LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: תקשורת במגע עם בחור חרש-עיוור: במוסד שבו אני עובדת יש בחור חרש-עיוור שהתקשורת אתו נעשית בשפת הסימנים באמצעות מגע בכף היד זהו הפתח היחיד שלו לעולם והדרך היחידה בה הוא יכול לשוחח עם אנשים. לפני כשנה שאלתי רב חשוב והוא התיר לי לשוחח עמו כך, על-אף שאין לי כל אחריות חינוכית כלפיו, ואף אמר שזו מצווה. האם יש מקום לברר את הדבר שוב לאחר שהתחתנתי?
תשובה: לעניות דעתי אין להתיר תקשורת בין בחור לבחורה, מסיבות אחדות: א. היות ואין בזה פיקוח נפש וזוהי רק לתועלת אין אומרים לאדם חטא כדי שיזכה חבריך (שבת דף ה' ע"א), מה עוד שניתן לקיים תקשורת זו על ידי בחורים ואין צורך דוקא על ידי אשה. ב. במקרה דוחק כשיש בזה צורך גדול או חס ו הצלה מסבל קשה ניתן לקיים מגע זה על ידי כפפות או חציצה אחרת ולא במגע בלתי אמצעי. ג. במקרה של פיקוח נפש חס ו אז ניתן להקל עד שתחלוף הסכנה. ד. באיסור במגע עם אשת איש חמור בהרבה עם פנויה, ועל כן אף שאינני יודע מיהו הרב שהתיר ויתכן שאינני מגיע לקרסוליו, אינני מקבל את אותו היתר ואני ממליץ בשאלה חמורה כזו לקבל הכרעה רק מגדולי הפוסקים ולא מרב רגיל עם כל חשיבותו.
שאלה: ניסוחים בגמרא: מה ההבדל בין הניסוח בגמרא: "רב פלוני אמר" לבין "אמר רב פלוני". האם יש בכלל הבדל?
תשובה: הבדל גדול ביניהם. בשפה העברית בדרך כלל הפועל קודם לשם. בראשית ברא א-לקים. כשהשם קודם לפועל הכוונה היא להדגיש את שמו של החכם ולהבדיל בינו לבין קודמו. כלומר החכם הזה חולק על האחר. בקיצור, כשנאמר בתלמוד פלוני אמר יש כאן מחלוקת.
שאלה: תכנון המשפחה: לכבוד הרב מלמד, בעקבות פרסום הכתבה בשבוע שעבר בעתון "בשבע", בנושא הילודה והתפתחות המשפחה, רציתי לשאול 2 שאלות: 1. ברור לי לחלוטין כי נושא "תיכנון המשפחה" הינו אינדבידואלי, ודורש הכרה פרטנית של כל מצב לגופו, ושל כל משפחה לעצמה, ולכן אין פסיקה אחידה בנושא. עם זאת נראה לי כי ישנם מצבים בהם ניתן לומר לכל משפחה כי ניתנת לה האפשרות לשקול את המשך התפתחותה ו"לתכננה" בהתאם למצבה, דוגמא לכך נתת במאמרך בנוגע למשפחות אשר אינן מסוגלות לחנך כראוי ילדים רבים, ונדמה לי שישנם מצבים נוספים (תינוק קטן, וכו ). שאלתי - מדוע אין הסמכות התורנית (היינו - הרבנים) עוסקת בנושא זה, ומדוע אין ספרות תורנית - הלכתית בנושא זה כמעט? האם אין מקום לומר לציבור שלעיתים ניתן לנוח, לעשות הפסקה בין ילד לילד? נראה לי כי חוסר המודעות גורם לנשים רבות לרגשות אשמה ואף לקריסה. 2. לאור האמור לעיל, נראה כי עיקר ההחלטה על המשך התפתחות המשפחה מוטלת על בני הזוג, ובעיקר על האשה בהתאם ליכולתה הנפשית והפיזית, מדוע אם כך, יש לעשות שאלת חכם, ומדוע אני כאשה צריכה לחשוף את ריגשותי בפני אדם שהוא זר לי לחלוטין, כאשר בעצם השיקולים נתונים בידי? האם לא ניתן לסמוך על החלטות בני הזוג בנוגע למשפחתם? רב תודות.
תשובה: דווקא מפני שהנושא מורכב מכל כך הרבה, יש ערך להתייעצות עם רב. לגבי השאלות ההלכתיות יש לברר מתי מותר למנוע הריון ומתי אסור, והדין תלוי בשאלה אם כבר יש להם בן ובת, וכן כמה זמן עבר מהלידה הקודמת. ואם יש מחלות וכדומה. הסוגיה השנייה כיצד מונעים הריון לפי ההלכה. ובזה ודאי שצריך לדעת את ההלכה. ומי שאינו תלמיד חכם, צריך לשאול רב. בנוסף לכך יש לשקול היטב את הצדדים הערכיים והמוסריים, וכדי להגיע להחלטה טובה, למשפחות רבות כדאי מאוד להתייעץ עם רב. אמנם רצוי שזה יהיה רב שמכיר היטב את בני המשפחה, כי הוא יוכל לתת את העצה הטובה ביותר. אבל גם אם אינו מכיר, אם יש לו נסיון, הוא בדרך כלל יכול להוסיף הבנות חשובות. ויש כאלה שאינם זקוקים להתייעצות. ויש שחושבים שאינם זקוקים להתייעצות, וכשיגיעו לגיל מבוגר, שכבר לא יוכלו לשנות דבר, יתכן מאוד שיחזרו בהם, ויצטערו על שלא התייעצו. לגבי השאלה מדוע לא עוסקים בכך. אין זה נכון, נכתבו מאמרים הלכתיים ורעיונים רבים בתחום זה. יתכן שאין על כך עדיין ספר או מאמר המקיף את הנושא מכל היבטיו. ויתכן שכמו שאלות חינוכיות, כיוון שמדובר בנושאים מורכבים, קל יותר לבארם בעל פה. ואכן בטוחני ששיעורים רבים עוסקים בהדרכה בתחום זה. בכבוד רב אליעזר מלמד
שאלה: פריצות בבית: האם מותר לי ללכת בבית בפריצות (כגון: מכנסים קצרים, גופייה וכד ) כאשר אני לבד בבית? אני בן.
תשובה: א. מקום הערווה עצמו, מן הצניעות שלא לגלות, ולכן הצריך להחליף את תחתוניו, לא יעשה זאת בחדרו, אלא או מתחת לשמיכה או כשיש לו חולצה ארוכה, או במקלחת או בשרותים. ב. מנהג חסידות להזהר שכל המקומות שאדם רגיל לכסות מפני הכבוד בהיותו בין בני משפחתו או חבריו הקרובים, יהיו מכוסים גם בהיותו לבדו. ולכן מנהג חסידות שלא לשהות בלא גופיה גם בהיותו לבדו בחדרו, וכשירצה להחליף גופיה יעשה זאת בחדר הרחצה. בשעה שאדם מצטער מחמת החום הגדול, רשאי להסיר את הגופיה, אבל ודאי שלא יגלה את ערוותו. ג. תלמידי חכמים והרוצים להזהר יותר בצניעות מחמירים וגם כשהימים חמים והם לבדם בחדרם אינם מסירים את הגופיה, ואינם יושבים בביתם עם חברים קרובים או בני משפחה בלא חולצה. ד. כל זה כשאין צורך ממשי, אבל כשיש צורך מותר לגלות גם את מקום הערווה, כגון לשם רחצה או רפואה וכדומה (אג"מ יו"ד ח"ג סח, ד).
שאלה: הקשר בין קיום המצוות לבריאות: שמעתי שיש תרי"ג מצוות לרמ"ח איברים, וכל ליקוי תיפקודי באיבר מסוים בא לאותת לנו מה עלינו לתקן. איזו היא המצווה לתקן פגמים וכאבים כרוניים בצוואר?
תשובה: חכמים לא ביארו לנו איזה איבר בגוף מקביל לאיזו מצווה. אולם אפשר להתבונן, איזה תפקיד יש לצוואר ומה אפשר לתקן בו כדי שימלא את תפקידו במצוות. לדוגמא: אסור להיות קשה עורף. בצוואר (גרון) נמצאים מיתרי הקול, ממנו הדיבור וצריך לשמור על הדיבור שיהיה כראוי. מי שנכשל בנטיית גרון (גאווה). אכן, כל שיפור בהתנהגות מרבה זכויות.
שאלה: כיצד תובעים לדין תורה?: רציתי לדעת היכן, כיצד ומה ההליך לתבוע אדם ולזמנו לדין תורה? מראש.
תשובה: יש לפנות למזכירות בית הדין הרבני באזור ולהגיש תביעה. שם ינחו אותך לגבי המשך התהליכים. אפשר גם לפנות לבית-דין לבוררות שעל יד המועצה הדתית. מזכיר בית הדין ידריך אותך כיצד להגיש תביעה. אמנם בדיני ממונות אין סמכות לבית הדין לכפות לבוא לדין וצריך את הסכמת שני הצדדים. לעיתים, אם הנתבע מסרב לבוא לדין מוציא בית הדין כתב סירוב וזה אינו לכבודו של המסרב.
שאלה: קפול בשבת: האם מותר לקפל (שמיכות, פיג מות, בגדים) בשבת על מנת שהבית יהיה מסודר? לא מדובר בקיפול כביסה, אלא במה שהשתמשו בו בשבת ורוצים לסדר או להחזיר למקום.
תשובה: כבוד השבת מחייב סדר בבית. יש קיפולים אסורים אולם אלו שמותרים ונחוצים לצורך הסדר בבית מותרים.
שאלה: הכשרת ירקות למאכל: האם ישנה אפשרות להכשיר לאכילה ירקות בעלי פרחים כגון כרובית וברוקולי. יש לציין שכרובית וברוקולי בייצור ללא תולעים מאוד יקרים ואנו נמנעים מלאוכלם בשל כך
תשובה: לא ניתן להכשיר את העלים לאכילה. את השורשים ניתן להכשיר בניקוי היטב, שטיפה והעברת ספוגית ע"ג השורשים.
שאלה: התעכבות המשיח: אומרים שיבוא המשיח כשכל העם היהודי יחזור בתשובה שלמה. במצב של היום יש בעם אנשים שאינם שומרי מסורת אז איך בכל זאת יבוא המשיח, הרי תמיד יהיו בעם אותם האנשים שבגללם הוא יתמהמה?
תשובה: הגאולה אינה תלויה בתשובה, כך מסקנת הגמרא (סנהדרין צח). אמנם נכון שהתשובה מקרבת את הגאולה, אבל כשיגיע זמן הגאולה היא תבוא גם אם לא ישובו בתשובה. הזוהר אומר שאפילו אם בית כנסת-אחד ישוב בתשובה, זכות זו תועיל ויגאלו כולם בזכותה, וב"ה יש הרבה קהילות של שומרי תורה ושבים בתשובה.
שאלה: הפרשת תרומות בספק: מה הדין לגבי פירות וירקות שיש ספק אם הופרשו מהם תרומות ומעשרות?
תשובה: פירות וירקות שיש ספק אם הופרשו מהם תרומות ומעשרות אסור לאכול ללא הפרשה. לכן יש להפריש ולומר את כל נוסח ההפרשה ולחלל את המעשר שני על פרוטה, אך אין צורך לתת את המעשר הראשון ללוי. בברכת התורה והארץ, הרב יואל פרידמן
שאלה: עם ישראל: האם יש זרם מסוים שההלכות שבו מוציאות את כולם ידי חובה?
תשובה: בתלמוד מוזכרת אפשרות שאדם ינהג כחומרי בית שמאי וכחומרי בית הילל. נוהג זה יכול לשמש בית אב לכל מי שרוצה להדר ככל הדעות.
שאלה: שחלוף שיבוט תאים: לאחר טיפולי הפריה חוץ-גופית רבים, נתברכנו בעז"ה בתאומות. במעבדת המחלקה, קיימת מבחנה "שלנו" המכילה תאים. ברבות השנים חליתי ונזקקתי לטיפולי דיאליזה וזקוק אני להשתלת כליה. והיה אם הדבר אפשרי, האם מבחינה הלכתית מותר לשבט לשחלף תאי-עובר לתאי כליה (שאותם יצמיחו ו"ישתילו" בגופי)? אבהיר את השאלה: עקב הניסויים האחרונים בעכברים, סביר מאוד שיוכלו לשבט בהנדסה גנטית אך ורק תאי כליה. (הניסויים עדיין מקדמיים מאוד). כעקרון יש באפשרותנו ללדת עוד ילדים למעט מגבלות גיל, כנראה בתהליך של הפריה חוץ-גופית בלבד. לכן שאלתי מתחדדת יותר. מה קודם למה? תאי כליה (שיתנו אורח חיים תקין) "על חשבון" תאי עובר?
תשובה: אני מבין אפוא שהשאלה היא תיאורטית. לצורך פיקוח נפש של השתלת כליה מותר להשתמש בתאי העובר גם אם הדבר יבוא על חשבון ילדים נוספים. אך אם יש אפשרות לקיים את שניהם, גם לידת ילדים נוספים וגם השתלת כליה. יש לעשות כן. רפואה שלמה במהרה!
שאלה: נסיעה במונית ללא מונה : המקרה: ראובן רוצה לעלות לנהג מונית. א. מה הדין באם הנהג מציע שהנסיעה תהיה ללא מונה, ובזה בעצם הוא מציע "לגנוב" את מס הכנסה, האם מותר לי לעלות לנהג מונית כזה? או שיש בזה "לפני עור"? ב. האם מותר לראובן (הנוסע) להציע שנסיעה תהיה ללא מונה? ג. על מי מוטלת החובה להודיע למס הכנסה (על הנהג או על הנוסע) נפ"מ תהיה למשל בסע א : האם מותר לעלות על נהג שמציע שהנסיעה תהיה ללא מונה. אם החובה לדווח על ההוצאות הוא חובה המוטלת על הנהג- זה עניין שלו שהוא לא מדווח. אך אם החובה על הנוסע- אז נראה לכאורה שיחול איסור על הנוסע לעלות לנהג מונית כזה.
תשובה: נסיעה ללא מונה היא עבירה על החוק ויש בה איסור גזל. איני יודע מי עובר על החוק, הנהג או הנוסע. זאת יש לשאול משפטנים המומחים בנושא. גם אם נניח שהעובר על החוק הוא הנהג הנוסע מסייע לו בדבר עברה. לכן, על הנוסע לשלם לפי מונה.
שאלה: דקדוק בהגייה וניקוד בתפילה: זה זמן אני תוהה מהי חשיבות הדקדוק בהגיית וקריאה נכונה של ניקוד המילים בתפילה. מובן וברור כי למשל בערבית למוצ"ש יש חשיבות גדולה להגות "ברוך הוא אלוקינו שבראנו לכבודו" ולא "שבראנו" מפני שזהו הבדל של יום וליל וכל משמעות המשפט משתנה. לעומת זאת, יש דקדוקים כמו לקרוא עם חיריק לפני שווא, אשר הגייה לא נכונה אינה משנה את משמעות המשפט.
תשובה: ברור מאליו שאם הטעות בהגיית האות או בדקדוק הניקוד משנה את משמעות המילה שזוהי טעות ויש להיזהר, ובשעת הצורך גם לתקן ולחזור שנית. אולם בשעה שאין שינוי משמעותי אין בזה איסור, ואף על פי כן צא ולמד עד כמה חשובה הקריאה המדויקת בדברי הגמרא (מסכת ברכות פרק שני) שכתבה: כל המדקדק בקריאת שמע מצננין בו אשה של גיהנום, מכאן שלקריאה המדויקת יש מעלות בקודש שביכולתן לכפר עוונות. אולי יש לתת לדבר טעם חינוכי פסיכולוגי כי האדם שמתרגל להביט על כל מילה ומילה ועל כל אות ואות נקודה ונקודה מתרגל להיזהר בדרכיו ולא להיכשל בעבירות שאדם דש בעקביו מחוסר התבוננות.
שאלה: לימוד תורה בזמן הנקה: האם רשאית אישה לקרוא תהילים או לשמוע קלטות של שיעורי תורה בזמן הנקה? יש לציין כי בזמן ההנקה מסייעת האישה לתינוק לאכול על ידי נגיעה בדדיה. (האם יש בכך בעיה של לימוד בידים שאינן נקיות? )
תשובה: על פי הנפסק בבן איש חי נראה כי בזמן ההנקה שדרך האשה לחשוף את הדד לצורך התינוק, אין הוא נחשב כמקומות שדרכן להיות מכוסים ולכן מותר בדברי תורה כנגדו. אם כך הדבר ביחס לזרים על אחת כמה וכמה לאשה עצמה, שמותר ללמוד תורה או לשמוע קלטות. אף על פי כן מן הראוי שלא תתפלל או תברך בשעה זו שדעתה נתונה לתינוק, ואין זה מכבוד התפילה בהזכרת ה' בדרך של ארעי כשם שנזכר בגמרא בענין קריאת שמע שלא יהא אדם מתעסק בעסק כל שהוא בזמן קריאת שמע. ובמה שנוגע לבעלה יש לו לדון על פי מה שהוא אדם, אם הוא מרגיש שאיננו יכול להיפטר מהרהורים עליו להישמר מאמירת דברי תורה וכדומה, ואם הוא שוה נפש מתוך אהבה לילדו והערכת החסד והמסירות של האשה לבנה ניתן לסמוך על דעת הבן איש חי ולהקל.
שאלה: חולה חייב במניין?: עד כמה צריך חולה מרותק לכסא גלגלים להתפלל במנין? (בשבת קרה זה יותר קשה). מה הדין עם חיתול החולה?
תשובה: חולה פטור ממנין. אולם אם אפשר להביאו לביהכנ"ס הדבר רצוי מאוד וגם תורם להעלאת מצבו הנפשי. חיתול מכוסה אינו מונע את התפילה.
שאלה: שעון מעורר בשבת: לפעמים קורה ששעון מעורר מתחיל לעבוד בשבת. האם ניתן לעשות משהו כמו להכניס אותו לתוך ארון כשלא רוצים לשמוע אותו כל השבת?
תשובה: שעון מעורר איננו מוקצה ולכן מותר לטלטלו אם הוא מטריד, להכניסו לתוך ארון ולעוטפו במגבות ובשמיכות על מנת לעמעם את הרעש המטריד. כמובן שיש להיזהר שלא לדרוך את הקפיץ ולגרום לכיבוי.
שאלה: בליעה בכלים: נפסק בשו"ע יו"ד סימן צ"ב, ה שאם נופלת טיפת חלב על סיר מבחוץ יש לחשוש שהיא מפעפעת עד לתוך התבשיל. האם יש חילוק בין החומרים שמהם עשוי הכלי? (למשל, האם טיפה יכולה לחדור דרך סיר מנירוסטה של זמננו?)
תשובה: בשו"ע לא נזכר הבדל בין מתכת אחת למתכת שניה, ולכאורה אין לחלק כי לא תמיד רוב האנשים בקיאין בין מתכת שבולעת הרבה למתכת שבולעת במקצת. כשם שלא חילקו בכמות הבשר שנתבשל ולא כתבו לחשוש לכמות בשר גדולה יותר שנתבשלה בתוך 24 שעות, אמנם בספרי השותי"ם (רב פעלים) כתבו שבשעת הדחק יש לחלק בין מתכות שונות ומותר לשער על פי אחוז הבשר שנבלע בתוך הקדירה ולא לשער את כל הבלוע כבשר. אמנם פתרון זה יש להביא בחשבון רק אם כבר נעשתה תקלה והשאלה העומדת לפנינו כרוכה בהפסד מרובה ולפעמים בצער רב, ואז מביא הפוסק בחשבון נתונים שונים להקל. אבל לכתחילה יש להיזהר מכל קרבת כלים חלביים לבשריים בשעת בישול.
שאלה: נישואין ביום העצמאות: האם מותר להינשא בערב יום העצמאות? האם זה מתאפשר ע"י הרבנות הראשית לישראל?
תשובה: עד כמה שאני יודע ברוב המקומות הרבנות לא מאפשרת נישואין בליל יום העצמאות. לכך שבימי הספירה לא נישאים יש טעמים עמוקים, לא רק מטעמי האבל שנהוג באותם הימים.
שאלה: כרטיסיות אגד לזכאים: באגד ישנם כרטיסיות לזכאים שעלותם נמוכה מכרטיסיות רגילות, נהגי אגד מוכרים כרטיסיות זכאים לכל מי שמבקש כרטיסייה מבלי לשאול אותו האם הוא זכאי או לא. ישנה סבירות שאגד מנסה להתחרות בחברת מוניות השירות ולכן הנהגים מוכרים את "הכרטיסיות לזכאים" לכל הנוסעים. מה הדין של קניית כרטיסיות אלו? האם יש צורך להחזיר כספית את ההפרש בין הכרטיסיות שנקנו בעבר? ואם כן למי - הרי הנהג לא יקח את הכסף?
תשובה: שאל נא את הנהלת אגד מה כוונתם והאם הם מוחלים לך על הכרטיסיות שנקנו בעבר.
שאלה: צניחה חופשית זה מסוכן?: האם מותר לצנוח צניחה חופשית ממטוס בשביל הכיף או שמא זה נחשב הסתכנות ללא צורך?
תשובה: על פניו הדבר נראה מסוכן ואכן מן הראוי להימנע מסיכון מיותר. אולם אם יש אמצעי בטיחות יעילים המבטיחים את הצונח מכל סיכון יש מקום לשיקול אחר. בת שצונחת עם מדריך.
שאלה: סיבות לאיסור נגיעה: האם איסור נגיעה אסורה לבן היא גם בגלל שהבת היא נידה? (כשהיא לא נשואה)
תשובה: כל קשר של חיבה בין בן לבת, אסור. למשל: הסתכלות או נגיעה. אם הבת אסורה, כמובן שהאיסור חמור עוד יותר.
שאלה: המשיח בירושלים: יש אדם בירושלים שמציג את עצמו כמשיח, יש ברשותו שתי הוכחות שהם מחוייבות בדיקה על ידי רב. עם איזה רב עלי לצור קשר בכדי לבדוק אותו?
תשובה: הרמב"ם בהלכות מלכים משרטט את אישיותו של המשיח. עיין שם אם אותו אדם מתאים לכך. האם המשיח יהיה בן אדם או תופעה? האם הרבי הוא המשיח? היחס למאמינים שהרבי הוא המשיח.
שאלה: הדרכת בנים ע"י בת: אני מדריכת כיתה ט בבנ"ע. יש לי חניכים בנים. איך מסתדרים עם הבעיה של הצניעות שבדבר, חוץ מלהפריד את הסניף כי המושב לא בשל לזה?
תשובה: אם במושב שאת גרה אין אפשרות להפריד בין הבנים לבנות, אפשר שבת תדריך בנים בתנאי שכל הקשר יהיה חינוכי, ואין בעקבותיו שום תחושה של חיבה עקב היותך בת והם בנים. את הבחינה של התחושות צריך לבדוק ביראת שמיים אמיתית.
שאלה: מיחם בשבת: מה דין מיחם שבת בשבת לעיניין דינו ככלי ראשון או מקור, וכן מה הדין באם המים רתחו, אך המיחם לא הועבר למצב שבת? מה הדין באם עדיין בין השמשות בערב שבת?
תשובה: מיחם הוא כלי ראשון. אסור בשבת לווסת את החום, לא להגביר ולא להפחית. בין השמשות (תוך 18 דקות אחר השקיעה) מותר בשעת הדחק לעשות מלאכות דרבנן מסוימות בלבד. בנ"ד צריךראשית כל לקבוע אם אכן זו שעת דחק. אולם גם אז להגביר את החום בודאי אסור, אך גם להפחית את החום אסור משום שיש כאן מלאכה שאינה צריכה לגופה ואותה לא התירו בין השמשות.
שאלה: ברכת המוציא (בשבת) לחינוך: ראיתי מנהג בו האבא אוחז בשתי החלות ומגישם לילדיו וכששניהם אוחזים הילד מברך המוציא. האם מנהג זה תקין? האם הוא נכון אף כשהילד אינו קטן בגיל חינוך? אדגיש שהאבא אינו מברך כלל רק חותך את הלחם.
תשובה: איני יודע מה מקור מנהג זה. האב הוא שצריך לברך על הלחם. אם הוא רוצה לחנך את בנו לברך שייתן לו לבצוע אחריו.
שאלה: זבוב ביין של אוצר בית דין: ההלכה אומרת שזבוב שנפל לתוך היין בשבת צריך להוציא אותו עם קצת יין. מה עושים כשזבוב נופל ליין של שמיטה, שאסור להפסיד אותו?
תשובה: לא שופכים את היין יחד עם כל האשפה אלא מניחים אותו במקום מכובד.
שאלה: בר מצווה בשבת זכור: בני בר המצווה צריך לעלות לתורה בשבת זכור. עכשיו רב בית הכנסת אומר שאסור להעלות בר מצווה בשבת זו. לא הבנתי בדיוק למה, הרי הילד כבר בר מצוה ומדוע לא יכול להוציא את הציבור? מה הפתרון לילד שכבר בתחיל ללמוד את הפרשה והוא נעלב ומאיים שאם לא יתנו לו לקרוא "זכור" הוא לא יעלה יותר לבר מצוה?
תשובה: טעמו של הרב המונע את קריאת חתן הבר מצוה בשבת זכור הוא מפני שלדעת פוסקים רבים קריאת פרשת זכור המוציאה לידי חובה את הציבור היא מדין תורה. ונזכר בפוסקים כי מה שבר מצוה מוציא ידי חובה את הציבור הוא רק במצוות שחיובם מדרבנן, אולם כדי להוציא ידי חובה במצוות דאורייתא יש צורך להתפתחות גופנית ששיערו אותו בגיל הקרוב לשמונה עשרה. ולכן, פסק המשנ"ב שבר מצוה לא יתקע בשופר ביום ראש השנה בתקיעות העיקריות, וכן לא השתתף בלישת מצת מצוה לליל הסדר. ומה שנוגע למציאת דרך פתרון לילד שלמד את הפרשה והוא נפגע ממניעת קריאתו את פרשת זכור, אם ניתן להסביר שזוהי זכות גדולה לקרוא את כל התורה, ואם הוא קורא את כל הפרשה חוץ משלושה פסוקים אין זה פוגע בכבודו כלל וכלל. ואם לא יקבל את ההסבר אפשר לתת לו לקרוא גם את פרשת זכור ובתנאי שתיכף אחרי שיסיים יקרא שליח הציבור את שלושת הפסוקים שוב פעם ויתכוון את הציבור לידי חובתם. ואין בזה שום חסרון שכן כבר נהגו בקהילות רבות לעלות בפרשת זכור מי שקורא במבטא ספרדי, ואם יש תימנים בבית הכנסת עולה גם תימני וקורא לפי מסורת עדתו. וכן נהגו בישיבות האשכנזיות, לקרוא זכור במבטא אשכנזי וספרדי ואין פוצה פה. והאמת וה אהבו. להרחבה בעניין גיל הוצאת ידי חובה.
שאלה: איך יודעים את זמני הצום?: איך קובעים את זמני הצום? מהי השיטה מסויימת שלפיה קובעים את שעות הכניסה והיציאה של הצום? האם יש הבדל בין הצומות לגבי זה?
תשובה: ישנם הבדלים בין הצומות בדינים אלו: ביום הכיפורים: יש עניין של תוספת מחול על הקודש לאיסור מלאכה ולשאר 5 עינויים. זאת אומרת יש עניין להקדים את הצום מעט כאשר לכתחילה עדיף להקדים בכ24 דקות (כמו בשבת) לפני השקיעה אך אפילו אם הקדים בדקה קיים את מצוות הוספת חול על הקודש. בתשעה באב: אין עניין להקדים את הצום וישנה מחלוקת אם אפשר בכלל להתחיל את הצום לפני הזמן. הצום חל החל מהשקיעה (כמו ביום כיפור). שאר הצומות: הצום מתחיל בעלות השחר וצריך לברר באיזו שעה זה יוצא בדיוק, ומאז אסור לאכול ולשתות. צאת כל הצומות הינו תמיד בצאת הכוכבים ובדרך כלל בלוחות כתוב את הזמן המדויק. ----- לחץ כאן לקבלת זמני כניסת הצום וזמני סוף הצום באתר.
שאלה: מאכל פרווה שבושל בכלי נקי: מה דינו של תבשיל פרווה בכלי בשרי נקי שלא בושל בו דבר ב-24 שעות שלפני בישול הפרווה?
תשובה: לכתחילה אין לבשל אורז ושאר מאכל פרוה בסיר בשרי על מנת לאוכלו בכלי חלבי וקל וחומר עם מאכל חלבי כמו אשל וכדומה. אמנם, אם המאכל איננו חריף ואיננו מטובל בתבלינים בעלי טעם חזק ומאז הבישול האחרון (הבשרי) עברו עשרים וארבע שעות, יש מקילין להיתר הבישול הנ"ל. ברור שהדרך המתוקנת שיהא סיר מיוחד לאורז, לדגים ולכל מאכל פרוה ולא להיכנס לספקות הלכתיות.
שאלה: שינוי במנהגים אחרי החתונה: הרב! רציתי לדעת אם בחור שמאומץ במשפחה אשכנזית, צריך להתפלל כנוסח של עדות ספרד אחרי שהוא מתחתן, מכיון שהוריו הביולוגיים ממוצא ספרדי?
תשובה: בן מאומץ יכול להמשיך להתפלל בנוסח של הוריו מגדליו ואינו צריך לשנות מהרגלו לנוסח של הוריו הביולוגיים. מי שהתרגל לנוסח מסויים ורוצה להמשיך בו אינו צריך לשנות לנוסח של הוריו.
שאלה: שחיית גב: האם מותר לשחות "שחיית גב", או שיש בזה בעיה של שכיבת אפרקדן, שנאסרה?
תשובה: מותר.
שאלה: הציציות צריכות להיות בצבע הבגד?: האם כאשר בד הציצית בצבע ירוק למשל גם החוטים הלבנים צריכים להיות ירוקים? (ע"פ דברי הרמב"ם בהלכות ציצית).
תשובה: שו"ע או"ח סימן ט' ס"ט: יש אומרים (רמב"ם ורש"י) שצריך לעשות הציצית מצבע הטלית והמדקדקים נוהגים כן. רמ"א: והאשכנזים אין נוהגין לעשות הציצית רק לבנים אף בבגדים צבועים ואין לשנות. משנ"ב בשם הט"ז: מ"מ ראוי למדקדק.כדי שיהיה יוצא ידי הכל. יוצא אפוא שלדעת כולם ראוי לצאת כדעת הרמב"ם, ולקשור חוטים בצבע הטלית. אך נראה לי שבצבא ראוי להקל כיון שהירוק נועד לצורכי הסוואה וכיון שממילא יש ראשונים שמפרשים את הרמב"ם אחרת (עיין ב"י), ויש גם שמפרשים שטעם הרמב"ם הוא משום הידור ולא מן הדין (שיהא "ממין הכנף"), ניתן ללובשו גם עם חוטים לבנים. הרב רואי מרגלית
שאלה: לפני עיור בקריאת עיתונים: הבן לומד בישיבה תיכונית בכיתה י ומגיע הביתה בסוף שבוע. כאשר הוא רואה את העיתון הוא קורא בו. ואם העיתון לא היה שם אז הוא לא היה קורא עיתון אלא היה מכין דבר תורה לסעודות שבת למשל. האין זאת לפני עיור לא תיתן מכשול?
תשובה: אם בניך שקדנים מופלגים הם גם לא יקראו אפילו עתון חינוכי ואם הם לא שקדנים גדולים כל כך הם לא עוברי עברה בקריאת עתון חינוכי ואין כאן לפני עיור.
שאלה: קול אשה בזמירות שבת: מהו הגדר ההלכתי של האיסור של שמיעת קול אשה? האם חל איסור על נשים לשיר בפני אורחים בסעודת שבת?
תשובה: קול באישה ערוה. עיין שו"ע או"ח סי עה. באשר לזמירות שבת יש שהתירו עיין שדי חמד כרך ה עמ' 282 בשם דברי חפץ.
שאלה: צום בשבת לרפואה: נקבע לי תור לבדיקה רפואית ביום א. הבדיקה מצריכה המיצאות בצום של עשרים וארבע שעות. האם מותר לי לצום משבת בבוקר או שיש כאן הכנה מקודש לחול? האם מותר לי בכלל להתענות בשבת? איך לנהוג בסעודה שלישית?
תשובה: יש איסור לצום בשבת ומצווה גדולה לאכול שלוש סעודות. אולם, אם הבדיקה הרפואית דחופה ואי אפשר לדחות אותה ליום אחר ויש בה צורך רפואי גדול, יש להקדים את התפילה ואת הארוחה ולאכול מוקדם (אם אפשר) גם סעודה שלישית בבוקר השכם ואם לא - לפחות לאכול סעודה אחת בבוקר של שבת.
שאלה: כתיבת שליט"א לרב: מדוע ברשימת הרבנים אתם כותבים לרב זלמן מלמד סיומת שליט"א ולאחרים לא. (גם אם הם מועמדים להיות רבנים ראשיים, כמו הרב אריאל). ובכלל מה הקשר בין גדלותו של רב לשליט"א.? ובאותו עניין, מי זכאי לתואר הרב הגאון? אשמח לקבל תשובה ויישר כח על האתר!!!
תשובה: אכן, אין קשר בין גדלותו של הרב לסיומת שליט"א. הרב זלמן מלמד הוא ראש הישיבה ומרא דאתרא של היישוב ובתור שכזה אנו, תלמידיו, מכבדים אותו בסיומת של כבוד. כמובן, תלמידיו של הרב יעקב אריאל יכנו אותו שליט"א וכן על זו הדרך. לא באנו ח"ו לזלזל בכבודם של שאר הרבנים אלא להדר בכבודו של מורנו ראש הישיבה.
שאלה: טעויות בתפילה: 1. שכח להזכיר מוריד הגשם, והזכיר מוריד הטל. ובטעות חזר לראש והתחיל ברכת אבות. אח"כ נזכר שטעות בידו וצריך היה להמשיך בתפילה. האם יכול לחזור למקום שפסק, או שכבר הפסיד תפילה ראשונה מחמת הפסק הסח הדעת? 2. במקרה בו הדין באמת לחזור לראש: א. האם מחוייב לעשות זאת מיד, או שרשאי להפסיק עכשיו ולהתפלל שוב אח"כ (כגון שמרגיש שכך יכוון טוב יותר)? ב. האם נחשבת תפילתו המחודשת (מיד) כהמשכה של התפילה הקודמת או כתפילה חדשה. נפק"מ למשל אם יחשב כתפילה בציבור מאחר והתחיל תפילתו הראשונה עם הציבור (אף שעכשיו סיים כבר) ועוד. 3. הדין הוא שמי שמתפלל, ובאמצע נזכר שכבר התפל, פוסק תפילתו. מה הדין אם אחר שפסק להתפלל (ומה נקרא לצורך ההמשך פסק?), נזכר שטעה ואכן לא התפלל עדיין, האם חוזר למקום שפסק או שהפסיד תפילתו הראשונה? 4. מי שאמר "ד שפתי תפתח.", ומרגיש ש"לא בא לו" להתפלל עכשיו (או שלא יכוון עכשיו כראוי), האם רשאי לא להתפלל עכישו, או מחוייב בתפילה מחמת הפתיחה (ושמא די בבקשה תהילה כל שהיא). 5. האם אפשר לדמות השאלה הראשונה, לדין עקר רגליו, שנחשב סיום הפסק הסח דעת (?), במקרים בהם המסיים חוזר לראש. ומצאנו דין זה גם במדלג אחת הברכות, שודאי תפילתו אינה תפילה. והיה מקום לומר ש"מצד האמת" נמצא עדיין במקום דילוגו, ואעפ"כ עקירת רגליים מצריכה חזרה לראש. 6. מי שנמצא ב"א-לקי נצור" ונזכר ששכח דבר שצריך לחזור בגללו למקום שהחסיר, ובדיוק אז שומע קדושה האם רשאי לענות? (ראיתי בזה סתירה בשם הגרשז"א זצ"ל, ולא זכיתי להבין הצד שאכן רשאי לענות. אולי אם נדמה לנצרך להפיח שפוסע ד אמות ואח"כ אומר רבונו של עולם, וכתבו משום שתפילתו מופסקת, ואכמ"ל) 7. אגב: ראיתי מפוסקי זמנינו בדין תיקון טעות בברכות תפילה תוך כדי דיבור, שלא די שיזכר תוך כדי דיבור, אלא צריך שיתחיל לתקן בפועל תכ"ד. וחשבתי לחלק, שזה דוקא כשצריך להחליף את הדיבור הקודם, אבל אם די בהמשכת דיבורו הקודם מספיק שנזכר תכ"ד ע"מ שיחזור להיות באמצע תפילתו, וממילא כבר לא משנה ההשתהות. דוגמא לנ"ל בענין תכ"ד. מי שסיים במודים הטוב שמך וחשב שגמר, ואח"כ נזכר שצריך לומר "ולך נאה להודות". וגם מי שסיים בסיומת מוטעת לגמרי, ונזכר תכ"ד דומני שגדרו כממשיך ולא כמחליף, שמתיחסים לטעות כהמשך תארי ה, ואח"כ יבוא גוף הסיום, וממילא די בזה שיזכר תכ"ד על מנת שנחשבהו כבאמצע ברכתו עדיין. סליחה לכבוד הרב על הטירחה, כך התגלגלו השאלות מענין לענין. אודה לכבוד הרב אם יואיל לשמחני בהתרת הספקות, ואשמח ביותר אם יוארו הדברים בטעמם ומקורם ושכרו כפול מן השמים. בברכת התורה ולומדיה, ובתפילה לבשורות טובות ישועות נקמות ונחמות. אחיה ליפשיץ בית אל כולל פסגות.
תשובה: סליחה על העיכוב 1. אינו צריך לחזור לראש אלא דינו כמי שבשגגה דיבר בתפילה, שאם לא שהה כדי לגמור את כולה לכו"ע אינו חוזר לראש, כמבואר במ"ב קד, כד. 2. א' ממילא אינה שאלה. ולגבי ב' יש להעיר שלדעת רוה"פ גם מי שמתחיל כמה ברכות אחר הקהל נחשב כמתפלל בציבור, ושלא כפי שמשמע מהמ"ב. 3. אם לא שהה כדי לגמור את כולה חוזר למקום שפסק. ואם שהה כדי לגמור את כולה, לשו"ע חוזר לראש, ולרמ"א כיוון שהפסקתו אינה מחמת אונס חוזר למקום שפסק. 4. נלענ"ד שכיוון שהוא מכלל התפילה (מ"ב קיא, א), אם התחיל לומר הפסוק צריך להמשיך להתפלל. ורק אם יודע שלא יוכל לכוון ראשונה, לא ימשיך להתפלל. 5. אין לדמות, מפני שלעקירת הרגליים יש משמעות רק כאשר הוא עומד לסיים את תפילתו, שבזה ביטא את סיום תפילתו. 6. נלענ"ד שיכול לענות לקדושה, מפני שאינו בתוך סדר הברכות אלא בתחנונים שאחר התפילה, ואע"פ כן כיוון שעוד לא נפרד לגמרי מתפילתו, אינו צריך לחזור לתחילתה, אלא יחזור לברכה שטעה בה. 7. אם טעה טעות שפוסלת צריך לתקן תכ"ד ממש, ואם אינה טעות שפוסלת, יכול לתקן אחר תכ"ד. רבה
שאלה: נתינת מעשר ללוי מטבל ודאי בזה"ז: יש לי יין שהכנתי בבית והוא בודאי טבל. האם מותר לחלק את המעשר ללויים רגילים או רק ללוי מוחזק. אם לא אז מי הוא לוי מוחזק?
תשובה: בימינו תרומות ומעשרות מדרבנן אפשר לתת מעשר ראשון לכל לוי שאביו היה לוי, או אפילו אם הוא מוחזק כלוי בעליה לתורה. אמנם לכתחילה עדיף לתת ללוי מוחזק (שיש להם מסורת דורות שהם לווים) אבל כשם שכהנים רגילים נושאים כפים וכן פודים אצלם את הבכורות, כן גם לגבי הנתינה של מעשר ראשון. (עיין א"י להגרי"מ טיקוצ'ינסקי עמ' קכז). נאמנה הרב יהודה הלוי עמיחי.
שאלה: גזירת ציצית: האם מותר ליישר את קצות הציצית ע"י מספריים או סכין? אם לא - מדוע?
תשובה: מטה משה ושל"ה: אין לחתוך ראשי החוטים בסכין או במספרים, שנאמר: לא תניף עליהם ברזל, אלא בשיניים שהן ל"ב, יחתוך ל"ב החוטין. שו"ע המקוצר: מותר להסיר הציציות מן הטלית. ויש אומרים שאין לנתקם באופן שיתקלקלו, אלא אם כן קשה בעיניו הטירחא. ובהערה שם: והניתוק יעשה בשיניים, ולכאורה רק פסיקת החוט הראשון צריכה להיעשות בשיניים, דאח"כ הציצית פסולה ואין בזה קפידא דומיא דאבני מזבח שאם יצאו לחולין שוב אין בהם לאו דלא תניף וכו'. הרב רואי מרגלית. לתשובת הרב יעקב אריאל שליט"א.