LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: התקדמות העולם : ישנה שאלה שמעניין אותי דרך התשובה שלה, העולם ב"ה התפתח והשתכלל המון. התורה שהיא לב העולם, לכאורה במבט חיצוני לא עשתה קפיצה גדולה כ"כ כמו המדע. היא לא יצרה עוד כלים להתמודדות ולאבחון המציאות וכד מה היחס הנכון בין הדברים? האם זה אמור להשאר כך?
תשובה: המדע פרץ בתחום המדעי בצורה יוצאת דופן. התורה גם היא מאד התפתחה במאה שנה האחרונות. קשה להשוות בין התחומים. בתחום המדע המדדים לקפיצה הם יותר ניכרים. בתורה כיצד תזהה קפיצה. אתה יכול לקחת חמשה אנשים ענקים מגדוי הדורות האחרונים ולראות כיצד הם העשריו את התורה בכל התחומים. כך את החזון איש ותראה שכמעט בכל תחום בתורה יש לו מבט שמוסיף עוד קומה. כך את הרב קוק ותראה ניסוח חדש בתחומים רבים. הנצי"ב מוולזין היקף המבואות והפרשנות הוא ענקי. כך את הרב עובדיה יוסף בתחום ההלכה ותראה כיצד כמעט בכל מקום הוא סידר וסיכם את הדברים. יש חיבורים בעיקר בנוגע להיק שיש להם משמעות מיוחדת. חיבורים כמו האנצקלופדיה התלמודית, תורה שלמה ועוד. יש חיבורים רבים בלימוד תנ"ך. בתחום התלמוד יש חיבורים שנתנו הסברות רחבות וכלליות למושגים שדורות רבים לא הגדירו אותם. עולם למדנות מפותח ועוד. גם התורות שנתנו לצדדים בתורה את הלבוש הנפשי האישי והנוגע בעבודת ה של האדם יש התפתחות גדולה בעיקר מאז הופעת החסידות. ודאי שאנו מצפים וצמאים לחידושים אכותיים נוספים. התורה של הגלות הינה תורה שהבעיקרה נלחמה על שימור התורה. אולם היה בשימור של תורת הגלות הרבה לבושים ורעננות כל פעם לשמר את התורה בלבוש חדש. המלחמות והדעות שמולם היינו צריכים להתגוננן ודאי תרמו ליצירה של הלבושים המתחדשים בתורה. התורה של הגאולה צריכה להיות תורה עצמית שלא רק מגיבה ומתגוננת אלא תורה מנהיגה ומובילה. לשם כך יש גם צורך לפתח לא רק יכולת שמירה לתורה אלא גם יכולת פריצה. יש תחומים שבהם אנו מרגשים את הפריצה וכפי שהזכרנו למעלה. אולם ודאי שאנו מצפים לפריצה אכותית ומשמעותית יותר. אולם זה תלוי בחזרת רוח הקודש והנבואה לאומה.
שאלה: ברכת הגומל: עברתי תאונה. עמדתי ברמזור והרכב הפוגע נכנס במהירות מאחורי, מעוצמת המכה הרכב שלי פגע קלות ברכב שלפני. קיבלתי מכה חזקה בראש ונבדקתי במיון. ב"ה לא קרה נזק חמור אלא רק מתיחה של שרירי הראש והצוואר. רציתי לדעת האם עלי להגיד הגומל או שעלי להסתפק באמירת נשמת ופרקי הודיה?
תשובה: די בנשמת כל חי ופרקי הודאה.
שאלה: מקור שם הספר "שלחן ערוך": מה מקור השם "שולחן ערוך"? צירוף המלים "שלחן ערוך" מופיע בתנ"ך פעם אחד בלבד, יחזקאל פרק כג פסוק מא : "וישבת על מטה כבודה ושולחן ערוך לפניה וקטורתי ושמני שמת עליה". במלים אלה הנביא פונה לפושעי ישראל במושלם לאישה זונה. מתקבל הרושם שהמחבר או שלא הכיר מקום זה ביחזקאל או שלא חשש כלל להקשרו השלילי. אני במבוכה.
תשובה: לשואל על גדולתו העצומה של רבי יוסף קארו אין חולק. בימיו היתה העיר צפת מלאה בתלמידי חכמים שהיו משכמם ומעלה, גדולים בחכמה ובמנין מרוב חכמי הדור, לכן הרושם שהמחבר לא הכיר פסוק מפורש בספר יחזקאל, נראה רחוק. הביטוי "שולחן ערוך" מופיע בח בהקשרים חיוביים, כמו למשל, בתיאור המופלא (שבת קיט ע"ב) בו שני מלאכי שרת מלווים את האדם בערב שבת מבית הכנסת לביתו, אחד טוב ואחד רע. וכשבא לביתו ומוצא נר דלוק ושולחן ערוך ומטתו מוצעת, מלאך טוב אומר: יהי רצון שתהא לשבת אחרת כך. ומלאך רע עונה אמן בעל כרחו. ואם לאו, מלאך רע אומר: יהי רצון שתהא לשבת אחרת כך, ומלאך טוב עונה אמן בעל כרחו. ניתן לומר שלפני עיניו של המחבר עמדה תמונה זו, בבקשו לבטא את מגמת חיבורו. נאמנה
שאלה: חזרה בתשובה בחודש ניסן: לרב 1. איך חוזרים בתשובה בחודש ניסן אם אסור להגיד וידוי? 2. התחלתי לאכול תמר. אחרי שאכלתי חצי ראיתי על מה שנשאר לי ביד נקודות קטנות כאילו הייתה שם נגיעות של תולעים. אני חוששת שבחלק שהספקתי לאכול הייתה תולעת ולא ראיתי. איך חוזרים בתשובה?
תשובה: ב"ה לך. שמחתי מאוד לקבל את שאלתך, ומאוד נהניתי ממנה, שהיא ממש שאלה יפה, שאלה המראה על חשיבה ועל רצינות, ויחד עם זאת על רצון אמיתי וכנה לתקן את מה שהיה ולהתקדם. פעמים רבות אנו מכירים מסלול פשוט של חזרה בתשובה. המסלול הוא של בכי, של צער על מה שהיה ועל וידוי, ואז כאשר אנו מגיעים לזמן של שמחה אנו נתקעים. אנו יודעים את ההלכה שבימים אלו של פסח לא אומרים וידוי, שכן הם ימים של שמחה, ולכן אנו מרגישים תקועים, שלא יודעים איך להתקדם. אך צריך לדעת שאחרת הם פני הדברים. החזרה בתשובה היא באמת תהליך של התחדשות, של התנקות ממה שהיה והתחלה מחדש של קשר שנפגם. כאשר אדם חוטא הוא פוגע בקשר עם אבינו שבשמים, ואז צריך לעבור תהליך כדי לחדש את הקשר, כדי למחוק את העבר המפריע והחוצץ בפני הקשר. למסלול זה הימים האלו לא קלים ולא פשוטים, שכן הם הורסים את האפשרות הזו והופכים אותה להיות לא מעשית. אך מצד שני חשוב מאוד לזכור שהימים האלו הם ימים מיוחדים, ימים של יצירת עם ישראל, ימים של בניה מחודשת של עם ישראל, של התעלות עצומה. שפע הקדושה של הימים האלו משרים בנו המון המון שמחה והמון התחדשות. בזמן זה יש פתח גדול לאפשרות לפתיחה של קשר חדש, של זמן חדש שיש בו אוצרות חדשים ומיוחדים. ימים אלו הם הזדמנות שאין בימים אחרים, הם ממש יכולת מיוחדת לפתוח דף חדש מתוך שמחה, מתוך רצון אמיתי להתחבר לה', לחיות מחדש את הקשר עם אבינו שבשמים. לכן, ימים אלו הם ימים מיוחדים מאוד של חזרה בתשובה, ימים של התחדשות שאין בכל השנה. ימים אלו הם הזמן המתאים ביותר לפתוח דף חדש אמיתי, דף של קשר אמיתי של שמחה. בימים אלו את מוזמנת לחיות עם עם ישראל את ההתעלות הזו של העם, את תהליך הגאולה של העם ואת החיים החדשים והזורמים המובאים לידי ביטוי בחודש האביב. לא מתוך בכיה על העבר אלא מתוך עזיבת העבר ובניה חדשה ושמחה. את יכולה, ואת מוזמנת לעשות זאת. בני לך את המסגרת ואת הכלים לתהליך התעלות נפלא. צרי קשר עם כאלו שיעזרו לך להתעלות, להתחדש, ופתחי את ליבך לאוצרות הגדולים והמופלאים שה' יתברך נתן לנו ובעזרת ה' תזכי להמון הצלחה. ביחס לתמר, אחר החודש הזה תעשי את תהליך התשובה הרגיל הכתוב בספרים הקדושים, תהליך של עזיבת החטא, חרטה וקבלה לעתיד ושל וידוי וה' הטוב יכפר בעדך ובעד עמו בית ישראל. בברכת חג פסח שמח וכשר הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: התרת נדרים לאשה: אישה שאמרה בשפתיים בינה לבין עצמה להגיד קריאת שמע בזמן (רק היא שמעה את עצמה ) ולא אמרה בלי נדר- האם התרת נדרים רגילה של בעלה מספיקה לה? צריך התרה מיוחדת? קשה לעמוד בעניין.
תשובה: בעלה יכול להתיר רק ביום שהוא שמע את הנדר, אבל אם הוא שמע ולא הפר אינו יכול לבטל הנדר לאחר זמן וצריך התרת נדרים
שאלה: בין הלבנת פנים להוכח תוכיח : ושאו ברכה. שאלתי עקב עיון ב.עד כמה חמורה היא "הלבנת פנים" שאומרים בתלמוד שהיא יהרג ובל יעבור, ומה לגבי "הוכח תוכיח את עמיתך", שעלול להיות גובל בהלבנת פנים, אך גם זו מצווה שצריך לקיים האם הפומביות עושה את ההבדלים כלומר אם הלבנת פנים היא קשורה בנוכחים שראו את האדם מבוייש, על נושא מסויים ואם על אותו נושא אומרים בצינעה לאותו אדם זה הוכח תוכיח.אני בעלת אופי של הוכח תוכיח לצערי גם על הוריי אני מגיעה לידי כך וחוששת שאני חוטאת בהלבנת פנים מתוך צידקתי להוכח תוכיח, האם זה מכפר, (ראוי לציין שאני לוקה בחוסר כיבוד אב ואם לצערי לכאורה, אך העינין מורכב מאוד ואני עובדת על כך לעומק העיניין.) מי יותר חזק הוכח תוכיח או אל תלבין או איך אפשר לשלב בין שניהם בלי לפגוע בזולת.או שהם שני דברים שונים. ב מראש
תשובה: : לפי דעת כולם חמור מאד הלבנת פנים עד כדי כך שלפי חלק מן הראשונים גם על איסור הלבנת פנים נאמר יהרג ואל יעבור, כלומר דומה הדבר לג' עבירות חמורות בתורה שבכל מקרה אי אפשר לעבור עליהם. התורה כותבת שיש איסור אונאת דברים וביוש חברו גם כשהדבר נעשה לצורך מצוות תוכחה. יוצא אם כן שהחומרה של הלבנת פנים גוברת על חיוב התוכחה. לא עושים מצווה תוך כדי עבירה. הלבנת פנים אינה רק במקום שיש רבים. גם כשאדם מבייש את חברו בינו לבין עצמו יש בכך איסור. כל צער ואונאה שגורם אדם לחברו יש בכך איסור. כשהצער הוא ברמה גבוהה שגורמת לחברו להאדים ולשנות את צבע הפנים שלו זה חמור שבעתיים עד כדי כך שבמקרה זה יש שיאמרו שעל זה נאמר יהרג ועל יעבור.  בפוסקים השמיטו דעה זה ונראה מסתימת דבריהם שלא פסקו כדעה זו  בכל אופן אנו מוצאים שבעבירות בן אדם למקום אם אדם קיימת מצוות תוכחה ובמקרה והאדם שהוכיחו אותו לא שומע מותר לפרסם את חטאו גם אם הדבר יבייש אותו. הסברת הדברים היא שהלבנת פנים נחשבת עבירה כשאדם עושה זאת משום שלא אכפת לו מחברו. אולם אם אדם עושה דברים לשם שמים ורוצה להגן על החברה בכך שירחיק את החברה מעושי עבירה הוא לא נחשב כמלבין ופוגע בחברו. האדם נפגע מהפרסום אולם האשמה אינה מוטלת על המפרסם אלא על עושה העבירה שלא רוצה לחזור בתשובה. אלו הן העקרונות. לגבי הנהגתך ודאי שהמקום היחיד שמותר להגיע לכך שמישהו יפגע הוא רק כשמוצו כל האפשרויות להוכיח בצורה לא פוגענית וכהדברים נעשים בנקיות לשם שמים ולא מתוך קנאה שנאה או תחרות. לגבי הורים כאן הענין מסובך יותר.
שאלה: עשבים במפרסת: האם מותר להוציא מהשורש עשבים שצמחו לי במרפסת בשמיטה בין הבלטות מהקיר? האם כשניסיתי להוציא אותם לא מהשורש ובטעות יצאו כמה עם שורשם כי הם מאוד רכים האם יש בזה איסור?
תשובה: וברכת ד' נראה שעשבים בין בלטות או מרצפות אפשר לעקור. זה לא מקום זריעה וחרישח. חג כשר ושמח חהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ
שאלה: דין בדיקת חמץ כאשר סוגרים את הבית: אנו טסים במוצ"ש הזה (שבת הגדול) לחו"ל ונשהה שם עד ערב שביעי של חג. האם אנו צריכים לבצע בדיקת חמץ לפני הטיסה (כלומר, במוצאי שבת)? ואם כן, האם מברכים?
תשובה: העוזבים את הבית מפורים חייבים לבדוק את הבית ללא ברכה אלא אם כן עושים מכירת חמץ מתאריך יג' בניסן ולא מתאריך יד' בניסן כפי שמקובל.
שאלה: פחות משבע חוליות בציצית תכלת: האם מותר לכתחילה לעשות פחות משבע חוליות בתכלת? ואם לא אם עשו זה כשר נכון?
תשובה: לשואל, לשון הרמב"ם (הל' ציצית פ"א ה"ח): "כמה חוליות הוא עושה בכל כנף? לא פחות משבע ולא יותר משלש עשרה, וזו היא מצוה מן המובחר, ואם לא כרך עליה אלא חוליא אחת כשרה". מפורש בסוף דבריו שהציצית כשרה גם בפחות משבע חוליות. לגבי הדין לכתחילה יש מקום לדון בלשונו: מחד כתב "לא פחות", ומשמע שחובה לכרוך שבע חוליות לפחות, ומאידך כתב "וזו היא מצוה מן המובחר", ומשמע לכאורה שמספר זה אינו חובה ממש אלא הידור בלבד. אמנם היה מקום לתרץ שהמילים "וזו היא מצווה מן המובחר" מתייחסות למספר שלוש עשרה, כלומר, חובה לכרוך לפחות שבע, ולא יותר משלוש עשרה, והטוב ביותר הוא לכרוך שלוש עשרה. כך פירש זאת הרב חיים קנייבסקי שליט"א, שבהערותיו על הרמב"ם ('קרית מלך') ציין כמקור ל"מצווה מן המובחר" את דברי הזוהר הקדוש (פנחס דף רכח ע"ב) "שלשה עשר חוליין אית בהון" (אם כי בפשטות הרמב"ם לא ראה את הזוהר). אך בפירוש שבמהדורת 'אור וישועה' הסבירו שהמילים "וזו היא מצווה מן המובחר" מתייחסות לכלל העניין של שבע עד שלוש עשרה חוליות, וציינו כמקור לכך את שו"ת הרמב"ם סי' קלח, שמזכיר שבע כריכות בלבד (כך גם בטור, או"ח סי' יא). כך כנראה הבין גם הגרי"ד סולובייצ'יק זצ"ל ('שיעורי הגרי"ד על ענייני תפילין כתיבת סת"ם וציצית' עמ' קנג: "המצווה מן המובחר של מניין שבע או שלוש עשרה כריכות."). אם כך, חוזרת השאלה הנ"ל: האם כוונת הרמב"ם באומרו שמספר הכריכות הוא "מצווה מן המובחר" לומר שאין זו חובה אלא הידור בלבד? אך מבדיקת לשון הרמב"ם רואים שבכמה מקומות המושג "מצווה מן המובחר" משמש לו לבטא דבר שהוא חובה לכתחילה ולא הידור בלבד, וביטוי זה בא כהקדמה לאמירה שפרט זה אינו מעכב וחסרונו אינו פוסל (כך בהל' תפילין ומזוזה וס"ת פ"א ה"ד, פ"ז ה"ט והי"א, והל' לולב פ"ז ה"ו). נמצא, אפוא, שכוונת הרמב"ם שלכתחילה כך צריך לעשות, לא פחות משבע חוליות, ורק בדיעבד הרי זה כשר בפחות מכך.
שאלה: למה קוראים לנו  יהודים?: יש לי שאלה שאני לא כל כך מבין אני יודע שאנחנו נקראים יהודים בגלל שבט יהודה אבל למה לא אומרים עם ישראל כדי שהשם יכליל את כל שבטי ישראל כי חוץ מיהודה היו הרי עוד שבטים אז למה שם הדת שלנו הוא על פי שם של שבט אחד
תשובה: לשואל החל מכיבושי אשור, בעת גלות עשרת השבטים, משחדרה הארמית לארץ ישראל, שמה של פחות יהודה הוסב לשם רשמי ארמי יהוד ומאז מכונים תושביה יהודים. שם זה נשתמר אצל הבבלים כגון "מן בני גלותא די יהוד" (דניאל ב, כה) ואחריהם גם בימי שלטון פרס כגון "די ביהוד ובירושלם" (עזרא ה, א), ומאז נעשה כינוי זה רווח בפי כל. נאמנה
שאלה: תענית יחיד בניסן: מי שחושש שח"ו תבוא עליו פורענות לפני שיצא חודש ניסן, והוא רק מצליח לעשות תשובה אמיתית ע"י תענית (יחיד), מותר לו להתענות בניסן?
תשובה: עדיף לבטוח בד' ולא לדאוג, וכדאי לעשות פדיון נפש ולתת צדקה ללומדי תורה, וזכות התורה תגן.
שאלה: עמדת קב"ה במחלוקת באגדתא : בפרק קמא דגיטין (דף ו: גבי פילגש בגבעה) ר אביתר אומר זבוב מצא לה ר יונתן אומר נימא מצא לה ואשכחיה ר אביתר לאליהו וכו ומאי קאמר? אביתר בני כך הוא אומר יונתן בני כך הוא אומר. אבל הרי מקמי קודשא בריך הוא הכל ברור, ולא מדובר רק בדרשת הפסוק אלא במה שבאמת קרה! איך הוא בעצמו אומר 2 גירסאות שונות של הסיפור?
תשובה: אכן זו שאלת הגמרא בהמשך "ומי איכא ספיקא קמי שמיא" - האם יתכן שיש ספק או חוסר בהירות בשמים מה אכן קרה? על כך מתרצת הגמרא "אלו ואלו דברי אלקים חיים הן זבוב מצא ולא הקפיד נימא מצא והקפיד" - אכן שני הדברים קרו, אלא שבתחילה מצא זבוב ולא הקפיד על כך ושוב נימא מצא לה ועל כך הקפיד. ואף לדעת רבי אביתר שהזכיר שזבוב מצא לה אף שלא הקפיד על כך מיד היה זה תחילת התהליך שגרר לבסוף את הבריחה של הפלגש. יום טוב
שאלה: שגיאות בקריאה: 1. לפעמים כשאני קוראת בתהילים אני בטעות אומרת את שם השם במקום הלא נכון, האם עליי להגיד ברוך שם כבוד מלכותו או לחזור לתחילת הפסוק? 2. אני בעלת תשובה, בני משפחתי חילונים ואינם מורגלים בקריאת פסוקים, כשאנחנו קוראים בהגדה של פסח לרוב יש שגיאות משמעותיות בקריאה, בעיקר שגיאות שנובעות מכך שצריך לשים לב לניקוד. האם עליי לקרוא לעצמי בשקט את ההגדה או לתקן לעצמי? האם אנחנו יוצאים ידי חובה? 3. האם יוצאים ידי חובה כשקטן קורא את אחד הקטעים בהגדה? (אנחנו קוראים את הקטעים בתורות מסביב לשולחן) וחג שמח,
תשובה: ב"ה לך. שמחתי לקבל את שאלותיך ואשתדל לענות בקצרה ובאופן בהיר. זה מאוד טבעי שיש טעויות בקריאת התהילים, במיוחד במזמורים שאדם פחות רגיל אליהם. ולכן אני מאוד מאמין שכשתתרגלי יותר הטעויות האלו כבר לא יהיו. ובכל אופן, אם קרתה טעות, אל תתרגשי, את יכולה לסיים את הפסוק והסיום שהזכרת ולהמשיך בריאת התהילים. זה הדבר הנכון והטוב ביותר, וגם אם לא עשית זאת, לא נורא, אין כאן איסור מפורש וברור. ביחס לקטן הקורא את ההגדה, כך נהגו, ויש לכך בסיס הלכתי יציב להמשיך לנהוג כך. לכן אם אתם רוצים להמשיך כך, יש לכם על מי לסמוך. הדבר החשוב ביותר הוא שבלילה יהיה סיפור יציאת מצרים, שיהיה עיסוק ביסודות של עם ישראל, ובתהליך שהקדוש ברוך הוא מוביל אותנו, את עם ישראל לקראת השלמות שלו ושל העולם. חשוב להתבונן בדברים, לנסות לחיות אותם, וכך להעביר אותם לבנים ולכלל הדורות הבאים. הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: נתינת פיקדון בשבת עבור מטקות וכדור לפינגפונג: לרב! היינו בבית מלון בשבת והיתה אפשרות לתת פיקדון עבור מטקות וכדור פינגפונג בקבלה. ילדיי שאלו אותי האם מותר לתת פיקדון בשבת? האם יש בכך ענייני קניין?
תשובה: ראשית אתנצל על העיכוב בתשובה. נפסק ברמ"א (או"ח שז,יא) שמותר להניח משכון בתנאי שלא יאמר הילך משכון שהוא כמעשה יום חול. אמנם במשנה ברורה מסייג זאת שהמשכון יונח לצורך קבלת תמורה לצורך שבת או מצווה. ולכן כיון שחלק מעונג שבת של הילדים בנוי ממשחקים ומשחק פינגפונג מותר בשבת, מותר להניח משכון בתנאי דלעיל. בהצלחה, הרב אלישיב קפקה
שאלה: קטניות לילדים בערב פסח: קטניות בערב פסח לאחר זמן איסור חמץ לילדים, האם יש מקום להקל? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "אכילת קטניות לאשכנזים בערב פסח"
תשובה: ילדים בני 6 ומעלה צריכים להתחנך גם לאיסור קטניות
שאלה: מסילת ישרים - זהירות : התחלתי מזה כמה חודשים ללמוד מסילת ישרים כל יום ואני מאמין שעד שלא "קונים" מדרגה מסויימת אזי קשה להתקדם לשלב הבא. הרי כך כתוב שם. דבר מוביל לדבר אני כבר כמה פעמים עובר על הפרקים בעניין הזהירות. ואני פשוט לא מצליח להגיע לזה. מה עושים? האם פשוט להבין שמסילת ישרים זה לא בשבילי ויש אולי ספר אחר שמתאים?
תשובה: מסילת ישרים שייך לכל אחד, וגם אם אינך מצליח בכל הזהירות תמשיך את הפרקים הבאים עד הסוף ותחזור אח"כ לפרק הזהירות ואז תצליח יותר. כך נוהגים כולנו לא לוותר על ההתקדמות אפילו אם נשארו כמה דברים שעוד לא השלמנו, בתנאי כמובן שאנו שומרים את עיקרי הדברים.
שאלה: המשך כשרות בשר לפסח: האם החלבון שהוסיפו לבשר איננו בטל ברוב ועוד לפני הפסח? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "קטניות במוצרי בשר"
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה האשכנזים חוששים שבפסח חמץ חוזר וניעור. ונוהגים להחמיר גם בקטניות שלא בטלות ברוב למרות שהרמ"א כותב שבדיעבד אם נפלו בתוך תבשיל בטלות ברוב(אורח חיים תנ"ג, א') כי כאן הסויה לא נפלה מעליה אלא הכניסו אותה בכוונה. הרב חגי בר גיורא
שאלה: שאלה בבלשנות ופרשנות: נשאלתי- מה ההבדל בין הכינוי א-לוה לבין הכינוי א-ל מבחינה בלשנית ו או פרשנית?
תשובה: לשואל היות ופעולות הבורא רבות ומגוונות, רבו שמותיו. השמות השונים מורים על ההשגות השונות שבהן משיג האדם את בוראו. לפי הספורנו "א-לוה" - הוראתו נצחי, ו"א-ל" - הוראתו תקיף, יכול, פועל רצוניי (ראה מבוא לביאור הספורנו, הוצאת מוסד הרב קוק עמ' 29. הראני ידידי ר' גבריאל רוונה שי'). נאמנה
שאלה: אריכות בתפילה: לאחרונה אני מרגיש שזה גורם לי קצת גאווה. האם להפסיק לכוון ולכוון רק באבות ולהתפלל מהר?אני ממש רוצה לכוון וזה נותן לי הרגשה טובה אבל האם הגאווה גורמת לכך שעדיף לא להתכוון? איך להיפטר ממנה? אמרתי לעצמי שה עושה לי כל כך הרבה טובות ולא משנה אפילו אתפלל שעה זה לא מספיק אז אין סיבה להתגאות וגם שהתוספות כתבו שבימיהם אין אחד שיכול לכוון כראוי אז איך אני מתגאה?! וזה לא עוזר. מה לעשות (גם זה שאני מאריך מאוד מוריד ממני לחץ נפשי)
תשובה: ב"ה לך ידידי היקר. שמחתי לקבל את מכתבך ולקרוא על בעיה טובה. כן בעיה זו שאתה כותב היא בעיה טובה באמת, שהיא נובעת מדבר מאוד גדול, שאתה זוכה להתחבר לה' בתפילה. חשוב מאוד להמשיך בזה, שזה עושה לך כל כך הרבה טוב, ואני בטוח שהתפילות שלך חשובות מאוד. לכן אל תוותר על האוצר הזה שיש לך. המשך בו, למד אותו, השקע בו ותזכה להמון ברכה יחד עם משפחתך וכל עם ישראל. אכן, באופן טבעי כשאדם עושה משהו טוב, היצר הרע מנסה לפגוע בו, להעמיד אותו בנסיון וזה הנסיון שלך עכשיו, להתמודד עם הגאווה. לכן, בחר להתמודד עם הבעיה עצמה, עם התחושות האלו, ופשוט תשקיע בללמוד על הנושא, ובעזרת ה' זה יעבור. שתהיה לך המון המון הצלחה והמשך כך. הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: פסח שני לנשים: אמנם כרגע תיאורטי, אך אולי עד פסח שני יהיה מעשי. בהנחה שאישה היתה טמאה ולכן לא יכלה להקריב קרבן פסח, הרי תהיה טמאה גם כעבור חודש, ואם כן פסח שני לא יועיל לה. האם באמת כך?
תשובה: לשואל, ההנחה שלך אינה מחויבת המציאות, מסיבות שונות (אורך המחזור אינו אחיד  יש אפשרות להריון  בימינו ניתן להסדיר מחזור באופן מלאכותי, אם כי לענ"ד ברור שאין זו חובה אפילו בפסח ראשון, ואכמ"ל). בכל אופן, לפי ההלכה גם כאשר אישה שהייתה טמאה בפסח ראשון הצליחה להיטהר בשני היא אינה חייבת לעשותו (עיין ברמב"ם הל' קרבן פסח פ"ה ה"ח). עיקרו של פסח שני נועד למי שהיה טמא מת בפסח ראשון, ככתוב בתורה.
שאלה: שנים מקרא ואחד תרגום: השבת יחול חג הפסח ואיני יודע, האם צריך לקרוא השבוע שנים מקרא ואחד תרגום? אם כן של איזה פרשה - שמיני או הקריאה של השבת שחלה בפסח?
תשובה: שנים מקרא ואחד תרגום צריך לקרא רק בפרשות השבוע ולא בקריאות של החגים, כך שאם יקרא את פרשות השבוע יעבור במשך השנה על כל התורה. שולחן ערוך רפה ז. חג שמח
שאלה: קים ליה בדרבה מיניה: ר מאיר אומר במשנה במכות דף ד: שאם העידו שאיש פלוני חייב לחברו 200 זוז ונמצאו זוממין-לוקים ומשלמים, שלא השם המביאן לידי מלקות מביאן לידי תשלומין. והרי זה קים ליה בדרבה מיניה? לפי מה שהבנתי שאלת הגמ היא מדרשת הפס "כדי רשעתו".
תשובה: הגמרא במסכת כתובות דף לז א אומרת שכדי רשעתו הוא אכן לימוד של קים בדרבה מיניה. ועושה שם הגמרא צריכותא בין שני מקורות "ולא יהיה אסון ענוש יענש" ובין הפס' "כדי רשעתו" - ומבארת הגמרא "חדא במיתה וממון, וחדא במלקות וממון". יום טוב
שאלה: תיקון חצות בשנת השמיטה והכשר כוסות לפסח - המשך: 1. אז מה אומרים בשבת? כלום?? ומה זה שונה מיום רגיל שלא אומרים בו וידוי שכן אומרים תיקון לאה? בחודש ניסן נגיד מה אומרים? בימים האלה לא אומרים וידוי האם אומרים את התיקון לאה? והאם אפשר לשבת גם על כסא עם ריפוד? 2. מה שהרב התכוון בכוסות שתייה קרה זה "צריכים שטיפה היטב"? וכמו מי נפסק ההלכה בכוסות שתייה חמה? והיום מאיזה חומרים מכינים את הכוסות (האם זה בדורלקס ופיירקס? אם לא אז במה?)? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "תיקון חצות בשנת השמיטה והכשר כוסות לפסח"
תשובה: 1. קדושת השבת מתקנת יותר ממה שנאמר בתיקון לאה. בניסן יש לומר תיקון לאה ואפשר גם על כסא מרופד. 2. מבפנים ומבחוץ עם ספוג ואמה. 3. אני הולך (משתדל) כמו הרב אליהו זצ"ל בעקבות הבן איש חי לא להקל בזכוכית לשתיה חמה. ובשעת הצורך להתיר ע"י שריה במים מתחלפים במשך שבעים ושתים שעות. ובדורלקס ובפיירקס לא מקילים. אמנם, מי שרגיל לפסוק כר' עובדי'ה יוסף זצ"ל יכול להקל בזה.
שאלה: תפוחי אדמה עם בשר: 1. תפוחי אדמה נגיד שחוממו בתנור ביחד עם בשר זה בשרי? אם כן אז כמה שעות צריך לחכות? זה משנה עם הבשר היה יבש או עם רוטב?, זה משנה עם הקומה של הבשר היתה מעל התפוחי אדמה או מתחת? 2. ומה זה בחזקת בשרי? וכמה שעות צריך לחכות לזה? 3. אם זה תנור בשרי שכל הזמן מחממים בו בשר ועכשיו התנור ריק ורק עם תפוחי אדמה זה בשרי? או בחזקת בשרי?
תשובה: ראשית אתנצל על העיכוב בתשובה. 1. כל מאכל שבושל נאפה יחד עם בשר כתבשיל אחד נחשב לבשרי וממתינים אחריו שש שעות (או פחות, כל אחד לפי מנהגו). כמו כן חימום תבשיל של בשר עם תפ"א בתנור בחום גבוה נחשב לבישול וכנ"ל צריך להמתין אחריו לפני אכילת חלבי. אם המקרה הוא שהבשר והמאכל הפרווה לא נוגעים אחד בשני אלא כל אחד בתבנית נפרדת ופתוחה בתנור, אז הדין כך: אם יש רוטב בבשר אז התפ"א נחשבים שהתבשלו עם בשר וצריך להמתין אחריהם לפני אכילת חלבי. אם אין כלל רוטב בבשר, אז לנוהגים לפי שו"ע מותר לאכול את המאכל הפרווה עם חלב. ולנוהגים כרמ"א אין לאכול את הפרווה עם חלב אך אין צורך להמתין אחרי אכילתו. 2. חזקת בשרי הוא מה שבושל בכלי או תנור בשרי בתוך 24 שעות מהשימוש האחרון. אין צורך להמתין אלא רק לא לאוכלו יחד עם חלבי. 3. זה נקרא בחזקת בשרי, אא"כ היו שאריות ממשיות של בשר בתנור. בהצלחה רבה, הרב אלישיב קפקה
שאלה: חומוס בפסח ליוצאי האי ג רבה: לכבוד הרב, סבא וסבתא שלי הם מיוצאי האי ג רבה. הם נוהגים להיזהר מאכילת חומוס בפסח (מכיוון שהחומוס נכתב כך: חממץ - או חמץ עם מ דגושה בדגש חזק). אבל ראיתי בספר ברית כהונה לרבי (כלפון) משה הכהן זצ"ל ראב"ד ג רבה, ראיתי שכתוב שבאי ג רבה לא חוששים לכך. לפי מה לנהוג? פסח כשר ושמח.
תשובה: יש לשאול את רבני ג'רבה איך הם מורים לקהל עדתם.
שאלה: כיסוי חלות לפסח: רציתי לשאול אם מותר להשתמש בכיסוי חלות של שבת לכיסוי המצות בליל הסדר ובשבת חול המועד?
תשובה: מעיקר הדין אם מנקים היטב וברור שלא נשאר שום פירור מותר, אך קשה לוודא זאת אלא אם מכבסים, שאז יהיה מותר. אך ודאי טוב ויפה לנהוג כפי שנהגו ישראל להדר ולהשתמש בכיסוי המיוחד לחג הפסח. חג שמח!
שאלה: לימוד להתקדם בעבדות ה : מזה מספר שנים שאני לומד את תורת הרב קוק. ( חזרתי בתשובה). ואני מרגיש שלמדתי הרבה. אך בזמן האחרון אני חסר לי משהו ברמה האישית רגשית. אני מעוניין להתקדם בעבודת ה מתוך שמחה. חשבתי אולי ללמוד חסידות. העניין הוא שאני לא יודע מה? אשמח להכוונה? המליצו לי ליקוטי תורה ( א- ד) של הרבי מילובביץ. מה כדאי ללמוד כדי להתקדם ברמה האישית?
תשובה: ב"ה לך. מאוד שמחתי לראות שאתה לומד תורה, וזוכה להתקדם בה. זה ממש נפלא. התורה מלאה אוצרות נפלאים, אוצרות של יראת שמים, אוצרות של עבודת ה', וככל שאתה זוכה ללמוד כך אתה זוכה להיות יותר קרוב לאבינו שבשמים. יחד עם זאת, לפעמים הלימוד לא כל כך משפיע על האדם. הסיבה לכך היא שהאדם לא תמיד יודע ללמוד נכון, ואז לאחר זמן הוא מגלה שבמקום להתקדם הוא פשוט יורד. לכן חשוב מאוד להשקיע שלא רק ללמוד, אלא ללמוד נכון, להעמיק נכון בדברים ולהפנים אותם. אינני יודע כיצד למדת את כתבי הרב קוק זצ"ל, ולכן אני מאוד מציע לך לחזור על הדברים וללמוד אותם עם רב שיוכל ללמוד איך ללמוד נכון, ואיך להתקדם על ידי הדברים. ודאי שאין חסרון בלימוד תורת החסידות, אך חשוב גם זאת לעשות נכון. חשוב להתייעץ עם רב שקשור לחסידות חב"ד שיוכל להדריך אותך ללמוד נכון את הדברים ויחד עם זאת חשוב שלא להחסיר מדבר אחד כדי להוסיף דבר אחר, אלא להוסיף, ואז זוכים שהדברים לא פוגעים באדם ובקשר שלו עם אבינו שבשמים, אם תרצה אשמח לכוון אותך למקום שבו תוכל ללמוד את כתבי הרב קוק בדרך רצינית ומתוך השקעה ואני מאמין שיהיה לך ממש נפלא. אשמח לעזור בכל מה שאוכל. הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: נישוק מזוזה: רציתי לדעת האם ישנה חובה לנשק מזוזה? האם כדאי והאם ישנם מקרים שרצוי להמנע מלנשקה?
תשובה: לשואל, הרמ"א (יורה דעה סימן רפה סעיף ב) מזכיר מנהג להניח את היד על המזוזה כאשר נכנסים לבית או יוצאים ממנו. משתמע מדבריו שמדובר רק על הפתח הראשי. הסיבה לכך היא שאנו רוצים להיזכר בתוכן של המזוזה, במחויבות שלנו לדבר ה' הן בהיותנו בבית והן בצאתנו ממנו, ולשם כך מספיק לעשות זאת בפתח הראשי. יש שכתבו נוהג זה דווקא על היציאה מהבית לבית הכנסת בבוקר, ומשמע שלדעתם די בפעם אחת ביום ביציאה הראשונה מהבית אחרי השינה ובחזרה אליו לקראת השינה. ב'לקט יושר' (יו"ד עמ' ס עניין א) מספר על מנהגי רבו, בעל 'תרומת הדשן' (מאחרוני הראשונים) כתב יתירה מזו: "וזכורני כשהלך מביתו - לא נגע למזוזה, אך מסתכל בה, אבל כשהלך מביתו לדרך - נגע למזוזה", כלומר, רק ביציאה למסע ממושך. בשם האר"י מובא (כגון בברכי יוסף ביו"ד סי' רפה) גם עניין לנשק את המזוזה, אך כאמור, בעיקרו של דבר נאמר העניין על הפתח הראשי ועל היציאה מהבית בבוקר. מדברי האר"י המובאים שם עולה שנישוק המזוזה אינו דווקא באופן ישיר, בנגיעת הפה במזוזה, אלא די בנישוק היד שנגעה במזוזה. גם לגבי נישוק ספר תורה יש שהעדיפו אפשרות זו, מטעמי בריאות (האדמו"ר מצ'כנוב, מובא בספר 'זכותא דאברהם' עמ' לו-לז), כפי שכתב הרמב"ם (הל' רוצח ושמירת נפש פי"ב ה"ד): "אסור לאדם ליתן מעות או דינרים לתוך פיו, שמא יש עליהן רוק יבש של מוכי שחין או מצורעין, או זיעה". הגרש"ז אוירבך זצ"ל לא ראה ערך בנישוק היד שנגעה במזוזה, והיה מניח את היד על המזוזה ולא מנשק את המזוזה וגם לא את ידו, אך הוסיף שאם הציבור באותה סביבה כן מנשק אין לפרוש מהציבור בצורה מופגנת (הליכות שלמה, תפילה, עמ' פט הערה 35). מי שרוצה לנשק את המזוזה בכל חדר - יש בכך עניין (כך משתמע בשו"ת רב פעלים חלק ג, אורח חיים סימן ו), אבל אין להפוך זאת לאובססיה או מטרד. זהו נוהג חיובי שמבטא אהבה למצוות, אבל הדבר נתון לשיקול הדעת האישי. מכל מקום, העיקר הוא היחס הנפשי. כך לשון הרמב"ם (הל' מזוזה פרק ו הלכה יג): "חייב אדם להזהר במזוזה מפני שהיא חובת הכל תמיד, וכל זמן שייכנס ויצא יפגע  כלומר, יפגוש  ביחוד השם שמו של הקדוש ברוך הוא ויזכור אהבתו, ויעור משנתו ושגיותיו בהבלי הזמן, וידע שאין דבר העומד לעולם ולעולמי עולמים אלא ידיעת צור העולם, ומיד הוא חוזר לדעתו והולך בדרכי מישרים". הרמב"ם לא מזכיר לא נישוק ולא הנחת יד, אלא רק מודעות לתוכן של המזוזה - האמונה בה' המכוונת את מעשינו, וזהו העיקר. לשאלתך האם יש מקרים שבהם רצוי להמנע - לענ"ד בבית חולים עדיף להמנע מכך, ולפחות אין להצמיד את הפה אל האצבע שנגעה במזוזה. כמו כן, מסתבר שמי שלא חש בטוב צריך להמנע מלנשק בפיו את ספר התורה בבית הכנסת. כמובן, כאשר יש לחץ בכניסה או ביציאה למקום ציבורי וכדי להגיע אל המזוזה צריך לעכב או לדחוף אנשים עדיף גם כן להמנע. מקורות להרחבה: 'מנהגי ישראל' ח"ג עמ' קצט-ר. 'נר יום טוב' חלק ה עמ' 160-166.
שאלה: יום טוב שני: לכבוד הרב! אחותי הגיעה לארץ לחג הפסח אחרי שחיה כבר 12 שנה בניו-יורק. האם היא צריכה לעשות לילה שני ליל הסדר? ומה לגבי האנשים האחרים שנמצאים בבית? האם צריך בישול מנר לנר או שיכולה לאכול מבישול רגיל משום ששאר יושבי הבית חוגגים יום אחד? אשמח לתשובה לפי עדות המזרח
תשובה: אם היא הגיעה רק לחג ודעתה לחזור לחו"ל צריכה לנהוג יום טוב שני של גלויות. לכן ביום ראשון תמשיך לנהוג יום טוב נוסף ותעשה ליל הסדר שוב במוצאי שבת. הטוב ביותר שתחליט להישאר בארץ ותנהג כיושבי ארץ ישראל. ה' יצליח דרככם.