שאלה: הפרשת תרומות ומעשרות בהנבטה ביתית: בשנים האחרונות עולה המודעות לערך התזונתי של נבטי ירקות ועשבים (הידוע שבהם הוא עשב חיטה, שנהוג לסוחטו למיץ). כמובן שעל מנת לחסוך בעלויות בוחרים רבים בעולם לקנות זרעים ולהנביט בבית. מהמעט שאני מבין, עבור יהודים, הדבר מעורר מספר שאלות בתחום דיני תרומות ומעשרות. תשובות שונות שפורסמו באינטרנט דנות בעיקר בשאלה של הפרשת תרו"מ מתוצר ההנבטה. סבורני שמאחר שהתופעה הולכת ונפוצה, לא אשאל באופן פרטני לגבי, אלא באופן מעט יותר מקיף, על מנת שתימצא תשובה באינטרנט שתסייע לרבים. מה גם, שגם בדידי חלות כמה וכמה מציאויות שונות מהמפורטות להלן, בסוגי נבטים שונים. לפיכך אודה לתשובה כזו המתייחסת למצב המעשי במציאויות השונות שיפורטו להלן. ראשית, צורות שונות של הנבטה: הראשונה, הנבטה על גבי משטח - משטחים מקובלים הם, קוקוס או אדמת שתילה, נייר סופג או צמר גפן, והשנייה, גידול בתוך מיכל בו הזרעים מורטבים במים אחת לכמה זמן או מונחים במיכל שבתוכו לחות גבוהה. האם עבור המגדל הביתי יש הבדל בחובת הפרשת תרומות ומעשרות בין שתי צורות הגידול הללו, למעשה? שנית, הפרשת תרו"מ מזרעים. זרעים שונים נקנים ממקורות שונים. חלקם מגיעים מגידולי חו"ל וחלקם מגידולי הארץ, חלקם הגדול כמובן נועד מבחינת המשווק לשם אכילה ולא לגידול (למשל, קטניות, אורז וכד ). חלקם לעומת זאת קשה למצוא במרכול, ויותר קל לקנות כזרעים שמבחינת המשווק "נועדו" לגידול בגינה, ובמקום לגדל באדמת חצר - ניתן להנביט בבית ולאכול בצורת הנבט. על אלה, בדרך כלל, אין סימן כשרות. האם עבור המגדל הביתי יש הבדל בחובת הפרשת תרומות ומעשרות מהמקורות השונים של הזרעים, לפי הדוגמאות המפורטות? האם יש חשיבות לענין זה לסימן הכשרות שעל חבילות זרעים מסוימות (למשל זרעים שנקנים במרכול, כזרעי קטניות)? האם, במידה והתקיימה החובה להפריש תרומות ומעשרות מהזרעים, יש להפריש בשנית מהתוצר המונבט? האם יש משמעות להיות הזרעים מיובאים מחוץ לארץ? האם יש משמעות לשאלה האם הזרעים מונבטים בתוך הבית או בחצר? ושאלה לסיום, האם יש הבדל בחובה להפריש תרו"מ מזרעים או מתוצר כאשר המדובר בנבטים במשמעות המקובלת, לבין הפעולה הנפוצה של השרית קטניות (למשל, שעועית או עדשה) כמה שעות לפני בישול, בשעה שהמטרה היא למעשה לגרום לתהליך שינוי ביו-כימי מסוים בתוך הזרע - שהוא למעשה נביטה? האם הנבטה של יום אחד חשיב הנבטה המחייבת הפרשת תרו"מ או שרק אם הופיע צימוח של ממש ולא רק "זנב" של נבט, חשוב נביטה? מה הגדר למושג נביטה, אם כן? ניסיתי לפרוש מציאויות גידול נבטים מעשיות ושכיחות יחסית, והדילמות שהן מעלות. אודה למתן תשובה מפורטת, וברורה למעשה כיצד לנהוג בנסיבות השונות. אני סבור שתשובה מקיפה בענין זה עשויה לעזור לרבים, ולכן הארכתי בשאלה. סליחה מראש המשיב.
תשובה: בשנים האחרונות עולה המודעות לערך התזונתי של נבטי ירקות ועשבים (הידוע שבהם הוא עשב חיטה, שנהוג לסוחטו למיץ). כמובן שעל מנת לחסוך בעלויות בוחרים רבים בעולם לקנות זרעים ולהנביט בבית. מהמעט שאני מבין, עבור יהודים, הדבר מעורר מספר שאלות בתחום דיני תרומות ומעשרות. תשובות שונות שפורסמו באינטרנט דנות בעיקר בשאלה של הפרשת תרו"מ מתוצר ההנבטה. סבורני שמאחר שהתופעה הולכת ונפוצה, לא אשאל באופן פרטני לגבי, אלא באופן מעט יותר מקיף, על מנת שתימצא תשובה באינטרנט שתסייע לרבים. מה גם, שגם בדידי חלות כמה וכמה מציאויות שונות מהמפורטות להלן, בסוגי נבטים שונים. לפיכך אודה לתשובה כזו המתייחסת למצב המעשי במציאויות השונות שיפורטו להלן. ראשית, צורות שונות של הנבטה: הראשונה, הנבטה על גבי משטח - משטחים מקובלים הם, קוקוס או אדמת שתילה, נייר סופג או צמר גפן, והשנייה, גידול בתוך מיכל בו הזרעים מורטבים במים אחת לכמה זמן או מונחים במיכל שבתוכו לחות גבוהה. האם עבור המגדל הביתי יש הבדל בחובת הפרשת תרומות ומעשרות בין שתי צורות הגידול הללו, למעשה? תשובה: נבטים בתוך בית שזורעים אותם לצורך גידול נראה שיש להפריש מהם תרו"מ לחומרא, ללא ברכה. אולם אם זה גדל רק במים או בערפול (התזה) יש מקום להתיר לאכול ללא הפרשה. שנית, הפרשת תרו"מ מזרעים. זרעים שונים נקנים ממקורות שונים. חלקם מגיעים מגידולי חו"ל וחלקם מגידולי הארץ, חלקם הגדול כמובן נועד מבחינת המשווק לשם אכילה ולא לגידול (למשל, קטניות, אורז וכד ). חלקם לעומת זאת קשה למצוא במרכול, ויותר קל לקנות כזרעים שמבחינת המשווק "נועדו" לגידול בגינה, ובמקום לגדל באדמת חצר - ניתן להנביט בבית ולאכול בצורת הנבט. על אלה, בדרך כלל, אין סימן כשרות. האם עבור המגדל הביתי יש הבדל בחובת הפרשת תרומות ומעשרות מהמקורות השונים של הזרעים, לפי הדוגמאות המפורטות? תשובה: זרע שאדם לא יכול לאכלו פטור מתרו"מ למרות שעומד לזרע, כמבואר ברמב"ם (הל  תרומות פ"ב ה"ג-ה"ה). זרעים שהם גם מאכל אדם וגם לזרע, אם נזרע לזרע פטור מתרו"מ, אם זרע גם לאכילה חייב בתרו"מ. האם יש חשיבות לענין זה לסימן הכשרות שעל חבילות זרעים מסוימות (למשל זרעים שנקנים במרכול, כזרעי קטניות)? תשובה: זרעים המיובאים מחו"ל פטורים מתרומות ומעשרות, אבל זרעים תוצרת הארץ חייבים בתרו"מ לפני הזריעה. זרעים שגדלו בארץ (והם אכילים) ולא מצויין שהפרישו מהם תרו"מ יש לעשר ללא ברכה. האם, במידה והתקיימה החובה להפריש תרומות ומעשרות מהזרעים, יש להפריש בשנית מהתוצר המונבט? תשובה: יש להפריש. האם יש משמעות להיות הזרעים מיובאים מחוץ לארץ? תשובה: זרעים מיובאים אין צורך לחזור ולהפריש מהם. האם יש משמעות לשאלה האם הזרעים מונבטים בתוך הבית או בחצר? תשובה: זרעים המונבטים בחצר (באדמה) צריך להפריש מהם תרו"מ אפילו שההנבטה היא בכלי שאינו נקוב, אבל כיוון שזה בחצר יש חיוב להפריש מהם תרו"מ.לעומת זאת זרעים המונבטים בבית אין חיוב ברכה. ושאלה לסיום, האם יש הבדל בחובה להפריש תרו"מ מזרעים או מתוצר כאשר המדובר בנבטים במשמעות המקובלת, לבין הפעולה הנפוצה של השרית קטניות (למשל, שעועית או עדשה) כמה שעות לפני בישול, בשעה שהמטרה היא למעשה לגרום לתהליך שינוי ביו-כימי מסוים בתוך הזרע - שהוא למעשה נביטה? תשובה: בהשרייה לפני בישול אין כוונה ורצון שיגדל שורש שחייב ועל כן אין לחייב בו הפרשת תרו"מ כלל. רק הנבטה לצורך גידול יש מקום לחייב בתרו"מ. האם הנבטה של יום אחד חשיב הנבטה המחייבת הפרשת תרו"מ או שרק אם הופיע צימוח של ממש ולא רק "זנב" של נבט, חשוב נביטה? מה הגדר למושג נביטה, אם כן? תשובה: כפי שהגדרתי אם הכוונה היא לאכילת הנבט יש להפריש מכל מה שגדל, אם אין כוונה לאכילת הנבט אלא ריכוך הקטנית אפילו אם גדל דבר מה אין על כך חיוב. כמו כן אם גדל מעצמו כגון, בצל שהשריש אין צורך להפריש מהתוספת שגדלה תרו"מ. ניסיתי לפרוש מציאויות גידול נבטים מעשיות ושכיחות יחסית, והדילמות שהן מעלות. אודה למתן תשובה מפורטת, וברורה למעשה כיצד לנהוג בנסיבות השונות. אני סבור שתשובה מקיפה בענין זה עשויה לעזור לרבים, ולכן הארכתי בשאלה. סליחה מראש המשיב. בברכת התורה והארץ יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום אשקלון