שאלה: ממה ההגדרה של דתי? וכעוד תהיות.: אני נערה דתייה בת 13. יש לי המון שאלות,ושמח אם תוכלו להשיב על כמה מהם. קודם כל,אני מסתובבת גם בסביבה חילונית.ועלתה בי השאלה מה היא ההגדרה של דתי:שבת? כשרות?אמונה? אני אישית הולכת עם מכנסיים,חולצה קצרה,לא שומרת נגיעה אבל שומרת על הגבול. יש כ כ הרבה דיקדוקים והחמרות,שכמעט ואי אפשר לעמוד בכולם.אני מאמינה שהקב ה קיים,ושצריך לשמור את מצוותיו,אני מאמינה שכל הדברים האלה נועדו להפוך אותי לאדם טוב יותר ואת העולם למקום טוב יותר,ושהעיקר הוא הרעיון הכללי.זה רע לחשוב ככה?! אני מקווה שהצלחת להבין מאיזה רקע אני באה,כי זה מתקשר לשאלה הבאה. אני מסתובבת עם בנים,יש לי הרבה חברים טובים בנים,בזמן האחרון 3 חברים ממש טובים שלי אמרו לי שהם אוהבים אותי ורוצים שנהיה ביחד,וכל פעם הרגשתי שאני פוגעת בהם,והרגשתי רע עם עצמי.מה לעשות?! אני מאמינה שיש אדם בעולם שנועד לי,ואני לו.לא יודעת אם זה קשור. אני לא אוהבת את השם שלי.קוראים לי מיה.יש איזה רעיון מאחורי השם?! כי להורים שלי לא הייתה סיבה. דבר אחרון,לפעמים אני חושבת איך להפוך את העולם למקום טוב יותר,וזה כ כ קשה!! אני מנסה לצאת מאיך אנשים רואים אותי,מחיצוניות,וזה קשה כל יום מחדש.
תשובה: לך חברה יקרה, שאלת הרבה שאלות, אז לחלק מהן אענה, וחלק אפנה אותך לתשובות של משיבים אחרים. מה ההגדרה לדתי? אני חושבת שלפני התשובה ממש על ההגדרה, חשוב לחשוב על הסיבה שבגללה חשוב לנו לתת להגדרה הזו "דתי" משמעות. אני מחלקת אותה ל- 2 סיבות- אישית וחברתית. הסיבה החברתית- עונה על השאלה לאיזו קבוצה אני משתייך? עם מי אני יותר מזדהה בערכים, באורח החיים. ההגדרה הזו נותנת לי "קבוצת השתייכות", שעוזרת לי להבין איזה אנשים הם יותר כמוני או פחות כמוני, ואז זה גם עוזר לי להציב את הגבולות ביני לבינם. אם אני מגדירה את עצמי דתיה, כשאני בסביבת אנשים שמגדירים את עצמם חילונים, אני יודעת שהם שונים ממני, כי יש דברים שחשובים לי ולא להם, אז אני שומרת על עצמי יותר, ולא נותנת לעצמי להתקרב אליהם לגמרי. כי ברור לי שבסופו של דבר, הבסיס של החיים שלנו שונה. אז אני גם לא אתן להם להשפיע עלי בלי לסנן את זה קודם. הסיבה האישית - עונה על השאלה איזה גבולות אני מציבה לעצמי? אם אני לא דתיה- סולם הערכים שלי נקבע לפי מה שאני מחליטה, ואם אני כן דתיה- סולם הערכים שלי נקבע לפי מה שהקב"ה אומר. כלומר, כשאני בוחנת את עצמי, לבדוק אם אני ר או לא, או כשאני מתלבטת אם לעשות משהו, או ללבוש משהו, אני לא שואלת רק מה אני חושבת, אלא מה ה  מצפה ממני, מה התורה מכוונת אותי לעשות. באופן כללי, כנראה שההגדרה הכי בסיסית לדתי- היא מי שמקבל על עצמו עול מלכות שמיים. זאת אומרת שמבין שיש אלוקים, שהוא זה שקיבלנו על עצמנו בתור המלך שלנו, והוא יודע ואמר לנו דרך התורה, איך הכי נכון לחיות את החיים בעולם הזה. איך הכי מתאים לאופי שלנו, לנשמה שלנו, למידות שלנו, פשוט למי שאנחנו. וזה שאנחנו יהודים, זה גם אחת התכונות שלנו, ולכן אם אנחנו רוצים לחיות הכי נכון, התורה היא הדרך הנכונה. בפועל, איזה "תועלת" נפיק מזה, זה כבר התייחסות אחרת. עכשיו, בתוך דרך החיים הזו, יש מצוות שיותר חמורות (כמו לאכול ביום כיפור) ושיותר ניכרות יותר בציבור (כמו שמירת שבת ואכילת כשר) ויש מצוות שפחות (כמו נתינת צדקה). ויש חשיבות אם אנחנו מקפידים על המצוות שכולם רואים או לא. כמו שמי שמחלל שבת בציבור, יש לזה גם השלכות. בגלל שאנחנו מאמינים שמי שברא אותנו יודע הכי טוב מה הכי נכון לנו, אנחנו מקבלים על עצמנו לעשות מה שהוא אומר גם בלי להבין. לכן, ילדים קטנים מלמדים אותם להתפלל וליטול ידיים, אפילו שהם לא הכי מבינים מה הם עושים. וככל שגדלים לאט לאט מוסיפים הבנה וידע. אותו דבר על צניעות ושאר הדברים. את נשמעת מאמינה מאוד, ובן אדם חושב, והשאלה ששאלת יכולה להיות לך פריצת דרך להעמקה ובירור יותר עמוק של האמונה שלך, ובכלל, החיבור שלך לתורה. אני חושבת שכן כדאי לך להתחיל לאט ללמוד. חשוב שתחזקי את ההבנה שלך, על החשיבות של כל המצוות. כמובן לא להיבהל, מכל הפרטים והדקדוקים וההחמרות. אני מבינה שזה יכול להיות מאוד מפחיד למי שמסתכל קצת מבחוץ. אבל קודם כל, אנחנו כולנו לא מושלמים, ויש לנו את כל החיים להמשיך ללמוד עוד ועוד פרטים ועוד הלכות. אבל את הדברים הבסיסיים, אני מניחה שאת יודעת, ואם תחליטי שאת רוצה, תוכלי לאט לאט להוסיף עוד ועוד דברים שתקבלי על עצמך לעשות. חשוב שלא סתם תחמירי על עצמך דברים, אז אולי כדאי שתתייעצי אם מישהו שקרוב אלייך, שאת סומכת עליו שהוא לא "מחמיר", ותבררי איתו איזה דבר קטן את יכולה להוסיף. לדוגמא- נגיד בלבוש, את יכולה אולי להחליט שאת הולכת עם חולצה קצרה אבל עם מחשוף טיפה יותר סגור ממה שהיית עד עכשיו. או בשבת, כן ללכת עם חצאית. דברים קטנים כל פעם. הנה כמה תשובות נוספות בנושא: איך מגדירים דתי? מה המשמעות בחיים שלי בתור דתיה? מהו אדם דתי? שמירת נגיעה שמירת נגיעה וחצאיות חבר בגיל צעיר כפי שאמרת בעצמך, זה בהחלט לא הדבר הכי נכון שיהיה לך חבר בגיל 13. זה רחוק מאוד מהזמן שבו את יכולה להתחתן, וזה הזמן שלך לבנות את עצמך. לגבי הנערים שמציעים את עצמם, אל תדאגי שאת פוגעת בהם, בסך הכל את עושה גם להם טובה. מצד שני, אולי את גם משדרת להם שאת ידידה מאוד קרובה שלהם, אז הם מצפים להרחיב את הקשר. זו אחת הבעיות בחברה של בנים ובנות, יש מתחים וציפיות מהצד השני, שלא תמיד יכולות להתממש. מכיוון שיש לך הבנה מדהימה, שאכן יש את האחד שיהיה בעלך, הייתי מציעה לך לקחת צעד אחורה עם כל הקשרים של הבנים בחברה שלך, וצעד קדימה עם כל החברות. תשימי את הדגש על הקשר שלך עם הבנות, ופחות עם הבנים. זה גם יוציא אותך מהסיבוך של בנים שמציעים לך חברות בגיל הזה, וגם תרוויחי חברות קרובות שיהיו לצידך. עוד להעמקה: מה רע בחבר? חבר בגיל צעיר משמעות השם שלך לא תמיד הורים נותנים שם עם משמעות לילד שלהם. לפעמים הם פשוט אוהבים את הצליל, ואיך שהם אומרים אותו, הם מרגישים חיבור. אבל אומרים שלאמא "נזרקת רוח הקודש" כשהיא מחליטה על השם. ביהדות יש הרבה משמעות לשם הפרטי, וצריך להרגיש אליו חיבור. אולי אחרי שתביני את המשמעות, תרגישי יותר חיבור לשם שלך, כי שם הוא מהות. אני לא מתכוונת שמה שכותבים באתרים של משמעות לשמות, שאומרים לך מה התכונות שלך, זה זה, אבל צריך לדעת שיש משמעות לשם. לפעמים אם השם הוא לא יהודי, יש רבנים גדולים שיכולים להמליץ לשנות את השם. או נגיד אם ילד הוא חולה, מוסיפים לו שם כמו "חיים". אני מניחה שהתכוונת למיה עם חיריק (Miya). בספרדית, התרגום הוא "שלי". כלומר, גם אם ההורים שלך לא התכוונות ממש לזה, האדם הראשון שקרא לבת שלו ככה, כנראה התכוון להראות את האהבה שלו לבת שלו, להדגיש שהיא שלו. אם התכוונת למיה עם פתח (Maya) - בארמית המשמעות היא "מים", שזה משהו שמחייה את האנשים ואי אפשר בלעדיו. וגם התורה נמשלה למים. אפשרות אחרת, היא מקור לא יהודי- על שם אלה רומאית- אלת האביב והפריון. תשובות על חיצוניות וצניעות אני כל הזמן מתנהגת לפי החברה מסתכלים עלי כישלון מייאש אותי מתחזקת אבל החברה מקשה עלי בהצלחה! הדס hershko.hadas gmail.com