LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: העתקת עץ בשמיטה: במסגרת בניה בחצר היה לנו צורך לפנות שטח של גינה ועליה צמחיה. א. כתוצאה מכך נעקרו צמחים. ב. את אחד העצים- שנעקר עם גוש (דקל- המשמש ללולבים) העברנו למקום אחר בגינה. לאחר מעשה נזכרנו שאולי לא טוב עשינו בגלל שנת השמיטה. ג. יש לציין שאת עיקר העבודה עשה הטרקטור הנהוג בידי גוי. אנחנו "רק" עזרנו ע"י תמיכה בעץ והשקיה. מה לעשות עכשיו?
תשובה: אמנם לא טוב המעשה של העברה בשביעית, אולם מכיוון שהשאלה היא כבר לאחר מעשה, אפשר לצרף מספר דעות שבהעברה של שתיל עם אדמה אין חובת עקירה. ועל כן אפשר להניח את העץ במקום ולהשתמש בלולב שלו. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי
שאלה: שיער ארוך כחציצה בתפילין: כבר הרבה שנים שאני שומע מפי רמ"ים ורבנים שונים שאסור לגדל שיער משום שזה חציצה לתפילין (אפילו קראתי על כך באחת התשובות באתר). לאחרונה שמעתי מרב חשוב שאין בשיער ארוך שום איסור חציצה. ובאמת חשבתי לעצמי שמלכתחילה המקום המוגדר להנחת התפילין הוא על קצה השיער כך שמלכתחילה יש חציצה. אי לכך אני פונה כדי לקבל תשובה מפורשת מהפוסקים. (אשמח לקבל גם מקור כדי לעיין בעצמי).
תשובה: עיין בילקוט יוסף בחלק הנקרא שארית יוסף ח"א (עמ' שפ"א) ששם כתב במפורש שאין בשיער משום חציצה, אלא שמ"מ הירא לדבר ה' ראוי לו להמנע בכלל מגידול שער, עיין שם בהערות ולמד משם ענין זה.
שאלה: לבישת מכנסיים קצרים בבית הכנסת: האם לבישת מכנסיים קצרים בתפילה תלוי במנהג המקום או באופן שאני בעצמי נוהג ללכת, לדוגמא: נגיד ויש 99 המגיעים במכנס ארוך, האם מותר למתפלל לבוא במכנס קצר ולהתפלל? (לאו דווקא חזן) האם זה נחשב "אל תפרוש מן הציבור"?
תשובה: במקום שכולם רגילים ללכת כך וגם יקבלו כך פניו של אדם חשוב, כגון: מלך, מותר להתפלל בבית הכנסת במכנסיים קצרים, שזה נחשב אצלם בגד כבוד. אולם היות ובמקומך אין רגילים בזה, ויש עניין לא להיות שונה מכל הציבור, נכון לכתחילה שתחליף בגדיך לפני התפילה. אבל אין לבטל תפילה בציבור משום כך, אבל במקרה כזה אל תהיה שליח ציבור.
שאלה: גישה כלכלית לחיים: כמדי שנה כל המשפחה של אשתי יוצאת לנופש בצפון למס ימים הכולל לינה במקום יוקרתי. לצערי לא שואלים אותנו ולא מתייעצים איתנו היכן ללון והמקום שנבחר לא מתאים לנו בעיקר מסיבה כלכלית. אנחנו הזוג הצעיר במשפחה, סטודנטים ללא עבודה מסודרת ולעומתנו האחים שמארגנים כבר מסודרים כלכלית (למעט זוג אחד שגם בדעתנו). חשוב לציין שגם במשפחתי יוצאים בחופש אבל או שיושנים בטבע או במקום זול וגם זה בסיכום כולל עולה הרבה כסף. ועוד יוצא שיוצאים פעם עם הצד של הבעל ופעם עם הצד של האישה ופעם לבד. וזה רק בחופש הגדול (לא כולל חופשי חגים). וזה בהחלט תקדים לעתיד ומה נעשה כשנצטרך לשלם על מס ילדים בעתיד. כמובן שאמרתי מראש שאני מוכן לבוא לקראת ולדעתי לא חייבים לנסוע דווקא בתאריך שבו הכי יקר. יש לציין שעקרונית אני לא בעד חיים בזבזניים משום שכדי לממן את כל הביזבוזים חייבים לעבוד יותר וזאת על חשבון זמן שהייתי משקיע בוודאות ללימוד תורה (שמימלא חסר לי). כמובן שלא תמיד מה שחשוב לי זה מה שחשוב לאשתי ולכן אני בהחלט בא לקראתה ביציאות למקומות סולידיים במשך השנה שבלעדיה מעולם לא ביקרתי בכאלה מקומות. העלות היא 1000 ש"ח רק למקום ללא אוכל, דלק, כניסה למקומות וכו שבטח יגיע ל 2000. ראוי לציין שייתכן ואבא של אשתי ישלם חצי מהלינה ואני לא מרוצה גם מכך: א: משום שזה עדיין יצא יקר בסיכום כולל. ב. משום שאני בהחלט מעוניין בעזרה כלכלית אבל לא במותרות. כמובן שלאשתי חשוב מאוד להיות עם משפחתה שהיא קשורה אליה מאוד רגשית. מה נכון לעשות?
תשובה: מצד אחד נכון להתחשב באשה אך מצד שני לשאוף לחיות לפי מה שיש ואם אין ביכולתכם כעת להוציא הוצאות רבות על בלויים יקרים אזי נכון למעט בזה. צריך לשאוף ללמוד להנות מחיים של תוכן, למלא את הבית באוירה של תורה וקדושה ולשמוח בעבודת ד' וממילא היציאות לבילויים לא דרושות כל כך ונעשות מיותרות. האושר האמיתי הוא בחיים מלאי תוכן רוחני ולא ביציאות למלונות. אמנם יש מקום להנפש מעת לעת אבל במדה שקולה לא בהפרזה. עליך לאט לאט למשוך את אשתך לכיוון הנכון ואין לי ספק שבמשך הזמן היא תאמץ את גישתך לחיים.
שאלה: נגיעה באשה שנפלה: אשה שנפלה ברחוב ואני נמצא לידה, האם מותר לי לעזור לה לקום? אין כאן חשש לפיקוח נפש אבל מצד שני אולי יש עניין של חילול ה כשיראו שהדת גורמת כביכול לחוסר עזרה לאשה במצוקה.
תשובה: אני חושב שזה מותר. כמו שלרופא מותר לבדוק אישה ואין אומרים שזה פורץ גדרי צניעות, כיון שיש בזה הצלה, גם כאן היא נפלה וצריך לעזור לה. הגמרא במסכת סוטה מגדירה חסיד שוטה, אדם שנמנע מלעזור לאישה במצוקה בטענה שאינו מסתכל ונוגע בנשים. זה יפה מאד שהוא לא מסתכל ונוגע בנשים אבל במקום שצריך לעזור זה עניין אחר, ביחוד במקום חשש חילול ה'. אני חושב שמותר.
שאלה: המתנה בין בשר לחלב: אני משתייך לעדת יוצאי הולנד לפיה ממתינים שעה אחת בין בשר לחלב. כך נהגו במשפחתי מדורי דורות וכך נוהגים גם גדולי רבני הולנד. לפני מספר שנים החלטתי להחמיר על עצמי ולהנהיג שמירת שש שעות בגלל דברי נושאי הכלים בשו"ע על המנהג. הדבר גרם לכעס רב במשפחתי ולטענתם עברתי על לא תיטוש תורת אימך. השאלה שלי מתחלקת לשתיים: א. 1) האם מראש היה צורך במעבר לשמירת שש שעות, שהרי כל משפחתי נוהגת כך, ביחוד בהקשר של עוגמת הנפש שזה גורם למשפחתי? 2) האם היום, לאחר כמה שנים מותר לי לחזור למנהג אבותי, האם צריך לעשות התרת נדרים? ב. כמו כן, הקשו עלי במשפחתי איך אני יכול לשאול רב שלא שייך לעדה מה לעשות עם מנהגי העדה. טענו נגדי שאם אשאל את הרב עובדיה האם לנהוג כמנהגי עדות המזרח או אשכנז יענה לי שצריך לפסוק לפי עדות המזרח והדין פה דומה, שרב תמיד יפסוק על פי עדתו ולא ע"פ עדת השואל. מה עלי לענות להם?
תשובה: רב פוסק לפי ההלכה. אם יש מנהגים שונים הוא פוסק לשואל על פי מנהג אבותיו. אולם מותר לאדם להחמיר על עצמו אם הדבר לא מפריע ל הבית. כגון: בן הולנד שמתחתן עם אישה מעדה אחרת שקשה לה לקבל את מנהג הולנד מותר לבעל להחמיר ולנהוג כאשתו. אך אם אישה כזאת הנישאת ליוצא הולנד, שלפי הדין מותר לה לנהוג כבעלה, והיא מחמירה ונוהגת שש שעות, אולם כתוצאה מכך סדרי הבית משתבשים, כגון שארוחת הערב אינה יכולה להיות חלבית למורת רוחם של יתר בני הבית, אסור לה להחמיר (אם כי היא עצמה אינה חייבת לאכול את כל מה שהיא מכינה). מי שהחמיר על עצמו ורוצה לחזור בו צריך התרת נדרים בפני שלושה שאחד מהם חכם המומחה בהלכות נדרים.
שאלה: ימי הולדת בשלושת השבועות: בננו נולד בכ"ח בתמוז. והגיע לגיל שרוצה מסיבת הולדת עם חברים (השנה יהיה בן 5). 1. האם מותר לערוך מסיבה לכבוד יום ההולדת (הכוללת משחקים לילדים והפעלות)? 2. באם כן, האם מותר לשלב מוסיקה במהלך המסיבה? 3. עד איזה גיל אפשר לקיים מסיבה? 4. האם אי שמיעת מוזיקה בשלושת השבועות חל על ילדים?
תשובה: ילדים קטנים אינם חייבים באבלות, אך בכל זאת אם אפשר להימנע ממוסיקת ריקודים ולהסתפק במוסיקה שקטה יותר (לאו דווקא עצובה) עדיף. אחרי ר"ח אב רק מוסיקה עצובה ממש מותרת.
שאלה: לחזק את אבא בשמירת התורה והמצוות: בחסדי ה זכינו לחזור בתשובה לאחר חיים בהם אמא מאמינה ומתחזקת ואבא לא. אמנם אבא תמיד מהלל את הקב"ה ומודה לו על כל דבר טוב שקורה לו. ז"א שהוא מאמין בה. אך הוא טוען כי כל העניין של קיום התורה והמצוות הנם השערות ולא אמת מוכחת.אפילו ביום הכיפורים הוא אינו הולך לבית הכנסת. אני ובעלי זכינו בחסדי ה לילד מלאך שנפשו מתחברת לתורה באופן משמח ביותר ולעיתים אנחנו מתארחים בשבת אצל ההורים והמשפחה משתדלת מאוד לשמור את השבת. אך ילדנו רואה שסבא אינו חובש כיפה ואינו הולך להתפלל בערב שישי. שאלתי היא איך ניתן לקרב את אבא שלי, שהוא אדם טוב ומדהים לשמירת המצוות, והאם זה פוגם בנפשו של ילדי לראות שסבא שלו, שהוא כ"כ אוהב, אינו הולך בדרך התורה?
תשובה: הדרך לקרב את אביך לקיום תורה היא לא על ידי ויכוחים והוכחות שכליות אלא על ידי דוגמא אישית של התנהגות שמשתפרת יותר ויותר עקב היותכם שומרי תורה, ובזה תסור ההתנגדות הפנימית שלו לדרכה של תורה. אין אתם צריכים לדאוג מהשפעה של הסבא על בינכם אתם ההורים והשפעתכם על בינכם היא תקבע את חינוכו.
שאלה: קידושא רבה עם משקה אחר או לחם: 1) האם אפשר לקדש בשבת בבוקר על משקה אחר חוץ מיין ומיץ ענבים כאשר: A) אין יין או מיץ ענבים B) יש, אבל אני לא אוהב לשתותם? 2) אם כן אפשר, על איזה משקאות? A) קוקה-קולה B) בירה שחורה C) שתיה קלה עם גז D) מיץ E) חלב, קפה, תה - עם או בלי סוכר 3) במידה ואפשר על משקה אחר: אם אין יין או מיץ ענבים, האם עדיף לקדש על הלחם או על משקה אחר? 4) במקרה וכרגע יש לי רק בירה שחורה ואני רוצה עכשיו לקדש (אם אני רעב), אך יותר מאוחר ביום יהיה לי יין לקדש, האם עדיף עכשיו על בירה שחורה או לחכות על יין?
תשובה: בקידוש של שבת בבוקר הנקרא קידושא רבא, אם אין לו יין, יכול לקדש על חמר מדינה כמו בירה לבנה וכדו' שאר המשקאות שמניתה אינם בגדר חמר מדינה, לכן אין לקדש עליהם אפילו בשבת בבוקר, ובמקרה זה יש לקדש על הפת, אך אם יש יין אפ' שאינך אוהב יין יש לקדש על היין.
שאלה: טעם למנהגי חתונה: רציתי לדעת מה הטעם של המנהגים הבאים בחתונה - 1. צעידה עם עששיות. 2. הקפת הכלה את החתן 7 פעמים (הבנתי גם שיש רבנים שמתנגדים למנהג זה - האם נכון?).
תשובה: 1. יש בדבר מספר טעמים: שתי נרות (נר ועוד נר) זה בגימטריה "פרו ורבו". כמו כן, זה גמטריה למספר האיברים של האיש ושל האשה (רמ"ח ורנ"ב). וכן הדבר הוא רמז לאש שהייתה במתן תורה, וישנו קשר פנימי עמוק בין מתן תורה למעמד הנישואין. 2. הדבר תלוי במנהג. האשכנזים נהגו שהכלה מקיפה את החתן ואילו בעדות אחרות לא נהגו. אני משער כי הרבנים ששמעת שמתנגדים להקפות, דיברו על בני עדות אחרות שרצו לשנות ממנהג אבותיהם, אולם איסור ודאי אין בדבר. הרב שמואל הולשטיין
שאלה: אומן בראש השנה: בעלי טס לאומן בראש השנה זו השנה השלישית. אני נוסעת עם הילד להורי. בשנה שעברה היה לי מאוד קשה בחג ונפגמה לי אווירת הקדושה שכה מאפיינת את החג החשוב הזה. אבי שאינו שומר תורה ומצוות כעס, אמנם באיפוק, על כך שבעלי "עזב" אותי ואת הילד וטס. הרגשתי עם זה מאוד רע שכן אני מתארחת בצל קורתו וגם הוא עוזר לי בטיפול בילד. האם עלי לבקש מבעלי שישאר איתנו בחג למרות שהנסיעה עושה לו טוב?
תשובה: איני רואה כל הצדקה לצאת מארץ ישראל כדי להתפלל בראש השנה באומן. כל התפילות באות מכל מקום לארץ ישראל לירושלים למקום המקדש. ועל כן ערך התפילה בארץ ישראל גדול לעין ערוך לעומת תפילה בחו"ל. על כן לדעתי טוב יעשה בעלך אם ישאר בארץ ישראל בראש השנה עם משפחתו. וגם מהסיבות שאת מנית.
שאלה: חולצה לבנה או חולצה רגילה: האם החולצות הרגילות, ז"א הצבעוניות, היא מנהג הגויים ועדיף ללבוש חולצה לבנה או שפשוט חולצה רגילה ליום חול ולא צריך לתת לא משמעות כזאת?
תשובה: אין לתת לכך משמעות וניתן ללבוש גם חולצה שאינה לבנה בימות החול.
שאלה: טיפ למלצר ערבי: האם אחרי שאני אוכל במסעדה, ומשרת אותי מלצר ערבי, מותר לי לתת לו טיפ? האם הדין שונה אם כולם במסעדה נותנים טיפ וזה יראה מוזר לא לתת?
תשובה: אתה לא חייב לתת לו טיפ. לא נראה שהדין ישתנה אם כולם נותנים.
שאלה: תבשיל שנתבשל בכלי שאינו כשר מפני כבוד הבריות: 1. אדם שמתארח אצל הוריו או מכריו והכלים שלהם בלתי כשרים, כיון שהוא אינו מעשר את הפירות והירקות שברשותו וגם אינו משתמש במוצרים בעלי הכשר טוב וכד. האם יוכל לאכול מתבשילים שמכינים עבורו ע"פ הכלל שסתם כלים אינם בני יומן וכיון שהוא איסור דרבנן אפשר להקל מפני כבוד הבריות? 2. אם מותר מה הדין משאריות תבשיל שרוצה המארח לתת לאורחים, האם כיון שאין הוא רואה שאינם אוכלים אלא משליכים לאשפה ליכא משום כבוד הבריות ואסור לאכול או שמא יש לחוש לבל תשחית? 3. מה הדין אם ידוע שהמארח ממש מבשל טריפות? 4. האם מותר לאישה לבשל בכלים בבית הוריה, כשידוע שאינם טבולים, מחמת כבוד הבריות? 5. האם יש אמת בטענה שבשר בקר בהשגחת הרבנות איננו מנוקר מן החלב?
תשובה: 1-2-4. כבוד הבריות מוצדק רק במקום שיש חשש רציני לפגיעה. לא כל הימנעות מאכילה פוגעת בהכרח, כגון: אם המארח יודע שהאורח מקפיד על כשרות לא בהכרח שהוא נפגע אם האורח אינו אוכל תבשיל מבושל אלא רק דברים חיים. 3. אין שום התר לאכול טרפות גם אם המארח ייפגע. 5. זו עלילה! כל בהמה בכל מערכת כשרות יש בה חלב עד שתנוקר. כל מערכות הכשרות כולל הרבנות אינן משווקות בשר כשר אלא לאחר ניקור כהלכה.
שאלה: פדיון בן בתשעה באב: מה עושים אם התאריך של פדיון בנינו הוא בתשעה באב? (זאת אומרת ביום ראשון) והאם האמא צריכה לצום בצום זה, אם זה טיפה אחרי חודש מהלידה?
תשובה: את פדיון הבן עורכים במוצאי תשעה באב. בעיקרון, האם חייבת לצום אא"כ יש הוראה רפואית אחרת.
שאלה: ת לאוטובוס שאיחר: אוטובוס אגד איחר ב-50 דקות, לאחר שהאוטובוס שלפניו לא הגיע כלל. האם מותר לנוסעים לנסוע בלי לשלם על שירות לקוי כזה? יש לציין כי הפתרון של לשלם ולהתלונן אח"כ לא כל כך יעיל, כי הרבה פעמים לא עונים ברצינות וכמעט לא מפצים אף פעם.
תשובה: לנסוע בלי ת אסור. יכולים להתלונן אצל אגד שיחזירו את הת צריך לידע אותם, אי אפשר לעשות דין לעצמו.
שאלה: מהות הסנדקאות: ברצוני להבין את מהות הסנדקאות והאם היא יוצרת איזשהו קשר מיוחד בין הרך הנימול לסנדק או האם זהו כיבוד לשעתו ולא לעתיד לבא.
תשובה: סנדקאות זו מין סגולה, חשיבות כלפי שמיא. אני לא חושב שזה יוצר קשר בין הרך הנימול לסנדק.
שאלה: ירקות רטובים לסלט וברכת הדרך: 1. האם מותר לאכול סלט מירקות רטובים (שלא יובשו) בלי ליטול קודם ידיים? 2. האם חייבים בתפילת הדרך מת"א לי-ם?
תשובה: 1. הדרך לאכול סלט הוא במזלג ולכן אין צריך ליטוך ידיים אף שהירקות רטובים. (על פי משנ"ב סימן קנח, ס"ק כו) 2. כן, ומברכים כשעולים על הכביש המהיר.
שאלה: גלגול נשמות: האם מותר לפי היהדות לעשות שחזור גלגולים, לאו דווקא לצורך רפואי אלא לשם תיקון דפוס התנהגות מסויים, ואם כן למי אפשר ללכת על מנת לעשות את זה?
תשובה: עסקי גלגולים הם מן הנסתרות שיחידי יחידים עמדו על סודם. אולם הקב"ה הסתיר זאת משאר בני האדם, ואין מי שיכול לדעת אם הוא גלגול או שלא, ואם כן אז של מי. אגב, גם את המושג גילגול, בדרך כלל מבינים לא נכון ובצורה מגושמת, ומכאן מגיעים לכל מיני טעויות. מכל מקום כיון שהקב"ה הסתיר זאת מאיתנו, כוונתו היא שלא נעסוק בזה ולא נכוון את חיינו על פי עסקי הגלגולים. אדם צריך לכוון את חייו על פי הדרכת התורה, ולא לדרוש ולחפש את מה שנעלם. מה גם, שמן הסתם גם לא יצליח למצוא. מוטב שלא להתפתות לכל מיני "מגלגלים" למיניהם, ובטח המסחריים שבהם, שספק גדול כמה מדבריהם אמת. ועוד דבר, הנחה שאם נחזור לגלגול קודם נוכל לתקן יותר בקלות היא שטות. אם הקב"ה קבע שכדי לתקן אנו צריכים לשוב לעולם הזה בזמן הזה, כנראה שכאן תקנתנו ולא במקומות אחרים, ואילו היה ניתן לתקן במקומות אחרים, היה הקב"ה שולח אותנו לשם. וכאמור, מלבד הבעייה שאין אפשרות אמיתית לחזור לשם. לכן מוטב, במקום לשקוע בנסתרות שאיננו מבינים באמת, להתאמץ לתקן את עצמינו על פי הדרכתה של תורה, בעבודה על המידות ובאהבת האחר וגמילות חסדים ולהרבות בתפילה שהיא עדיפה מכל הגילגולים למיניהם, ויש ותפילת אמת בכוונה כראוי נותנת לאדם כוחות עצומים לתקן, מבלי להזקק לנסתרות. ובנוסף, בכדי לתקן דפוס התנהגות (כמו שהזכרת בשאלתך) אמליץ לך במיוחד ללמוד את ספרו של הרמח"ל "מסילת ישרים" שיש בו הדרכות נפלאות כיצד יוכל האדם לתקן את התנהגותו.
שאלה: מה גבר מחפש באשה?: שאלה זו אולי איננה כ"כ שאלה הלכתית, אלא יותר השקפתית. אני מנסה להבין, מה הדבר, בעומק, שאיש מחפש באשה? למיטב ידיעתי, האשה מחפשת באיש את הבטחון. איש שיתן לה בטחון, שידאג לשלומה ולכלכלתה וכו. ולשם כך היא תמיד מבררת אם היא מוצאת חן בעיניו וכדו. האיש מעניק לה בטחון, אך מה הוא מקבל בתמורה? מה הדבר שחסר לו שהאשה נותנת לו? מה הוא מחפש אצל אשה? שלא יובן לא נכון, ברור שהאיש חסר, הרי כולנו חפשנו או מחפשים את בת זוגנו. יש בזה נפ"מ לנשים, שיבינו מה הבעל מחפש ואם הוא נפגע ממנה שתבין מה עשתה ותתקן, כמו שהבעל צריך להכיר את אישתו ואת אשר היא מבקשת, וידאג לא לפגוע ואם פגע אז לתקן.
תשובה: נכון הוא שבעבר הנשים היו תלויות בגברים מבחינות רבות, וגבר העניק לאישתו הגנה ופרנסה ובית ועוד, ולכן האישה חפשה בעל כדי להשען עליו ולמצוא בו את ביטחונה. אולם היום הדברים השתנו לטובה, וברוך ה' רוב הנשים כבר אינן מאויימות ואינן צריכות את הגנת הבעל. הנשים היום יותר משכילות מבעבר וממילא גם יכולתן להתפרנס בעצמן גדל, והצורך שלהן בבעל מסיבות אלו הולך ופוחת. אולם צריך להבין שזו הייתה רק הסיבה החיצונית שבגללה האישה חיפשה את האיש ולהפך. נכון הוא שגם בעבר וגם היום כל אחד מבני הזוג "מקבל" משהוא מבן בת הזוג, אבל לא זה הדבר המרכזי שקושר אותם אחד לשני. מה שכל אחד מקבל מהשני זה לא את הביטחון והפרנסה או העזרה בניהול משק הבית וגידול הילדים או כל תועלת חיצונית אחרת, אלא את בן הזוג עצמו. הן האיש הן האישה אינם מושלמים. בתוך תוכם הם מרגישים שצדדים רבים של החיים שלהם לא יכולים לבוא לידי ביטוי ולקבל משמעות אמתית מבלי עזרה של בני המין השני. חכמינו רמזו זאת באומרם כי מי שאין לו אישה אינו קרוי אדם. כלומר, אין הוא אדם שלם, אלא חצי אדם. וכדי להשלים את עצמו הוא זקוק לנשמה התאומה שלו שתבנה ביחד איתו את החיים. אז מה מקבל האיש מהאישה? אותה בעצמה. ואין דבר יותר יקר ממנה. רק לאחר שמבינים שהיסוד של הקשר בין איש לאישתו הוא לא מה שהם מקבלים זה מזו, אלא מה שהם יוצרים ובונים בעצם החיבור שלהם יחד, יש מקום לראות גם את התועלת המעשית, כביטחון ופרנסה וכד' כלים המסייעים להחיזוק הקשר. ראייה זו של הקשר בין איש לאישתו מחייבת כמובן מבט של הערכה וכבוד כלפי בן בת הזוג. לא ניתן לשמור על קשר אמיתי בין בני זוג בלי לשמור על הערכה שלהם אחד לשני, הערכה שלהם לזה שמשלים את חייהם. כמובן שמי פוגע באחר צריך לתקן - ועיקר התיקון הוא על ידי ראיית החיוב שבאחר, ומתוך כך הוא יבוא להעריך אותו יותר ולכבד אותו יותר. ובעניין זה אין הבדל בין גברים לנשים. שני בני הזוג צריכים להשתדל להתבונן על בן זוגם בעין טובה, ולהדגיש תמיד את הטוב שבבן זוגם ועל ידי זה יוכלו לתקן אם פגמו או פגעו.
שאלה: רצועה שהתהפכה בתפילין: באחד מן הימים, כשהנחתי תפילין, קרה לי שהרצועה של תפילין של ראש התהפכה לי כששמתי את התפילין אבל הפכתי אותה לאחר שהעירו לי על כך, האם אני צריך להתענות?
תשובה: אינך צריך להתענות על כך אלא להקפיד שכאשר אתה מניח את התפילין אתה שם את הרצועות ישרות. הרב שמואל הולשטיין
שאלה: עשרה יוחסין עלו מבבל: לגבי עשרה יוחסין שעלו מבבל - האם גם במציאות של היום, לעניין זיווג, יש חשיבות לזה?
תשובה: ודאי שיש בזה חשיבות. אדם הנושא אישה צריך להקפיד. בח יש ביטוי "סתם משפחות בחזקת כשרות עומדות". היום שלא יודעים מהיכן כל אחד בא, אם עלו מכח חוק השבות המאפשר עליה גם לגויים, צריך לבדוק.
שאלה: תורת חיים?!: אני בן 15 ונתקלתי בזמן האחרון בהלכות ומימרות שמהם הבנתי שלפי התורה קשה לחיות. 1) האם מותר לי סתם לעסוק בתחביבים (לא לשם התאווררות אלא סתם כך) או שזה פשוט אסור או אולי לא ראוי? 2) גם בהתאווררות עצמה נראה לי שהתורה לא מרשה הרבה דברים,לדוגמא: א. "אסור לאדם שימלא שחוק פיו בעולם הזה" (שו"ע או"ח תקס,ב) וכתב שם בעל המשנ"ב: "דאפילו בשמחה של מצווה לא ימלא פיו שחוק". ב. "השח שיחת חולין עובר בעשה שנאמר: "ודיברת בם" ולא בדברים בטלים" (משנ"ב סימן קנו ס"ק ד בסוף הסעיף). ג. "מליצות ומשלים של שיחת חולין. וכן בספרי מלחמות אסור לקרות בהם בשבת ואף בחול אסור משום מושב לצים" (שו"ע או"ח שז,טז) וכתב המשנ"ב: "וכ"ש ההולך לטרטיאות וקרקסאות ושאר מיני תחבולות"(ס"ק נט). -יוצא שגם בהתאווררות אסור לצחוק (לא ימלא שחוק פיו) או לדבר הרבה עם חברים, או לקרוא ספרים או לראות סרט. 3) אם צריכים ללכת למקום כלשהוא ולעשות משהו אז גם אז רק נגיד דברי תורה-"שנים שיושבים ואין ביניהם ד"ת הרי זה מושב לצים" (אבות פ"ב מ"ב) ובאותו פרק: "המהלך בדרך ושונה ומפסיק ממשנתו ואומר כמה נאה אילן זה מעלה עליו הכתוב כאילו מתחייב בנפשו" לסיכום: לכאורה (כפי שהבנתי) כל היום צריך רק ללמוד תורה וכשצריך להתאוורר מותר לעשות רק קצת דברים וגם אם צריך ליסוע או לעשות משהו אז צריך לדבר בד"ת. סליחה שהארכתי פשוט השאלה הציקה לי המון זמן.
תשובה: כלל גדול בעבודת ה' הוא הידיעה כי הקב"ה תובע מכל אדם לעבוד על פי מדרגתו. ואף על פי שכל אחד נתבע להשתדל לעלות בסולם עבודת ה', עליה זו צריכה להתאים לאופיו וליכולתו של האדם. ואם יבוא אדם לקפוץ הרבה מעל למדרגתו, סופו שיפול. וכך מסביר הגאון רבי מאיר שמחה מדווינסק בספרו "אור שמח" על הרמב"ם, הל' תלמוד תורה: "כי אינו דומה בחיוב תלמוד תורה האיש אשר נפשו מרגשת בשכלה הזך ונקשרה בעבותות אהבה לתלמוד תורה, לאיש אשר כוחות נפשו נרפים ועצלים,לכן איך היה מחוק הבורא לחוק חיוב תלמוד תורה לכל ישראל?. לכן באו חכמים ופירשו לנו גדר מרכזן האמיתי של תלמוד תורה" קריאת שמע בשחרית וקריאת שמע בערבית, וכבר קיים מצוותה. אולם יותר מזה הוא בכלל המצוות אשר נבדלו ונפרדו זה מזה כל איש לפי ערכו ומהותו". כלומר, ברוב המצוות אין הבדל בין אדם לאדם וכולם חייבים בהם באופן שווה. אולם ישנם מצוות מסוג מיוחד בהם ישנה חובה בסיסית קטנה בה כולם חייבים, ומכאן והלאה מתחייב כל אדם על פי מה שהוא, אם יותר ואם פחות. ובזה נתבע כל אדם על פי האופי והסגנון המיוחד שחקק בו ריבונו של עולם, ועל פי סך הכוחות והכשרונות קיבל. מי יותר ומי פחות. וכך גם בקשר לכל הדוגמאות שהבאת, נכון הוא שהיהדות מציבה רף גבוה, ונתבע מן האדם להשתדל להגיע לרמות עליונות בהם כל דיבוריו ומחשבותיו מכוונות אל הקודש, אך לא כל אחד יכול להגיע לכך, ובודאי שלא מגיעים לכך בזמן קצר אלא אחרי עבודה רבה וגדולה. והכלל הוא שמותר לאדם לעסוק בעסקי החולין שלו, אם אין בהם צד איסור, וגם לשמוח ולמלא את חייו בתכנים מגוונים. ואע"פ שאשרי מי שזוכה לעסוק בתורה כל היום, גם מי שבוחר שלא לעשות כך הרשות בידו, ויקבע עיתים לתורה. והעיקר הוא השאיפה להתקדם ולעלות עוד ועוד. ונסיים בדבריו של הגאון הרב מאיר שמחה שם: "וצריך אדם  אע"פ שאינו חייב  להלהיב נפשו לשקוד על דלתותיה".
שאלה: משכורת של חברות שמירה : חברות שמירה המעסיקות מאבטחי מוסדות חינוך, מעסיקות אותם לתקופה מוגבלת של עשרה חודשים ולאחר מכן, עם סיום שנת הלימודים, מפטרות אותם בכדי לא להתחייב כלפיהם בת פיצויים, דמי הבראה וכד. א. האם מותר להן? ב. גם אם מותר, האם זה מוסרי, למרות שהעובד מוכן לעבוד על דעת התנאים הללו? יש לציין שהחברות טוענות שכדי לזכות במכרז הרשות המקומית עליהן להציע את ההצעה הנמוכה ביותר לחודש, ובחודשיים בהם המאבטח לא עובד (אין לימודים) אין הן יכולות לשלם עבורו תשלומי ביטוח לאומי וכד, ואם חברה א תציע הצעה גבוהה מהמקובל תזכה חברה אחרת במכרז ובכל מקרה יועסקו מאבטחים בתנאים גרועים.
תשובה: מותר לחברות השמירה לעשות כן, אך אין זה הגון. היות ועבד כל השנה למה לא מגיע לו תנאים סוציאליים? אין ראוי לנהוג כך, אבל מצד הדין היבש אי אפשר לבוא כלפיהם בטענה. אין כאן הונאה כיוון שהעובד יודע מראש שכך יהיה.
שאלה: אכילה מחוץ לבית: מספר שאלות שאני זה זמן רב טרוד בהן וברצוני לבררן. אני מתארח לעיתים תכופות אצל הורי אשתי בשבתות, ואני נתקל בלא מעט סוגיות הלכתיות הקשורות לכשרות. הורי אישתי הם משפחה שומרת תורה ומצוות ומקפידה על כללי הכשרות אך ישנם מספר דברים שאני יודע בוודאות שהם לא מקפידים. שאלתי היא כיצד להתנהג במקרים אלו, מיותר לציין שאני משתדל להקפיד בנושאים אלו בביתי האישי. א. הורי אישתי קונים ירקות ופירות בשוק הפתוח, לטענת חמי תרומות ומעשרות זה באחריות המוכר אי לכך הוא לא רואה טעם לעשר. מה הדין השנה (קניה ממקומות שלא בהכרח מכריזים על תוצרתם כ"היתר מכירה") ומה הדין בשנים רגילות? האם ניתן לאכול בלי פיקפוק? ב. הכלים לא טבולים. ג. אכילת ירקות מרובי עלים שנקנו מתוצרת שאינה מהדרין. תשובתכם מאוד תקל עלי בהתמודדות וידיעת דעת ההלכה בנושא.
תשובה: א. תרומות ומעשרות - אם אתה חושב שאין בשוק השגחה ופיקוח ודאי שאי אפשר לסמוך סתם. ח אמרו במיוחד בטבל שאין הולכים אחר הרוב. היות והוחזק שחייב בתרומות ומעשרות אי אפשר להפיל את זה על המוכר. הקונה חייב להקפיד על תרומות ומעשרות. אתה יכול להפריש בעצמך בצלחת. בשבת זו בעיה, לכן תגיד מראש, ביום שישי, את נוסח ההפרשה ובשבת תחשוב ותשאיר משהו בצלחת. השנה ישנה בעיה של קדושת שביעית. רוב הירקות הם מהיתר מכירה או יבול נכרים או ממקום שאין קדושת שביעית. ב. בכלים טבולים יש בעיה לאכול אוכל נוזלי אבל אוכל מוצק שהיה אפשר לאוכלו ללא צלחת מותר. אין לשתות בכוסות שאינם טבולים. ג. ירקות - צריכים לשטוף טוב טוב כמו שעשו בדורות קודמים ולבדוק שנקי לגמרי. אי אפשר לאכול חסה כמו שאוכלים מלפפון.
שאלה: בריכה או ים בשלושת השבועות : ממתי אסור לספרדי ללכת לבריכה או לים בשלושת השבועות, האם מי"ז בתמוז, תשעת הימים או רק בשבוע שחל בו?
תשובה: מצד עיקר הדין מותר ללכת לים או לבריכה אפילו בשבוע שחל בו תשעה באב, אך כיון שהימים הללו ימי סכנה לא טוב ללכת לכל מקום שיש בו חשש סכנה.
שאלה: מעשר כספים במצב דחוק: אני ואשתי נשואים מזה שנתיים ועד היום הקפדו להפריש מעשר כספים. העניין הוא, שבשנה האחרונה אני לומד לתואר ולא יכול לעבוד ואשתי היא המפרנסת היחידה. אשתי כל חודש מרוויחה 2500 ש"ח ואילו הוצאתנו כולל נתינת מעשר זה קרוב ל4000 ש"ח. את ההפרש של ה1500 ש"ח אנו לוקחים מחסכונות שיש לנו מהחתונה. אנו לא במינוס בבנק ב"ה אך כל חודש לוקחים 1500 ש"ח מהחסכונות שלנו. האם אנו נוהגים נכון או שמא לתת צדקה קטנה יותר?
תשובה: לעניות דעתי במצב דחוק כפי שציירת אין אתם צריכים עתה לתת מעשר כספים אלא תתנו כסף לצדקה ע"פ היכולות שלכם, ובע"ה שירווח לכם תשלימו את המעשרות אם תוכלו.
שאלה: התנהגותינו לשם שמירה על האקלים: כיצד עלינו לנהוג לגבי שינויי אקלים והתחממות כדור הארץ: א. האם מותר לרכוש רכב 4X4? ב. האם חובה ללכת ברגל במידת האפשר? ג. האם חובה להחליף את הנורות בבית לנורות חסכות אנרגיה? ד. האם מותר להקים תחנה פחמית נוספת באשקלון?
תשובה: אני מקווה שחכמי המדע ימציאו תחליף לדלק ותפטר הבעיה של זיהום אוויר ועליית המחירים. א. אין בעיה. ב. אין צורך עד כדי כך. ג. אין חובה. נכון שלא צריך לבזבז חשמל ומים, זה נכון בכל דבר, אבל באופן פרטי אין צורך לחיות באופן לא נוח לשם האידאל - זה קצת מוגזם. ד. ודאי שצריכים לעשות מה שפחות זיהום. תחנת כח המזהמת את האוויר אין לעשות. כאן צריכים לעשות את השינוי - לא בפרטים הקטנים. אם אדם ממילא מחליף את הנורות בביתו - מידת חסידות שיחליף לנורות הצורכות פחות אנרגיה.
שאלה: ענידת שעון שהתקבל בבין המיצרים: קניתי שעון אך אני אמור לקבלו רק בימי בין היצרים. האם מותר לענוד או או שעדיף לחכות עד לאחר ט באב?
תשובה: אין לומר "שהחיינו וקיימנו לזמן הזה" בבין המצרים אבל בשבת מותר, ולכן אתה יכול לחדשו בשבת שלפני ראש חודש אב או לחכות עד לאחר תשעה באב.
שאלה: סוחט בשבת: מדוע אסור לסחוט בגד בשבת (בהנחה שאין מלבן) כשאין צריכים למימיו, הרי לכאורה הדין צריך להיות כמו דין כבשים שהמים לא גדלו בתוכם ומותר לסוחטם לצורך גופם?
תשובה: אם לא צריך ללבן אין בזה איסור דאורייתא אלא דרבנן. אם צריך את המים זוהי תולדת דש. אם לא צריך זהו איסור מלבן. חכמים אסרו זאת שזהו מעשה סחיטה, כשם שאסרו כל מלאכה שאינה צריכה לגופה.
שאלה: שמיעת והעתקת מוזיקה: האם ניתן לסמוך על ההיתרים בשמיעת מוזיקה בכל השנה, למרות האיסור המפורש בכך בדברי מרן (ואף לאשכנזים ע"פ מרן הגר"מ אליהו שליט"א שדברי הרמ"א היום שייכים בכל אדם שדרכנו כמלכים לשמוע מוזיקה) או שמא האיסור עדיין בתוקפו וצריך למחות בשומעים? האם שייך כאן דין מוטב יהיו שוגגים? כמו כן, האם ניתן לסמוך על המתירים בהעתקת רצועות שמע מדיסקים או הורדתם מהאינטרט ומדוע, אם לא, האם יש למחות בעושים זאת, והאם ניתן להנות מכך?
תשובה: לאשכנזים מותר לשמוע כל מוסיקה, האיסור הוא רק בבית המשתה. לספרדים אסור, אך יש מתירים דרך הרדיו. אין למחות בידי הנוהגים התר כי הדבר השתרש מאד ומוטב שיהיו שוגגין. באשר לאינטרנט, אם בעלי הזכויות מתנגדים להורדה, היא אסורה.
שאלה: הקדמת בר מצווה שחל בחג: לבני ימלאו 13 בע"ה ביום א בשבוע. ביום חמישי באותו השבוע יחול ראש השנה, וכך גם בשישי. אנחנו אשכנזים. האם כדי למנוע טירחה מהמשפחה שמתקשה להגיע ולהתארח בראש השנה מותר לילד לעלות לתורה בשבת שלפני יום הולדתו או שאין מה לעשות והעלייה לתורה והאירוח יהיו בשבת הצמודה לראש השנה?
תשובה: אתם יכולים להעלות אותו קודם. אשכנזים נוהגים שלא מעלים קטן למניין שבעה קרואים אבל למפטיר אפשר להעלות גם קודם בר-מצוה. תעלו אותו למפטיר שבת קודם ראש השנה.