LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: רוטב ווסטרשייר: קיים רוטב "ווסטרשייר" שמכיל אחוז מסויים של רכיבי דג ומיועד לצורך השרייה בישול רוטב לבשר. האם מותר להשתמש עם בשר? זה משנה מה אחוז רכיבי הדג ברוטב? ישנם עוד רטבי דגים אחרים בשוק עם אחוזים שונים. מראש,
תשובה: בזמננו לא חוששים לבשר ודגים ביחד, האחרונים אומרים שמה שח קבעו בזמנם לא לאכול בשר ודגים - זה לא איסור אלא סכנה, הם אומרים שעל פי הרופאים זה מסוכן, השתנו הטבעים וכבר לא צריך לחשוש לזה.
שאלה: שימוש במילה מהשורש ה.ו.ה.: כבוד הרב. בקשו מאיתנו בבית הספר לכתוב עבודה בשפה גבוה, בכדי לא להשתמש במילה מן המשלב הבינוני כגון: ישמש, חשבתי להשתמש במילה מהשורש ה.ו.ה. ואז חשבתי האם ראוי שאני אשתמש בצורת העתיד של "מהוה" בעבודה שכזו? שכן המילה חופפת בשמו של האל היחיד האמיתי.
תשובה: לשואל, יישר כוח על הזהירות. "וזרחה לכם יראי שמי שמש צדקה" (מלאכי ג, כ). על פי כללי הכתיב חסר הניקוד יש לכתוב 'יהווה' בשני ו', ובכך נפתרת הבעיה. מילה זו מופיעה לא מעט בספרות התורנית, כגון באלשיך (תהלים עח, כא  דניאל ג, לב) ובשל"ה (בראשית, תורה אור, כד). גם אם בטעות תוך כדי הכתיבה יזדמן שתכתוב בו' אחת בלבד, אין לאותיות אלו קדושה של שם ה', מאחר שלא התכוונת כלל לכתוב את השם. קיים דיון בפוסקים על מי שכותב את שם ה' ויודע שזהו שם ה' אבל אינו מתכוון לקדשו, האם יש בו קדושה, אך במקרה שלא הייתה כל כוונה לכתוב את השם, כגון שמישהו התכוון לכתוב "יהודה" ושכח את הד', הכל מודים שאין בזה שום קדושה (ירושלמי שבת פי"ב ה"ה ויביע אומר ח"ד יו"ד סי' כא,ג).
שאלה: השבת אבידה שלא הוכרז עליה לאחר שנים רבות: בביתי נמצא כבר שנים רבות מחשבון קסיו ישן שאינו שלי. עד כמה שזכור לי (אני לא לגמרי בטוח) הוא הגיע אלי באופן הבא: מישהו מצא אותו במוסד הלימודים בו למדתי אז, והביא לי אותו כדי שאכריז עליו שם. בפועל לא הכרזתי, וכבר עברו 13 שנים מאז שסיימתי את לימודיי שם. במחשבון אין סימן. האם יש משהו שאני אמור לעשות איתו עכשיו? (אין לי שום צורך בו, אך גם לא מפריע לי שהוא ישאר אצלי)
תשובה: : ע"פ הנתונים שכתבת נראה שאין במציאה זו חיוב של השבת אבידה כיוון שאין במחשבון סימן, והוא חפץ חשוב שאדם שם ליבו כאשר נאבד. יש מקום לדון האם אתה צריך להחזירו למוצא הראשון, אך יותר נראה שכיוון שהוא לא חזר אליך לברר האם מצאת את הבעלים או לא שהוא לא התכוון לזכות בו, ולכן אתה יכול לעשות בו כרצונך. הרב משה מאיר אבינר.
שאלה: זה טוען שלמתי וזה טוען לא קבלתי: הרב, ארגנתי איזשהי שיחה שעלתה בעקרון 60 שח לכל משתתף. בתום השיחה פנו אלי חלק מהמשתתפים כדי לשלם. השתדלתי לעקוב ולרשום הכל. לגבי אחד המשתתפים - לא זכור לי שהוא פנה אלי (כבר בפיזור האנשים שמתי לב ורשמתי שהוא עדיין לא שילם), וגם מבחינת הסכום הכולל שנאסף - הסכום מאוזן ללא הת שלו (כלומר הת שלו חסר). הוא טוען שזוכר בודאות ששילם וגם את תגובתי. הוא בהחלט אדם ישר וירא שמיים. יש סיכוי קלוש שבטעות שמתי את הכסף בכיס במקום עם שאר השטרות, או שהוא נתן ואני לא לקחתי. לא יכול לדעת. האם הוא צריך לשלם שוב? והאם אני צריך לשלם מכיסי לרב שהעביר את השיחה (שעבורו אספתי את הת )?
תשובה: המשתתף שטוען בוודאות שהוא שילם, פטור מלשלם פעם נוספת, למרות שאתה לא זוכר שהוא שילם. כדי לברר מי ישלים את הכסף החסר עבור הרב, מעביר השיחה. צריך לברר האם הוגדר שהחיוב והאחריות לשלם לרב, מוטלים עליך. וממילא אתה מחויב להשלים החסר. או שכלל המשתתפים אחראים לשלם לרב, ואתה בסך הכל שליח של כולם לרכז הת ולכן אתה פטור מלהשלים השכר. ואם כך צריך לבדוק האם הוגדר לרב שכל אחד משלם לו סך של שישים. וממילא הרב, מעביר השיחה, הוא שיפסיד הסכום הנ"ל. או שהוגדר לרב שהוא יקבל סך כולל מסוים, והוא מחולק בין הציבור, וממילא כלל הציבור צריך להשלים החסר, בחלוקה שווה בין כולם. בדרך כלל כשמגדירים מראש שאתה שליח של הציבור, גבאי וכדו' החיוב מוטל על הציבור, ואלו כשהשיחה היא אינטרס מיוחד שלך, מסיבה כלכלית או אחרת, החיוב והאחריות מוטלים עליך. הבירור על מי מוטלת האחריות וחיוב הת עלול להיות מורכב, ולכן כדאי לברר זאת בשיחה עם רב, באופן מדויק. מקורות הדין: קיי"ל שהנתבע שטוען ברי פטור אף כשהתובע טוען ברי. ולכן המשתתף שטוען ששילם פטור. אי אפשר לחייב את האחראי על הגבייה מדין שומרים, כיון שלא מבורר שהכסף של המשתתף הנ"ל הגיע לידו, ודומה לשומר שטוען שלא הגיע לידו חפץ לשמור שפטור. (חו"מ סימן רצו סעיף ב). כך שהמשתתף והאחראי אינם חייבים, ונשאר לברר מי יפסיד השכר. זה תלוי מי קיבל על עצמו החיוב והאחריות לשלם לרב, ובאיזה אופן. הרב מרדכי גרוס.
שאלה: היחס לנשים בברכת האורח: מדוע בברכת האורח בברכת המזון כתוב "הרחמן הוא יברך את בעל הבית." הוא ובניו ורק לבסוף את אשתו. והרי מי שטרחה ועמלה על הסעודה זו האישה (נראה לכאורה כאילו יש פה דירוג חשיבות- האמנם?). ממה נובע סדר זה? ומי חיבר ברכה זו?
תשובה: ישנן נוסחאות שונות. יש נוסחה שבה אומרים בעה"ב ואשתו ואח"כ בניו, וכך אנחנו רגילים לומר. ואלה שאומרים בניו אולי כוונתם להרגיל את הלשון ואת המחשבה לא לערב גברים ונשים יחד אלא הוא ובניו, אשתו ובנותיה, אבל אם לא מזכירים בנות נראה שיש להקדים את האישה לבנים.
שאלה: דעת הגר א שפירא על ספר אור הגנוז: בהמשך לתשובת הרב, שמעתי מהרב אברהם שפירא זצוק ל סיפור חסידי, כשאמרתי לו שראיתי את אותו סיפור בנוסח מעט שונה הוא שאל היכן ראיתי את הסיפור, עניתי שבספרו של מרטין בובר האור הגנוז, הרב שפירא אמר על זה אמנם המחבר קצת משכיל אבל הספר חשוב מאוד. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "ספר "האור הגנוז" בבית"
שאלה: י"ז בתמוז שנדחה: הרב, ברצוני לשאול: המחבר כותב שבתשעה באב שנדחה בעל ברית רוחץ לאחר חצות ועושה סעודה (אני מבין- מצומצמת) ביום עצמו. האם בפועל כך נוהגים ומה הדין בי"ז בתמוז שנדחה לגבי בעל ברית? ב. מה דין מעוברת בכ"ד חודש, בפרט כשלא קל לה לצום בצומות הקלים ובפרט בצום שנדחה ומה לגבי תשעה באב שנדחה-האם דין מתענות ומשלימות קיים גם בו? ושנזכה לראות בשמחה ירושלים עוד השנה.
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה שולחן ערוך(תקנט ט) פסק שבעל הברית לא משלים את התענית אבל לא התיר לעשות סעודה, ובכף חיים(עד) הביא דעות האוסרות לא להשלים את הצום גם לבעל הברית. ומובא שבצום שנדחה גם חולה קצת ומעוברת או מנקת יכולים לאכול. הרב חגי בר גיורא
שאלה: מה מברכים על גרבר עם בסקוויטים?: אני מכינה גרבר לתינוקים מבננה תפוח וביסקויטים וטוחנת אותם, מה צריך לברך מבוגר שאוכל את זה?
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה כאשר מורגש טעם הבסקויט ברכתו מזונות. כאשר לא מורגש ברכתו שהכל. הרב חגי בר גיורא
שאלה: צניעות בקו המותן: האם מותר ללבוש שמלה שבקו המותן ישנה רקמה בצורה משולשת לכיוון הערווה? הרקמה באותו הצבע של השמלה.
תשובה: אי אפשר לפרט בצורה מדוקדקת מה דינו של כל בגד ובכד אלא צריך לבחון בראש בריא והגיוני. האם לדעתך הבגד הזה אכן גורם למשוך תשומת ליבם של אנשים? האם בכוונה יוצרי האופנה בחרו במיקום זה למשולש? אם התשובה לאחת משאלות אלו היא חיובית כמובן שבגד זה אינו צנוע ואין ללובשו. הרב יאיר וסרטיל
שאלה: כוס ששבר חתן: האם מותר לכוס ששבר אותה החתן ביום חופתו אחד מבני המשפחה המורחבת להימצא בביתי בחדר של ביתי הרווקה?
תשובה: אין שום בעיה בכך, ומצד שני גם אין שום סגולה ותועלת בכך. תזכו בקרוב להכניסה לחופה ותקים בית נאמן בישראל. הרב יאיר וסרטיל
שאלה: בלנית: האם עובדת ניקיון במקווה שהיא גם בלנית יכולה לקיים גם מצוות טהרת נפטרים? האם לאחר טהרת נפטרת עליה להמתין זמן מה בטרם תוכל לנקות מקווה או לשמש כבלנית? ואם כן, כמה זמן? מראש,
תשובה: לעניות דעתי לא רצוי לבלנית להתעסק בטהרת נפטרים, הדבר עלול להרתיע טובלות וכן ליצור גם אצל הבלנית חלילה מחשבות לא ראויות. עדיף שהיא תתעסק עם החיים ותוסיף ברכה ולא עם מתים.
שאלה: עבודת מודיעין בשבת: בשירותי הצבאי פעלתי בחיל המודיעין. במסגרת התפקיד, נדרשתי לא פעם לבצע משמרות בשבתות. במהלך המשמרות התעוררו מספר שאלות הלכתיות בנוגע לעבודת המודיעין בשבת, וברצוני להציען בפני הרב. 1. מכיוון שהעבודה נעשית ע י שימוש באמצעים אלקטרוניים (מחשב, טלפון, דלתות חשמליות וכו ), אזי בדאגת הרבנות הצבאית לנושא, הותקנו לחלק מהאמצעים מנגנוני גרמא. השאלה היא, האם כשאני (נוהג בנוסח עדות המזרח) משתמש במכשיר שבו מותקן מנגנון גרמא, עלי לנסות ולדייק את סך פעולותיי ע מ שרק ההכרחיות לצורך הביטחוני ייעשו או שמא ניתן לפעול בחופשיות יותר (דוג, האם ניתן לעצב חזותית מסמך באמצעות מקלדת גרמא? האם ניתן להיכנס למבנה בו מותקנת דלת גרמא לצורך שאינו חיוני?) 2. במהלך המשמרת יוצא לא מעט לשוחח בטלפון עם גורמי עבודה. האם כשאני משוחח עם מישהו ניתן לפתוח בברכת כדרך נימוס או שעלי לקצר את מילותיי למינימום ההכרחי? 3. ראיתי במקרה מסוים תשבה הלכתית המציינת שיש לעשות שינוי באיסור דרבנן. האם יש משמעות ל"שינוי" באיסורי דרבנן? אם כן אשמח לדעת מהי, שלפי הידוע לי המשמעות של "שינוי" היא, שכיון שהמלאכה לא נעשית כדרכה אזי אין עליה חיוב דאורייתא, ואם כך לא מובן לי כיצד יש שנוי גם באיסורי דרבנן.
תשובה: ככלל פעילות הצבא צריכה להימשך בשבת כבימי החול, ובנוסף לכך ישנה בשבת ירידת מתח אשר לא פעם נוצלה על ידי אויבנו ראה ערך פיגועים בשבת מזמן חומת מגן. אך עם כול העשייה הביטחונית צריך למעט באיסורים כאפשר. 1. השולחן ערוך מתיר גרמא ואילו הרמ"א מתיר במקום הפסד ולכן על פי זה מתירים מכשירי גרמא בצה"ל ולצורכי רפואה כך פסקו הגרש"ז אוירבאך הגר"ע יוסף ועוד פוסקים רבים. המכשירים שהזכרת איסורם מדרבנן (כול שאין בהפעלתם חוט להט) וגרמא לצורכי ביטחון הם מותרים, עליך לעשות פעולתך שלא תיגרם חשש לתקלה אם המסמך יראה מוזנח ובגלל זה לא ימשוך תשומת לב ראויה זו בעיה. בגדול תעשה את הבסיס אבל שלא תיווצר תקלה. 2.מותר לומר,בוקר טוב או כול הדברים לניהול שיחה לאחר שמתקשרים אין צןרך לקצר. מובא בשמירת שבת בשם הרב אוירבאך. 3. לכאורה אין צורך בשינוי בדרבנן וכך פסק לי הרב אביגדור נבנצאל. אך הגר"ד ליאור אמר כיוון שפעילות הצבא קבועה ולכן גם באיסורי דרבנן אם ניתן לבצע בשינוי - נדרש לבצע בשינוי. עד כאן במישור העקרוני. במישור המעשי לא ניתן הרבה פעמים לעשות שינוי ולכן נדרש לבצע כרגיל. ולכן הנעשה בשבת זו מצווה גדולה
שאלה: קניית דיסקים צרובים: לכבוד הרב, יש אדם בעיר שלי שמוכר דיסקים רגילים ושאר דברים שקשורים למחשב וקונסולות משחק וכו אבל מוכר גם דיסקים צרובים. 1) האם מותר לקנות אצלו דברים מותרים, כגון דיסקים שאינם צרובים? 2) האם מותר לקנות אצלו דיסקים צרובים ישנים (שהיצרן התייאש) שבאופן כזה אין גזל? השאלה השניה גדולה מהראשונה שבשניה כביכול נותנים לגיטימציה לצריבה של הדיסקים. 3) באותו עניין- איך אני יכול לדעת אם היצרן התייאש מהדיסק? למשל, במשחק xbox אם היצרן הוציא את הדיסק הבא רה- הוא כבר התייאש מהקודם?
תשובה: 1. מותר לקנות אצלו דיסקים מקוריים. 2. אם עדיין מוציאים ומוכרים דיסקים אלו או גירסאות מוקדמות יותר אין לקנות. רק אם יש משחקים וכד' שכבר לא מוציאים אותם בכלל ואפילו לא בגרסאות חדשות, מסתבר שלא אכפת ליוצר שיעתיקו כי בכל מקרה אין בכוונתו להנות ממכירתם. הרב יאיר וסרטיל
שאלה: חובת הצומות בימינו: בגמרא וברש"י במסכת ראש השנה (יח:) נאמר כי מלבד צום ט' באב, שחובתו קבועה, תוקף החיוב לצום את שלושת הצומות עשרה בטבת, י"ז בתמוז וצום גדליה - משתנה בהתאם למצב: כאשר יד אומות העולם תקיפה על ישראל, תוקף חיובם נובע מדברי נביאים (דברי קבלה), ואם לא - אזי הדבר תלוי הדבר ברצון עם ישראל. וכאשר יש לגמרי - אזי נהפכים הצומות לששון ולשמחה. לאור זאת, מהי ההגדרה המדינית-ביטחונית של מצב מדינת ישראל היום?
תשובה: לענ"ד נראה ברור שכל עוד מדינת ישראל נאבקת על עצם קיומה ונתונה לאיום קיומי מצד אומות העולם, הקרובים והרחוקים, כפי המצב היום - הדבר נחשב עדיין שאין ידינו תקיפה עליהם. וממילא לדעת הרמב"ן (בתורת האדם) תוקף החיוב להתענות בכל ארבעת הצומות הוא מדברי נביאים, וכהגדרתם ההלכתית "דברי קבלה". ולדעת הט"ז דברי קבלה כדברי תורה דמו, ונפקא מינה לספיקות - שיש ללכת לחומרא. אמנם הרמב"ן בגלל יסוד זה פוסק שבמצב לאומי שעדיין יש לצום, יש לנהוג את חמשת העינויים גם בשלושת הצומות בנוסף לט' באב, ואף להפסיק לאכול מבעוד יום, שכן הם כתובים יחד כמקשה אחת. אולם הנצי"ב בהעמק שאלה קנח או"ק א, מוכיח שלדעת הגאונים ועוד ראשונים ה"צום" שאליו מתכווין הפסוק הוא תענית מעלות השחר ועד צאת הכוכבים בלבד, ומאכילה ושתייה בלבד. לכן בשאר הצומות, גם אם רמת החיוב היא מדברי קבלה, אין דינם למעשה כט' באב וחומרתו (משום שהפיכתו לכיוה"כ היא מאוחרת לנביא, ומדרבנן). לכן בהתבסס על דברי הנצי"ב, על אף שאנו מקבלים את הנחת הרמב"ן שתוקף החיוב היום מדברי נביאים, מכל מקום בנוגע לשאר הצומות אין לזה השלכה מעשית מעבר לעצם רמת החיוב, שהיא מדברי קבלה. אולם חשוב להזכיר שהשולחן ערוך והמשנה ברורה מעיקר הדין לא נקטו כהרמב"ן, אלא כשיטת הר"ן הסובר שתוקף שאר הצומות נובע רק מכך שרצו להתענות וקיבלום עליהם כחובה. ואמנם אין לפרוץ גדר, אך אין חובת הצום חוזרת לתוקפה הראשון אף אם יש גזירות קשות על ישראל. אם כן, בט' באב ובשאר הצומות מצווים אנו להתאבל ולהתרכז במה שחסר, ולעומת זאת בימי ההודיה אנו מצווים להודות לד' ולשמוח ולהתרכז במה שיש. כעובדי ד' עלינו לסגל את לבנו למציאות המורכבת. אין ספק ששחרורנו כיום מעול זרים תלוי בעיקר בנו, במדינת ישראל. ובה במידה שתגבר השפעתם הבריאה של המאמינים והבוטחים בד' על חלקים גדולים ונרחבים יותר בעם ישראל, ממילא מדינת ישראל תקרין עוז וגבורה, תקיפות וכושר עמידה. ומתוך כך אומות העולם יכירו בזכותנו הבלעדית על ארץ ישראל, ובהמשך יכירו בהיותנו עם גדול ומגדלור ערכי ומוסרי לעמים, ואז ישרור אמת. ועל מצב שכזה אומרת הגמרא שהצומות "יהפכו לבית יהודה לששון ולשמחה והאמת וה אהבו".
שאלה: סעודת מצווה או תרומה?: לפני כתשעה חודשים נולד לנו בשעה טובה בן. לפני הלידה קיבלתי על עצמי לערוך סעודת מצווה בבית הכנסת. אולם, מניסיון קודם שהיה לי רוב האוכל שתרמתי בסעודת הודיה אחרת נשאר. האם כדאי לי לתרום את הכסף לצדקה (ישיבה או ארגון חסד כגון "יד שרה" או "עזר מציון"), או שאולי לערוך סעודה קטנה (שתייה, עם כיבוד קל של מיני מזונות ופירות) בזמן שיעור קבוע שאני מעביר לפני תפילת מנחה בשבת ובזה לצאת לידי חובה.
תשובה: עדיף לקיים את מה שקיבלת על עצמך לערוך סעודה. וכדאי שתיצור קשר עם מי שממונה על עזרה לעניים שיקחו את כל מה שישאר לצורך עניים.
שאלה: אכילת דבש: לכבוד הרב הנני מתגורר בחו"ל ורציתי לדעת אם מותר לי לקנות דבש מאדם גוי פרטי או שצריך לקנות עם הכשר מסוים. הדבש שהוא מוכר הוא טהור וללא תוספות למיניהם ו ערן
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה לכתחילה צריך כשרות. בדיעבד אפשר לסמוך כאשר ברור שהוא טהור וסונן. הרב חגי בר גיורא
שאלה: פמיניזם - דבר טוב?: לכבוד הרב בעלון 'קרוב אליך' הרב ענה לאחד השואלים אותו שעיקרון הפמיניזם הוא דבר טוב מכיוון שהוא בא לבטל את הקללה הרבוצה על האישה: "והוא ימשול בך". אבל מה שעושות הפמיניסטיות בפועל זה לא טוב וכו. אהבתי את התמצות של היחס אל הפמיניזם במשפט אחד ואהבתי את מה שהרב כתב. אבל לכאורה יש דברים שבהם אי אפשר לבטל את הקללה שהגבר ימשול באישה. למשל שגבר נושא אישה ולא אישה נושאת גבר. שהגבר כביכול מושל באישה. את זה אי אפשר לבטל שהרי לפי הרמב"ם מצוות אינן בטלות לעתיד לבוא. אשמח אם הרב יוכל לפרט או להפנות אותי למאמר בנושא.
תשובה: יש מחלוקת אם מצוות בטלות לעתיד לבא או לא. למ"ד שמצוות לא בטילות לעתיד לבא אנחנו צריכים להסביר במצוה הזאת שלעתיד תתגלה מעלה גדולה הן לאיש והן לאשה. לאשה יש מעלה עצומה בכך שהיא נישאת ולא נושאת. מתבטאת בכך הנאמנות המוחלטת שהיא מביאה איתה לברית הנישואין. יש מקום גדול לומר שאותה נאמנות שהיא מביאה איתה היא גם הסיבה לכך שהיהדות נמשכת לילדים אחר האשה ולא אחר האיש. כך שלעתיד לבא אנחנו נגלה שאין ברכה גדולה מזו. למרות זאת חלק מהקללות בודאי יתוקנו, כמו והוא ימשול בך, כמו בצער תלדי בנים, וגם אם יהיו נישואין במבנה שלנו הם יהיו בלי קללה ומארה שילוו אותם.
שאלה: שריפה בשבת: נפסק בהלכה שבית שפרצה בו שריפה בשבת אסור לכבותו אם אין חשש של פיקוח נפש וכמו כן אסור להציל את הממון, ושאלתי היא האם מותר לאדם אחר שרואה את השריפה לקחת חפץ מסוים לעצמו מהבית בו מתחוללת השריפה משום שזה כמו ייאוש של בעלי החפץ שרואים שהחפצים נהרסים על ידי האש ודומה לשטפה נהר. האם זה נכון?
תשובה: בזמן שריפה הממון אינו נעשה הפקר, ולכן אסור לקחת אותו. פירוט: בשו"ע של"ד סעיף ט', כתב השו"ע שאם בעל הבית אומר לשכניו "בואו והצילו לכם" - אז הממון הפקר ומותר לקחת. ומעיר המשנ"ב שאם בעל הבית לא אמר כך, סימן שלא הפקיר את ממונו ואסור לקחת. ואין זו "אבידה ששטפה נהר" כיוון שיכול בעל הבית לקרוא לגוי ולומר לו בלשון סתמית: "כל המכבה אינו מפסיד" ומזה יבין הגוי שאם יכבה את השריפה, ישלם לו בעל הבית אחר השבת עבור טרחתו (סעיף כ"ו. אבל אסור לומר לו במפורש: "אם תכבה לא תפסיד", רק בלשון כללית). וגם מותר לכבות ע"י גרם כיבוי, כגון לשפוך מים היכן שהאש לא הגיע עדיין. והואיל ויש דרך לכבות אין זו אבידה ששטפה נהר. וחשוב להעיר שאם יש חשש ספק סכנת נפשות בשריפה - חובה לכבות ולקרוא למכבי אש. ונהגו היום להתייחס לכל שריפה כפיקוח נפש כיוון שהאש יכולה להתפשט במהירות ואולי יהיו ילדים, חולים או זקנים שלא יספיקו לפנותם. ועוד שיש חוטי חשמל ובלוני גז שיכולים להתפוצץ. גם מצוי שיהיו סקרנים שיתקרבו לשריפה ויסתכנו. גם שאיפת עשן מסוכנת. ועוד שדלתות ניתכות לפעמים בגלל שריפות וננעלות על יושביהן בתוך הבית וודאי שזו סכנת נפשות גדולה. ומדי פעם אנו רואים אסונות בהם נפטרים אנשים משריפה, לכן היום יש להתייחס לכל שריפה כפיקוח נפש ומצוה להודיע את זה ברבים (סימן של"ד ס"ק מ"ד). וגם אם אדם חושב שכבר קראו למכבי אש, אם אינו בטוח מצווה עליו להתקשר למכבי אש וש לו שכר טוב מן השמים (עיין סימן שכ"ח סעיף ט"ו). וכתב הרב גורן שאם מחבלים הציתו שריפה מותר לכבות אותה אף שאין סכנת נפשות כדי שלא תיווצר אצל המחבלים תחושה של הצלחה ויעשו פיגועים שיפגעו גם בנפש. מקורות: סימן של"ד סעיף כ"ו בדברי הרמ"א, פניני הלכה ט"ז, ז'. ועיין עוד בהיכל יצחק או"ח לב  ישכיל עבדי ה או"ח מד  ציץ אליעזר ד, ד. הרב שלמה בורנשטין
שאלה: תפילות עם ציצית ובלי חולצה: רציתי לדעת האם כאשר אני קורא את ברכות השחר בבוקר, את קריאת שמע בלילה, מברך ברכת מזונות או פשוט קורא דברי תורה בספר- האם מותר לעשות זאת כשאני לובש על פלג גוף העליון ציצית בלבד? ללא חולצה מעל? תורה רבה ויום טוב.
תשובה: כותב השו"ע באו"ח סימן ע"ד סעיף ו' " היתה טליתו חגורה על מתניו לכסותו ממתניו ולמטה, אע"פ שממתניו ולמעלה הוא ערום, מותר לקרות ק"ש. אבל להתפלל אסור, עד שיכסה לבו." כלומר הלבוש המינימלי מעיקר הדין לקריאת שמע (וה"ה ברכות) הוא שילבש מכנסיים אע"פ שאין לו חולצה. אמנם לתפילה (עמידה) צריך שיכסה את ליבו, כיוון שבתפילה צריך לראות את עצמו כעומד לפני המלך. וכותב המ"ב עפ"י הב"ח שהכוונה לא רק ליבו אלא כל גופו. כלומר גם חלק עליון. כל זה מעיקר הדין, אך כבר כתב שם המ"ב שכל זה בשעת הדחק, וגם בק"ש וברכות אין ראוי שילבש רק מכנסיים אלא גם חולצה. והמ"ב בסימן ע"ו ס"ק ב כותב שדין לימוד תורה כדין ק"ש וברכות. כאשר לובש ציצית בלבד ללא חולצה אין זה ממש מכסה את כל גופו. ולכן לדינא: מעיקר הדין מותר לברך וללמוד כך כמו שאמרנו (למעט תפילה) אך ראוי שאם זה לא שעת הדחק, לכתחילה לא יעשה כן. אולם, אם הוא בים או בטיול, או במצב שאין לו זמן או יכולת ללבוש חולצה ויעבור זמן ק"ש או שכך לא ילמד כלל אז אפשר להקל. הרב חגי לרר
שאלה: תהילים לרפואה: אילו פרקי תהילים צריך לקרוא לרפואה?
תשובה: פרקים: כ', ל', מ"א, פ"ח, ק"ב, ק"ל, קמ"ב.
שאלה: כף חלבית שהשתמשו בה לאוכל בשרי: מה דין כף חלבית לא בת יומה שהשתמשו בה באוכל בשרי חם? אני חושב שהאוכל לא היה רותח.
תשובה: בע"ה הקדמה: כתבת שהכף הינה חלבית (לא בת יומה). התשובה נכתבת מתוך הנחה שאכן היא באה במגע עם חלב חם שהיה בכלי ראשון, וכעת הינה נקייה לחלוטין מחלב. אם המצב אינו כך, נא לכתוב שאלה חדשה בהתאם. תשובה: המאכל הבשרי מותר באכילה. אם הבשר היה חם בשיעור יד סולדת - יש להגעיל את הכף. הרב עודד מילר
שאלה: נסיעה בהתנחלויות: לכבוד הרב אני רוצה ללכת לבקר חבר באחת ההתנחלויות וגם יש שם אוטובוס מירושלים ליישוב אבל אני מאוד מפחד לנסוע לשם עקב התקריות האחרונות שקרו. איך אוכל להתחזק? מה עלי לעשות? והאם זו עבירה?
תשובה: ודאי שזו עבירה, הרמב''ם פוסק שבזמן מלחמה לא לתת לרגש הפחד להיכנס לאדם. אמנם אדם צריך לנקוט אמצעי זהירות, עצם הנסיעה באוטובוס היא אמצעי זהירות, בדרך כלל האוטובוסים ממוגנים. אם אדם נוקט את האמצעי בטיחות ובכל זאת מפחד, הוא עובר על לאו של לא תירא. מי שהוא ירא שמים אמיתי, חובות הלבבות כותב "בושתי אלוהי מיראתי זולתו", אם יש לך יראת שמים והקב"ה אמר לא לפחד, אז אל תפחד. כדאי לך ללמוד שער הביטחון בספר חובות הלבבות.
שאלה: אחטא ואשוב: יש סוגיה שלא מובנית לי ואני חייב בירור. כשאדם בתהליכי חזרה בתשובה אומרים לו שיתחיל לאט לאט ולא יקח על עצמו יותר מידי דברים מכיוון שזה יצור עומס וירחיק אותו מזה וכדומה. אך בעצם כשאותו אדם הבין מה האמת עכשיו, שהתורה נכונה, שהיהדות נכונה, שאת כל המצוות צריך לקיים ומאיזה מצוות להישמר- אז נכון שהוא לא יכול לקחת על עצמו בתוך תקופה מסוימת המון אך עצם המצב שהוא מבין כי יש דברים שהוא עושה זה חטא גמור או דבר פסול אז לא נוצר מצב של אחטא ואשוב? כלומר, אם הוא החליט לקחת על עצמו הנחת תפילין, והוא יודע בוודאות שלחלל שבת, לא לשים ציצית, לא ללכת למסיבות ולהיות עם בנות זה אסור. האם בזמן שהוא לוקח על עצמו דבר לאט לאט אך את שאר הדברים ממשיך לעשות לא יוצר מצב של אחטא ואשוב?
תשובה: שמחתי לקבל את מכתבך, לראות את הרגישות ואת הרצון הטוב שבך. אודה על האמת ששאלה זו העסיקה אותי במשך זמן לא קצר, וחשבתי עליה המון. מתוך מכתבך ניכר שאתה מבין את הצורך בהדרגתיות, בבניה נכונה של הקשר עם ה', וזה מאוד חשוב. יחד עם זאת כואב לך הדברים שעדיין לא, וזה כואב לכולנו, אלא שאנו מבינים שאי אפשר להפוך הכל בבת אחת. ודאי שאם היה אפשר היינו מעדיפים זאת, אך זה לא מעשי, והנזק של הדבר עלול להיות גדול מאוד. לכן, גדולי ישראל לימדו אותנו שלא לרוץ מהר מידי, אלא להתקדם בקצב הנכון ולעזור לאנשים מהמקום שבו הם נמצאים, בדרך שבה הם נמצאים ולהתקדם צעד ועוד צעד עד שמגיעים למטרה הסופית. זה לא קל, אבל זה מה שנכון. ביחס לאחטא ואשוב אין לדעתי בעיה כזו כאן, שכן אחטא ואשוב הכוונה שאדם לא רוצה להתקדם, הוא מרשה לעצמו לחטוא והתשובה רק מקילה עליו את החטא, רק נותנת לו את האפשרות לחטוא, ואז תשובה כזו ודאי שלא רצויה בעיני ה'. אבל כאשר האדם באמת רוצה להתקדם, אלא שהוא יודע שהוא לא יכול הכל בבת אחת, אין כאן אחטא ואשוב אלא נסיון להתקדם ולשוב בכל מה שהוא יכול. לעומת אחטא ואשוב שהכיוון הוא ירידה והכשר הקלקול, כאן הכיוון הוא תיקון, המעשה העיקרי הוא התיקון. סליחה שאני מקצר. אשמח לעזור עוד בכל מה שאוכל. בברכת הצלחה רבה הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: פרה אדומה בימינו: ב"ה מצאנו כבר פרה אדומה, חקלאי יהודי בארה"ב מגדל אותה, האם זה נכון לעשות את הכתוב בתורה על מנת שנוכל לקיים מצוות תרומה? או שמדובר בצער בעלי חיים כעת מכיוון שאין לנו עבודת המקדש? שבת ו
תשובה: צריך בית מקדש
שאלה: טבילת קולפן: האם צריך לטבול כלי (בצורת קולפן) לחיתוך ירקות (גוליאן) העשוי ממתכת?
תשובה: נחלקו ראשונים האם סכין של שחיטה צריכה טבילה. שורש המחלוקת הוא האם כלי המשמש לצורך אוכל, אבל האוכל צריך תיקון נוסף כדי שיהיה ראוי לאכילה, צריך טבילה. כלומר, כל כלי סעודה כגון סכינים, צלחות, סירים וכדומה צריכים טבילה מכיוון שהם משמשים לצורך אוכל ממש - אם כדי לאכול, ואם כדי להכין את האוכל. אבל סכין שחיטה אמנם משמשת לצורך אוכל, אבל אין אוכלים בה וגם לא מכינים איתה את האוכל ממש - שכן צריך עדיין למלוח ולבשל או לצלות את הבשר. השו"ע פסק שלא צריך להטביל סכין כזו, והרמ"א פסק שצריך להטביל בלא ברכה. לגבי קולפן המשמש לקילוף פירות וירקות, יש הבדל אם הוא משמש לקילוף ירקות שצריך עוד לבשל אותם, כגון תפוחי אדמה וקישואים, שאז הוא דומה לסכין שחיטה והדין כדלעיל, או שמשמש לקילוף ירקות חיים שאוכלים אותם מיד אחר כך כגון גזר, ואז לכל הדעות צריך להטביל סתם קולפן משמש לכל סוגי הירקות, ולכן הוא צריך טבילה אלא שאם יש בית שבו משתמשים בקולפן בעיקר כדי לקלף תפוחי אדמה, קישואים וכדומה (גם אם הקולפן משמש במעט לצורך גזר, מלפפון וירקות אחרים שנאכלים חיים, הולכים אחר הרוב), אזי לספרדים אינו צריך טבילה ולאשכנזים יש צורך בטבילה בלא ברכה (יו"ד, סימן ק"כ סעיף ה' ופתחי תשובה שם). ואמנם למעשה במקרה כזה גם לספרדים יש להטביל בלא ברכה, מכיוון שמצוי שאשכנזים מתארחים אצל ספרדים ועלולות להיות תקלות חלילה. הרב שלמה בורנשטין
שאלה: מאכל פרווה בסיר חלבי: האם מותר להכין מאכל פרווה בסיר חלבי? (אני לא בטוחה אם בישלתי בו חלבי אי פעם אבל יתכן שכן) אם כן, באיזה סכין ובאיזה קרש חיתוך להשתמש (בתבשיל הפרווה עתידים להתבשל שום ופלפל חריף)? יש לי קרש חלבי וקרש בשרי וסכין חלבי או בשרי (לצערי אין לי פרווה). בהנחה שלא אשתמש בכל מקרה בסכין בת יומה. והאם התבשיל יקרא "בחזקת חלבי"?
תשובה: ראשית, צריך להקדים שכמעט ואין דבר כזה קרש חיתוך חלבי או בשרי, וכן לגבי סכין לחיתוך ירקות. דבר נעשה בשרי או חלבי רק כאשר היה מגע בינו לבין דבר חלבי או בשרי רותח, וזה לא מצוי בקרש חיתוך וסכין לירקות. בכל מקרה, כדי להימנע מבעיות, עדיף שתשתמשי בקרש חיתוך וסכין חלבית. במקרה וחתכו בסכין בשרית: אם הסכין הבשרית באה במגע עם בשר רותח, אזי אם יחתכו איתה ירקות חריפים בסכין בת יומה הירקות נעשים בשריים, ולדעת האשכנזים אף בסכין שאינה בת יומה. ולספרדים, לדעת כף החיים לכתחילה לנהוג כאשכנזים ולדעת הגר"ע אין הירק החריף נעשה בשרי במקרה זה. לגבי התבשיל: אם לא חתכו בסכין בשרית דבר חריף, אז מכיוון שהחריף הוא חלק מתבשיל, והתבשיל עצמו אינו חריף כ"כ, אז התבשיל נידון כתבשיל שאינו חריף, נשאר פרווה, ונקרא בחזקת חלבי. ודין חזקת חלבי: לספרדים מותר לכתחילה לבשל מאכל פרווה בסיר חלבי כדי לאוכלו עם בשר. ולאשכנזים בסיר בן יומו אסור לבשל לכתחילה כדי לאכול עם בשר, ובדיעבד אם נתערב עם בשר מותר לאכול. מותר בכל מקרה לבשל כדי לאכול בארוחה וכלים בשריים. בסיר שאינו בן יומו מותר הן לספרדים והן לאשכנזים לבשל לכתחילה כדי לאכול עם בשר. הרב שלמה בורנשטין
שאלה: כשרות מאכלים: מידי פעם חברי לעבודה שברובם אינם מקפידים על שמירת תורה ומצוות כהלכה מביאים עוגיות או שאר מיני מאפה שהם קונים בחנויות או מכינים עוגות בבית, האם מותר לי לאכול מהם? איך אני צריך לנהוג במצב הזה?
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה אין לאכול אלא אם כן ברור שהאוכל נעשה בכשרות. הרב חגי בר גיורא