LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: טלטול נורת לד: ברצוני לדעת האם יש מקור לכך שמנורת לד אין דינה כאש לגבי טלטול מוקצה בשבת השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "נורות לד בשבת"
תשובה: יש כאן שני נושאים שונים: א. אש, ב. מוקצה. א. אש - עיננו הרואות שאין חוט להט, אין חום ולא הבערה אך יש כאן הולדת אור שהיא איסור אחר. ב. מוקצה - מכיון שאסור להדליק את המנורה היא כלי שמלאכתו לאיסור.
שאלה: החזרת תבשיל לתנור - המשך: בהמשך לתשובת הרב לאסור להחזיר תבשיל לתנור הפועל במצב שמירת חום - האם יש להקל כאשר מכסה את גופי החימום בנייר אלומניום (כמו שכתב הרב בן ציון אבא שאול, בשו"ת אור לציון ח"ב) או שמניח קופסת מתכת מארבע דפנות (כמו שכתב באגרות משה או"ח ח"ד בישול כח), אם לאו (כמו מנחת יצחק ח"ד כח)? ב מראש השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "מראית עין במצב פלטה שבתנור- המשך"
תשובה: יש מתירים להחזיר לתנור כאשר הדלת פתחוה והתבשיל לא מונח על קרקעית התנור.
שאלה: הדלקת חנוכייה בשחרית בבית הכנסת: אצלנו בבית הכנסת (בנווה יהושע ברמת גן) מתפללים רק תפילת שחרית האם צריך להדליק חנוכיה בשחרית? האם צריך לברך?
תשובה: כן. יש להדליק ביום ללא ברכה.
שאלה: פייטן שהצטרד: לכבוד שבת חתן שערכנו בבית מלון הזמנו פייטן שיבוא עם משפחתו לסעוד איתנו ולהנעים לנו בתפילות וכו' תמורת אלפיים. למעשה הפייטן היה צרוד כך שבקושי הצליח לקרוא ולהתפלל. בסיומה של השבת הפייטן דרש 1000 במקום 2000 ש"ח שסיכמנו איתו מראש, ובאמת שילמנו לו סכום זה. מה הדין במקרה זה? היינו חייבים לשלם לו?
תשובה: הפייטן לא ביצע את המלאכה עבורה התחייבתם לשלם לכן אינכם צריכים לשלם לו מאומה. מעבר לכך יתכן שאפשר לחייבו לשלם על הסעודות בשבת. הרב מיכאל יומטוביאן
שאלה: הכנת קפה בשבת לאשכנזים: לכבוד הרב רציתי לשאול מהי הדרך הנכונה להכין קפה נמס בשבת לפי עדות אשכנז? האם מותר לשפוך מים חמים ישירות מהמיחם לכוס עם הקפה או שיש צורך בכוס שלישית?
תשובה: מעיקר הדין מותר להכין כרגיל ע"י עירוי מהמיחם לכוס, הואיל והקפה מבושל, אולם טוב לחוש לשיטת ר' עקיבא איגר הסובר שהואיל והקפה והסוכר נמסים דינם כדין לח שלאחר שנצטנן אסור לחזור ולבשלו בשבת, ולכן טוב קודם לערות את המים מהמיחם לכוס ורק אחר כך להוסיף את הקפה והסוכר (משום שאז זהו כבר כלי שני ולא עירוי מכלי ראשון) או להכין ע"י כוס שלישית.
שאלה: בחירת שם לבת : ובשעה טובה אשתי כבר בשליש האחרון של הריון התחלנו לחפש שמות. כבר תקופה ארוכה אנו חושבים על השם אליה מה דעתכם? האם השם מומלץ והאם יש שמות נוספים שמומלצים יותר?
תשובה: השם אליה אינו מתאים לבת, הוא שם של בן וראוי שהשם יהיה מתאים לבת. יש המון שמות המתאימים לבנות. שיהיה במזל טוב.
שאלה: הפסק טהרה ובדיקה בסוף שבעת הנקיים: אשכנזיה שומרת תורה ומצוות שואלת- מה הדין כשעשתה רק הפסק טהרה ובדיקה בסוף שבעת הנקיים? בשו"ע קצו, למרות שכותב "סתם" ו"י"א" מסיים ואין להקל כמו הי"א, משמעות הלשון שזה גם בדיעבד כי כשרוצה השו"ע להגיד מה לכתחילה ומה בדיעבד הוא כותב יש את זה הרבה בהלכות מליחה. האם יש כאן ספק ספיקא- ספק כמו רוב הראשונים שדי בבדיקה אחת בכל שבעת הנקיים. וספק כמו כמה ראשונים,שדי בקינוח בז"נ וזה שלובשות בגד תחתון צמוד, מה שלא היה בגד כזה בזמן השו"ע, ורואות שאין כלום כי הבגד לפנינו, זה בדיקה לאותם שיטות. חשוב לציין את דעת החת"ס בהגהות לשו"ע קצג, שס"ס מהני כאשר היא בחזקת טהרה גם כאשר זה ס"ס חלש, וכותב לדוגמא שזמן ז"נ זה זמן של חזקת טהרה. האם אפשר להקל לכתחילה במצב זה בגלל ס"ס?
תשובה: בשעת הדחק ניתן לסמוך על סברות אלו.
שאלה: בצל שנחתך בסכין חלבית וטוגן בסיר בשרי: חתכתי בצל בסכין חלבית (שאינה בת יומה) וטיגנתי אותו בסיר בשרי (שרוב הסיכוי שאינו בין יומו). מה דין הסיר לפי עדות המזרח?
תשובה: הסיר כשר ואין צורך להגעילו.
שאלה: אכילת קלחי תירס: קניתי סופר קלחי תירס של "סיון" וכתוב עליהם שהם כשרים למהדרין בהשגחת הרבנות בקעת בית שאן וללא חשש טבל וערלה. רציתי לדעת אם זה אומר שאני יכולה רק להרתיח ולאכול בלי להוציא את הגרעינים ולברור? אני יודעת שעדיף לברור אבל האם זה ר אם אני לא אעשה את זה?
תשובה: אין צורך לבדוק את הגרגירים, אבל בין הגרגירים יש חרקים מצויים, ולכן את יכולה לבשל את התירס, לאחר מכן לחתוך את הגרעינים ולשטוף ואז לאכול, אין לאכול את הקלח שלם. חנוכה של אורה הרב יהודה הלוי עמיחי המכון התורה והארץ כפר דרום אשקלון
שאלה: גרביונים לבנות: לרב. לא הבנתי האם לאשה מותר ללכת עם חצאית בלי גרביונים? בכל גיל? ומחילה השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "ללבוש גרביים צנועות לבנות"
תשובה: מותר, והמחמירה תבוא עליה ברכה. גרביונים שקופים אינם כיסוי.
שאלה: בישול נס קפה: לרב. שמעתי שסוגי הנס קפה שבימנו (גרגרים ) יש בישול ע"י עירויי מים רותחים (לא כמו הנס האבקה שמותר) בשבת. האם זה נכון?
תשובה: למיטב ידיעתי גם הם עוברים בישול.
שאלה: ברכת "המוציא" בעמידה: אשמח לדעת האם קיים חיוב כלשהו לשבת בזמן ברכת "המוציא"? אם כן, מהו המקור לכך?
תשובה: לשואלת, מבחינת הלכות הברכה אין חובה לברך את ברכות הנהנין ובכללן ברכת "המוציא" דווקא בישיבה (פרי מגדים, פתיחה להלכות ברכות, יח). ברם, מצד הנימוס וכן לשמירת הבריאות יש לאכול סעודת קבע דווקא בישיבה ולא בעמידה (גיטין ע ע"א  'מסכת דרך ארץ' פרק ד הלכה א  רמב"ם הלכות דעות פ"ד ה"ג). ומכיוון שאכילת הלחם היא בדרך כלל כסעודת קבע - יש לאוכלו בישיבה דווקא (וסימן לזה בפרשת השבוע האחרונה: "וישבו לאכול לחם"), ומכאן נגזר שגם ברכת "המוציא" תיאמר בישיבה, בסמוך לאכילה. מכל מקום, בשעת הצורך ניתן לברך בעמידה, למשל, כשרוצים להוציא ידי חובה ציבור גדול וכדי שכולם ישמעו צריך שהמברך יעמוד (כך מתאר בשו"ת פעולת צדיק ח"ב סי' רלב את מנהג תימן בחתונות, שהחתן עומד ומברך "המוציא"). כך סיכם זאת בעל 'מור וקציעה' (סימן ח, בשינויים קלים): "שכל הדברים הנעשים בעמידה - ברכתן כמו כן היא בעמידה. אבל הדברים הנעשים בישיבה - אין נאה לברך עליהן מעומד שלא כדרך עשיית העסק שעליו היא הברכה, כדוגמת ברכת הנהנין, לפי שדרך אכילה ושתיה בישיבה, אבל אם יצא שעשה אותם מעומד - גם הברכה שלהם נאמרת בעמידה".
שאלה: תפלת ערבית או לימוד תורה של אישתי: אישתי הולכת בערבים לשיעורי תורה וכך אני נאלץ לעשות בייביסיטר על הילדים הקטנים שלנו ולפספס ערבית במניין. אני לא יכול להביא בייביסיטר כי היא לא תבוא בשביל 10 דקות. מה לעשות? לומר לאישתי להפסיק ללכת לשיעורי תורה?
תשובה: אם השיעור הוא המחיה את אשתך מבחינה תורנית - מותר לוותר על ערבית במניין.
שאלה: עשרה בטבת ביום שישי: הרב, מכיוון שעשרה בטבת חל ביום שישי, רציתי לברר דינים מסויימים: א. האם עדיפה מנחה לאחר פלג המנחה לכהן על פני מנחה גדולה, שהרי עולים במנחה של תענית ציבור הסמוכה לשקיעה? ב. מכיוון שהצום מסתיים לאחר הקידוש. האם אפשר לדחות את אמירת עליכם ו אשת חיל לתחילת הסעודה? ג. האם אפשר לרחוץ במים חמים לכבוד שבת או שיש מקום לאשכנזים להחמיר בכך? ושנזכה לראות בנחמת ירושלים.
תשובה: א. עדיפה מנחה קטנה בגלל נשיאת כפיים. ב. נוהגים כרגיל אך מתפללים ערבית מיד כשאפשר ולא מאריכים בחזנות מיותרת. ג.מצוה לרחוץ במים חמים לכבוד שבת גם בתענית.
שאלה: צחצוח שיניים במשחה בשבת: אני אשכנזיה, אבל יש לי בעיה עם צחצוח השניים בשבת. אם אני מצחצחת בתיאדנט או מי פה זה ממש עושה לי הרגשה לא נעימה בפה, שנשארת כל השבת, והשניים שלי נהיות צהובות, עד כדי כך שלא נעים לי לפגוש אנשים אחר כך. האם יש מקום להתיר להשתמש במשחה?
תשובה: לשואלת, אם צחצוח במברשת ללא משחה, או במברשת עם משחה שהושרתה במים לפני שבת ונעשתה נוזלית, יכול לפתור את הבעיה - עדיף שתעשי כך. אם הפתרונות הללו לא יועילו - במצבך מותר לך לצחצח כרגיל (ואם יש לך חניכיים רגישות, שמוציאות דם בצחצוח, יש להיזהר לצחצח בעדינות כך שלא תהיה ודאות שיצא דם). הרחבה: בשאלתך "אני אשכנזיה, אבל." מובלעת הנחה שבדין זה קיים הבדל בין העדות, ולא היא. אמנם יש בעניין זה פסק מיקל ארוך ומפורסם של הרב עובדיה יוסף זצ"ל (יביע אומר ח"ד או"ח סי' כז-ל), ומאידך ב'שמירת שבת כהלכתה' (מהדו' תשל"ט עמ' קנד) אסר זאת, אבל לא משום כך תהיה זו מחלוקת בין העדות. פסק של רב ספרדי קובע גם עבור אשכנזים ולהיפך, אלא אם כן מחלוקתם נובעת ממחלוקת קדומה בין השולחן ערוך לרמ"א, וזה לא המקרה כאן. זוהי מחלוקת פוסקים רגילה הנוגעת לכל העדות, ויש לברר את מקורה ודרך ההכרעה בה. אחת מל"ט מלאכות האסורות בשבת היא מלאכת "ממחק", ליישר ולהחליק עור, ותולדה מכך היא "ממרח", השטחה והחלקה של חומר כמו שעוה לצורך איטום וכדומה. על רקע זה חלוקות הדעות לגבי משחת שיניים: יש אומרים שאף זהו "ממרח", מאחר שהאדם מורח ומחליק את המשחה על השיניים (ציץ אליעזר ח"ז סי' ל). ויש מתירים, מפני שמשחת השיניים לא נועדה להישאר על השיניים אלא תישטף מיד (יביע אומר הנ"ל  הוא מדמה זאת למריחת רוק על הרצפה כדי שייבלע, שאין בו משום ממרח, משנ"ב סי' שטז סקמ"ט, אבל לכאורה יש לחלק, ששם לא רוצה כלל ברוק ואין לו שום עניין בהשטחתו על הקרקע חוץ מאשר שייבלע, ואילו כאן הוא רוצה במריחת המשחה לזמן קצרצר). וטעם נוסף להיתר, שהמשחה נמהלת במים ונעשית נוזלית (מנוחת אהבה פ"כ הערה 31, 34). הגרש"ז אוירבך זצ"ל סבר שהדבר מותר מעיקר הדין, אלא שנהגו לאסור (שש"כ פי"ד הערה מט ושם סעיף לד, ובפל"ג הערה נח נכתב בשמו כסברת הרב עובדיה הנ"ל, וכן במנוחת אהבה הנ"ל בשם המהרש"ם). ומאחר שככל הנראה הכל מודים שאין כאן איסור תורה (כך נראה בציץ אליעזר שם אות ו), וסברת המתירים נראית חזקה (לענ"ד), מעיקר הדין ניתן לסמוך באיסור דרבנן על הדעה המקילה. בפרט לפי המתואר בשאלתך, שיש כאן עניין של שעת הדחק וכבוד הבריות - ודאי יש לסמוך על דעת המקילים. אלא שאם ניתן לפתור את הבעיה בדרכים שהוצעו - עדיף שתמשיכי במנהגך כדעת האוסרים. לעניין החשש מיציאת הדם, די בכך שתקפידי לצחצח באופן שאין ודאות שיצא דם, ואז גם אם יצא דם במקרה מסוים אין בכך איסור (זהו "דבר שאינו מתכוון"- מותר לעשות פעולה מסוימת שעלולה להיות לה תוצאה צדדית של איסור שאיננה בטוחה).
שאלה: חובת מזוזה לעובד: פקיד שעובד במשרד מהבוקר עד הלילה וגם אוכל שם, אין שם מזוזה כי בעל הבית לא רוצה לשים. האם הפקיד חייב לשים עבור הבעלים מדין ערבות? הבעלים לא יתנגדו אם ישים.
תשובה: אם הבעלים לא מתנגדים מצוה לקבוע מזוזה.
שאלה: דרך כשרה למילוי מקווה: האם צריך להקפיד ולהזהר, כשפותחים את הברז המביא מימי העיר לאוצר הזריעה והמים עוברים על גבי מלט, שלא יפתחו את הברז בחזקה שעל ידי כך המים עוברים בשטף ולא ראוים להבלע בקרקע, וכן מחמת מה שהצריכו המשכה על גבי 3 טפחים, שבהעברתם בשטף בחוזק אינם נמשכים על 3 טפחים?
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה השולחן ערוך (יורה דעה ר"א, מ"ד) מתיר המשכה גם לא על גבי קרקע כאשר יש כבר רוב מקוה ממי גשמים. לעומתו הרמ"א (שם, מ"ו) מצריך שההמשכה תהיה דווקא על קרקע שראוי לבלוע, ומסכים עמו הש"ך (צ"ז). ישנה גם מחלוקת האם מספיק להמשיך במרחק כלשהו או צריך דווקא 3 טפחים וכן יש החולקים על הרמב"ם וסוברים שאפשר להמשיך את כל המקוה. לא ידוע לי שיש דרישה לפתוח את הברז בזרם חלש למרות שישנה סברה לכך ויתכן שזה משום שכיום בהרבה מקוואות מכשירים את מי הטבילה בהשקה, המשכה וזריעה. הרב חגי בר גיורא
שאלה: חובה לנהוג על פי זמן רבנו תם?: האם מי שמחליט שלא להחמיר על פי זמן רבנו תם אלא מוציא שבת בזמן הרגיל מסתכן בחילול שבת? (אני נוהגת על פי פסקי הרב עובדיה יוסף)
תשובה: עם ישראל נהג מאז ומתמיד כדעת הגאונים. לכול הדעות דעת רבנו תם חומרא ולא דין.
שאלה: שימוש בכפפות פלסטיק לבשרי וחלבי: הרב. יש לנו בבית שתי כפפות פלסטיק להוציא תבניות חמות מהתנור. השתמשנו בשתיהם לבשרי כמה פעמים, ופעם אחת גם לחלבי. האם מותר להשתמש בהם גם לבשרי וגם לחלבי? אם לא, מה דין הכפפות עכשיו?
תשובה: לשואל, מאחר שהכפפות הללו נוגעות לפעמים באוכל עצמו, אכן חובה להפריד בין בשרי לחלבי (וכן כתב בספר 'הכשרות' פרק א סעיף כח). בדיעבד, כדאי להגעיל אותן, אלא אם כן אתם בטוחים שהכפפות לא נגעו באוכל אלא רק בתבנית היבשה (על הגעלת כלי פלסטיק עיין 'הגעלת כלים' עמ' שצב  וגם אם התכוונת לסיליקון - ניתן להגעיל). לאחר ההגעלה יש לייעד אותן בקביעות לסוג מסוים.
שאלה: מחשבה על אדם אחר: ידוע כי השם יתברך, הקדוש ברוך הוא חוקר לבבות וכליות וכן יודע מה עובר על מחשבותינו בכל רגע ורגע וכן כי כוחה של מחשבה על עברה, הינה כאילו עשית את העברה בפני עצמה ואף יותר מכיוון שהמחשבה יכולה להתפרש ולמתוח אותה. האם אדם אשר אני רואה בו מין פגם, משהו שמציק לי בו, לדוגמה "פלוני מדבר במבטא מוזר", "פלוני מדבר שקט מדי", אך איני מעוניין לאמר זאת לאף אחד ואף שומר זאת לעצמי מהיותו לשון הרע, האם מותר לחשוב כך על יהודים אחרים אבל לשמור אותם? או שכדאי שאפסיק לחשוב מחשבות כאלו?
תשובה: אצל ישראל הקב"ה אינו מצרף מחשבה רעה למעשה. בכל אופן, הרהור עבירה פועל. המחשבות של אי אהבת משהו אצל האחר הינם מחשבות שלא מוגדרות ממש כעבירה אלא מחשבה שגורמת להתרחקות ואי מימוש מצוות העשה של אהבת ישראל. יש להשתדל שלא לחשוב על הדברים האלו, להיות במצב אדיש כלפי אלו שאתה מוצא בהם דברים שלא לטעמך.
שאלה: תולעים בקמח: ניפיתי קמח בנפת משי ומצאתי מלא תולעים וחרקים, כל פעם שמצאתי זרקתי ואף אחד לא נכנס לקמח המנופה כמובן האם מותר להשתמש בקמח הנקי, או שמא אם היו בו כל כך הרבה אז אסור? ויישר כח
תשובה: וברכת ד' מבחינה הלכתית אם בדקת היטב (ניפוי) ולא נכנסו חרקים לקמח, מותר להשתמש בקמח, אבל אם יש חשש שמא הניפוי לא היה מלא אין להשתמש בקמח שהוחזק כנגוע. בברכת התורה והארץ יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום אשקלון
שאלה: להכשיר אולם שאינו גלאט: אנחנו עורכים בר מצווה לבנינו בעזרת ה, האולם הינו כשר כל השנה, אנחנו עושים אירוע גלאט. האם צריכים להכשיר את התנור? מה עוד צריך לדרוש מהאולם, על מנת שאנשים המקפידים על חלק בית יוסף יוכלו לאכול ללא חשש? תזכו למצוות
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה, לכתחילה יש להכשיר את כלי הבישול כולל התנור. הרב חגי בר גיורא
שאלה: איפור מוזיקה והשתתפות באירועים בשנת אבל: אני אבלה על אימי. עברו השלושים. מה מותר, מה אסור? איפור, בושם, התעמלות עם מוזיקה, השתתפות בשיעורים, ארועי צדקה.
תשובה: תנוחמי מן השמיים. האבלות על הורים חמורה יותר מן האבלות על שאר קרובי המשפחה, מפני שאנו חייבים בכבודם, והיא נמשכת עד תום שנה מפטירתם. הדברים הכלולים באבלות זו, שאחרי יום השלושים, הם בעיקרם עשיית דברים משמחים או השתתפות בשמחות. מכאן לפרטי הדברים בשאלתך: 1. מותר להתאפר ולהתבשם. התבשמות היא "סיכה", שנאסרה רק בשלושים ימי האבל, ואילו איפור הותר לאישה נשואה אפילו בתוך ימי השלושים, כדי שלא תאבד את חינה בעיני בעלה. כמו כן, רווקה העומדת בגיל השידוכים מותרת להתאפר אפילו בתוך ימי השבעה (שולחן ערוך יורה דעה סימן שפא סעיף ו). 2. התעמלות עם מוזיקה - כאשר מדובר על חדר כושר עם מוזיקה קצבית רגועה שנועדה לשפר את הביצוע הדבר מותר, ואין זה בגדר "שמחה" (ישועת דניאל, הלכות בין המצרים, עמ' כ, לגבי תשעת הימים שמראש חודש אב ועד תשעה באב). לעומת זאת מחול אירובי עם מוזיקה רועשת מסתבר להחשיבו כ"שמחה" האסורה (ישועת דניאל, שם  שו"ת מעין אומר, פסקי הרב עובדיה יוסף שליט"א, ח"ד סי' קסט), אלא אם כן יש בו צורך רפואי ממשי. אציין ששאלתי נשים העוסקות במחול אירובי, והשיבו לי שאמנם בשלבים הראשונים המוזיקה איננה משמחת אלא רק ממריצה, אבל אחרי שמתרגלים זה "ממש כיף". 3. השתתפות בשיעורים - מותרת בוודאי, וכן בכל אירוע בעל אופי רציני, ומותר גם לטעום כיבוד קל המוגש שם (בסעודה של ממש מנהג האשכנזים להמנע, רמ"א יו"ד שצא,ב). 4. "אירוע צדקה" הוא מושג רחב שמכיל מגוון של סגנונות. כללית, כאשר האירוע נושא אופי רציני הרי זה מותר, ואם מדובר באירוע חגיגי, עם תזמורת וכדומה, יש להמנע. ברם, אם קיומו או הצלחתו של האירוע תלויים בהשתתפותך יש להתיר גם באירוע חגיגי, כלשון הרמ"א (שם): "בחבורת מצוה, כגון שמשיא יתום ויתומה לשם שמים, ואם לא יאכל שם - יתבטל המעשה, מותר לאחר שלושים".
שאלה: שימוש בסבון בשבת לספרדים: חברי בית המדרש בקשו לשאול את הרב. הרב כתב שמותר לספרדים להשתמש בשבת בסבון. ולא כ"כ הבנו. הגרע"י שליט"א אמנם מתיר אך זוהי דיעה אחת כמובן דיעה חשובה מגדולי הדור ושאר גדולי ספרד בדור האחרון אסרו זאת לחלוטין משום אסור ממרח. ואלה הם: כה"ח (שכ, עד), הרב אליהו (בספרו "דרך התורה" עמ' 353), בן איש חי (ש"ש,יתרו, טו), אור לציון (ח"ב, לה, ה), הרב מאזוז (בהסכמתו לתפילה למשה ח"ב). וכעת מצאתי שגם הגרע"י בהליכות עולם ח"ד, קח כתב: "טוב להחמיר וכן המנהג." מהי דעת כת"ר? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "טיפול בפצעי בגרות בשבת"
תשובה: מי שרוצה להחמיר רשאי, ובוודאי למי שזהו מנהגו. המחבר לא מביא הלכה זו אלא רק הרמ"א ולדעת הגרע"י יוסף, שהוא עמוד גדול בהלכה, לספרדים מותר.
שאלה: המשך חיוב על אישה לענות לזימון: אודה אם הרב יוכל לפרט יותר בעניין חיוב זימון לאשה. ראיתי במשנה ברורה וגם בפניני הלכה, ובספר זאת הברכה שאם יש 3 גברים המתחייבים בזימון גם האשה מתחייבת בזימון. לקטנות הבנתי, על פי זה לא יכולה לצאת לפני הזימון. אם כן מה על אשה לעשות אם רוצה לעזוב את השולחן לפני סיום הסעודה בה השתתפו גם 3 גברים? הרב כתב שיכולה לצאת ושהגברים לא יזמנו באמצע הסעודה כדי שתוכל להשתתף, אך אשמח ליותר פירוט והבהרה לאור הדברים הנ"ל. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "גדר חיוב נשים בזימון"
תשובה: מותר לענות, אך אינה חייבת. שני גברים ואשה אחת לא יוצרים חיוב של זימון. ישנם פוסקים האומרים שאם ישנן רק נשים חייבות לזמן, אך הרבה פוסקים אומרים שבמקרה כזה זימון יהיה רשות.
שאלה: ברכת "עושה ": מדוע הולכים אחורה וקדים לימין, לשמאל וללפנים בברכת "עושה "? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "קידות וצעדים בתפילת שמונה עשרה"
תשובה: בתפילה אנחנו עומדים לפני הקב"ה שמלוא כל העולם כבודו. בתחילת התפילה אנחנו פוסעים שלושה צעדים כמי שנגשים לדבר עם המלך. לאחר התפילה אנו פוסעים שלושה צעדים לאחור, כמי שמסיימים לדבר עם המלך. סדר הכריעות כשפוסעים לאחר התפילה הוא: פוסעים שלושה צעדים אחורה לפני "עושה " ואז כורעים לצד שמאל ואומרים: "עושה במרומיו", וכורעים לצד ימין ואומרים: "הוא יעשה עלינו", וכורעים לפנים ואומרים: "ועל כל ישראל", וזוקפים: "ונאמר אמן". קדים קודם כל לשמאל שלנו שהיא ימין השכינה.
שאלה: הסעה לאחיות בשבת באמצעות יהודי: אשתי עובדת בבית החולים בתפקיד אחות. ההסעה בשבת היא על ידי יהודי שאינו שומר שבת והראו לה את פסיקת הרב על שימוש אחות ברכבה בשבת שהרב התיר. האם בית החולים יכול לתת הסעה על ידי יהודי או שצריך להתארגן שההסעות יהיו על ידי גוי של שבת?
תשובה: ראשית כל, יש הבדל בין הסעה אל המשמרת ובין הסעה חזרה מהמשמרת הביתה. היות ותפקידם של האחיות והרופאים הוא לשמור על החולים, יש בזה גדר של פיקוח נפש ומותר לאחות ליסוע אפילו ברכב שלה אל המשמרת. לכן גם את בית החולים אוסף אחיות על מנת שהן יוכלו לעבוד, זה מותר. בנוגע לחזרה, ר' שלמה זלמן אוירבך כתב תשובה במנחת שלמה שמה שכתבו שהתירו סופם משום תחילתם זה רק באיסורי דרבנן, ולכן רק אם יש נהג לא יהודי שמחזיר את האחיות הביתה מותר להם לחזור, ואם לא יהיה אסור. בית החולים יכול לכתחילה לדאוג שההסעה של האחיות אל המשמרת תהיה על ידי יהודי. החזרה תהיה רק על ידי אינו יהודי ואם לא עליה להישאר בבית החולים עד צאת השבת.
שאלה: ניילון נצמד בשבת: ראיתי את תשובת הרב בנוגע לניילון נצמד בשבת (שאסור משום עשיית כלי ואם מקפיד על המידה אסור גם משום מחתך). ויש לי מספר שאלות בעניין: א) האם יש מתירים? (לספרדים אם זה משנה) ב) אם חיממו כבר בעזרת הניילון נצמד האם מותר לאכול? (שמו על הפלטה שזה מכוסה בניילון נצמד.) השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "חיתוך ניילון נצמד בשבת"
תשובה: א) לא ידוע לי. ב) מותר, זה לא נקרא שהוא עבר חילול שבת בחפץ הזה. זה לא כמו אם אדם בישל או תפר בשבת, ששם הוא יצר דבר באמצעות איסור. פה התלווה איסור צדדי שלא שייך לגוף החימום, גם אם הניילון עוזר לחימום.
שאלה: האם לכהן מותר להיכנס לבתי גויים: הרב ידועה מחלוקת האחרונים האם כיום שאין טהרות בא"י יש איסור טומאה לכהן בארץ העמים. לשיטת השבות יעקב, המובא בפת"ש סימן שסט, יש איסור היום (וכך הרב הורה לי למעשה). האם גם מדורות של גויים (בתי גויים בארץ ישראל) גם אסור לכהן כיום מדין טומאה או לא? אם יש חילוק בין טומאת ארץ העמים לבתי גויים? אשמח למקור. נפק"מ כשאין מצווה (שאז נדחה אפילו טומאת ארץ העמים), האם מותר לכהן להיכנס כיום לבית של גוי כדו ביקור וכו? מה שראיתי שהרמב"ם בהלכות טומאת מת הביא את טומאת ארץ העמים וכן גזרו על בתי גויים בא"י מדין טומאת ארץ העמים לעומת זאת בהלכות אבל מביא רק את טומאת ארץ העמים שמותר לכהן לשם לימוד תורה או לישא אישה וכו כיון שטומאה דרבנן נידחת או לא גזרו במצווה או כבוד מלכים. משמע מהרמב"ם הזה שכיום בטוח שאין דין מדרונות של גויים אחרת היה צריך לביא את זה בהלכות אבל שזה יותר חידוש שכהן אסור אפילו בתים בא"י. אבל צריך להבין למה?
תשובה: השבות יעקב אומר שבזמננו מותר לאדם מישראל לצאת לחוץ לארץ כי בכל מקרה אנחנו לא יכולים להזהר בטומאה, אני חושב שאז היה חשש שמא הם קוברים את הנפלים בתוך הבתים כי בזמנם לא היו מרצפות והאדמה עצמה הייתה הרצפה ולפעמים היו גם קוברים שם. אני חושב שהיום המציאות השתנתה בזה ואין היום מקומות שגויים גרים על אדמה ולכן אין חשש של קבירת נפלים. לגבי יציאה לחוץ לארץ יש בעיה בכלל גם לישראל לפי שיטת הרמב"ם כפי שהוא פוסק בהלכות מלכים אין לצאת לחו"ל אלא רק לארבעה דברים: ללמוד תורה, לישא אישה, להציל מהנוכרים, או אם הוא יבואן או יצואן לצורך פרנסה, ככה גם פאת השולחן לומד פשט בדעת הרמב"ם. וכן גם שיטת תוס' (ע"ז יג) שרק לדברים שמנו ח מותר, ולמצוות אחרות אסור. אבל השאילתות פוסק שלכל דבר מצווה מותר לצאת לחו"ל, והיום מקילים כמו השאילתות, אבל מי שרוצה להיות ממש חסיד יחמיר כמו הרמב"ם והתוס' שלא לצאת סתם ככה לחו"ל לא לבילוים ולא לראות נוף וכדו' אלא רק לדברים שח מנו. שאלו את הרב קוק בספר משפט כהן האם מותר לצאת לחו"ל להשטתח על קברי צדיקים, והוא השיב שיש עניין בהשתטחות על קברי צדיקים אבל כשזה בא בהתנגשות עם איסור יציאה לחו"ל לא ברור שזה דוחה את האיסור, ולכן הוא נוטה שאדם לא יסע לחו"ל על מנת להשתטח על קברי צדיקים. ובנוסף אם מישהו רוצה להשתטח על קברי צדיקים יש לו מספיק בארץ, יש את האבות הקדושים בחברון, גדולי התנאים במירון, מישהו יגיד שהצדיקים בחו"ל יותר גדולים מאלה? זה לא יעלה על הדעת ואפשר להתפלל גם על קברי צדיקים בארץ. בכל אופן לא נראה לי נכון לצאת לחו"ל להשתטח על קברי צדיקים. לא נראה לי שצריך לחשוש להיכנס לבית של גוי בזמננו. בחו"ל יש בעיה כללית של טומאת ארץ העמים ביציאה לחו"ל, את זה חכמים אסרו. לכהן בנוסף לאיסור עצמו לצאת לחו"ל יש גם את האיסור של טומאת מדורת גויים, וזה גם בארץ אסרו אבל היום היות והרצפות הם אחרת וזה לא מצוי שיקרה דבר כזה.
שאלה: חבישת כיפה במקום סכנה: ראיתי שהרב פסק שבמקום סכנה בחו"ל אין חובת כיסוי ראש. אשמח לדעת בבקשה מה מוגדרת סכנה. מראש, השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "כיפה בחו"ל"
תשובה: אם זו סכנת חיים אז פיקוח נפש דוחה וודאי שיהיה מותר. אם זו סתם סכנה, יכול לשים את היד על הראש אם האדם צריך להזכיר שם השם. מצד עיקר הדין אין ממש איסור. זה לא כמו שאין לומר דבר שבקדושה במקום שיש צואה, אלא רק לכתחילה אדם צריך שלא להזכיר שם שמים בלי כיסוי הראש. לכן אם הוא אנוס אפילו לא בסכנת נפשות, לצורך גדול יהיה מותר.
שאלה: הטיית הסידור על קופסאות התפילין: לכבוד הרב. אשמח לביאור נרחב יותר בנדון. התלבטנו בשאלה זו, והפניתי את בן שיחי ליו"ד רפ"ב ט"ו - שם כתוב שיש להתנות להשתמש ב תשמיש קדושה שימוש נוסף, וכן בט"ז שם ד"ה "ונראה" שדן בהנחת ספר ע"ג ספר שאסור משום ביזיון לספר (ונראה לענ"ד שק"ו לתשמיש קדושה, שאסור להניח עליו חפץ ברמת קדושה נמוכה יותר). אודה לרב על הסבר מפורט לגבי ההיתר (הרי הקופסאות הן תשמיש קדושה?). השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "הטיית הסידור על קופסאות התפילין"
תשובה: אין להשתמש בתשמישי קדושה לצרכים אחרים, ולכן כעיקרון אסור להשתמש בקופסאות של התפילין כמשענת לספר. אולם כתב המ"ב (סימן מב, יא) שאף על פי שלכתחילה יש להחמיר, מכל מקום יש ללמד זכות על הנוהגים כך בדברים שהורגלו בהם, מפני שנחשבים כאילו התנו עליהם מראש.
שאלה: הסתכלות באשתו בזמן שאסורים: הרב כתב שאסור לאדם להסתכל במקומות המכוסים של אשתו שלו. מה המקןר? הרי בשולחן ערוך (אבן העזר כא,ד) כתוב שמותר לאדם להסתכל באשתו אפילו כשהיא נידה. אמנום מובא שאסור להסתכל במקום התורפה (או"ח רמ,ד) אבל משמע במקומות אחרים מותר (רמב"ם הל איסורי ביאה כא,ט). השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "מבט באחות שלבושה בחוסר צניעות"
תשובה: מותר לאדם להסתכל על אשתו או אחותו במקומות המכוסים, אבל בזמן שאדם אומר דברים שבקדושה אסור להסתכל. אם אשתו מסתובבת בבית בלי כיסוי ראש אמנם זה מותר לה, אבל דבר שבקדושה הוא לא יכול לומר. מצד גדרי צניעות מותר לאשה ללכת ככה, אבל לעניין דברים שבקדושה כגון דברי תורה או תפילה יש להקפיד שלא להסתכל בזמן שהוא אומר אותם.
שאלה: צניעות אצל גבר - המשך: הרב לא הבנתי האם מותר לבן להיות עם בוקסר ליד בנות? ולבנות מותר לראות בנים עם בוקסר? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "צניעות אצל גבר"
תשובה: לאישה אין איסור לראות איש, אצל האיש לא אומרים טפח באיש ערוה לגבי הסתכלות של אישה. רק אצל גברים שיש בעיה של הרהור אומרים כך, ואצל נשים אין חשש כזה. לכן מותר לבן להיות עם בוקסר ליד בנות, ולבנות מותר לראות את זה.
שאלה: קדושת ארץ ישראל בעקבות כיבוש צה"ל: אז עצם זה שצה"ל כבש את אשקלון, אשקלון מקודשת? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "כיצד מקדשים את ארץ ישראל"
תשובה: הדבר תלוי במחלוקת, כמובא בשאלה הקודמת. יש דעה שצריכים קדושת פה, כלומר לומר שזה קדוש. ויש דעה שעצם הכיבוש הוא המחיל את הקדושה בלי שום דבר נוסף. לגבי אשקלון זה יותר פשוט שיחשב ארץ ישראל כי היא היתה בכיבוש עולי מצרים. ברמב"ם לא מוזכר קדושת פה, והרב ישראלי בספרו רוצה לומר שלפי הרמב"ם עצם הכיבוש הוא מחיל את קדושת ארץ ישראל, הרי אם מלכות ישראל כובשת חבלי ארץ מחוץ לגבולות שנצטוונו בכיבושם עצם הכיבוש מחיל על זה דין ארץ ישראל לגבי כל המצוות המתחייבות בזה. הציץ אליעזר רצה לומר שאם כובשים מחוץ לגבולות, לדוגמא בדרומה של ארצנו כמו אילת וכדו' זה מחיל קדושה וזה ארץ ישראל. יש אחרים שאומרים שאנחנו הולכים לפי מה שהיה בתקופה הקדומה ואז בדרומה של ארצנו מעין יהב ודרומה לעניין שביעית ולעניין תרומות ומעשרות כמו חו"ל. אבל מי שרוצה להחמיר ידע שגם שם יש מקום להחמיר שיחשב ארץ ישראל. אם המדינה שלנו היתה מתנהגת לפי דין תורה ממש היה ראוי שלאחר שצה"ל כובש ממשלת ישראל היתה אומרת לרבנות הראשית למשל, בתור שליחים שיאמרו שהם מקדשים את המקום הזה לעניין חלות קדושת הארץ.
שאלה: הנקודה העיקרית בדורינו: לכבוד הרב שמעתי על המושג "הנקודה העיקרית", שזה אומר שזוהי הנקודה שעליה צריך לעמוד הדור ולתקנה. והרב חרל"פ זצ"ל אמר שהנקודה של הדור (בזמנו) הייתה ארץ ישראל. והשאלה שלי היא, האם כיום גם כן זוהי הנקודה העיקרית או שהנקודה היא "גילוי עריות"כלומר לחזק ולהלחם נגד הפריצות והזוהמה הרבה השוררים בארץ לאור העובדה שמדינתנו בין הגדולות שפרוצות בה?
תשובה: ברור שעדיין הנקודה העיקרית היא ארץ ישראל. אמנם יש עבירה שצריך לתקן, אבל אני חושב שלא סיימנו לתקן את חטא המרגלים. לא סיימנו לגאול את ארצנו שתחזור לבעלות של עם ישראל וכל מי ששומע מה שמתרחש, רואים איך שהרשעים מסביב מתנכלים לעם ישראל, רוצים לגמד את המדינה ולגזול חבלי ארץ מאיתנו. ודאי שיש היום לתקן את חטא המרגלים ומה שהרב חרל"פ אמר לפני עשרות שנים עדיין חי וקיים. מה שאתה אומר שנוספה עוד נקודה גם זה נכון, אני לא אומר שלא, אבל הנקודה שהרב חרל"פ אמר לא הושלמה וצריך לעמוד עליה בתוקף. רואים את זה בעליל, הגויים מתנכלים ואומות אירופה תומכות בהם ולצערנו יש גם בתוך עמנו כאלה שאומרים שמותר להסגיר בשביל ולכן ודאי שצריכים לעמוד על הנקודה הזאת בתוקף. לעניין גילוי עריות, זו עבירה שצריך להלחם עליה גם על רמיסת קדושת השבת ועוד. כתוב בספרים שבדור המשיח הסטרא אחרא יעשה כל מיני תחבולות כדי להכשיל את ישראל ביצר הזה.
שאלה: מי שכלו אלפיים אמה שלו באמצע עיר: האם הדין של מי שנגמרו 2000 אמה שלו באמצע עיר (כשלא ישן בתוכה) המוזכר בשו"ע ס ת וס תח' שונה כיום בערים (ישובים) המוקפים במחיצה (צורת הפתח) ויש צד להקל להלך את כל העיר? או שגם אם נגמר התחום באמצע בית אסור להלך בכל הבית? או שיש איזשהו חילוק בין בית לבין ישוב המוקף מחיצות?
תשובה: יהיה אסור לו ללכת הלאה גם אם יש עירוב לפחות לפי שיטת המחבר, אולי יש דעה מקילה. אבל זה לא מספיק, אם אדם בא מישוב אחד, יש שם עירובי תחומין, והעירוב נגמר בתוך עיר שניה הוא לא יכול ללכת את כולה וגם בתוך בית לא ימשיך ללכת יותר מאלפיים אמה. אם אדם יודע שצריך ללכת לישוב אחר, שיבדוק ביום שישי איפה מסתיימים האלפיים אמה ולמחרת ילך רק עד שם.