LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: צלחת חלבית ושניצל במיקרוגל: בטעות חיממנו שניצל בצלחת חרסינה חלבית. החימום היה במיקרוגל לטמפרטורת אכילה וקצת יותר. האם יש אפשרות להמשיך להשתמש בצלחת החרסינה? הצלחת לא היתה בת יומה.
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה בדיעבד אפשר יש לחכות שנה ואחר כך להגעיל 3 פעמים. הרב חגי בר גיורא
שאלה: אבידה בחנות - המשך: האם הפסק הנ"ל גם לכסף שנמצא ברחבת החנות שנכנסים הקונים? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "אבידה בחנות - לקופאי או לבעל החנות?"
תשובה: אכן כשאר הכסף נמצא ברחבת הקונים הכסף של המוצא. (שו"ע חו"מ סימן רס סעיף ה ע"פ המשנה בב"מ כו, ב. וכתב הש"ך שמאחר ורבים נכנסים ויוצאים שם שוב לא הוי חצר המשתמרת לגבי בעל החנות). הרב נעם דביר מייזלס
שאלה: אופטומטריסטית שנגעה בי : הלכתי לשים עדשות ולא ידעתי כל כך איך לשים אז אחת שהייתה שם עזרה לי והיא נגעה לי באצבע. זה נחשב לי עבירה?.
תשובה: אין זו נגיעה של חיבה ולכן אין בכך עבירה.
שאלה: שאלות בנושא תפילה : להלן מספר שאלות שברצוני לשאול בנשא תפילה : 1. אני מתפלל בנוסח אשכנז ובבית הכנסת שאני מתפלל בו הוא נוסח ספרד, בראש השנה בתפילת מוסף הם נוהגים לתקוע בשופר באמצע תפילת הלחש מה שאין כן במנהג אשכנז. האם עלי למהר בתפילתי על מנת להספיק לשמוע את התקיעות מיד לאחר חתימת מלכויות זכרונות ושופרות או שאני לא חייב? ואם תוקעים ואני באמצע ברכה איך עלי לנהוג? 2. לפני לא הרבה זמן שמעתי על סידור ארץ ישראל של הרב דוד בר חיים ממכון שילה לפי נוסח ארץ ישראל הקדום שהוא על פי הירושלמי בלבד. האם מותר לאמץ נוסח זה או חלקו? ואם כן, האם זה אומר שאנו נותנים לאותו רב מעמד כה גבוה של "גדול דור" שיכול לשנות סדרי עולם בתפילה שנהוגה בישראל מזה דורי דורות? ואם לא כיצד עונים לטענותיהם שלפיהן זהו הנוסח הקדום והנכון ביותר? האם החותם כמוהם בברכות כמו ב"אאלוקי נשמה" בא"י מחייה המתים או ב"רצה" בא"י שאותך ביראה נעבוד יוצא ידי חובתו? 3. בסידור כוונת הלב נוסח אשכנז של מכון תכין ליבם מובא נוסח קדום לקללת המינים שבתפילת י"ח שמבוסס על נוסחאות קדומות מן הגניזה הקהירית וכ"ו האם אפשר לשנות לנוסח זה? או לכל נוסח אחר בעשרות הנוסחאות השונות שנמצאות לברכה זו בנוסח אשכנז לכל סוגיו? או להוסיף על המתקללים זו את הגויים הנוצרים כפי שהיו בה במקור? לכבודו
תשובה: אפתח בהתנצלות על העיכוב במענה. 1. אם אתה יכול להזדרז מעט ולהגיע בקלות רצוי לנהוג כן, אולם אם נדרשת הזדרזות באופן שיפגע בכוונותיך בתפילה, תמשיך בקצב שלך, ובשעה שיגיעו לתקיעות תעצור ותקשיב לתקיעות ומיד לאחריהן תמשיך בתפילתך. 2-3. תמשיך להתפלל בנוסח בו התפללו הוריך בלי לשנות ותקובל תפילתך ברצון.
שאלה: הדלקת נרות שבת בנרות חנוכה: האם אפשר להדליק נרות שבת מנרות חנוכה לשם בעירה מהירה יותר מפחד להשאיר את הנרות דולקים ללא נוכחות והשגחה בבית?
תשובה: לא ניתן לקיים מצוות הדלקת נרות שבת בנרות השעווה הצבעוניים הקטנים הנקראים בפי כל "נרות חנוכה". הרחבה: בשביל לקיים את מצוות הדלקת נרות שבת, יש ליהנות מהנרות הדולקים לאחר צאת הכוכבים. אם לא יעשו כן   הרי שהברכה הייתה לבטלה (שולחן ערוך סימן רסג סעיף ט). כיוון שבכל קהילות ישראל זמן הדלקת נרות הינו, לכל המאוחר, 20 דקות לפני השקיעה (ומנהג ירושלים להדליק 40 דקות לפני השקיעה)   הרי שלא ניתן לקיים את המצווה באמצעות אותם נרות קטנים שדולקים לכל היותר חצי שעה. על כן, כאשר אכן ישנו חשש לשריפה ח"ו, עומדות לפניך שתי אפשרויות: א) אפשרות אחת היא להדליק את הנרות מוקדם, לאחר פלג המנחה (השבת פרשת 'צו'- לאחר השעה 16:35), ולהתחיל את סעודת השבת בעוד הנרות דולקים. כך גם תקיימי את המצווה כיוון שסעדת סעודת שבת לאור הנרות  כמבואר במשנה ברורה סימן רסג, ס"ק מ, וגם אם חלילה תתלקח האש   תוכלי לקרוא לאדם אחר שעוד לא קיבל שבת שיכבה את האש.  הערה: אם תעשי כך   לכתחילה כדאי להמשיך את הסעודה לתוך הלילה, ולאכול עוד "כזית" לחם לאחר צאת הכוכבים. כמבואר במשנה ברורה סימן רסז ס"ק ה. ב) אפשרות שנייה היא להדליק את הנרות בזמנם, באמצעות אור חשמלי הדולק על ידי "חוט להט" (לא פלורוסנט, ולא נורת "לד"!), כדלהלן: 1) לכתחילה באמצעות אור חשמלי המופעל על ידי סוללה   פנס וכדומה. 2) כאשר אין פנסים - באמצעות אור החשמל שבבית המופעל מכח זרם החשמל, באם אכן הוא דולק על ידי חוט להט. וכך יש לעשות: לפני זמן הדלקת נרות המופיע בלוח תכבי את האור, תדליקי אותו שוב מתוך כוונה למצוות "נר שבת", ותברכי. הרחבה: דעת הפוסקים המתירים להדליק באור חשמלי במקום הצורך: החזו"א (כ"כ בשמו ב"יחוה דעת" חלק א סימן ד), הגר"ע יוסף (יביע אומר ב, יז), הרב צבי-פסח פראנק (הר צבי אורח חיים סימן קמג), ויבלט"א הרב ווזנר (שבט הלוי אורח חיים סימן קלו). וכן נפסק ב"שמירת שבת כהלכתה" פרק מג סעיף ד. לדעת הגרש"ז אויערבך זצ"ל (מובאים בשמירת שבת כהלכתה פרק מג הערה כב) יש להתיר זאת רק באור הפועל על ידי סוללה - כיוון שזרם החשמל כבר "כנוס" בתוכו. הרב עודד מילר
שאלה: השם ליה לבת: נולדה לנו בת ואנו רוצים לקרוא לה בשם ליה האם ניתן והשם הזה טוב לבחירה?
תשובה: מזל טוב, השם ראוי וטוב.
שאלה: מורד במלכות: לכבוד הרב, התעוררה לי שאלה בנוגע לדיני מורד במלכות, ואשמח אם כבוד הרב יוכל לתת לי תשובה. בספר שמואל כתוב ששבט יהודה קיבל על עצמו את דוד כמלך עליהם, אעפ"י שהיה מלך על ישראל - איש בשת. השאלה שלי היא כיצד שבט יהודה יכל לעשות דבר כזה הרי הוא מורד במלכות ישראל בכך שהוא מקבל על עצמו את דוד כמלך עליו, ולא את איש בשת? גם אם הם עשו זאת מכיוון שדוד נמשח ע"י שמואל למלך, הרי דוד נמשח למלך בזמן שאול כבר, אז יהודה היו צריכים להמליכו כבר אז, ובזמנו דוד לא מלך על יהודה?
תשובה: לשואל תחילה בני יהודה המליכו את דוד. היה זה לאחר הריגת הנער העמלקי ולאחר האבל ואמירת הקינה על שאול מלך ישראל. באותה עת היה עם ישראל נתון במצב קשה מאוד - הפלשתים תפסו את כל השפלה, וכן את עמק יזרעאל וכל עמק בית שאן - וההרים נשארו בידיים של ישראל. בעצם ארץ ישראל נשארה מחולקת, השבטים היושבים בגליל נותקו מאפרים ומנשה היושבים בשומרון, ושבט יהודה נותק מהשבטים האחרים על-ידי הפלשתים שחדרו לעמק בית חורון קרוב לירושלים. בירושלים ישבו אז היבוסים. נמצא שארץ ישראל היתה מחולקת לשלושה חלקים מלבד היהודים שישבו בעבר הירדן. בתוך המציאות המורכבת הזו הרגישו אנשי יהודה שהעם נתון בסכנה גדולה ואין לו מלך שיגן עליו. הפלשתים היוו איום נורא והיו גם סכנות מאויבים אחרים. אנשי יהודה הכירו את דוד - את מרצו, את נחישותו ואת המסירות שלו, והם באו ומשחו אותו למלך - "ויבאו אנשי יהודה וימשחו שם את דוד למלך על בית יהודה". בינתיים, או בגלל שנודע דבר המלכת דוד ביהודה או בגלל הרצון לגבש ולשמור על עם ישראל, קם אבנר בן נר, ששימש שר צבאו של שאול בחייו, לקח את איש בושת בנו של שאול למחניים שבעבר הירדן והמליך אותו על אפרים ובנימין ולאחר מכן על כל ישראל, "וימלכהו אל הגלעד ואל האשורי ואל יזרעאל ועל אפרים ועל בנימן ועל ישראל כלה" - לא כתוב שאיש בושת הומלך על שבט יהודה, מן הסתם בגלל שידע שעל שבט יהודה כבר הומלך דוד. יתרה מזאת, יתכן שהוא לא העז להתקרב לנחלת שבט יהודה, כיון שהפלשתים חולשים על אזור השפלה והם קרובים מאוד ליהודה. עם ישראל סבל רבות מהפלשתים, לא מזמן הפסידו ישראל במלחמה ולא כדאי להתגרות בהם עכשיו. על כל פנים אין מדובר פה על מרידה במלכות, לא מצד דוד ולא מצד איש בושת. הראני ידידי ר' אלון לב שי' דברי ח בבראשית רבה (פב, ד), וזו לשונם: "רבנן אמרי: אפשר אבנר אדם צדיק והוא חולק על מלכות בית דוד? אלא מדרש דריש והמליך את איש בושת, הדא הוא דכתיב (בראשית לה, יא): 'ומלכים מחלציך יצאו', זה שאול ואיש בושת". לאור זאת מבואר, שמלבד העובדה שדוד הומלך מתחילה רק על יהודה, ולכן אין כאן משום מרידה במלכות, יש כאן גם דרשה ח ית שעמדה ביסוד ההחלטה הנועזת על פיצול הממלכה (וראה דברי האברבנאל על הפסוקים הראשונים של פרק ב בספר שמואל ב'). נאמנה
שאלה: אמינות ספר הזהר - המשך: התשובה של הרב, כי "כנגד המפקפקים (בזהר) עומדים כחומה תלמידי חכמים גדולים ועצומים" איננה מבארת לי מספיק את הנקודה. ועוד, כנגד אותם תלמידי חכמים (התומכים בזהר) עומדים דברי הראשונים ההפוכים ממש לספר הזהר ומדבריהם מובן כי בספר זה קיימת עבודה זרה של ממש. חוץ מזה, התורה מלמדת אותנו שאפילו סנהדרין היושבת בלשכת הגזית עלולה לטעות ולהורות היתר (בשגגה או במזיד) בעבודה זרה. ועל שגגה זו מביאים קרבן חטאת. ואם התורה מתארת מצב שבו גדולי חכמי ישראל היושבים בלשכת הגזית בזמן שבית המקדש קיים ושכינה שורה בישראל, טועים בנושא היתר עבודה זרה, אזי שעל אחת כמה וכמה שתיתכן שגגה גם אצל חכמי ישראל שבדורות הקודמים. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "אמינות ספר הזוהר"
תשובה: לשואל כאמור, על אף כל הקולמוסים שנשתברו בסוגיה זו ועל אף הקושיות והספיקות, נתקבלה הכרעה ביד גדולי וענקי הדורות האחרונים. כמובן שלימוד פנימיות התורה דורש הכנה רבה, לא כל אחד ראוי לזה. מי שניגש ללימוד תורת הח"ן בטרם עת יגיע למחשבות מקולקלות שיש בהן הגשמה. רק מי שניגש מתוך הכנה ראויה וענוה גדולה ומתוך שימוש תלמידי חכמים, יוכל להיפגש עם המאור הגדול. אמנם נכונים דבריך שאפילו סנהדרין יכולים לטעות, אך לא כל אדם יכול להחליט על דעת עצמו שסנהדרין טעו חלילה, רק אם נודעה להם טעותם מעצמם מביאים פר העלם דבר של ציבור (ראה רמב"ם הלכות שגגות יד). סוף דבר עלינו לעסוק בתורה מתוך ענוה גדולה ולשתות בצמא את דבריהם של גדולינו, עלינו להתאבק בעפר רגליהם כהסברו הנפלא של בעל החפץ חיים, להתאבק מלשון מאבק, לא לקבל כל דבר כמובן מאליו אלא לדרוש ולחקור כדי להבין ולהעמיק, ועם זאת להכיר כי איננו ראויים להיות אלא עפר רגליהם. חלילה לנו לנפנף בקרבן פר העלם דבר של ציבור ולהסיק מכך שכל דברי חכמים מועדים לטעות, גם אם תיתכן טעות בדבריהם. נאמנה
שאלה: מעמד הר סיני לאומות -המשך: מה הפרוש פרחה נשמתן? הכוונה היא שמתו ממש? ב השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "מעמד הר סיני לאומות"
תשובה: לשואל בעל "עץ יוסף" על המדרש מבאר שהמדרש נקט לשון גוזמא, על כל פנים רעדה גדולה אחזה באומות העולם, ומנגד, עם ישראל, קיבל כוחות אדירים חדשים. נאמנה
שאלה: מותר לפתוח דלת שעליה מוקצה?: יש לי תיבת דואר שמחוברת לשער כניסה לחצר. בשבת ראיתי שיש שם מכתב (התיבה שקופה קצת). האם זה מקצה את השער, ואסור לפתוח אותו? בילקוט יוסף כתוב שמגרות עם מוקצה אסור לפתוח בשבת, וכנ"ל דלת של מקרר רק עם מוקצה כגון תרופות. כ"כ כתוב שם שמכתב אסור בשבת מדין שטרי הדיוטות. המכתב הוא חשבונות וכדומה, ולא מכתב שלומות שלכאורה אינו מוקצה. האם זה ששמו לי מכתב, הדוור או השכנים, יכול לאסור עלי את הכניסה לחצר? ואם ראיתי שיש שם מכתב, אבל שכחתי להוציא לפני כניסת השבת, מה הדין? תבורכו מן השמים ברכה שלמה. ושבוע טוב ומבורך.
תשובה: לשואל, הדלת איננה הופכת ל"בסיס לדבר האסור" ואיננה מוקצה, משתי סיבות: ראשית, מפני שהדלת היא חלק מהבית וחשובה מכדי להתבטל לחפץ כלשהו כמו המכתב. שנית, מפני שחפץ נעשה "בסיס לדבר האסור" רק אם בעליו ידע והסכים לפני שבת לכך שהמוקצה יהיה מונח שם ומה שתחתיו ישמש לו כבסיס, אבל אם הבעלים שכח שם את החפץ, וכל שכן אם מישהו אחר הניח אותו ללא ידיעתו, אינו נעשה בסיס. שני הנימוקים מבוארים בשו"ע סי' רעז סעיף א ברמ"א ומשנ"ב ס"ק ז (על פי כמה ראשונים בשבת קכ ע"ב) ושם סעיף ג ומשנ"ב ס"ק יב. אמנם בביאור הלכה שם (ד"ה אע"פ שהוא קבוע) פקפק על הנימוק הראשון להקל, מכח דברי הירושלמי במסכת שבת פ"ג ה"ז, אך ראה בערוך השולחן בסי' רעז ס"ה ביאור אחר לירושלמי המיישב את הקושיה. לגבי דלת המקרר לא מצאתי התייחסות בילקוט יוסף, ואודה למי שיפנה אותי למקור מדויק. מכל מקום, אני מניח שאם החמיר בדבר הרי זה דווקא במקרר, שהוא כלי ואינו חלק מהבית, וכמובן בתנאי שהבעלים תיכנן מראש שהמוקצה יהיה שם בשבת. וב'חשוקי חמד' (שבת קמב ע"ב) צידד להתיר גם בדלת המקרר, אפילו אם מונח עליה רק מוקצה, מפני שהיא נחשבת כחלק מכלל המקרר, ומאחר שבמקרר עצמו מונחים גם מאכלים שאינם מוקצה הרי כלל המקרר משמש כבסיס לאיסור ולהיתר, ואינו נאסר.
שאלה: בהקשר לדברי הרב שאין מצווה למחות את עמלק: הרב ענה בתשובה שאין מצווה בתורה למחות את עמלק. והנה הרמב"ם דווקא כן מונה מצווה זו במניין המצוות, עשה קפ"ח: "להכרית זרעו של עמלק", והוא לומד זאת מהכתוב בדברים כה יט. וכן הוא פסק בריש הלכות מלכים ומלחמות, וכן שם בפרק ה הלכה ה, ללא כל הסתייגות. ועוד שאלה, מהו המקור בגמרא או בראשונים למה שהרב כתב שההצדקה להרוג נשים וטף מזרע עמלק היא מפני שהם משתמשים בנשותיהם ובילדיהם כבמגן חי? מדברי הרב נשמע כאילו במידה והם לא מחזיקים במנהגם זה אין הצדקה להרוג את נשיהם וילדיהם, ולכאורה הדברים אינם מופיעים ברמב"ם. עוד לא מצאתי מקור בגמרא ובראשונים לכך שיש לשאול קודם ל ורק אם ילחמו בנו נילחם בהם. איפכא מסתברא, שהרי התורה כתבה: "והיה בהניח ה א-לוהיך לך מכל אויבך מסביב. מחה תמחה.". השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "מחיית עמלק - מצווה מוסרית?"
תשובה: לשואל אומנם הרמב"ם פוסק שיש מצווה להכרית זרעו של עמלק, אך הוא עצמו פוסק שמצווה זו נוהגת דווקא לאחר שקראנו לו ל והוא לא נענה. (המקור נמצא בתשובה המקורית   (ברמב"ם הל' מלכים פרק ו הל' א). ולדעת הרמב"ם אם העמלקים משלימים אתנו אז אין מצווה להורגם. אגב כך נפסק גם בספר החינוך ועוד, וזו הלכה פשוטה. לדוגמה אביא את מה שכתב הגאון בשו"ת אבני נזר חלק או"ח סימן תקח: "אבל זרע עמלק שנענשין בעון אבותם. ולכאורה הא כתיב לא יומתו אבות על בנים ובנים לא יומתו על אבות. אך שגלוי וידוע לפני הקב"ה ששנאתם טמונה בלבם. פוק חזי מעשה המן האגגי. ובאוחזין מעשה אבותיהם בידיהם כתיב פוקד עוון אבות על בנים. אבל אם עשו תשובה וקיבלו שבע מצוות. הא אין אוחזין מעשה אבותיהם בידיהם. ושוב אין נענשים בעוון אבותם" הרי שבמפורש כתב שאם עשו תשובה אין נענשים   כלומר אין הורגים אותם. נמצא שאין מצווה להרוג עם, אלא יש מצווה להילחם עד חורמה בעם שרוצה בכל מחיר לפגוע בנו. לגבי הריגת נשים וילדים   הדברים מופיעים בדברי הרמב"ם במורה נבוכים בהסברת טעמה של מצוות עמלק. הרב אוריאל טויטו
שאלה: חלב אם מאם אחרת: לאשתי יש כעת בעיה המגבילה לה את ייצור החלב. חשוב לנו מאוד תזונה נכונה של בני בן ה 5 חודשים. רציתי לדעת האם ישנה בעיה הלכתית בקבלת חלב אם מאם אחרת עבור בני התינוק? האם התורמת מצהירה על בריאותה ושמירת כשרות.
תשובה: בעבר היה מקובל לשכור אישה מינקת שהייתה אם אחרת.
שאלה: משלוח מנות לבת זוג של אבל.: יש לנו זוג חברים שהאישה (בחברים) נמצאת בשנת אבל. האם ניתן לשלוח מנות לבן הזוג ולילדים שאינם באבל? אנחנו (השולחים) אשכנזים, והמקבלים ספרדים. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "מתנה ומשלוח מנות לאבל"
תשובה: מותר לכתחילה. פורים שמח
שאלה: מעמד הר סיני לאומות -המשך 2: אם כך לא מובן מדוע סיפור שכזה לא מעובר גם באומות העולם. מדוע אנו היחידים שמעברים את הסיפור הזה, אדרבא אם אתה טוען כי האומות גם היו נוכחות במעמד הם היו צריכים להעביר את הסיפור גם הם. וזה שהם לא מעבירים אותו גורם לפקפק בסיפור עצמו לא כן? דבר נוסף. לא היית מסכים אם הפרוש הבא לדברים : כל מדרשי חז ל, שבדרכם ממשיך גם האלשיך, באים שוב ושוב להדגיש שהמסר העמוק שבמעמד הר סיני עבר וזעזע את האנושות כולה. כפי שציינתי, אין כוונתם שהעמים נכחו בגופם במעמד ושמעו אותו באזניהם. כאשר חז ל כותבים שמעו כוונתם היא שמיעה במובן עמוק יותר, מובן של חדירת תוכן הדברים לנפש. כשם שגם השמיעה הפיזית מחדירה את הקול לגוף ולתודעה. קול בטרמינולוגיה של אגדות חז ל בא בדרך כלל לציין רושם, התעוררות הנוצרת כתוצאה מהתרחשות. כך גם כאן, הזעזוע שעבר בעולם חדר לאנושות כולה ושינה אותה בלא שתהא מודעת לכך. כאן מוסיפים חז ל ומבהירים שכל עם חש את ההתעוררות בדרכו המיוחדת, והיא התבטאה אצלו בצורתו המיוחדת. זאת, על בסיס מהותו הרוחנית המיוחדת. כיון שבתפיסת חז ל, לכל עם ועם מהות רוחנית (בלשונם שר ) שונה היוצרת את תכונותיו השונות ואת ההיסטוריה השונה שלו השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "מעמד הר סיני לאומות -המשך"
תשובה: לשואל השאלה המציאותית אם הקול הגיע לאוזני אומות העולם או לא אינה עיקר הדיון. ניתן להבין כך או כך, על כל פנים דומה שעיקר הדגש בדברי ח אלו הוא להראות עד כמה מתאימה התורה לאומה הישראלית, ומנגד, כמה איננה מתאימה לאוזניהם של אומות העולם, כפי שמבוארים הדברים באריכות בדברי המהר"ל בספרו "תפארת ישראל" (פרק לא). לאור זאת מובן מדוע לא השכילו האומות להעביר תורה זו שאינה מתאימה להן לדורות הבאים. נאמנה
שאלה: טומאה של צלחת חד-פעמית על ידי שיש טמא: אם יש לי קרוב משפחה והוא לא שומר כשרות ואני שם צלחת חד-פעמית על השיש שלו (השיש טמא) אז גם הצלחת או האוכל נטמאים בטומאה זו?
תשובה: הצלחת והאוכל לא נאסרים מהשיש.
שאלה: שימוש בירקות עלים מגידול רגיל: בעקבות הפירסום של הרב על אפשרות לקנות ירקות עלים רגילים מהשוק ולנקות אותם עם נוזל הניקוי 'סטרילי', רציתי לדעת איזה ירקות בדיוק ניתן לנקות בצורה מוחלטת, ומה דרך הניקוי? האם יש הבדל בין עונות השנה?
תשובה: הבדיקות של שמעון ביטון בליווי שלי נעשו לאורך כל השנה. החל מחודש מרץ בשנה שעברה (אביב) ועד חודש פברואר השנה (חורף). הם כללו: חסה, כרוב, פטרוזיליה, כוסברה, שמיר, בצל ירוק, נענע וסלרי. הירקות נלקחו משדות פגועים במיוחד או נקנו בשווקים פתוחים ונבחרו ע"י מר ביטון כנגועים. כמו כן נבדקו ירקות אורגניים הנגועים במיוחד. הבדיקות נעשו בראיה בעיניים בלבד ללא אמצעים מלאכותיים כמו זכוכית מגדלת, מיקרוסקופ, שולחן עם תאורה או סינון מים על גבי בד וכדומה. כללי ההלכה, כיצד לבדוק ושלא להשתמש באמצעים מלאכותיים, קבלנו בהנחית הרבנים הגאונים הרשל"צ הרב בקשי דורון, הרב דב ליאור והרב יעקב אריאל שליט"א. וכן בספרות הפוסקים העניפה. (כפי שיתפרסם בספרי "אכול בשמחה" שיצא בע"ה בקרוב). יתכן שזו התשובה להבדלים בין התוצאות שלנו לתוצאות המתפרסמות ע"י גופים אחרים. שמשתמשים ב"חומרות" לא נדרשות ומנסים לנקות גם חרקים שלא נראים לעיני אדם, אלא ע"י זכוכית מגדלת. התוצאות היו: בירקות הנ"ל מפרקים את אגדי הירק ומשרים כענפים בודדים. את החסה והכרוב מפרידים לעלים או שקוצצים את הכרוב לרצועות. משרים בסטרילי לחמש דקות ולאחר מכן שוטפים בברז. לאחר טיפול זה יצאו הירקות נקיים מחרקים. מלבד הסלרי והבזילקום בהם נמצא זבוב המנהרות (מנהרן) שהוא חרק שחי בתוך מנהרה בעובי העלה, עדיין לא נמצא חומר שגורם לו לצאת מהמנהרה. לכן לגבי סלרי יש להסיר את כל העלים. את הגבעולים יש להפריד ולהשרות כחמש דקות בסטרילי ולאחר מכן לשטוף במים. או לחזור לשיטות הישנות של שימוש בירק ללא חרקים. אציין שבירקות ועשבי תיבול הגדלים בגינות פרטיות ללא כל טיפול נגד מזיקים, הטיפול בסטרילי אינו יעיל. הרב משה ביגל תשובת הרב יעקב אריאל תשובת הרבנות הראשית לישראל
שאלה: שימוש בירקות עלים רגילים - המשך: הרב, הרב משה ביגל כתב שחוץ מאשר בסלרי ובזילקום שבהם יש את זבוב המנהרות בכל שאר ירקות העלים ניתן לקנות ירקות רגילים מהשוק ולהשתמש בחומר הזה, על פי בדיקות שהוא עשה. האם לכך הרב מסכים, או שצריך לחשוש לעוד סוגי חרקים? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "ירק עלים ללא פיקוח מחרקים"
תשובה: הפרסום לא נעשה על דעתי. יש צורך בבדיקות נוספות לגבי סוגים שונים של חרקים, עדיין יש עדיפות לירקות מפוקחים.
שאלה: גידול איברים במבחנה: אני סטודנטית למדעים במכללת חמדת הדרום ובמסגרת הקורס "יהדות ומדע" נתבקשנו להגיש עבודה סמינריונית.הנושא שבחרתי נקרא:"גידול איברים במבחנה" שכוונתו-גידול רקמות איברים במעבדה מתאים של בע"ח או של האדם הזקוק לשתל בעצמו. בצד ההלכתי שיש להציג ישנם מספר שאלות שאין לי מענה עליהם ואשמח אם תוכל לענות לי ולו על חלק מהם. השאלות הם: 1.האם איבר שנוצר בהנדסה גנטית שקול לאיבר מקורי של האדם?האם חייב בקבורה? 2.איבר שהופק מתאים או מרקמה של חיה טמאה-האם מותר להשתיל את האיבר המוגמר בגופו של אדם יהודי? 3הפקת תאי-גזע עובריים כרוכה בהשמדת העובר. האם למרות זאת-להתיר את השימוש? האם אין בכך יצירת תקדים? אשמח לדעת באילו מקורות השתמשת. רבה ובשורות טובות.
תשובה: נושא זה חדש ובדורות הקודמים לא עלתה שאלה כזאת, ולכן עלינו לחפש מקורות כדי לפשוט ספק זה. א. בשו"ת ציץ אליעזר (חי"ג סימן צ) דן בשאלה האם מותר לחבר לכהן אצבע שנקטעה מידו ע"י ניתוח פלסטי, למרות שעי"ז ייטמא טומאת מגע או טומאת אוהל. הוא מסתמך על שיטת הש"ך (יו"ד סימן קנז סק"ג) הסובר שאיסור לאו נדחה מפני הצלת אבר. למרות שהצלת אבר אינה דוחה שבת (לדעת רוב הפוסקים) אך איסור לאו הוא קל יותר ונדחה מפני הצלת אבר. עפ"י זה מסיק הצ"א שמותר לחבר לכהן אבר שנקטע למרות שבזמן הניתוח הוא ייטמא. לאחר הניתוח האבר הופך לחלק מגופו החי ואינו מטמא כדאיתא בגמרא (נידה ע ע"ב) שבן השונמית אינו מטמא - דמת מטמא וחי אינו מטמא. לכן בנידון דידן, אם לאחר השתלת האבר הגנטי לאדם הוא יקבל חיות, דהיינו, תהיה בו זרימת דם ועצבים, ממילא הוא חלק מגוף האדם, ויטמא לאחר מיתת האדם כמו אבר אחר. כל אבר שנחתך מהאדם חי מטמא, אך אין בו איסור הנאה ולא חיוב קבורה. למעשה קוברים גם אברים, אך לא מפני שיש חיוב בכך אלא כדי למנוע טומאה, ראי גשר החיים (ח"א פרק טז אות ב ס"ק ב). ב. נראה שכשם שמותר להשתיל אבר מאדם אחד למשנהו, למרות שלשיטת הרמב"ם יש איסור באכילת בשר אדם, אך אין בו איסור הנאה, ולכן מותר ליהנות גם מבהמה טמאה, ואפילו אם הייתה אפשרות להשתיל אבר מבהמה טמאה באדם - היה הדבר מותר, מפני שאין בה איסור הנאה. ג. כמו שמותר להשתמש בגופו של אדם יהודי שנפטר לצורך הצלת חיים, כך מותר גם להשתמש בעובר מת לצורך טיפולים רפואיים, אולם בוודאי שאסור להרוג אותו למטרה זו, מפני שיש איסור להפיל עובר. דעת רוב הפוסקים היא שעובר מת אינו חייב בקבורה, ראי גשר החיים (פרק טז סימן ג).
שאלה: תחיית המתים על פי המצוות: אחת הסיבות ששמעתי שאסור לתרום איברים הוא שבתחיית המתים אתה קם ביחד עם גופך, וכן יראו שחסר לך איבר. כמו כן בספר שירת הבית היהודי נכתב שיש רמ ח מצוות עשה כנגד כל איבר בגוף האדם, גם פה כשתהייה תחיית המתים יקום עם אותם איברים כנגד המצוות שקיים. האם תחיית המתים איננה רק תחיה של הנשמה, שהרי הגוף הוא בסה כ דבר גשמי. וכן בעולם הבא אנחנו נהיה רק נשמות. וגם אם תחילה אנחנו קמים עם הגוף וממשיכים לאחר מכן רק עם הנשמה, מה זה משנה אם חסרים איברים מסויימים בגוף? (כמובן שאינני מדברת על המצוות שחשוב לקיים, אלא רק הגוף הפיזי עצמו).
תשובה: לך. שמחתי מאוד לקבל את מכתבך, ולראות שאת עוסקת בנושאים חשובים כל כך, נושאים שבהחלט מעניינים ויש בהם המון מה לעסוק, להתבונן ולהבין. בדורות האחרונים זכינו להתקדמות גדולה מאוד בעולם הרפואה. כיום יש לרפואה אפשרויות רבות לעזור לאנשים להבריא ולהתגבר על מומים שונים ועל סיבות שונות שבעבר באופן מהיר היו גורמות למוות. אחד האמצעים המצויים מאוד כיום זה השתלת איברים. כיום נערכות המון השתלות, וחיים רבים ניצלים בזכות ההשתלות האלו. כמו כל דבר בעולם, תפקידו של הרב, ובפרט פוסק ההלכה להביע את דעתו, על פי כל הידע התורני שלו, ולהורות מהי דעתה של היהדות ביחס לאותו הנושא, ומה נכון ומה לא נכון לעשות, ואף את מה שנכון, איך לעשות בדרך הראויה ביותר לפי התורה. בנושאים מורכבים, מעולם תפקידם של גדולי ישראל היה לשבת על המדוכה ולבחון את הדברים באופן מקיף ויסודי, ואכן גם נושא זה זכה שישבו ודנו בו גדולי הפוסקים. טענות שונות הועלו להתיר או לאסור, ומקורות רבים הועלו על ידי גדולי הפוסקים, בשאלות השונות. אם תרצי את מוזמנת לעשות חיפוש קל בנושא "השתלת איברים בהלכה" ותגלי מאמרים רבים ומקיפים על הנושא, ובהם תוכלי לבחון את הצדדים השונים, את הבעיות ואת הפתרונות. מטבעם של הדברים, לא אוכל להתחיל להאריך בנושא, שכן הוא דורש לימוד ארוך ומשמעותי, ואני בהחלט מציע לך לצאת למסע של בירור, מסע של למידה ותזכה להמון עניין ולהמון בניה אישית. בסופו של דבר, בדברים מעין אלו הכלל הוא: "עשה לך רב", שכל אחד צריך שיהיה לו רב פוסק שהוא הולך לפי פסיקתו, ובמצב זה, או שאפשר לשאול, את דעת אותו הפוסק, או פשוט לבדוק בספרים מה הוא מורה במציאויות כאלו. כיום כאשר המון ידע חשוף בפני אנשים, הדבר פשוט וקל, ואפשר גם לבקש מרבנים עזרה כיצד להגיע לרב הפוסק שאת הולכת כמותו. ביחס לנקודה שהעלית, אם באמת יש בתרומה זו הצלת נפשות וחסד גדול, ממילא אנו מאמינים שה' יתברך, כאשר הוא יקים את האדם בתחיית המתים, הוא גם ישלים את האיברים האלו. חשוב לדעת שתחיית המתים אינה תחייה של הנשמה, אלא תחייה של כל האדם, של הגוף ושל הנפש, וממש של כל מהות האדם. אמנם חשוב לדעת שזהו רק שלב, ולאחר השלב הזה של תחיית המתים יהיו שלבים שונים, ושוב אינני יכול להרחיב, ואת מוזמנת ללמוד על הנושא, לקרוא מה שכתבו עליו, ואשמח לעזור. בברכת הצלחה רבה הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: צניעות בציבור הדתי לאומי: יש לי קרובי משפחה חובשי כיפות סרוגות שראיתי אצלם דברים שבעיני הם בגדר אי הקפדה על צניעות כגון לבישת מכנסיים לנשים, שרוול קצר מעל המרפק, וכן אי כיסוי ראש וכדו, אני מנסה לדון אותם לכף זכות אולם אינני מוצא דרך. האם יש היתר לדברים אלו שאני יוכל להגיד שאולי הם סומכים על שיטה זו?
תשובה: אם הם לא הולכים עם כיסוי ראש, בזה לא שייך לומר שסומכים על שיטה כלשהי. לצערנו הרב הנושא הזה של כיסוי ראש הנגע הזה פשה בליטא עוד לפני יותר ממאה שנה, אחד מגדולי הפוסקים כותב על זה "פשתה המספחת," עד כדי כך! וגם היום, יש כאלה שעושים מזה אידיאולוגיה, לחקות את תרבות המערב. ודאי שאשה שהולכת בלי כיוסי ראש זה נגד הצניעות היהודית, אי אפשר להסביר את זה, וגם העניין של הבגדים זו חולשה ודאי. אלא שצריך לדון אותם לכף זכות. הם מושפעים מהתרבות של הרחוב, צריך לחנך לקדושה, ליראת שמים ולגדרי צניעות, וככל מה שיגבירו את החינוך של קדושת החיים היהודיים, יעלמו התופעות האלה. הם לא מזידים אלא שוגגים, אין להם כח לעמוד מול הלחץ של הרחוב. אמנם זה לא ממש שוגג כי כל אדם שקורא היום עיתונים הוא יודע שיש אנשים שמקפידים על כיסוי ראש וצניעות, אלא שהם חושבים שזה לא מחייב אותו היום בעולם המודרני להתלבש ככה ולכן הם לא מזידים ממש.
שאלה: סיור בהר הזיתים פורים: האם מותר לעשות סיור בהר הזיתים בפורים?
תשובה: לכתחילה באמת לא ראוי לעשות סיור כזה כי פורים הוא יום שמחה. מוזכר שאם אבל קם ביום השביעי מהשבעה ועולים לבית העלמין, אם התאריך יוצא בפורים שלא יעלו הרבה אנשים. לא יודע האם יש איסור, אבל לא ראוי לעלות ביום כזה לבית עלמין.