LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: המשך תחנון לבד: למה 13 מידות הוא לא אומר? שמעתי שאפשר לומר אבל בטעמים, ואם באמת אפשר לומר בטעמים, אז אם אני לא יודע את הטעמים מה הדין? וגם מה הדין בדיעבד אם אמרתי בלי טעמים? ומה זאת אומרת נפילת אפיים?, יש תחנון קצר של כל יום ויש תחנון ארוך של שני וחמישי, הכוונה לתחנון ארוך? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "תחנון לבד"
תשובה: אני לא הייתי ממליץ שאדם יאמר זאת בטעמים, עכשיו זה לא דרך לימוד עכשיו זה דרך בקשה. נפילת אפים זה רחום וחנון, או לדוד, זה בכל הימים. ורק במקום שיש ס"ת נופלים אפים.
שאלה: מצוות מבטלות זו את זו - המשך : אז איך יש את המושג "העוסק במצווה פטור מהמצווה (ממצווה אחרת)"?, אז מפה אפשר להגיד שמצוות כן מבטלות זו את זו שאם אתה באמצע מצווה אתה פטור ממצווה אחרת שאתה חייב באותו רגע? כבוד הרב השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "מצוות מבטלות זו את זו"
תשובה: כפי שציינו מצוות מבטלות זו את זו שייך רק בענייני אכילה. הכלל העוסק במצוה פטור מן המצוה מתייחס למצב שבו אדם עוסק במצוה א' ומגיעה לידו מצוה ב' שהוא פטור מלקיימה. נציין מספר כללים בהגדרה זו: א. אין פטור ממצוות לא תעשה ואפילו אם היא בשב ואל תעשה, ולכן, לדוגמא, העוסק במצווה אינו פטור מאיסור בל יראה, וחייב לבער את חמצו (שדי חמד ח"ד ע-סז עמוד 441). ב. כשיכול לקיים את שתי המצוות נחלקו הראשונים: לתוס' (סוכה כה. ד"ה שלוחי) ולרא"ש (סוכה פ"ב סי' ו) אינו פטור מהמצווה השנייה, אך לר"ן ולשאר פוסקים פטור גם במקרה זה. ג. מצווה שבין אדם למקום אינה פוטרת ממצווה שבין אדם לחבירו, משום שפטור רק ממצווה שדומה למצווה שעוסק בה (שדי חמד ח"ד ע-מה ד"ה ומי שעוסק, עמוד 435). יום טוב
שאלה: שאלה על השריית החסה: לרב. ראיתי בהפנייתך לספר מנוחת אהבה חלק ב פרק ז אות כ, שיש היתר לשטוף תחת זרם מים ירקות בשבת. אך ראיתי בפנים ואין היתר שם להשרות במים ואדרבה הוא כותב שם שאסור לשרות בכלי עם מים להסיר את העפר משום שזה כבורר בכלי שאסור אף לאוכלו מיד. ואף שיהיה כלי שאינו מיוחד לברירה הוא אומר בסעיף ז שזה אסור מדברי סופרים. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "שטיפת חסה בשבת"
תשובה: וברכת ד' עיי"ש שכתב שעפר שצף למעלה ונכר כבורר כיוון שכעת יש שני דברים הירק והעפר, אבל בחרקים אין הדבר ניכר כלל, וא"כ לא שייך לאסור גם בהשרייה. אבל בוודאי שבשטיפה טובה אפשר להקל. בברכת התורה והארץ יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ
שאלה: נזקי גוף ורכוש בדירה שכורה: אני ואישתי עברנו ליחידת דיור בקומה הרביעית של הבניין (גג הבניין). בעל הדירה גרים בקומה השלישית ( קומה אחת מתחתנו) ז א שבעל היחידה השכורה הוא בעל הדירה התחתונה על הגג מרפסת שלנו יש פתח שמכוסה בפלסטיק מסוג פרספקט אשר נותן לבעלי הדירה אור טבעי בשעות היום. בחודש מאי התארח אצלנו חבר אשר עמד על החלון בלי ידיעה שזה חלון מפלסטיק. כמובן שהחלון נשבר, האורח נפל לקומה התחתונה (לדירה של המשכיר) לתוך האמבטיה. כאשר הוא נפצע באורח קל יחסית. אבל במקביל נשברה לשוכרים האמבטיה היום באים אלי בעלי היחידה והדירה ומבקשים ממני לשלם עבור הנזק שנגרם להם לאמבטיה בסביבות ה 5000 שקל האם זו אשמתי או אשמת המשכיר?
תשובה: על מנת לענות על השאלה נצרכים מס' פרטים נוספים: א. למי שייך שטח המרפסת שבו נמצא ה"פתח" (הוא חלק מהיחידה המושכרת? שייך לבעלי הדירה מהקומה השלישית?) ב. האם פתח זה מסומן? ג. האם ידוע לכם שיש בעיה לעמוד עליו או שמא הוא ערוך לכך וקרתה תקלה בעת עמידת האורח?
שאלה: החזרת יין לבקבוק: האם מותר להחזיר יין של קידוש לבקבוק והאם מותר להחזיר יין של הבדלה לבקבוק?
תשובה: נאמר בשולחן ערוך סי' קפב' שאפשר להחזיר לבקבוק ובזה מתוקן הכוס. אבל כתב המשנה ברורה שעדיף להוסיף מהבקבוק מעט יין על הכוס ואח"כ להחזיר ובזה יהיה תיקון שלם. ואפשר לתקן גם ע"י תוספת מעט מים.
שאלה: שדים ורוחות: אני מבולבלת. יש שדים, רוחות ומכשפות? אך לא בארץ?? ומה בדבר מעלים באוב. שיקוים וכל הדברים האלה. ומה המקורות לזה??
תשובה: מסופר בתורה ובגמרא שהיו, אך כשהאדם התפתח בשכלו הם לאט לאט נעלמו, ובפרט בארץ ישראל שהיא קדושה. וכמה שאפשר לא להתעסק בכל אלו זה יותר בריא ויותר טוב.
שאלה: הלכות תפילה - המשך: בקשר לשאלה השלישית: אם אני באמצע הפסוק של שמע והציבור נמצאים ב: א. קדושת יוצר ב. קדושת שמונה עשרה ג. יהא שלמא רבא מה אני צריך לעשות בכל מצב? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "הלכות תפילה וסעודה שלישית"
תשובה: אם הציבור אומר קדושה של יוצר אין לענות עמהם אלא יש להמשיך ולומר את קריאת שמע. אם הציבור אומר את הקדושה שבחזרת הש"ץ - כתב בילקוט יוסף (אורח חיים סימן סו אות ו') וכן פסק במשנה ברורה (סי' ס"ו ס"ק י"ב-י"ג וביאור הלכה שם) - באמצע פסוק "שמע ישראל", ובאמצע "ברוך שם וגו'", אין לענות אפילו קדיש וקדושה וברכו, שדינם כמו באמצע תפלת שמונה עשרה שאסור להפסיק כלל. ואפילו בין פסוק שמע ישראל לברוך שם אין להפסיק. אולם כל זה כשקורא קריאת שמע בזמנה שיוצא בה ידי חובת המצוה. להוציא מצבים שקורא קריאת שמע לפני זמנה בין בערבית שמתפלל מוקדם ובין בשחרית שקורא בזמן אמירת הקורבנות (ועתיד לקרוא בזמן את קריאת שמע) ובין שקורא לאחר ג' שעות זמניות. יום טוב
שאלה: קרבנות וסליחות: 1. מה חובה לקרוא בקורבנות? (אני יודע שבכלל כל הקורבנות לא חובה אבל לפחות אם אני קורא מה המינימום?) 2. האם מותר לפני התפילה נגיד אני להתחיל לבד מ"הודו" עד "ה לעולם אודך" ואז אני ימשיך עם הציבור כשיגיעו לשם? 3. מתי עושים סליחות לפני התפילה או אחרי התפילה?, באיזה ימים עושים? והאם עושים גם בשבת? וממתי עד מתי בכלל עושים סליחות?
תשובה: 1. כתוב בשו"ע שיש לקרוא קרבנות בבקר כיון שהתפילה היא במקום תמיד של שחר. וכתוב בספרים שיש סגולה גדולה לקרוא את פיטום הקטורת, לכן אם הזמן קצר יש לקרוא את לפיכך עם שמע ישראל עד ברוך המקדש שמו ברבים. וכן את צו את בני ישראל שזה על קרבן התמיד ואת פיטום הקטורת. 2. כן אפשר. 3. ראוי לפני התפילה בשחרית כי זוהי עת רצון, ויש לומר כל יום חוץ משבת, ואם קשה כל יום, לפחות פעמיים בשבוע, אמירת סליחות היא מב' אלול עד יום הכיפורים.
שאלה: תפילות והלכות שבת: 1. אם אני למשל מתפלל ביחיד בבית תפילה של ימי שני וחמישי או של שבת או של ראש חודש, האם אני צריך לקרוא גם את הפרשה או את הקטע של הקריאה בתורה? 2. אם יש טלוויזיה דולקת בשבת לא לצורכי, מותר לי להסתכל? כי זה לא לצורכי זה לצורך אחר 3. מותר לגזוז ציפורניים בשבת ביד או בפה? הכוונה לא בגוזז 4. למה יש כל כך הרבה ברכות לפני קריאת ההפטרה ואחרי קריאת ההפטרה? לא מספיק אחד שתים?
תשובה: 1. קריאת התורה שייכת רק בתפילה בציבור. 2. מצד צביון וקדושת השבת לא מתאים ולא ראוי להתבונן בטלוויזיה מלבד איסורים נילווים כגון הנאה ממעשה שבת. 3. אסור לגזוז ציפורניים בשבת בין בכלי העומד לכך ובין בשיניו משום איסור גוזז. (שו"ע סי' שמ סעיף א') אך ציפורן שנחתכה רובה, אם היא גורמת צער, מותר לתלוש אותה ביד או בשיניים. שהואיל ונחתכה רובה הרי היא נחשבת כתלושה, והאיסור לנתקה מדברי חכמים בלבד, ובמקום צער התירו חכמים להסירה בשינוי (שו"ע שכח, לא  ח"א כלל כ"א אות ד'). 4. המפטיר מברך שבע ברכות על ההפטרה נגד שבעה העולים לס"ת (כלבו) בדומה לכך כותב האבודרהם (אבודרהם סדר תפילות של שבת דף ס"ג דפוס ויניציא) כי התחילו להפטיר בנביא מזמן השמד של אנטיוכוס אפיפנוס (168 - 165 לפני הספירה), שגזר על ישראל שלא יקראו בתורה. ותקנו לקרוא כ"א (21) פסוקים בנביאים כנגד שבעה קרואים. קריאה זו נקראת "הפטרה", כי היו נפטרין בה מקריאת התורה. יום טוב
שאלה: קול באישה ערווה - הגדרה: עד היום ידעתי שהכוונה ב"קול באישה ערווה" הוא האיסור שבשמיעת אישה שרה. בגמרא בקידושין דף ע עמ א מובא סיפור בו רב נחמן הציע לרב יהודה לשלוח שאילת לילתא אשתו של רב נחמן. רב יהודה סירב בגלל האיסור של "קול באישה ערווה". רש"י מפרש: "שנאמר השמיעני את קולך ואם אשאל בשלומה תשיבני". לפי מיעוט הבנתי, הכוונה היא שעצם זה שילתא תענה לו, תדבר איתו יש בזה בעיה של קול באשה ערווה, אף ללא שירת אשה. הבנתי נכון? ובמידה וכן, מדוע לא נפסק להלכה כך?
תשובה: לשואל, יש ראיות רבות מהתנ"ך ומדברי ח שאין איסור לשמוע קול סתמי של אישה נשואה (כגון בשמואל-א מהדו-שיח בין עלי לחנה, החל מכך שחשב שהיא שיכורה מזה שקולה לא נשמע, ולא חשב שהנמיכה קולה בגללו  אבות פ"א מ"ה "ואל תרבה. באשת חברו"). וכך פסק בשולחן ערוך (או"ח סי' עה ס"ג), שרק שמיעת קול זמר אסורה. לכן הסבירו הראשונים שכוונת הגמרא שציינת היא שיש בעיה מיוחד במסירת דרישת לאישה, שעל פי המושגים המקובלים חרגה מגבולות של נימוס והיתה הבעת ידידות וקירבה, ולכן הרי זה כעין שמיעת קול זמר (רשב"א ברכות כד ע"ב, והובא להלכה ב'בית שמואל' אבן העזר סי' כא סק"ד).
שאלה: כסא כחציצה בתפילה - המשך : אם אני מתפלל בבית והרי רק ריהוט של בית הכנסת לא חוצץ אבל של הבית בטח חוצץ, אז מותר לשים כסא לפני המתפלל ביחיד בבית? ואם זה באמת חציצה אז מותר לעבור דרך זה כשאני עוד בתפילת 18? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "דיני ברכה אחרונה וכסא כחציצה בתפילה"
תשובה: לשואל, אכן כשמתפללים בבית רהיט כמו כיסא מהווה חציצה ועדיף לעמוד ממש ליד הקיר (אלא אם כן מדובר במי שזקוק למשענת). ובכל זאת אסור לעבור לפני המתפלל אפילו מעבר לכיסא, משום שזה מפריע לכוונתו, כפי שכתבתי.
שאלה: ברכות ושמונה עשרה: 1. אם אני בספק אם אכלתי שיעור כדי לברך ואני לא יכול לאכול עוד, צריך לברך או לא? 2. אם אני בתענית דיבור מותר לדבר עם ההורים או עם הרב? (שמעתי שמותר כי למשל כיבוד הורים זה דאורייתא והתענית זה בקושי דרבנן (קל וחומר אם אני החלטתי לבד לעשות תענית דיבור אז אפילו לא דרבנן)
תשובה: 1. בברכת המזון שהיא מהתורה וכן מעין שלוש שלפוסקים רבים היא מהתורה יש לברך, ואילו בשאר ברכות אין לברך. 2. הקבלה היא כנדר ולכן אסור לדבר אפילו עימם, אולם מראש ראוי להתנות שהקבלה לא לדבר לא כוללת דיבור עימם.
שאלה: כלאיים וענייני גינה - בהמשך לשאלה: מה הדין לגביי שתילה ונטיעה לפני השמיטה? ממה שלמדתי, הכל מותר בימינו עד כ"ט אלול. אולם כעת נסתבר לי כי שתילת עצים חייבת להתבצע קודם ט"ו באב. אודה לרב שיסביר לי את העניין ע"מ שלא אכשל. ולגביי הגפן ששתלתי- האם עלי לעוקרו? שכן הוא נשתל בכ"ב אב. (הגפן נקנה ממשתלה והיה בתוך עציץ עם אדמה). ושבוע טוב השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "כלאיים וענייני גינה"
תשובה: וברכת ד' א. כל מה שנשתל עם גוש אין בעיה אפילו שנטע בכב אב, ואין צורך לעקור. ב. אם השתיל שנקנה היה לו נקב למטה וכן עמד על קרקע, אפשר לשתול עד ראש השנה. אם לא עמד על קרקע (אלא על ניילון או פלסטיק או מתכת וכדו) אפשר רק עד כט אב (היום).. ג. בעצי סרק הנמצאים בגוש אפשר לשתול עד ראש השנה. אם בלא גוש אפשר עד יד אלול. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ
שאלה: ביטוח פנסיוני לתלמיד ישיבה: שבוע טוב בני הצעיר לומד בשיבה חרדית בירושלים. בתחילת דרכו הרגש גבר על השכל ועשיתי לו ביטוח פנסיוני שזה אומר כשיגיע בע"ה לגיל פרישה יהיה זכאי לקצבה בסך 4500 שקל לחודש בחישוב אילו היום הוא בגיל פרישה. אני מניח שעד אז וניהיה בריאים הסכום יעלה. לביטוח הזה אני משלם מידי חודש 700 שקל. היום הוא בתקופה של שידוכים ואני מקווה בע"ה ימצא את בחירת ליבו. ואני הבטחתי לבורא העולם ולו עצמו שאני אתמוך בו כספית 3000 שקל כל חודש ועוד קניות לשתי שבתות. אם אני לא לומד לפחות תלמד אתה בני יקירי. והשאלה שאני מתלבט האם לבטל את הביטוח הפנסיוני? כי אני חושב שאם אסכם את הכל ביחד בבוא הזמן אגיע לכמעט 5000 שקל לחודש וזה לא מעט. אני לא רוצה להגיע למצב שבסופו של יום אני אשאר בלי כלום. מה דעתכם?
תשובה: : אני לא יודע מה המצב הכלכלי שלך. אבל יתכן שעדיף לקצץ בהוצאות לטווח הקצר ולהשאיר עם ההשקעה לטווח ארוך. גם אם הבטחת לעצמך ולבן שלך לתמוך בו לא קצבת את ההבטחה בזמן. בדרך כלל יש הבדל בין מה שרגילים לתמוך בשנה הראשונה לאחר חתונה לבין לאחר שנה. אז לגבי השנה הראשונה תראה אם אתה יכול לעמוד בכל ההבטחה. לאחר שנה תראה לפי היכולת.
שאלה: שמיטה - קרקע מוחכרת: לכבוד הרב, בבעלות המשפחה שלי יש כמה דונם אדמה שמעובדים כבר עשרות שנים ע"י חקלאי (יהודי) יחד עם הקרקעות שלו. בתמורה הוא שולח לנו פעם בשנה ת קבוע. לקראת שנת השמיטה, האם מספיק שהחקלאי יבצע את היתר המכירה ברבנות? או שצריך שגם אנחנו נעשה משהו?
תשובה: וברכת ד' בודאי שעליכם לעשות היתר מכירה, אתם הבעלים של השטח הוא חוכר בלבד. כדאי להזדרז. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום שבי דרום
שאלה: כשירות הלכתית: האם מישהו שסובל מאספרגר הוא בר דעת?
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה אי אפשר לפסוק בלי הכרת המקרה כי הרבה פעמים ישנם גם בעיות אחרות. אבל בפשטות אם קיימת רק המחלה הזאת החולה הוא בן דעת שהרי הוא מבין. בבריאות הרב חגי בר גיורא
שאלה: סליחות: שמעתי בבית הכנסת השבת. שביום חמישי בע"ה מתחילים סליחות, אני נערה בת 17 ואני כמעט כל יום מגיעה לבית הכנסת ועושה תפילת מנחה וערבית. אני נורא אשמח לדעת מתי אפשר לקרוא סליחות?באיזה שעות בדרך כלל יש בבית הכנסת? ואם לא אוכל להגיע לבית הכנסת בשעות הללו באיזה שעות אפשר לקרוא בבית? ואיפה יש ת סליחות? בסידור קיים?
תשובה: ב"ה לך. שמחתי לקבל את מכתבך ולחוש בו את חודש אלול שאנו נכנסים אליו, חודש הרחמים והסליחות. זיכה אותנו אבינו שבשמים, שבכל שנה יש לנו תקופה של התנקות, תקופה של התעלות מיוחדת, עם תפילות מיוחדות, ועם התרחשות מיוחדת של חיים רוחניים. בני עדות המזרח מתחילים בימים הקרובים לומר סליחות, ועל אף השעות הלא קלות, יש בסליחות אלו עונג מיוחד, קדושה מיוחדת וזכות עצומה. ברוב בתי הכנסת אומרים את הסליחות האלו באשמורת הבוקר, בשעה מוקדמת מאוד. ויש שאומרים אותם באמצע הלילה, אחר חצות הלילה. אני מודע לכך שהזמנים האלו לא קלים, אך חשוב לדעת שזמנים אלו מיוחדים לאמירת הסליחות, וכשאומרים אותן ברוב עם, בהרגשה נכונה, זו חוויה עצומה. אינני יודע מתי הסליחות בבית הכנסת שבו את מתפללת, ופשוט צריך לבדוק עם הגבאי או לראות אם כתוב בבית כנסת באיזה שהוא מקום מתי הסליחות. במידה ואת לא יכולה, את יכולה לומר אותן לבד בבית, אלא שאת שלוש עשרה המידות כשנמצאים לבד אומרים אותן במנגינה כמו של קריאת התורה. נוסח הסליחות לא נמצא בסידורים, אך תוכלי למצוא אותו בקלות באינטרנט באתר דעת ובעוד אתרים. אם תרצי אשלח לך קישור לסליחות, או תוכלי לרכוש ספר סליחות בחנויות ספרי הקודש. שתהיה לך הצלחה רבה ונזכה במהרה לגאולה שלימה. הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: צימר בלי מזגן: שאלוני,שני הצדדים שוכר ומשכיר,אדם ששכר צימר,בתנאי שיהיה מזגן,וכשהגיע התברר שאין מזגן,ונשאר בכל זאת בדירה,כי לא היתה לו ברירה.כמה צריך לשלם?אמנם זה ברור שאין כאן את הדין של הונאת-דברים,כמבואר בסמ"ע,רלב,ב.אך יש כאן דין הריטב"א,הובא בשטמ"ק,ב"מ,דף נ,שלאחר שנודע לו על אונאה יתר משתות,אזי ההשתמשות מחילה על תביעתו,אבל באונאה שתות,לא הוי ההשתמשות,מחילה.ומכיוון שדירה בלי מזגן,בגוש דן,זה הוי יותר משתות,ולכן לא ישלם לו.מה דעת הרב?
תשובה: לפי מה שאתה מתאר שמזמין הצימר נשאר בדירה מחוסר ברירה, אין בהישארותו בצימר ביטוי של מחילה על התנאי שיהיה בו מזגן. הדבר דומה לדברי הפתחי תשובה רלב א אודות מי שקנה סוס ובאמצע הדרך גילה בו מום והוצרך לרכוב עליו כדי להחזירו למוכר, שנסתפק בעל הארחות משפט האם יש בשימושו ביטוי למחילה, או שכיון שהשתמש בו מתוך אונס אין בזה גילוי של מחילה. וכתב על זה הפתחי תשובה לכאורה פשוט דודאי יכול לחזור. ממילא אם מדובר ביום חם במרכז, באופן שאנשים מגדירים המזגן כיותר משתות בדירה, התנאים שהם סכמו ביניהם מראש בטלים, ומזמין הצימר חייב לשלם לבעל הצימר כפי שנהנה מהצימר, כלומר לפי מחיר של צימר זהה ללא מזגן. רק במקרים נדירים בהם מבורר שמזמין הצימר סבל מהשהות בדירה ללא מזגן, וכלל לא נהנה, הוא ייפטר מלשלם, כיון שכלל לא נהנה מהדירה. (לדוגמא: אדם רגיש לחום שהזיע במשך כל השבת) הרב מרדכי גרוס.
שאלה: קול באישה ערווה - המשך: לרב על התשובה. א"כ איך אפשר להסביר את דברי רש"י שהבאנו קודם? רש"י מדגיש שהבעייתיות היא בכך שהיא תשיב לו ("שאם אשאל בשלומה תשיבני"), ולא על עצם דרישת לאישה שהיא הבעייתית. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "קול באישה ערווה - הגדרה"
תשובה: נראה שרש"י בא להסביר את הקישור למושג "קול באישה ערווה", מה פשר ההדגשה על הקול, ולכן התייחס לתשובת האישה. וזה חלק מהעניין של קירוב הדעת בשאילת שהוא מדבר והיא עונה. עיין גם ב'ים של שלמה' בקידושין פרק ד סימן ד: "וההיא דקול באשה ערוה דקאמר, משמע שאסור לדבר עם האשה, כמו שפי' רש"י, אם אשאול בשלומה, תשיבני, ונראה, דדיחוי הוא דקא מדחיה ליה, דלא אסרו אלא לשמוע קול שיר, ע"ד המקרא (שה"ש א', י"ד) השמיעני את קולך כי קולך ערב, גם לא מצינו שנזהרו גדולים הראשונים מלדבר עם האשה, בכמה עובדא שבתלמוד, גם במחברים לא הזכירו פה, אלא שאין שואלין ב אשה, והיינו משום חיבה". נראה שכוונתו באומרו "דיחוי הוא דקא מדחיה ליה" שהטענה מצד "קול באישה" איננה מדויקת בהקשר זה. ועיין בכל הסוגיה בקידושין שם, שנראה שרב יהודה התאמץ לצטט את מאמריו של שמואל בכל עניין, כדי להראות לרב נחמן שלא נהג כשורה בהזמנתו לדין (רב יהודה היה גדול תלמידי שמואל. רב נחמן מצטט הרבה מאוד את שמואל בש"ס, אבל לא ברור לגמרי אם היה תלמידו ממש. מכל מקום, ניכר מהסוגיה שרב יהודה השתדל להראות לו שהוא תלמיד מובהק של שמואל, והדבר משתלב יפה בכל העניין, עיין שם). לפיכך, אין תימה אם רב יהודה השתמש כאן במאמר של שמואל גם אם אינו מתאים במדויק להקשר.
שאלה: הטמא והטהור יאכלנו כצבי וכאיל: א. האם הצבי והאיל מותרים גם כיום? מדוע לא אוכלים חיות אלה כיום? ב. מה הפירוש של "הטמא והטהור" יחדיו, האם אפשר לאכול טמא וטהור?
תשובה: לשואל לשאלתך הראשונה מוקדש מאמר מקיף באחד מספרי "תחומין" ("כשרות האיל והצבי", תחומין כט, תשס"ט, עמ' 172-162). מאמר זה נכתב על ידי פרופ' זהר עמר וד"ר ארי צבי זיבוטפסקי, כדאי לעיין שם. באשר לשאלתך השניה: בתקופת המדבר לא היו רשאים לאכול בשר בהמה אלא על ידי הקרבתה לשלמים (ראה ויקרא יז, ג-ד), לכן אדם שהיה טמא לא יכול היה לאכול בשר (ראה ויקרא ז, יט), אבל בארץ ישראל הותרה אכילת בשר חולין, ועל כן גם הטמא יכול לאכול בשר כמו הטהור. זו כוונת הפסוק באמרו "הטמא והטהור יאכלנו". נאמנה
שאלה: טעות בחשבון בסופרמקט: לפני מספר ימים קניתי בסופרמרקט 4 קילו עופות ב-3 תבניות שונות. בדרך לאוטו הבחנתי שהיתה טעות בחשבונית ואחת התבניות לא חושבה על פי המחיר הכתוב אלא על פי מחיר אחר זעום (במקום כ-25 ש ח, 10 אגורות) עקב ברקוד שונה נוסף שהודבק. האם עליי לגשת ולהחזיר ההפרש? אני חושב שכן. האם הדין ההלכתי שונה?
תשובה: אכן אתה צריך לגשת ולהחזיר ההפרש. הרב מרדכי גרוס.
שאלה: גזל?: הגרפיקאית שלי מכינה לי פלאייר. קונים ממאגר מסוים איורים מוכנים ומשבצים בפלאייר. מדובר באיורי פנים. הצטרכנו 4 איורים של פנים. מחיר כל איור הוא יקר. היא רצתה לעזור לי ופתרה את הבעיה: היא הורידה משם איור אחד (אפשר להוריד) שינתה את האיור יצרה ממנו עוד שלושה איורים על בסיסו לא עלה לי אגורה. היא אמרה ש: מבחינת תביעה - הם לא יכולים לתבוע ברגע שיש שינוי הכי קטן באיור. אבל: מבחינה מוסרית - אולי כן יש מקום לשלם להם על איור אחד או על כל הארבעה מה לעשות?
תשובה: אם על פי מנהג המדינה, השינוי שהיא עשתה באיור, נחשב כיצירה חדשה ואין כאן שימוש במוצר הנמכר ללא ת אזי גם ההלכה תראה זאת באותו האופן. בכל מקרה, כדאי לשאול עוד שני גרפיקאים שעוסקים בדברים האלו אם הם רואים ומגדירים זאת באותו האופן שהגרפיקאית שלך רואה זאת. בענין מנהג המדינה ובהשלכות שלו לדיני מקח וממכר ניתן לעיין בתחילת פרק שביעי במסכת בבא מציעא, וכן בטור ושולחן ערוך חושן המשפט סימן רכ"ט סעיף ב' ובסימן של"א סעיף א' ברמ"א )
שאלה: השקעה בבורסה: בעלי העלה בפני כי אסור להשקיע בבורסה. שאלתי היא האם מותר לי לעבוד דרך אתר שנותן הדרכה על אופן ההשקעה ואפשר להשקיע דרכו? זהו אתר המלמד אנשים אשר אינם מבינים במסחר כיצד להשקיע את כספם בצורה נכונה ע"י שימוש בטכניקות שונות.
תשובה: השקעה בבורסה היא כמו כל השקעה בעסק שהיא רצויה מהתורה. כי בכך אנו מסייעים למפעלים לייצר ולהעסיק פועלים, אלא שבדרך כלל המשקיע בבורסה לא מחפש רק מפעל ראוי שהוא מעוניין להיות שותף בו, אותו מעניינת המניה ולא המפעל. איזו מניה כדאי לקנות ואיזו כדאי למכור הרבה פעמים זהו הימור - אך בכל זאת אין בכך איסור כי זה לא הימור על מזל עיוור אלא השקעה בעסק שנראה כדאי. אולם אסור להשקיע במפעל הפועל בניגוד להלכה כגון שהוא מחלל שבת או חברה המלוה ברבית ללא התר עיסקא.
שאלה: הלכות תפילה וסעודה שלישית - המשך 2: המספרים שאני כותב זה רק המספרים שיש לי שאלה עליהם 3. א. אבל מה נקרא אזעקה של פיקוח נפש? כל אזעקה זה פיקוח נפש? לא?, עובדה שגם אם אתה לומד תורה ויש אזעקה אתה צריך ללכת למרחב מוגן לא משנה איפה אתה ואסור לסמוך על הנס, אז כל אזעקה זה פיקוח נפש? ב. הרב אמר גם שאין לענות גם קדיש, קדושה וברכו אם אתה באמצע הפסוק הראשון שדינם כמו במצע תפילת 18, אבל באמצע תפילת 18 מותר אם יש לך קדושה או קדיש (יהא שלמא רבא) מותר לך לעצור אבל לא לדבר ולכוון למה שאומרים אז אולי נוכיח מכאן שגם אם אתה נמצא בפסוק הראשון אסור לך לדבר אבל מותר לך לעצור ולכוון למה שאמרים?, אז איך המשנה ברורה אומרת שאסור להפסיק? ג. וחוץ מזה איך יכול להיות שאם הציבור בקדושה אסור לך לדבר אפילו אם אתה בפסוק הראשון של קריאת שמע הרי קדושת שמונה עשרה וקדיש (יהא שלמא רבא) הם הכי קדושים בתפילה אז איך יכול להיות שאסור לדבר בפסוק הראשון? קריאת שמע זה בעולם הבריאה ושמונה עשרה זה בעולם האצילות אז איך יכול להיות?? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "המשך שאלה"
תשובה: 3.א אכן בכל אזעקה יש מצב של פיקוח נפש אלא שכל אדם צריך לשקול בעצמו את מרחק הזמן שיש לו עד שיגיע למרחב המוגן (מקומות מוסיימים בארץ משך הזמן הוא דקה וחצי) ואז ודאי יגמור את אמירת הפס' הראשון של שמע. ב ג. במספר רב של הלכות חלוק דין קריאת שמע מדין תפילת שמונה עשרה וזה אחד מהם. בקריאת שמע שאדם מקבל עליו עול מלכות שמים עליו לעשות זאת בריכוז גמור ללא פניות והפסקות, בתפילת שמונה עשרה אדם עומד בדברי שבח ובקשה מאת הקב"ה על כן ניתן להפסיק בשתיקה לשמוע קדושה וכדו'. על אף החילוק בין הפעולה בעולמות כללי ההלכה שונים. הבדל נוסף ניתן לראות בכך שחובת קריאת שמע היא מהתורה ואילו לגבי חובת התפילה קיימת מחלוקת.
שאלה: שאלה במסכת חגיגה - המשך: אני הבנתי את התשובות חוץ מהשאלה הראשונה שלי (הכוונה התשובה) אני אנסה להסביר בדרך אחרת: 1. כתוב בחגיגה ב. - הכל לאתויי מאי? - מה בא לרבות "הכל"?, הגמרא אומרת אולי מי שחצי עבד וחצי בן חורין והגמרא דחתה את זה ואז הגמרא אמרה אולי חיגר ביום ראשון ונתפשט ביום שני - שנחשוב שהוא פטור ואז המשנה תחדש קא משמע לן שיהיה חייב, והגמרא דחתה את זה רק בגלל שיש עוד דעה שפוטרת אז איזה חידוש יהיה לדעה שפוטרת? - אבל מפה אפשר לראות שכן היה אפשר לעשות את זה לדעה שמחייבת שחיגר שנתפשט יהיה חייב, אז איך הגמרא חגיגה ו. מסתפקת האם קטן חיגר שנתפשט יהיה פטור כמו שגדול הדין שלו שהוא פטור, אבל איך הדין של הגדול פטור הרי בדף ב. רואים שהוא חייב?? 3. לא למדתי תוספותים בעמוד אבל באמת תוספות מתוק, השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "שאלה במסכת חגיגה"
תשובה: אשתדל לענות ביתר בהירות. מהסוגיא בדף ב וכפי שציין רש"י מקורה בדף ט עולה שיש מחלוקת האם יש לקרבנות החג תשלומין כל שבעה, רבי יוחנן סובר שקורבנות החג הם "תשלומין דראשון", ורב אושעיא סובר שקורבנות החג מוגדרים כ"תשלומין זה לזה". ומבארת הגמרא "מאי בינייהו? - אמר רבי זירא: חיגר ביום ראשון ונתפשט ביום שני איכא בינייהו. רבי יוחנן אמר: תשלומין לראשון, כיון דלא חזי בראשון - לא חזי בשני. ורבי אושעיא אמר: תשלומין זה לזה. אף על גב דלא חזי בראשון - חזי בשני". לדעת רבי יוחנן כולן תשלומין לראשון, מי שמחויב בראשון ולא הביא - יביא באחד משאר הימים, ומי שאינו מחויב - אינו צריך תשלומין, ולדעת רב אושעיא החובה מוטלת על כל אחד מן שאר הימים, ולא על הראשון לבדו, הלכך, אף מי שפטור בראשון ונראה בשני - חייב להביא, ואם לא יביא בו ביום - יביא למחר. הגמרא בדף ב' מנשה למצוא מקרה שיש בו חיוב של קרבן חגיגה ומעלה אפשרות של "חיגר ביום ראשון ונתפשט ביום שני" שחייב כעת בקורבנות החג, אך דוחה זאת שכן מקרה זה לא מוסכם לכל הדעות כפי שראינו בהסבר הגמרא בדף ט', לדעת רבי יוחנן שסובר כולן תשלומין דראשון חיגר זה פטור מהבאת קורבנות החג. הגמרא בדף ו' מעלה אפשרות שכמו שגדול פטור כעת במצב זה שעדין לא נתפשט(!!!) כמו כן קטן פטור מדין חינוך וכפי שאכן פסק הרמב"ם (הלכות חגיגה פרק ב' הלכה ג') "ואם היה הקטן חגר או סומא או חרש אפילו באחת אינו חייב לחנכו אף על פי שהוא ראוי לרפואה שאילו היה גדול והוא כך היה פטור.". או שמא כיון שהקטן עתיד להבריא לפני שיהיה גדול ובהיותו גדול יהיה חייב כדין כל גדול בריא בכל ימי החג שחייב בקורבנות החג גם כעת חלה עליו חובת חינוך. אם כן אנו רואים שהגמרות דנות בשני מקרים שונים. הגמרא בדך ב' דנה לגבי גדול שהיה חיגר ביום ראשון ונתפשט ביום שני. ואילו הגמרא בדף ו' משווה קטן לגדול חיגר בכל ימי החג (שפטור) או לגדול בריא בכל ימי החג(שחייב). יום טוב
שאלה: כוונות בתפילה: האם צריך לומר סוף התפילה את הפסוק "יהיו כמוץ לפני רוח ומלאך ה דוחה קבל רינת עמך שגבנו טהרנו נורא"? וגם מה הפירוש של הפסוק הראשון? ומה עוד צריך לכוון ב"אנא בכח" חוץ מה-6 אותיות הראשונות בכל משפט של שם מ"ב?
תשובה: אין חובה לומר פסוקים אלו שלא נתקנו ע"י ח, והם נכתבו ע"י גדולים כעצה טובה אם יש לאדם זמן וצורך להתחזק יותר באמונה ובטחון בד'. אנא בכח היא תפילה גדולה וחשובה שנכתבה ע"י תנאים קדושים, ואם אפשר רצוי לכוין לפחות בביאור המילים והעניינים על פי הפשט.
שאלה: משחקי קופסה בשבת עם הילד: לפי ההיתר של הרב ליאור לשחק משחקי קופסא בשבת והם לא כמו כדור גם לפי השו"ע. א.האם יהיה לי מותר בתור מבוגר לשחק עם ילדי התינוק או שלא הגיעו עדיין למצוות במשחקי קופסא וחברה בשבת לשם החוויה המשפחתית ולשם הנאת הילד? ב. האם יהיה לי מותר לשחק גם עם אשתי במשחקים מסוג זה בשבת, לשם השעשוע ואולי זה עונג שבת? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "משחקי קופסה בשבת"
תשובה: א. אם צריך לעשות זאת עם הילד אפשר אבל לעצמך לא, עדיף שאדם מבוגר ילמד ולא ישחק. ב. עדיף שתפתח ספר ותלמד, סתם כך זה לא ראוי לאדם שיכול ללמוד שיעשה כן. אך מצד שמירת שבת אין בעיה.
שאלה: האם יש מקום לחיים פרטיים?: הרב, לפני שאלתי אצטט כמה שורות מכתבה שקראתי: האדם המסור לחלוטין להגשמת רצונו של הבורא הוא בדרך כלל חסר-אגו, משום שאין לו כלל אמביציה אישית מטרתו היא אך ורק לקדם את "תכניתו" של הקב"ה בעולם. מסירות לה משמעה הכרה בכך שהחיים אינם מה שהפרט רוצה, אלא שירות של מטרה נעלה יותר. האם כוונת הדברים שאין מקום לחייו הפרטיים של האדם? האם בחייו של אדם שבאמת רוצה לעבוד את ה ולהתבטל אליו, יש מקום לפנאי וכדו? או שמא האדם צריך לבטל את כל רצונותיו ותחביביו, ולהתמסר רק ללימוד תורה וכדו?
תשובה: : מכך שהקב"ה יצר את האדם הפרטי זה אומר שהקב"ה חפץ שכל פרט יגלה את האישיות היחודית שלו. לכל אחד יש יעוד בעולם. ככל שאדם יוציא לפועל את הכוחות המיוחדים שלו כך הוא יופיע יותר את העיוד שלו. ודאי שהעיוד של כולנו הוא להיות חלק מהגודל האלוקי וחלק מהתוכנית של הקב"ה. אולם התוכנית כוללת את הופעת הכלל וגם את הופעת הכלל. דרך המלך היא שבכל אידאה וכוח אנו מופיעים אותו בצד הכללי שבו מבלי משים על האופי המיוחד שלנו. לאחר מכן אנו רואים מה היחודיות שלנו באידאה הכללית. ולאחר שאנו גילנו את הכוח היחודי שלנו אנו שוב מוסרים אותו לכלל. התורה נדרשת בדרך של כלל ופרט וכלל. זוהי הוראה לא רק לדרישת התורה אלא להבנת כל רעיון כיצד יש להופיעו במציאות. הדרך היא קודם כל להיות שייך לרעיון הכללי. לאחר מכן פרט ולבסוף מתעלים ליצור חיבור מיוחד בין היחודיות שיש בך לבין הכלליות שאנו שייכים אליה. דרך זו נוגעת גם לגילים השונים של האדם. בגיל הנעורים בתחילה יש להתחבר לרעיונות כלליים. זהו גיל שגם מאד נמשכים להשתייכות החברתית. לאחר מכן כל אחד בונה את היחודיות שלו. תהליך זה מתחיל לפני החתונה. אולם מתחזק ומתעצם בהקמת משפחה שיש יחודיות. ולאחר מכ מגיע התקופה בא האדם רואה במה הוא יכול את היחודיות שלו לתרום לציבור ולכלל. הנושא של זמן פנוי או תחביבים אינו נוגע לנושא זה. בין אם האדם הוא כללי או שהוא פרטי צריך להתבונן כיצד מנצלים את החיים ומוציאים לפועל את החיים שלנו בשיא עוצמתם. גם שעות הפנאי צריכיות להיות חלק מהופעת העוצמה החיונית שיש באדם.