LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: שימוש בספרי כללים: הרב, אני בחור ישיבה ורציתי לשאול מה מקומם של ספרי הכללים כגון יד מלאכי, הליכות עולם, והחדש עין יצחק, כי אף פעם לא ראיתי מישהו שמשתמש בהם?
תשובה: לשואל, ניתן לשער שהזנחת ספרי הכללים נובעת מסיבות שונות ואף מנוגדות: א. דברים רבים הכתובים בהם ידועים ומובנים מאליהם ללומד המנוסה. ב. לימוד סדיר ורצוף של כללים אינו נוח, משום שהדברים שהם חידוש עבור הלומד הם פרטים רבים שקשה לזכור את כולם, ודווקא "בזמן אמת", כשמגיעים לנושא שנוגע לאחד הכללים, הלומד צפוי לשכוח את הכלל. ג. הכללים אינם מקיפים ומחייבים, משום ש"לכל כלל יש יוצא מן הכלל", וכדברי ח (ערובין כז ע"א): "אין למדין מן הכללות ואפילו במקום שנאמר בו 'חוץ'". ד. כללים רבים שבספרים אלו שנויים במחלוקת. מחברי הספרים הללו אספו אותם מספרים שונים, וכשמצאו שחכם כלשהו חידש כלל - הכניסוהו לספר. כאשר הם מצאו שכלל זה שנוי במחלוקת - ציינו זאת, אבל לא תמיד קל לדעת האם הכלל מוסכם או לא. פעמים רבות, חכמים אחרים שחיו לפני שהתפרסם הכלל המדובר לא סברו כמוהו וכמובן לא טרחו לציין זאת במפורש, וניתן להסיק על כך רק מעיון רוחבי בדבריהם (דוגמה מתחום אחר: בנושא שיעור כזית התפרסמה דעת תוספות שהוא כחצי ביצה, והראשונים שחלקו עליהם לא טרחו לכתוב שכזית הוא פחות מכחצי ביצה ורק בירור יסודי מוביל למסקנה זו). לאחר שמתברר שכלל מסוים שנוי במחלוקת, נדרש בירור מעמיק יותר על הראיות שעליהן הכלל מתבסס. בדרך כלל, כאשר מוצאים בספרים אלו כלל שנכתב עליו בקצרה, הרי זה באחת מן השתיים: או שיש לו מקור מאוד מבוסס ואין מה לדון בו, או שכלל זה טרם עבר את כל תהליך הבירור במשך הדורות. ה. מבחינת דרך הלימוד, היצמדות לכללים עלולה לשעבד את הלומד לדפוסים טכניים על חשבון עיון יסודי בסוגיה (למשל, כיצד להבין את הכרעת השולחן ערוך במחלוקות שונות? האם לתת יותר משקל לכללים ניסוחיים שונים שכתבו חכמים הבאים אחריו ולא יצאו מפי רבי יוסף קארו עצמו, או על פי עיון בדבריו בבית יוסף בסוגיה המקומית?). למרות כל אלו, לענ"ד אפשר להתברך הרבה מאוד משימוש זהיר בספרים אלו, תוך מודעות למגבלות הנ"ל. יש בספרי הכללים שציינת ואחרים (כגון אנציקלופדיה תלמודית ערך 'הלכה') המון ידיעות בסיסיות נחוצות, ומצער לראות לפעמים טעויות של לומדי תורה ואף תלמידי חכמים בהעדר ידיעות חשובות בביבליוגרפיה תורנית, למשל.
שאלה: המשך לספק אבידה ספק גזל: עכשיו גיליתי שיש עוד סידורים עם חותמת של אותו בית כנסת ולא הגיוני שילד בטעות הביא כמה סידורים, אז מה לעשות? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "המשך לספק אבידה ספק גזל"
תשובה: אם כן, מסתבר שבית הכנסת העביר סידוריו לישיבה. תשאיר אותם בישיבה.
שאלה: בחירת נשים לכנסת: במכתב שהרב קוק פרסם הוא כותב שזה אסור מהתורה גמ הלכה אגדה וכו לא בגלל שהמצב בעולם היה לא כך. איפה הוא חזר בו? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "נשים בכנסת"
תשובה: דוק היטב בדבריו שאין איסור מפורש בשו"ע אלא רק שאין זו דרכה של אישה ויש למנוע תערובת וכדו'. אלו לא דברים מוחלטים אלא תלויים בנורמות המקובלות. וגם אם היית צודק, יש מצבים של עת לעשות לה' אם נשים לא היו מצביעות למפלגות הדתיות היה כוחן יורד בחצי! כל גדולי התורה מאוחדים כיום בדעה שנשים חייבות להצביע
שאלה: הנחיות לגבי העתקת עץ פרי לצורך בנייה: אנו רוצים להעתיק עץ זית לצורך בנייה ואנו מעוניינים למוכרו. מה ההנחיות לגבי מכירה ליהודי? ומה ההנחיות במידה ונמכור אותו לגוי? בכבוד רב
תשובה: וברכת ד' יש להשתדל למכור לאחר השמיטה. לגבי יהודי: שביעית - יש לוודא שלא ניטע בקרקע או שעשו שם היתר מכירה. ערלה - יש לוודא שהעץ יוצא עם גוש מספיק גדול, אחרת צריך למנות שנות ערלה חדשות. במכירה לגוי: שביעית - לדעות שיש קדושת שביעית בשל נכרי יש להקפיד. תרו"מ - לכתחילה אין למכור לגוי מכיוון שמפקיע את העץ ממצוות תרו"מ. בברכת התורה והארץ יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ
שאלה: מדינת ישראל מהסטרא אחרא?: שמעתי שיחה שמדינת ישראל מהסטרא אחרא,ולא הבנתי על מה מדובר,למה הכוונה?
תשובה: אנו מאמינים ביג' העיקרים ואומרים: אני מאמין באמונה שלימה שהבורא יתברך שמו, הוא בורא ומנהיג לכול הברואים והוא לבדו עשה ועושה ויעשה לכול המעשים' איך אפשר לומר שיש משהו קטן שהוא לא מעשה ה' ועוד משהו מיוחד כמו הקמת מדינת ישראל,שיבת ציון והפרחת השממה,התגשמות חזון הנביאים. הביטוי סטרא אחרא מקורו הוא בספר הזהר והוא שם כללי המשמש לכול כוחות הטומאה והרע כגון: שטן,מלאך המוות,יצר הרע. ועוד. הסטרא אחרא פועל בשליחות הבורא לנסות בני אדם. והוא הכוח הנגדי לכוחות הקדושה. דעה זו אומנם דוגל בה מיעוט קיצוני היא מופרכת מיסודה כי מובא בזוהר הקדוש שבארץ ישראל אין שלטון לסטרא אחרא בשום זמן, ואפילו כאשר ישראל חוטאים, כי ארץ ישראל מיוחדת לשמו יתברך, והכול מושגח ללא שום שר או מזל לכן ניתנה הארץ לישראל. על ארץ ישראל נאמר: עיני ה' אלוקיך בה מראשית השנה עד אחרית השנה. ומה יאמרו על אשר התחולל בשואה שזו יד ה'?. פשוט צריך להפוך את ההסברים אשר נעשה בארץ ישראל הוא יד ה'. ואשר התרחש בשואה הוא מהסטרא אחרא. מכוחות השטן, שהרי הסטרא אחרא פועל בגלות ולא בארץ ישראל. הקמת המדינה ומלחמת ששת הימים גרמה להתחזקות דתית להגדלת לומדי היהדות ולמתקרבים למסורת ולשמירת מצוות. ודיבור מסגנון כזה אינו מביא ליראת שמים אלא ההיפך אלא גורם לכפירה בהשגחה פרטית. מובא ע"י תלמידי הגר"א בשם הגר"א שתהא מלחמה גדולה בעקבתא דמשיחא מהסטרא אחרא נגד בנין ירושלים והרחבת הישוב על פי דרך הטבע. ולכן דעה זו מיוצגת כדעה שולית שלא מקבלים אותה שלומי אמוני ישראל.
שאלה: שעות לימוד בשבת: לאחרונה התחלתי לקיים את מה שכתב הרב אליעזר מלמד שצריך ללמוד 6 שעות בשבת. 1) האם זה מדרבנן או דאוריתא (כי אם יש לי ספק אם כבר למדתי מספיק אז זה לקולא.) 2) האם זה לכל השיטות או שיש שיטות מקילות יותר? כי יש שבתות שאני לא מסוגל כמו למשל שבת שבה אנו מתארחים ויש ארוחות מאוד ארוכות כך שאי אפשר ללמוד מספיק גם אם למדתי בכל הזמן הפנוי. 3)אם עשיתי זאת שלוש שבתות ובסוף מסתבר שיש דעה מקילה יותר האם אני צריך התרת נדרים?כי קיבלתי על עצמי את זה בגלל שחשבתי שזה עיקר הדין. האם אפשר להחשיב זאת כנדר טעות?
תשובה: לשואל, מי שלומד שש שעות בשבת - קדוש ייאמר לו, ואשרי חלקו בזה ובבא. מלבד שיש בזה קיום מדויק יותר לעניינה של השבת, זה משפיע על כל צורת הבית היהודי. לכן, הדברים שלהלן לא באים חלילה לערער על כך, אלא ללמוד למקרים של ספק ושעת הדחק כפי שתיארת. הגמרא בפסחים סח ע"ב הדנה ב"חציו לה' וחציו לכם" מביאה פסוקים, אך הרמב"ם (הל' שבת פ"ל ה"י והל' יום טוב פ"ו הי"ט) לא הביא אותם, ונראה מדבריו שהפסוקים הם אסמכתא בלבד. מעבר לכך, נראה שאין חובה למדוד במדויק את החציו לה' וחציו לכם. ראה לשון הרמב"ם בהל' יו"ט פ"ו הי"ט: "אף על פי שאכילה ושתייה במועדות בכלל מצות עשה, לא יהיה אוכל ושותה כל היום כולו, אלא כך היא הדת: בבקר משכימין כל העם לבתי כנסיות ולבתי מדרשות ומתפללין וקורין בתורה בענין היום וחוזרין לבתיהם ואוכלין, והולכין לבתי מדרשות קורין ושונין עד חצי היום, ואחר חצי היום מתפללין תפלת המנחה וחוזרין לבתיהן לאכול ולשתות שאר היום עד הלילה". כללית יש כאן חלוקה לשני חצאים, אבל מסתבר ש"חוזרין לבתיהם ואוכלין" שבחצי הראשון יימשך יותר זמן מתפילת המנחה שבחצי השני, וכן כתב בשו"ת תשובות והנהגות (ח"ה סי' קנב) שאין חובה לחלק את היום בשווה (והביא ראיה מהנהוג בראש השנה שהתפילה מתמשכת אל מעבר לחצות היום). בכלל, ממה שעיינתי בראשונים ובפוסקים בעניין זה לא מצאתי שהזכירו פירוט של שעות ודקדוק בחשבונות. מה שכן הוזכר במפורש כחיוב הוא לקבוע ביישוב זמן מסוים ללימוד תורה ציבורי, ולאחר שנקבע אסור לקבוע את זמן הסעודה לאותה שעה, וח אסרו אפילו ללמוד תורה בבית בנושאים אחרים על חשבון שעת בית המדרש (עיין שבת פט"ז מ"א, גיטין לח ע"ב, ושו"ע או"ח סי' רצ ס"ב). לעניין התרת הנדרים, באופן כללי מי שקיבל על עצמו דבר מפני שחשב שהוא חובה והתברר שאינו חובה אינו צריך התרה (שו"ע ורמ"א יו"ד סי' ריד ס"א). אך כאן באופן כללי קביעת העתים לתורה בשבת ובכלל היא חובה, ורק על שמירת המינון המדויק יש לדון. אני ממליץ מאוד שתמשיך להקפיד על שש שעות לימוד, ולו רק כמנהג טוב, ובכל זאת תוכל להפחית משעות הלימוד בשבתות שבהן אתה מתארח וכדומה. מי שנוהג במנהג מסוים, ורק מדי פעם בשעת צורך אינו נוהג בו, לא זקוק להתרת נדרים (דגול מרבבה ביו"ד שם).
שאלה: דיני טהרה: לכבוד הרב רציתי בבקשה אם אפשר להסביר על 1 זב 2 זיבה קטנה 3 זיבה גדולה מה הם מטמאים? מה דרכי טהרתם? ולשם מה הם צריכים להיטהר? אני אודה לך אם בנוסף לתשובה תוכל להפנות אותו להיכן זה כתוב בתנ"ך וגם בספרי הלכות כדי שאוכל לקרוא יותר
תשובה: לשואל להלן ביאור המושגים: (1) זב - אדם שמחמת חולי יוצא כעין ריר מאיבר הזכרות שלו. הרואה ראייה אחת של זוב, דינו כרואה קרי, שטמא עד הערב. ראה שתי ראיות של זוב ביום אחד או בשני ימים רצופים, הריהו נעשה זב, שטומאתו חמורה, ומונה שבעה ימים נקיים מזוב, וטובל ביום השביעי במים חיים, ואוכל בקדשים לערב. ראה שלש ראיות של זוב ביום אחד או בשניים או בשלשה ימים רצופים, הרי הוא זב גמור, ולאחר שמנה שבעה ימים לטהרתו, וטבל והעריב שמשו, הרי הוא מביא קרבנותיו ביום השמיני: שתי תורים או שני בני יונה, אחד לחטאת ואחד לעולה, וכל זמן שלא הביא קרבנותיו, אסור לו להיכנס למקדש ולאכול מן הקדשים. הזב מטמא את המשכב ואת המושב והמרכב בחמישה דרכים - עומד, יושב, שוכב, נתלה, ונשען. כיצד: כלי שהוא עשוי למשכב או למושב או למרכב, אפילו היה תחת האבן - אם עמד אחד ממטמאי משכב על האבן, או ישב עליה, או שכב או נשען עליה, או נתלה בה - הואיל ונתנשא על הכלי הזה מכל מקום, נטמא ונעשה אב. (2) זבה קטנה - אשה שראתה דם יום אחד או שני ימים רצופים בתוך אחד עשר יום שלאחר שבעת ימי הנידה. דין זבה קטנה כדלהלן: ראתה דם יום אחד בלבד, צריכה היא לשמור יום אחד בטהרה כנגד יום הטומאה, כלומר שהיא טובלת למחרת היום הטמא, ואם אינה רואה בו דם, הרי היא טהורה לערב. וכן אם ראתה דם שני ימים רצופים, הרי היא שומרת את היום השלישי בטהרה, ואם טבלה ולא ראתה בו דם, טהורה היא בערב. הזב והזבה מטמאים כלים במגע, ומטמאים אדם במגע ובמשא  ומטמאים משכב ומושב ומרכב מתחתיו, ועושים אותן אב טומאה, ומטמאים מדף על גביו. אחד זבה קטנה ואחד זבה גדולה, טומאת כולן, שווה לטמא אחרים. (3) זבה גדולה - אשה שראתה דם שלשה ימים רצופים בתוך אחד עשר יום שלאחר שבעת ימי הנידה, שהיא נעשית זבה גמורה, וצריכה לספור שבעה ימים נקיים מדם, וטובלת ביום השביעי, ומביאה קרבן ביום השמיני. נאמנה
שאלה: היכן קבורים 24 אלף תלמידי רבי עקיבא?: ב"ה לרבנים שליט"א ברצוני לשאול היכן נמצא מקום קבורתם של תלמידי רבי עקיבא שנהרגו שלא נהגו כבוד זה בזה
תשובה: לשואל רבי אשתורי הפרחי, בעל ה"כפתור ופרח" כתב אודות מיקומם של קברים שונים, ובתוך דבריו כתב: "בטבריה קהל גדול מן הצדיקים והחסידים וגרי הצדק, ובכללם רבי עקיבא ועשרים וארבע אלף תלמידיו". מקובל לומר שקבריהם נמצאים בצפון מערב העיר, בשכונת הרמב"ם. נאמנה
שאלה: מבקשת ללמוד עוד בנושא: לכבוד הרב אני מבקשת ללמוד עוד בנושא זה מעניין היכן אוכל לקרוא יותר גם על הנושא של כשרות דבר שמורחים על הגוף אני מעונינת לקרוא גם את דברי הרוב שאין צורך ולמה וגם את דברי המיעוט שיש צורך ולמה השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "קרם חלזונות לפנים"
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה בהלכות שבת נפסק(אורח חיים שכ"ו, י'):".ואסור לרחוץ ידיו במלח.או בשאר חלב( שומן שאסור באכילה) שנימוח על ידיו והוי נולד ". מתוך שנפסק שהאיסור להשתמש ב"חלב" הוא בשבת מובן שביום רגיל מותר למרות שהוא אסור באכילה. באמת כך פוסק רבינו תם (נדה ל"ב בתוספות: וכשמן)  היות וסיכה לא נחשבת כאכילה אף לגבי יום הכיפורים שהרי רק על אכילה ושתיה ביום הכיפורים חייבים מהתורה כרת.  הגאון מוילנא סובר שגם ביום חול אסור להשתמש בשומן טרף, כמו שאסור לסוך ביום הכיפורים, והאיסור הוא לפחות מרבנן ובמקום צער התירו כפסיקת המרדכי(שבת של"ט). המשנה ברורה(באור הלכה: בשאר חלב) כותב: " מנהג העולם לרחוץ בבורית( סבון) שלנו הנעשה מחלב ורק איזה מדקדקים זהירין בזה. ואם מצוי להשיג בורית שנעשים שלא מחלב בודאי נכון לחוש לדעת המחמירין ". יש להוסיף צד להקל היות וגם אם קיים בקרם תערובת של איסור - טעם האיסור נפגם. לכן אפשר להשתמש בקרם אבל לא להכניסו לפה. הרב חגי בר גיורא
שאלה: מוצרים מארגון חסד: לרב. דוד שלנו ומשפחתו מתארחים אצלנו בחגים. הם משפחה שצריכה סיוע מכל מיני בחינות, ובין היתר מקבלת לפני החגים, מוצרים מארגון חסד. העניין הוא שנערם להם מצבור גדול של מוצרים בבית, וכשבאים אלינו מביאים הרבה מוצרים כמתנה. איך אנו אמורים לנהוג? מצד אחד הם מתעקשים לתת (זה עושה להם טוב), מצד שני ודאי שהמוצרים מיועדים לנצרכים וב"ה אנחנו לא זקוקים לכך. האם יש עניין לרמוז להם, שאין לנו מה לעשות עם זה או שיעבירו למישהו שזקוק, ומה לעשות עם המוצרים שקבלנו שנקבל?
תשובה: כדאי לקבל מהם כי זה עושה להם נחת רוח, אך בלי ידיעתם להעביר את המצרכים לארגוני חסד ובזאת תזכו אתם והם למצוות.
שאלה: יולדת ושמחה: האם מותר ליולדת ללכת לשמחת כלולות של ביתה (הבכורה)? ראיתי בשו"ת של הרב מוצפי שאין בעיה ליולדת ללכת בתוך 40 יום לשמחה השאלה הספציפית היא האם מותר ליולדת להגיע לחופה של ביתה? מראש
תשובה: יולדת יכולה ללכת לחופתה של בתה בתנאי שהיא בריאה ובכל זאת תזהר שלא לרקוד ולא להתאמץ כדי שלא תנזק.
שאלה: ולמה נידה כן אסורה על בעלה בזמננו?: מה האיסור כאן בבקשה? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "טומאה בימינו"
תשובה: באיסור אישה נידה יש שני חלקים. הראשון דיני טומאה. השני איסור קירבה בין אישה לבעלה. הדין הראשון אינו קיים היום כמו כל דיני טומאה שלא קיימים היום. הדין השני קיים גם היום.
שאלה: התרת שבועה: אתמול נתקלתי בסיטואציה מאוד לא נעימה כאשר הייתי צריכה להוכיח את דבריי ושאני דוברת אמת. לא הצלחתי לעמוד במצב ונשבעתי כשידי הייתה מונחת על ספר תנ"ך. אני כל היום נמצאת בתחושה של דיכאון וחייבת עזרה. לא הייתה בי כוונה רעה, אני מאמינה אמונה שלמה ונפלתי מאוד במצב הזה. יש לומר שאני כבר התחלתי לחזור בתשובה ואני מתחזקת יותר ויותר. מה אני אמורה לעשות? ואיך מתירים נדר? שמעתי שיש אפשרות לעשות צום בוקר עד ערב. אשמח לעזרה
תשובה: אם נשבעת על דבר שהוא אמת זה לא עבירה ואין מה לחשוש, למרות שלא נוהגים להשבע. אם זה היה שקר אז גם בלי להניח יד על התנ"ך זה היה עבירה וצריך להתוודות ולשוב בתשובה ודי בזה.
שאלה: ברכת ברוך שפטרנו לבת מצווה - מהם הכללים זו?: מדוע אין מברכים ברכת ברוך שפטרנו בשם ומלכות? מתי עדיף לברכה? והאם מברכים גם על בת?
תשובה: כתב המהרי"ל: מי שנעשה בנו בר מצווה יברך ברוך אתה.שפטרני מעונשו של זה. והוסיף הרמ"א וטוב לברך בלא שם ומלכות. כאשר המקור הקדום ביותר הוא מדרש רבה, ולא הוזכרה בגמרא.לכן כתב הרמ"א לברך ברכה זו ללא שם ומלכות וכך נוהגים ברוב הקהילות יש מעטים הנונוהגים על פי מנהגי הגר"א שאומר לברך בשם ומלכות כיון שהמהרי"ל נהג כך למעשה. תשובות והנהגות הציע רעיון מקורי להחשיב את הברכה עם שם ומלכות - שהבן המברך ברכת התורה בסיום העליה יכוון להוציא את אביו והאב יכוון לצאת והוא מוסיף על הברכה שהקב"ה נתן התורה והוא שפטר אותו מעונשו של זה ויאמר ברכת ברוך שפטרנו מיד לאחר שבנו סיים את הברכה והוסיף אבל דין זה הוא חידוש ולא מבואר כן בפוסקים. והטעם הפשוט לברכה זו שעד הבר מצווה כשחטא הבן בעבור שלא חינכו כראוי אך לאחר שנעשה בר מצווה על הבן להתחזק ולשמור את מצוות ה'. לדעת הלבוש הטעם לברכה שעד הבר מצווה הבן נענש בעוון האב, ולכאורה לפי זה על הבן לברך. והסביר הרב הגאון שאול ישראלי זצ"ל (ראש ישיבת מרכז הרב ודיין בבית הדין הגדול) כתב ששני העניינים נכונים האב נתבע על אי חינוך,וגם בנו נתפש עד בר מצווה בעוון האב וכאשר הבן אינו נתפס בעוון האב,האב יכול לברך ששוב אין הילד נתפס בעוונו על פי ח : כל שחברו נענש על ידו, אין מכניסין אותו במחיצתו של הקב"ה. ברכת ברוך שפטרנו דומה לברכת הגומל שצריך מניין לברכה ועדיף שיהיו שני תלמידי חכמים במניין,אומנם נהגו לברכה לאחר עלייה לתורה, עיקר מצוותה לברך בסעודת המצווה בליל הכנסו למצוות. ועדיף לברך ברכה זו ליד הבן,ואם האב בחו"ל ימתין שיחזור לארץ ויברך. על בת ראוי ונכון לעשות סעודה וזוהי סעודת מצווה ויברך האב ברכה זו בסעודה. כאשר האב חלילה נפטר הסב יכול לברך ברכה זו שאף הוא חייב במצוות חינוך הנכד, וכן בעל המגדל את בן אשתו יברך ברכה זו מפני שמוטל עליו לחנכו. מקורות: שו"ע רכה,ב. נושאי כלים. תשובות והנהגות ב,כה. שו"ת דברי מלכיאל א,ד. שו"ת יבי"א ו,כט. שו"ת אג"מ א,קד. שו"ת שואלין ודורשין ה.
שאלה: הטמנה האסורה בשבת: הרב האם להניח סיר על פלטה לא נחשב הטמנה, ומה הדין בהטמנה בנייר אלומיניום, ובתוך טרמוס, והאם בישול בסיר איטי נחשב הזמנה?
תשובה: א. חכמים אסרו להטמין אוכל אפילו מלפני השבת, רק שסייגו דבריהם ואמרו שהאיסור לפני שבת בדבר המוסיף הבל דהיינו חום ובשבת אסור תמיד, גם בדבר שאינו מוסיף חום. והטמנה נחשב כאשר עוטפים סיר מכול צדדיו נחשב הטמנה ואסור לעשות זאת בשבת מגזירת חכמים. ב. נחלקו הפוסקים האם הנחת סיר על פלטה שהרי היא מוסיפה חום האם נחשב כהטמנה אף אם לא מכסים את הסיר בשמיכה מכול צדדיו להלכה למעשה נוהגים להקל כדעת הרמ"א. (הגר"ע יוסף זצ"ל,שו"ת או לציון ב). ג. כיסוי מאכל בנייר אלומיניום מכול צדדיו על מנת לשמור חומו או להניחו כך על הפלטה אסור, לעומת זאת הנחת מאכל בתוך סיר שעל הפלטה אינה נחשבת הטמנה. ד. חימום בקבוק לתינוק בתוך מים חמים מותר שהרי הבקבוק לא מכוסה מכול צדדיו וכן המים החמים הם כלי שני. ה. הנחת מים בטרמוס מותר שאין הטמנה בכלי שני. ו. הטמנת מאכל קר מותרת. ז.בישול בסיר איטי (סיר עם דופן כפולה ומונח על גוף החימום) מותרת וכך פסקו ה הגרי"ש אלישיב והגר"ע יוסף בחזון עובדיה והסיבות לכך: 1.אינה מכוסה מלמעלה. 2 יש רווח בין הסיר לגוף החימום.
שאלה: לקיחת ציוד צבאי: נתקלתי בתופעה שישנם הרבה חיילים שלוקחים לעצמם כל מיני חפצים שהם ציוד של צה"ל, כדוגמת חבלים, מחסניות (ריקות או מלאות), רצועות, ידיות לנשק וכו. וציוד זה לא תמיד מגיע באישור המפקד או אחראי הלוגיסטיקה בבסיס. ושאלתי היא האם כחייל ממקום אחר בצבא מותר לקבל ציוד צבאי זה שקיבלתי מכל מיני אנשים ש"הרימו" מבסיסי צה"ל השונים?
תשובה: הנושא של השלמת ציוד בצה"ל תופעה כאובה. לגביך - הנך יכול לקבל ובסוף שירותך להשאיר אותו בצה"ל
שאלה: סעודה ביום החמישי לשבעה: אני יושב שבעה בעקבות מות אבי. אנחנו בני העדה הרומנית. האם נהוג בעדה זו לעשות סעודת מצווה ביום החמישי של השבעה?
תשובה: ב"ה המקום ינחם אותך בתוך שאר אבלי ציון וירושלים. יוצאי אשכנז לא נהגו לעשות סעודת מצווה בשבעה. הרב חגי בר גיורא
שאלה: הבטחה לתת לילד מתנה לאפיקומן: הבטחתי לקנות לילד מתנה לאפיקומן,האם מותר לי להתחרט?
תשובה: מובא בגמ' במסכת סוכה (מו,ב) לא יאמר אדם לילד אתן לך משהו ולא ייתן מפני שמלמד אותו לשקר שנאמר: למדו לשונם דבר שקר. והוסיף הרב אלחנן וסרמן שבהטחה לקטן היא כמו הבטחה לעני שהיא כנדר. וכתב הרמב"ם (משניות שביעית י,ט) על המחזיר חוב בשביעית שרוח חכמים נוחה הימנו. ואמרו ח 'הין צדק' שיהא הין שלך צדק כלומר שאם הבטחת במשהו קיים את דבריך. ויש המוסיפים: שנחשב מחוסרי אמנה אלו החוזרים מהבטחותיהם ועוברים על איסור מדברי קבלה על פי הפסוק בצפניה 'שארית ישראל לא יעשו עולה'. ולכן אם הבטחת מתנה לילד שהוא מעל גיל שלוש ובוודאי מעל גיל שש מתנה סבירה בהתאם לרמת החיים שלכם זוהי חובה על פי כול האיסורים הנ"ל. ואם חשבת בזמן ההבטחה שלא תקיים יש בכך איסור על פי הפסוק: נצור לשונך מרע ושפתיך מדבר מרמה שמדבר אחד בפה ואחד בלב. ואם הבטחת מתנה גדולה מידי אף שאינך צריך לקיים מפני שידעו שלא תקיים,ראוי לקיים דיבורך ממידת חסידות (משפטי חיים) מקורות: בבא מציעא מט,א. רי"ף ונ"י שם, מסכת שביעית י,ט. שו"ע חו"מ רד,ז- ח. שו"ע הרב שם. שו"ת בצל החכמה ה,קס. שערי תשובה שער שלישי קפב. משפטי חיים סימן ו.
שאלה: שאלה בפרשת מצורע: בפרשת מצורע לעניין הזב בפרק טו פס טו מובא שהזב מביא אחד חטאת ואחד עולה ואילו בתזריע האישה קודם מביאה אחד עולה ואחת חטאת (רש"י מביא מקור בזבחים פרק כל התדיר דף צ ) מאי שנא בין שני הדברים? תזכו למצוות.
תשובה: לשואל לשאלה זו נדרש רבנו בחיי (ויקרא יב, ז), בעמדו על טעם חיובה של היולדת בקרבנות עולה וחטאת. לדבריו קרבן החטאת של היולדת לא בא לכפר על חטא פרטי, אלא על חטא קדמון, וכה דבריו: "וכפר עליה - אין לשון כפרה נופל כי אם על החטא, ולפיכך קרבן זה של יולדת מחודש כקרבן הנזיר, כי מה חטאה בזמן הלידה שתצריכנה התורה קרבן, ואם זה הקרבן הוא על שבאה בסכנה ונצלה מהמיתה, היה ראוי לה שתביא ולמה תביא עולה וחטאת? ויתכן לפרש שאין הקרבן הזה מצד חטא של עצמה, רק מצד אמה (חוה) שהיא היתה אם כל חי, כי לולא החטא ההוא היה האדם מוליד עם אשתו שלא בדרך תאווה וחשק, אלא בדרך הטבע הגמור, כטבע האילן המוציא פירותיו בכל שנה שלא בתאווה, והיולדת הזו כאמה בתה במעשה החטא, כי הענפים הם מקולקלים בקלקול השורש, ועל כן יצריכנה הכתוב קרבן לכפר על החטא הקדמוני, שכן נצטווה בסיבת אותו החטא על שלוש מצוות, והן נידה וחלה והדלקת הנר". מתוך כך משיב רבנו בחיי גם על שאלת הקדמת העולה לחטאת בקרבן היולדת, וכה דבריו: "ולפי שהחטא ההוא היה תחילה במחשבה ואחר כך במעשה ומפני זה הזכיר בקרבן יולדת אחד לעולה ואחד לחטאת, כנגד חטא המחשבה וחטא המעשה, ומפני זה הקדים עולה לחטאת, מה שאין כן בשאר הקרבנות שהחטאת קודמת לעולה בכולן, וזה ששנינו בזבחים: 'אחד לעולה ואחד לחטאת, לא הקדימו הכתוב אלא למקראה', והכוונה שלא הקדים הכתוב עולה לחטאת להיותה קודמת במעשה, אבל הענין הקדימה במקראה הוא מטעם זה, לרמוז על חטא המחשבה ההיא שקדם לחטא המעשה". נאמנה
שאלה: דילוג על קרבנות, אכילה לפני הבדלה: 1. מותר להעיר את אבא שלי מהשינה לספירת העומר שהרי זה מדרבנן? 2. האם מותר לדלג בקורבנות בשביל לא יפסיד את זמן ברכות ק"ש? 3. אם אדם לא אמר "אתה חוננתנו" בתפילה ואכל בטעות לפני שהבדיל על הכוס צריך לחזור ולהתפלל ערבית?
תשובה: 1. יש הסוברים שספירת העומר מהתורה הרמב"ם וספר החינוך, השו"ע - ספירת העומר מדרבנן. אם אביך ישמח שתעירו מותר. 2. חובה לדלג על קרבנות 3. צריך לחזור להתפלל ערבית.
שאלה: הביטוי "מחזיק אצבעות": לכבוד הרב. הבנתי שהביטוי "מחזיק אצבעות" מקורו בנצרות, המעשה יוצר כעין הצלבה. האם משום כך יש איסור להשתמש בביטוי כפי שמקובל בימינו ומדוע?
תשובה: לשואל, לגבי מקורו של הביטוי שמעתי סברות שונות. מכל מקום, גם ביטוי שמקורו אלילי מותר להשתמש בו כאשר עבורנו אין לו אותה משמעות. דוגמה פשוטה לדבר היא השימוש בשמו של חודש תמוז (כגון במשנה בתענית פ"ד משנה ה-ו), למרות שמקורו אלילי (עיין ביחזקאל ח, יד ופירוש דעת מקרא שם, ובמורה נבוכים ח"ג פכ"ט, הקושר בין שם החודש לשם האליל, וראה במהדורתו של שוורץ שם, הערה 47). יתכן אמנם שיש עניין להמנע מכך (ועיין ציץ אליעזר ח"ח סי' ח אות ח וח"ט סי' יד אות ד, שעדיף להמנע מלהזכיר את שם חודשי הלוח הנוצרי, שנקבעו על שם עבודה זרה). בכלל, עדיף להמנע מביטויים סתמיים שאין נותנים את הדעת על משמעותם המילולית המדויקת. אלא שאפשר להתכוון לתת למילים אלו מובן חיובי: לא "אני מחזיק את האצבעות שלי כסימן להצלחתך" אלא "אני מחזיק את אצבעותיך", כמו הביטוי העברי המקורי לתמיכה - "מחזיק בידך" (זכריה ח, ט  עזרא א, ו  שביעית פ"ה מ"ט) או "מחזיק ימינך" (ישעיהו מא, יג  מה, א).
שאלה: האם זה מדין ערווה?: כבוד הרב על התשובה רק רציתי לוודא שהבתי נכון ונידה למעשה נמשך בימינו בגלל ערווה כמו שכתוב בויקרא יח? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "ולמה נידה כן אסורה על בעלה בזמננו?"
תשובה: כל דיני הקירבה וההרחקות בין איש לאשתו נוהגים גם היום. נידה היא אחת העריות. אישה נטהרת לבעלה רק לאחר טבילה במקווה וקיום שאר פרטי ההלכות הקשורות בזה. חיים טובים
שאלה: חגיגת יום הולדת בגן בספירת העומר: האם מותר לחגוג בגן ימי הולדת לילדים בימי ספירת העומר ולהשמיע שירים שמחים?
תשובה: וברכת ד' אפשר לחגוג יום הולדת לילדים קטנים (עד גיל 5) אפילו עם שירים (הגננות עושות את זה כמקצוע לא לשם הנאה), מעל גיל זה אין לחגוג עם שירים אלא שירה בפה. בברכת התורה והארץ יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ
שאלה: התעללות באפרוחים במדגרות: לכבוד הרב, ישנה שאלה שמציקה לי מאוד בשבוע האחרון ואשמח לקבל עליה מענה. בעקבות הפרסום בשבוע שעבר על פריצה של ארגון צער בעלי חיים למדגרה, עלתה אצלי המודעות לנושא. ראשית עליי להדגיש שאני מכיר את נושא הצמחונות ע פ ההשקפה היהודית, שמעתי הרצאות ושיעורים רבים ולמדתי בעיון על חזון הצמחונות. השאלה שלי איננה בנוגע לצמחונות כי אינני צמחוני. אני רוצה לשאול מה דעת התורה על הנעשה במדגרות ביצים בכלל רחבי הארץ ללא יוצא מן הכלל ( ככל הידוע לי- אשמח להיווכח אחרת). החוק הישראלי מתיר להרוג אפרוחים במכונה- בלנדר מיוחד, ועקב כך שאפרוחים זכרים לא מטילים ביצים ולא גדלי? מספיק מהר לשחיטה, פשוט באופן שיטתי כלל האפרוחים הזכרים נזרקים בעודם חיים לבלנדר ( ללא שחיטה כהלכה).להלן השאלות שלי: 1. האם זה צער בעליי חיים? 2. אם כן האם לא ראוי להימנע מאכילת עוף וביצים כי זה מסייע לעוברי עבירה כפשוטו 3. מה דעת הרבנות הראשית בעניין וכיצד ניתן כשרות לדבר כזה. מראש על התשובה,
תשובה: 1. בוודאי שזה אור משום צער בעלי חיים וצריך להתאמץ לעצור מעשים כאלה. 2. אינני בטוח שזה יועיל כי רוב האנשים ימשיכו לאכול וכך זה לא יפריע למגדלים. עדיף למחות על זה ולפרסם את הקלקול הגדול שיש בזה ואם אפשר לארגן הפגנות ובסופו של דבר לבטל את הקלקול הגדול. 3. יש להניח שזוהי דעת הרבנות וכנראה שהם מוכרחים לתת הכשר בגלל בג"ץ, אבל כדאי לבקש מהם שימחו גם הם.
שאלה: ניסיון להשתלט על עולם רוחני בר קיימא של אדם :! האם הגרים בארצנו אינם מהווים סכנה להשתלטות על עולמנו הרוחני הבר קיימא כיהודים?
תשובה: ב"ה לך. אני מאוד מבין את החששות שלך. אך לדעתי אין סיבה לחשוש מכך. ה' איתנו ומוביל אותנו קדימה, להתקדם בתהליך הגאולה, ובעזרת ה' נזכה בקרוב לגאולה שלמה במהרה בימנו אמן.
שאלה: דין נתינת צדקה לעני: לפני תקופה נדרתי כמה נדרים שאם אעשה כך או כך אתן כך וכך סכום כסף לצדקה' חלק מהנדרים האלה שכחתי או שעשיתי דברים אלה בשוגג והגעתי למצב שאני חייב סכום גדול לצדקה. עלה בדעתי אפשרות לזה שאקיים את הנדר ללא שאצטרך להתירו שאני אלך לעני מסוים ואתן לי את הסכום (שאגב אני לא יודע מה הוא אני רק יכול לשער) ולפני אבקש ממנו שיעשה לי טובה שאם יוכל להחזיר לי הכסף. במבט ראשון זה נראה שאין בעיה עם (על דרך מכירת חמץ) שהרי אני נותן לעני כסף קנינית וככל לא חשוב מה המחשבה בעל פה ואשמח לשמוע מה דעתך בנידון
תשובה: א.ראשית יש לדעת שרצוי מאוד שלא לנדור נדרים והעיסוק בנדרים אינו דבר טוב כל כך, למעט נדרים בעת צרה או נדרים שמהווים כלי עזר בעבודת ה' וגם בדברים אלו דרך זו אינה דרך לרבים, וכבר אמר שלמה המלך טוב אשר לא תדור משתדור ולא תשלם (קהלת ה' ד) וכן נפסק בשולחן ערוך "יורה דעה" הלכות נדרים סימן רג סעיף ד: "צריך ליזהר שלא ידור שום דבר, ואפילו צדקה אין טוב לידור  אלא אם ישנו בידו, יתן מיד  ואם לאו, לא ידור עד שיהיה לו. ואם פוסקים צדקה וצריך לפסוק עמהם, יאמר: בלא נדר". למעשה: כדאי לברר עם רב תלמיד חכם שבקי בהלכות נדרים האם באמת האופן שנדרת ולשונות ההתחייבות בהם נקטת אכן מחייבות. ב. כל קניין בנוי על רצון ופעולה מעשית המבטאת את הרצון. פעולה ללא רצון וכוונה אינה מהווה פעולה קנינית טובה וכן רצון ללא מעשה קניין אינו מועיל בדרך כלל (טור ושולחן ערוך חושן משפט קפ"ט) כמו כן, מכירת חמץ הינה מכירה אמיתית ותקפה ומי שאינו חושב כך אינו יכול לסמוך על מכירה זו ואם היה ברשותו חמץ בפסח הרי שהוא עבר על איסור חמור (שולחן ערוך אורח חיים סימן תמ"ח סעיף ג). מכל הנ"ל הדרך שהצעת נראית כאינה נכונה. ממולץ אכן לברר האם באמת אתה מחוייב ובאיזה סכום ולשלם את נדריך.