפש: מה הם הגבולות של השתדלות? איזה סיכונים מותר לקחת מצד "ונשמרתם מאוד לנפשותיכם"? למשל, עד כמה כביש מסויים צריך להיות מסוכן כדי שהלכתית יהיה איסור לנסוע בו? האם יש מצוות פרט לשפיכות דמים, גילוי עריות ועבודה זרה, שמותר להכנס לסיכון עבורן?
תשובה: מה שמקובל בארץ להסתכן עבורו בשביל פרנסה, מותר גם לצורך אחר. ולכן אם נוסעים בו סוחרים, ודאי מותר למתיישבי יש"ע ואורחיהם לנסוע בו. והמדד בפועל לכך הוא, כאשר צה"ל הממונה על הבטחון סוגר כביש מסוים משמע הוא מסוכן כך שאין לנסוע בו. ברמה הפרטית, אין מצוות נוספות שאמרו עליהם "יהרג ולא יעבור", אבל במצוות כלליות יש. והם כל המצוות שנצטוונו להלחם עליהם, ככיבוש הארץ, והכרתת שבעה עממים, ומחיית עמלק, שכל המצוות הללו דורשות מאיתנו להלחם, וממילא להסתכן. וכפי שכתב במנחת חינוך תכ"ט. יתר על כן, בשלושת העברות החמורות, אין מצווה להכנס למצב של מסירות נפש, ואילו לשם המצוות הכלליות יש מצווה להכנס לסכנה כדי לקיימן.
שאלה: אכילת מצות יד: האם יש עניין מיוחד באכילת מצות עבודת יד בפסח?
תשובה: יש מעלה באכילת מצת יד לשם מצווה בליל הסדר, מפני שיש בלישתן יותר כוונה לשם מצווה. ובנוסף לכך, כיום, בדרך כלל מצות היד נילושות ונאפות מתוך זהירות רבה יותר, ויש בהן פחות חשש חימוץ. ועיין בפניני הלכה פסח, עמוד 169.
שאלה: משלוח מנות לרב בשנת אבל : ראש הישיבה שלנו הוא בשנת האבל על אביו, אולם סיים כבר את אבלות השלושים. האם מותר לנו לשלוח לו מנות בפורים, או שיש מגבלה כל שהיא, כגון שצריך לשלוח לרבנית?
תשובה: לרוב הפוסקים אין שולחים לאבל משלוח מנות, כפי שכתב הרמ"א או"ח תרצו, ו. אמנם המ"א סובר שלדעה שאין אבלות בפורים (וכך נוהגים) מותר לשלוח מנות לאבל. אבל המנהג שאין שולחים מנות לאבל. אבל לאשתו ומשפחתו אפשר לשלוח. וראיתי בפני ברוך כט, כו, שכתב בשם דברי מלכיאל ה, רלז, שמותר לשלוח מנות לרב העיר כשהוא אבל. ומסתבר שכן הדין לגבי ראש ישיבה. ואולי טעמו מפני כבוד התורה, ואולי מפני שאם לא ישלחו לו יראה הדבר באופן בולט כאבלות בפורים. ולכן הטוב הוא לשלוח מנות כרגיל ולציין שהמשלוח מנות למשפחת הרב וכו'.
שאלה: הפרדת כוסות: לכבוד הרב רציתי לשאול מה דעת ההלכה והרב בנוגע להפרדת כוסות (חלביים בשריים) כפי שנעשה בכלים עצמם? האם הדין ישתנה בכוסות העשויות מסוגים שונים? ושבוע טוב.
תשובה: כשם שמפרידים בכלים - חלבי בשרי, כן צריך להפריד בכוסות. אלא שבזה יש לחלק בחומר ממנו עשויה הכוס וכן באופן השימוש (חם קר). 1. אם התשמיש בקר בלבד, די בשטיפה והדחה היטב בין חלב לבשר. 2. כוס זכוכית ששימושה בחם, לדעת מרן השו"ע וכן מורים קהילות הספרדים, אפשר להשתמש בהם בשרי וחלבי ע"י שטיפה והדחה היטב (כמו בקר). לדעת הרמ"א וכן המנהג באשכנז יש לייחד כוסות נפרדות (כשהשימוש הוא בחם) לבשרי וחלבי. 3. כוסות חרס (או כוס חרס המצופה זכוכית), יש לייחד כוסות נפרדות לחלבי ובשרי.
שאלה: תל אביבי שנוסע לירושלים: אני גר באיזור המרכז ובעז"ה ביום י"ד בערב אני מתכונן ליסוע לירושלים ולשהות שם עד סוף השבוע. מה דיני לגבי חיוב במצוות פורים בי"ד ובט"ו?
תשובה: חיוב הפורים נקבע בזמן של עלות השחר, ולכן אם בעלות השחר של יום י"ד היית בירושלים, לא התחייבת בפורים של פרזים. וכיוון שבעלות השחר של ט"ו היית בירושלים, התחייבת בפורים של מוקפים בט"ו.
שאלה: ברכת המזון והמוציא על סופגניות: על כמה סופגניות מברכים המוציא וברכת המזון?
תשובה: רק על פת הבאה בכיסנים, אם אוכלים כשיעור סעודה מברכים המוציא. וההגדרה של פת שהיא מאפה, אבל סופגניות אינם מאפה, מפני שהן מטוגנות בשמן עמוק ודינם כמבושל. וכשם שאם יאכל איטריות תמיד יברך מזונות, כך גם אם יאכל עשר סופגניות יברך עליהם מזונות ועל המחייה.
שאלה: ברכת המזון והמוציא על מלווח: כשאוכלים שתי חתיכות של מלאווח, האם צריך לברך עליו המוציא וברכת המזון או מזונות?
תשובה: כיוון שהוא כמאפה, ואף שלכאורה מטגנים אותו על מחבת, הדבר נעשה במעט שמן, והוא יותר כמאפה. אם כן דינו כפת הבאה בכיסנים, ולכן אם אוכלים חתיכה אחת, מברכים מזונות ועל המחיה. ואם אוכלים שתי חתיכות, צריך ליטול ידיים תחילה ולברך לפניו המוציא ואחריו ברכת המזון. שמשקל מלאווח אחד כמאה וחמישים גרם, ושניים שוקלים כשלוש מאות, ואם כן הם כשיעור קביעות סעודה לכל הדעות.
שאלה: לצאת ידי חובת הבדלה בשעה שמתפלל: בעת שאמרו הבדלה בבית המדרש בישיבה השלמתי אמירת "ויהי נועם" ולא הפסקתי מאמירתו בעת ההבדלה, האם יצאתי ידי חובת הבדלה?
תשובה: לא יצאת ידי חובה כי הפסקת בדיבור בתוך ברכות ההבדלה. וזו היתה טעות, כי היית צריך להפסיק מלומר "ויהי נועם" ולשמוע הבדלה, שהיא הרבה יותר חשובה, שתיקנו חכמים לאומרה, ויש בה ברכות ואח"כ היית משלים את אמירת "ויהי נועם".
שאלה: עליה להר-הבית: האם מותר לעלות להר-הבית במקומות שבהן לכל הדעות לא עמד בית המקדש, כאשר הדבר נעשה בפיקוח אנשי משמר המקדש שמסבירים היכן מותר לדרוך וכיצד יש לעלות?
תשובה: מותר לעלות להר הבית על פי הדרכת אנשי משמר המקדש. ובמיוחד יש בזה ערך בתקופה זו, שיש תועלת בעלייה, לשמירת ריבונותינו שם. ואף הנמנעים אינם אומרים שאסור, אלא גודרים גדר, כדרך שגדרו גדולי התלמידי החכמים שבדורות הקודמים. ופעם שאלתי את הרב הגאון מו"ר הרב שפירא שליט"א ואמר שאי אפשר לאסור את המותר, אמנם גם אינו רוצה להתיר. גם אבי מורי נוקט בעמדה זו, אבל אינו מונע מלעלות למקומות המותרים, אלא שסבור שהטוב ביותר הוא לסגור את הר הבית בפני כולם, ולשומרו כך עד בניין בית המקדש במהרה בימינו.
שאלה: תכלת בציצית: האם מותר לשים בציצית את התכלת של עמותת פתיל תכלת העשוי מארגמון כהה קוצים? במידה והזיהוי הוא מוטעה, האם יש בכך עבירה של בל תוסיף?
תשובה: אין בזה איסור בל תוסיף, הואיל והעושים כן מכוונים לשם תכלת שציוותה התורה. ואף יש בזה צד של הידור. מכל מקום בפועל לא ראיתי את אבי מורי ואת גדולי הרבנים שמניחים תכלת זו בציציותיהם, וכנראה מפני שסוברים שצריכים ודאות גדולה יותר כדי להשתמש בתכלת זו. וכן אני נוהג. וגם בזה יש הידור, לנהוג כמנהג הגדולים. ואולי יש קצת בעיה של יוהרא ללכת בתכלת זו כאשר גדולי הרבנים אינם הולכים בה. מכל מקום הבוחר יבחר במה שירצה להדר, וגם אם יחליט להטיל תכלת, כדי שלא לפגום בעצמו ביוהרא, ישתדל להדר עוד יותר בכבוד תלמידי חכמים. לתשובת הרב זלמן ברוך מלמד שליט"א. לתשובת הרב דוד חי הכהן שליט"א. לתשובת הרב דב ליאור שליט"א.
שאלה: מאכל שנאפה בתנור בשרי: האם מותר לאכול עם חלב מאכל פרווה שנאפה בתוך כלי פרווה בתנור בשרי שאינו בן יומו?
תשובה: מותר, המאכל פרווה לחלוטין.
שאלה: חרקים בתירס: כיצד והאם ניתן לבדוק קלחי תירס מחרקים?
תשובה: אכן יש בעיה של חרקים בתירס, ויהיה מותר לאכול רק אם הפריד את כל הגרגרים ובדק גרגיר, גרגיר ולכן יש להמנע מלאכול תירס בקלחים, לחילופין, יכול לקנות גרגרים בקופסת שימורים שכבר נבדקו ונשטפו.
שאלה: מניקה בתענית אסתר: האם מניקה (שדי לה להניק רק כמה דקות היום) צריכה לצום בצום תענית אסתר ערב פורים?
תשובה: צום זה קל משאר התעניות משום שאינו מוזכר בתנ"ך, בכתובים ולרוב השיטות אף אינו מוזכר בתלמוד, ואינו אלא מנהג. לכן מעוברת ומניקה שאפילו רק קצת קשה לה לא תחמיר על עצמה לצום צום זה ומותר לה לאכול ולשתות כפי צורכה. דין חולה בתענית אסתר.
שאלה: חולה בתענית אסתר: אדם שיש לו קצת כאב ראש וגרון (שפעת לסוגיה) האם חייב לצום בתענית אסתר ערב פורים?
תשובה: כיון שצום זה לא כ"כ חמור, חולה כזה אפילו שמוגדר כחולה במקצת יכול לכל הפחות לשתות, ולפי הצורך גם לאכול. דין מניקה בתענית אסתר. חתן וכלה בשבע ברכות ברית מילה בתענית אסתר מקלחת ונגינה בתענית אסתר מניקה הלוקחת אנטיביוטיקה כאב ראש בצום למה מקדימים את הצום ליום חמישי ולא ליום שישי?
שאלה: גדר לבסומי בפורים: מהו הגדר של "עד דלא ידע" בשכרות של פורים?
תשובה: יש בזה כמה שיטות ראשונים, מהמקסימום ועד למינימום: א. ההדרכה כפי שכותבים אחרונים והדגיש זאת המאירי (הביאו הביאור הלכה בס' תרצה) : "שלא נצטוונו על שמחה של הוללות ושל שטות אלא בשמחה של תענוג שיגיע מתוכה לאהבת ה' יתברך והודאה על הניסים שעשה לנו" וכן החיי אדם מאריך שם בכך, ע"ש, שאם יבוא לזלזול אחת מן המצוות מוטב שלא ישתכר' לכן וודאי שמצווה לשתות באופן שהאדם שמח ואומר דברי תורה, ונפתח ומוציא את מה שבלבו, ונכנס יין יצא סוד, אך לא בצורה שיאבד את שפיות דעתו. ב. לפי הרמב"ם שירדם מתוך שכרותו. ג. יש דעה הסוברת שפשוטו כמשמעו ופטור כעת משאר מצוות שהעוסק במצווה פטור מן המצווה. לגבי שתייה בלילה אין בזה חיוב ולא דינא דגמרא, אבל יש מקום להדר כשלא בא על חשבון דברים אחרים וישקול זאת במשקל החסידות. השתכרות בפורים
שאלה: חרקים בשומשום, צימוקים ושזיפים: כיצד יש לבדוק מחרקים שומשום, צימוקים ושזיפים?
תשובה: שומשום - יש לברור כמו אורז. בצימוקים - לרוב אין בעיה, הלכך די בבדיקה מדגמית (היינו שלושה מתוך הכמות). בשזיפים - אם נראה מבחוץ טוב וטרי מותר לאוכלו, ואם לאו טעון פתיחה ובדיקה בתוכו.
שאלה: אבל בסעודת פורים: כיצד על אבל תוך שנתו על הורים לקיים מצוות סעודת פורים?
תשובה: לא יעשה אותה במסיבת מרעים אלא בצינעה. וכ"ש שאין לו להשתתף בסעודת מרעים כשהוא בן י"ד בירושלים ביום ט"ו.
שאלה: התחפשות לרוצחים בפורים: האם יש פגם חינוכי או בטחוני להתחפש לרוצחים בפורים?
תשובה: אכן יש בזה פגם חינוכי, דאל לנו לתת כבוד ולהחשיב רוצחים אלו, אלא להיפך עלינו לבזותם. ובמצב היום יש בזה גם בעיה בטחונית שלא יבואו כוחות הבטחון לטעות שמדובר במחבל ר"ל.
שאלה: מתנות לאביונים ביום פורים: האם מותר להקדים ולשלוח כסף למתנות לאביונים לפני פורים, והאם יוצאים ידי חובה כשנותנים אחרי פורים?
תשובה: מתנות לאביונים חובה שינתנו לאביונים ביום פורים עצמו, ולכן לתת על ידי שליח לפני פורים על מנת שינתנו בפורים מותר, אך לתת אחרי פורים לא יוצאים בזה ידי חובה ד'לא יעבור' קאי על כל מצוות היום. אמנם יש דרך לזכות בפורים לעני וכך לצאת ידי חובה אף שלא מגיע לידי העני ביום פורים, וזאת על פי מהר"י אסאד האומר שאם זיכה על ידי אחר לעני, אף שבפועל לא הגיע לידו, הרי זכה העני במעות בו ביום ויצא בזה ידי חובה. אך סתם לשליח גרידא לא יצא יד"ח. סכום מתנות לאביונים
שאלה: גדר זכר למחצית השקל: מהו סכום הכסף שיש לתת כדי לצאת ידי חובת זכר למחצית השקל?
תשובה: הרמ"א כותב שיש לתת שלושה חצאי מטבע, על פי יחידת המטבע הנהוגה באותה מדינה, דהיינו, לדוגמא, בארץ יחידת המטבע שקל ובאמריקה דולר, וזאת כי כתוב בפרשה שלוש פעמים 'תרומה'. ולכן בארץ מינימום יש לתת שלושה חצאי שקלים. אמנם המהדרין נוהגים לתת את השווי האמיתי של מחצית שקל הקודש הכתוב בתורה, והוא נערך על פי משקלו 8.5 גרם כסף טהור. ששוויו כפול שלוש הוא קרוב ל 18 ש"ח כיום.
שאלה: גדר מנה למשלוח מנות: מהו הגדר שמאכל יחשב מנה למשלוח מנות בפורים?
תשובה: כל מאכל המוכן לאכילה כמות שהוא ללא צורך בשום פעולת הכשרה נוספת (להוציא, לדוגמא עוף קפוא או שקית אורז) נחשב למנה ויוצאים ידי חובה בשניים כאלה. והוא הדין במשקה. אמנם יש דעה אחת המקילה בכך אם צריך רק פעולה מועטת להכשירו לאכילה. מצוות משלוח מנות
שאלה: חיוב אשה במשלוח מנות: האם אשה חייבת בפני עצמה לשלוח משלוח מנות בפורים או שבעלה יכול להוציא אותה?
תשובה: החיוב הוא אינדבידואלי גם על האשה ולכן חייבת לשלוח בפני עצמה. גם יש לתת מנה המכובדת לפי המקבל. עוד מוזכר שאיש לא ישלח לאשה בודדה משום צניעות.