LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: האבות קיימו את כל התורה: מה משמעות הדבר ששלושת האבות קיימו את כל התורה, האם זה כפשוטו, אברהם אבינו הניח תפילין? ומה עם שניים עשר השבטים האם גם הם קיימו? איפה זה נעצר? אשמח אם יצויינו מקורות לתשובה.
תשובה: ביומא דף כח ע"ב נאמר שאברהם אבינו קיים כל התורה, ואפילו עירובי תבשילין. בשו"ת הרמ"א בסימן י כתב שרק אברהם אבינו קיים אך בניו לא, ובכך הסביר כיצד יעקב נשא שתי אחיות, אך רוב המפרשים לא סברו כך, וכן כתב רש"י על יעקב אבינו "עם לבן גרתי ותרי"ג מצוות שמרתי". והרמב"ן (פרק כו פסוק ה) הקשה כיצד יעקב נשא שתי אחיות, הרי אם אברהם קיים כל התורה ודאי גם בניו, שהרי נאמר על אברהם "כי ידעתיו למען אשר יצווה את בניו וכו'". מדברי הרמב"ן משמע שגם השבטים ושאר זרעם קיימו כל התורה, שכן לא יתכן שלא הדריכו את בניהם ללכת בדרכם (ראה שם ברמב"ן), וכן הרמב"ן מביא מקורות מפורשים גם לגבי יוסף, שדרשו (ב"ר צב ד) שהיה משמר את השבת אפילו במצרים, וכן אמרו (ב"ר צד ג) בפסוק ויתן להם יוסף עגלות (להלן מה כא), שפירש ממנו בפרשת עגלה ערופה שהיה עוסק בתורה כשם שהיו אבותיו, והרמב"ן הבין מכך שגם קיימו מצוות ולא רק למדו תורה. מכל הדיון של הפרשנים סביב הנושא משמע שהאבות קיימו כפשוטו בפועל את המצוות. הרב יאיר וסרטיל
שאלה: קושי כדרך למצוא מנוחה: אני למדתי בישיבת הסדר ולאחר מכן נסעתי לחו"ל כדי לעזור ולהשפיע, אבל אני חיי מאז בתמיהה על שיטת בית שמאי ובית הלל, איזה חיי רוח לקבל על עצמי. אני בטוח שהשילוב בין השניים הוא האמת אך במאבק הזה יש לי יותר נפילות מאשר ניצחונות. אני בטוח שמסמרות ברזל שלי הם דרך החרדים לאומיים שזה איך שאני מתבטא בחוץ. הרב אם היו לי מילים כדי להסביר עד כמה שאני סובל מהבעיה הזו. יש לי אינטרנט ואני לא תמיד מצליח לסגור עיני ממראות רעות ומנסה להשתמש עם הכלי הזה לטובות. הרב חשוב לי להדגיש כי אני לא חסר השכלה אך חסר אסרטביות בנוגע למלחמה. בשאר הימים שאני לא נילחם עם השילוב בוער בי הצורך לשבת ולשבת ורק ללמוד תורה, זה מה שנשמה שלי אומרת, דהיינו משיכה, ומצד שני יש לי משיכה, אולי שיכלית, שאומרת לי שזה לא נכון רק ככה, זה לא פיתוח העם הנפלא המקראי אלא רק חלק ממה שהקב"ה יעד לנו להיות. הרב אנא יעץ והצל אותי מחשבון הנפש שלי היום יומי שיותר גרוע לי מדינה של גהינום. נכון להיום אני לא לומד קבוע ולא עובד מרגיש באפיסת כוחות.
תשובה: לא ברור לי כל שאלותיך ובכל אנסה לענות לי יכולתי. 1. אינטרנט - דרך ההתמודדות לגזור על עצמך יחוד עם האינטרנט. אם המחשב אצלך בחדר תעביר אותו לסלון במקום שרבים מסתובבים. 2. חשבון נפש. אם החשבון נפש מחליש אותך אין טעם בחשבון זה. מספיק פעם בשבוע לעשות חשבון מצוות ולא בעיקר חשבון עבירות. כלומר, בחשבון אל תספור את העבירות של אותו שבוע אלא תספור את הזכויות. משבוע לשבוע האתגר שלך להוסיף מצוות וזכויות. 3. במצב של קושי רגשי ונפשי כדאי לעשות משהו בעולם המעשה. 4. הדרך שהיא דרך הרבים תורה עם פרנסה ודרך ארץ. הדרך ליחידי סגולה להיות עסוק רק בתורה. ושה' יושיע אותך.
שאלה: ברכות לפני המוציא: האם אחרי שנוטלים ידיים ולפני שמברכים המוציא בקידוש של ערב שישי יש לברך על העץ האדמה ושהכל?
תשובה: בין הנטילה לברכת המוציא אין לברך שום ברכה ולא לדבר כלל (למעט התמנים שהולכים בשיטת הרמב"ם שרשאים לדבר). ככלל אין לברך שום ברכה אחרי הקידוש לפני הסעודה היות וזו ברכה מיותרת מפני שיוצאים ידי חובה בברכת המוציא. אולם ישנם הנוהגים מבני עדות המזרח לברך אחרי הקידוש וקודם לנטילה, על מנת לצאת ידי חובת ברכת 100 ברכות ביום. הרב שמואל הולשטיין
שאלה: כפרה על רצח: איך אפשר לעשות תשובה (כפרה) על רצח, ואם הוא עשה תשובה האם בני המשפחה חייבים לסלוח?
תשובה: הרמב"ם כותב בהלכות רוצח ושמירת הנפש שזו העבירה החמורה ביותר. שלא כמו גזל שאפשר לתקן את הנעשה ולהשיב את הגזילה, להשיב את זה אי אפשר. אפשר לעשות תשובה עד כמה שניתן, כדי למזער את העונש בדיני שמים. אך אני חושב שלא נמחל על שפיכות דמים לגמרי. אני מסופק אם חייבים לסלוח לו, כי זה דבר שאינו ניתן לתיקון. אפשר לתקן את העבירה מצד הקדוש ברוך הוא שציווה "לא תרצח", בתחם שבין אדם למקום. אך בתחום שביו אדם לחבירו זה לא ניתן להשבה. אך כמובן שצריך להשתדל ולפייס אותם עד כמה שיכול.
שאלה: סלסול פאות בשבת: האם מותר להרטיב את הפאות בשבת כדי לסלסל אותם?
תשובה: אין לסלסל בפאות בשבת (שמירת שבת כהלכתה יד, נג. ועיין שם בהערה בשם קצוה"ש שלימד זכות על המקילים בשערות שכבר היו מסולסלות מערב שבת). הרב יאיר וסרטיל
שאלה: ברכת החמה בתשס"ט: לפי הכתוב באתר נופלת ברכת החמה בשנת התשס"ט, שנה זו לא מתחלקת ב - 28 אלא דוקא השנה הנוכחית התשס"ח. מבקש הסבר לאי הסדירות.
תשובה: את ברכת החמה מברכים פעם בעשרים ושמונה שנה ביום רביעי בתחילת תקופת ניסן, שמסלול השמש והכוכבים הם במחזור של עשרים ושמונה שנה ובאותו יום השמש נמצאת באותו מקום שם נבראה. ישנה מחלוקת, בין רבי אליעזר לרבי יהושע, מתי נברא העולם, האם מתשרי או מניסן. להלכה פוסקים שהעולם נברא מניסן, ולכן את חשבון ברכת החמה מונים מניסן, אבל את מניין השנים אנחנו מונים מתשרי שלפני כן. לפי חשבון זה יוצא, שבניסן החל בשנה השניה לבריאה עברה רק שנה אחת לחשבון מחזור השמש, ולכן כשבאים לחשב את זמן ברכת החמה יש להחסיר שנה אחת ממניין בריאת העולם.
שאלה: חיבור פלטה בשבת על ידי ילד: חמי שכח לחבר את הפלטה לשבת, וגיסי השתמש בילדו לא הייתי נוכח איך בדיוק, אבל נניח שהוא לא אמר לו מפורש, אלא רק רמז לו, והחזיק אותו בידים כדי שהילד יחבר לבד את הפלטה לחשמל, שהוא מתחת מגיל 4, לחבר את הפלטה ועל ידי כך האוכל חומם, יש לציין שכמובן האוכל היה מבושל ויבש, אך השאלה היא גם על אוכל קר ולח ממש. מה דין האוכל וכיצד לנהוג הלכה למעשה? מה עדיף במקרה זה? היכן אפשר למצוא מקורות לענין שימוש בילד שמתח לגיל חינוך בשבת, האם ניתן לדמות אותו לגוי, ועוד?
תשובה: אסור להשתמש בילד קטן בשביל לחלל שבת, כיון שהקטן הזה יגדל ועלול להמשיך במעשים אלו גם לכשיגדל. לפעמים מותר להתעלם מקטן שעושה עבירה, אך אין מאכילים ילד קטן איסורים בידים. ובודאי שאי אפשר לדמות ילד קטן לגוי חס וחלילה. עיין בשו"ע חלק או"ח (סי' שמ"ג). ומכל מקום, לגבי שאלתך המאכל במקרה שציינת מותר, אפילו אם היה דבר לח כיון שבמקרה זה נחשב הדבר לשוגג כיוון שחשבו שהדבר מותר בשבת.
שאלה: החזרת דבר שאינו שלי לאחר זמן: בהיותי בתיכון שאלתי משלש חברות פרטי לבוש ועד היום לא החזרתי להן. איני רואה שיש סיכוי שאהיה מסוגלת להשיב להן את הפריטים כיון שחלף זמן רב ואיני בקשר עימן, מה גם שהבגדים כבר התבלו ולא נעים לי להחזיר אותם במצבם. האם יש משהו שאני יכולה לעשות כדי לכפר על הדבר? (כמו למשל לשים סכום כסף מסויים בשווי פריט הלבוש, פחות או יותר, בצדקה או לתרום בגדים לנזקקים וכדו ). בנוסף, ברצוני לשאול האם דבר מסוג זה (אי תיקון המעשה של השאלת דבר ואי החזרתו למשאיל) יכול לגרום לעיכוב מסויים אצלי (כמו לדוג זיווג)? כלומר, הגיוני שדבר זה מהווה עיכוב כרגע עד שאעשה משהו בנידון.
תשובה: דיני שואל מפורטים בגמ' ב"מ פרק ח' ובשו"ע חו"מ סימן ש"מ. שואל חייב באונסין אך פטור במתה מחמת מלאכה, כלומר אם השואל השתמש בחפץ כיאות ומחמת השימוש שלשמו השאילו לו את החפץ התקלקל החפץ או נהרס פטור השואל. יש הבדל בין שואל לזמן ובין שואל ללא הגבלת זמן. אם שאלת ללא הגבלת זמן, אין עליך שום חובה להחזיר את הבגד אלא המשאיל צריך לבוא ולבקשו חזרה. העובדה שהתבלו הבגדים, אינה משנה ואינך חייבת בת על זה שהרי לשם זה השאילוך בגד זה, בהנחה כמובן שהשימוש שעשית סביר. התבלות הבגד זה כמתה מחמת מלאכה. אם שאלת עם הגבלת זמן ועבר הזמן, כפי שיש מחלוקת בנוגע לפרעון חוב שעבר זמנו, בין הקצות והנתיבות (חו"מ סימן ק"ד קצות סק"ב ונתיבות סק"א) האם החובה להחזיר מוטלת על הלווה או מוטלת על המלווה לבקש חובו. כך במקרה שלך, לשיטת הקצות אין החובה מוטלת על הלווה לכן גם את אינך חייבת להשיב אלא אם כן יבקש זאת המשאיל. אך לשיטת הנתיבות יש חובה על הלווה ולכן גם עליך במקרה זה לדאוג ולהשיב את הבגד למשאיל. אך אף לנתיבות ניתן לסייג זאת, שמכיוון שעבר כל כך הרבה זמן והמשאיל לא ביקש את הבגד שלו בחזרה, אולי הוא מחל וצ"ע (אף שלגבי חוב אין אומרים זאת והמלווה לעולם לא מוחל על חובו אף שעבר הרבה זמן מזמן הפרעון, כי יודע שתמיד יכול לתבוע הלווה ולזכות בכספו, אך אולי יש לחלק וצ"ע). הערה נוספת, גם אם הלווה חייב להשיב, או גזלן שחייב להשיב הגזילה (אם לא נשבע, שאז צריך לטרוח ולהוליך הגזילה אף אם הנגזל גר במקום רחוק) אין מבקשים מהם לטרוח ולהוציא הוצאות יותר משווי החפץ. לסיכום, מן הראוי להשיב הבגד הבלוי, ואין את חייבת לשלם בגד חדש, כי דרכו של בגד להתבלות (בהנחה שהשתמשת בבגד שימוש סביר). אם את רוצה, את יכולה להשיב להם כסף בתמורה לבגדם, אם לא נעים לך להשיב הבגד הבלוי. אך מעיקר הדין נראה יותר שאם המשאיל לא ביקש בגדו אין חובה להשיב (חוץ מלדעת הנתיבות לעיל אם השאלה הייתה לזמן ועבר הזמן וצ"ע בדעתו לגבי ני"ד). כאן המקום גם להעיר על שחוששת את בפגיעה בשידוך בעקבות חוסר החזרת הבגדים השאולים. כמובן שקיום המצוות מטהרנו ומקדשנו, ולהפך בביטול המצוות או ח"ו בעשיית עברות אנו מטמאים נפשנו וגופנו. ועל זה אנו מתפללים 'קדשנו במצוותיך'. אך אין קיום המצוות למען מטרה זו בלבד, אלא בראש ובראשונה אנו מקיימים את מצוות ה' כי כך ציוונו, ואנו מקיימים מצוותיו ביראה ובאהבה. ראוי ונכון להבין ולדעת יותר טעמי תורה, אך כמובן שאין אנו בשכלנו יכולים להקיף את כל הענין, 'כי לא מחשבותי מחשבותיכם' ואנו מכוונים לדעת עליון שיעזרנו בקיום מצוותיו ולעשות המצוות עם כל הכוונות הכלולות בהם, אף שאין אנו מבינים ומכילים את הטעמים. ובנוגע להשפעה בשידוך, 'בהדי דכבשי רחמנא למה לך' אנו נקיים המצוות בתמימות, מצווה כהלכתה, ובעז"ה נזכה ל'וטהר לבנו לעובדך באמת'. הרב אשר חג'בי
שאלה: עלייה לקברי צדיקים: מהו המקור לעלייה לקברי צדיקים? האם אין בעיה של דרישה אל המתים או ענין של עבודה זרה?
תשובה: המקור המרכזי הוא מכלב בן יפונה שנשלח לשליחות לתור את הארץ וכדי להנצל מעצת המרגלים עלה לחברון להתפלל במערת המכפלה מקום קברי אבותינו ואמותינו. אין בהליכה לקברי צדיקים משום דורש אל המתים שאין אנחנו מתפללים לצדיק הקבור שם ח"ו, אלא אנו מתפללים להקדוש ברוך הוא שבזכות הצדיק הטמון שם יעזור לנו בכל בקשותינו.
שאלה: שימוש בבול ממעטפה שלא נשלחה בדואר: הגיעה אלי מעטפה עם בול שאמורה היתה להשלח בדואר, אך בסוף הגיעה אלי ישירות - כך שבפועל לא נעשה שימוש בבול. האם מכיון שהייתה מחשבה להשתמש בבול (לשלוח את המעטפה בדואר) אין לגרום הפסד לדואר ולכן יש להוציא את הבול מכלל שימוש או שמכיון שלמעשה לא נעשה בבול שימוש מותר לי עכשיו לשלוח בו מכתב אחר?
תשובה: אני חושב שאף אם המעטפה הגיעה בדואר והבול היה אמור להיות מוחתם ולא הוחתם, זה כמו אדם שמצא מציאה, ומותר להשתמש בזה.
שאלה: ברכה על בריה: אדם שמפצח גרעינים, האם נחשב הדבר כאילו אכל בריה (פחות מכזית) ועל פי הירושלמי (והשו"ע הביאו כ יש מסתפקים ) מתחייב לברך ברכה אחרונה?
תשובה: שם מדובר על גרעין שאוכל אותו עם הקליפה שלו. אם פיצח גרעין חמניות, זה לא מספיק, ולא נראה לי שצריך לברך. אם היה בולע אותו זה משהו אחר. אמנם כאן יש להסתפק, שאולי כאן הקליפה החיצונית לא ניתנת לאכילה. אם אדם רוצה לברך, שיקלף לו כמה גרעינים יחד שיש בהם כזית ואז יוכל לברך ברכה אחרונה. כך יצא ידי כל השיטות, כי למעשה אנו פוסקים כמו הרמב"ם שלא מברך ברכה אחרונה על בריה אחת (כגון גרגיר חומוס), כל זמן שלא אכל נפח של זית.
שאלה: הגדרת שינת עראי: מהי ההגדרה המדוייקת ל"שינת עראי" לעומת "שינת קבע"?
תשובה: כל שינה שהיא פחות מחצי שעה נחשבת לשנת עראי.
שאלה: חילול שבת בפרהסיה: בשבת קודש בשעות הבוקר בדרכי לבית הכנסת נעצרה לידי מכונית והנהגת בחורה צעירה, אשר עישנה סיגריה, שאלה אותי איפה נמצא בית כנסת מסוים באזור מגורי. התלבטתי מה לענות כאשר אני רואה חילול שבת בפרהסיה לידי וכאשר הבחורה ראתה כי אני הולך עטוף בטלית וכיפה גדולה. מה הייתי אמור לעשות במקרה זה?
תשובה: תגיד שאינך יודע, שלא תהיה ח"ו מסייע לדבר עבירה.
שאלה: שעון קינטי השבת: הרב ענה שמותר לענוד בשבת שעון קינטי (מטעין עצמו ע"י תזוזה של היד) מפני שזה לא נעשה על-ידי פעולה שלו. אני המשכתי עם עוד בדיקות ואני יודע שהרב עובדיה יוסף אומר שניתן להקל ולהשתמש בשעון דומה לזה בגלל פסיק רישיה, רציתי לקבל הסבר יותר מפורט איך ולמה ניתן להקל להשתמש בזה, כי אחרי הכל השעון מוטען בשבת בפעולה שאני עושה אומנם אין לי כוונה ואין לי גם רצון ישיר, אבל אם אני לא יגרום בדרך עקיפה להטענה של השעון (תזוזת היד) הוא יפסיק לעבוד בסופו של דבר.
תשובה: לא ניכר כאן שום דבר. אם השעון נעמד ואתה מפעיל אותו בשבת, אולי נאסור משום "מתקן מנא" (מתקן כלי). כאן השעון כבר מופעל, כמו בשעון קפיץ שכל עשרים וארבע שעות צריך למתוח את הקפיץ. אם הקפיץ כבר מפעיל את השעון, אלא שאם לא ימתח אותו הוא יפסק בעוד שעתיים, האחרונים התירו. כיון שזה לא ניכר שמתקן מנא, כי הכלי ממשיך לעבוד. וכך כאן, בלאו הכי היה השעון פועל לעוד כמה שעות, אז גם אם הוא עושה פעולה שכעת לא ניכרת התוצאה ממנה, זה לא נקרא מתקן מנא.
שאלה: שינוי במנהגי עדות: אני במקור אשכנזי. הורי לא שומרי מצוות וכשחזרתי בתשובה קבלתי על עצמי לנהוג כמנהג הספרדים, היות ואמי מבית מסורתי ספרדי. האם אני רשאי להמשיך כך או שאני חייב לנהוג כמסורת אבותי?
תשובה: אם אתה שייך לעדת אשכנז, אתה צריך לחזור למנהג יהודי אשכנז.
שאלה: אמירת אמת או הונאת הביטוח: לאישתי היתה תאונת דרכים ב"ה אין פגיעות פיזיות. היא בטוחה שהתאונה נגרמה באשמת הנהג השני. מדובר בפגיעה של שני רכבים. האחד (של אישתי) נסע ישר על הכביש בנתיב שלה ואילו השני יצא מחניה מקבילה למדרכה נגד כיוון התנועה ופגע ברכב של אישתי. לנהג השני נרגם נזק רב (לדברין תיקון של כ11,000 ש"ח) ואילו לרכב שלי נזק של 4000ש"ח. לנהג השני אין ביטוח והוא מבקש שאישתי באשמה על מנת להפעיל את הביטוח שלי לממן את ניזקו והוא מוכן לכסות את העלות של ההשתתפות העצמית ולשלם מראש על עלית פרמיה עתידית. לאישתי לא נוח עם זה - היא בטוחה בצדקתה וחושבת שאיננה אשמה ועל כן זה יהיה בעצם שקר לחברת הביטוח. הנהג השני טוען כי אין כאן הונאה אלא שאנחנו עושים איתו חסד. האם מותר לדווח כך לחברת הביטוח על מנת לעזור לנהג? או שמא יש בזה שקר?
תשובה: להוציא כסף מחברת ביטוח שלא כדין ועל ידי שקר הוי איסור משום שאסור לשקר. וכן כתב הרב שפיץ בספר משפטי התורה (חלק א סימן לו), שאסור להונות ולרמות ביטוח ולקבל כספים שלא כדין. והוא הדין במקרה זה. הרב חגי וייסמן
שאלה: עניית אמן על מאכל איסור: א. האם עלי לענות אמן על ברכה שאדם מברך על מאכל איסור או כשיש לי חשש שזהו איסור (לדוגמה, דבר שהוסרה השגחתו לא מזמן ע"י הרבנות)? ב. האם יש לענות אמן על ברכה שברכו לאחר הזמן שמותר לברך אותה, לדוגמה: אם אדם מברך על אוכל לאחר סעודה שלישית וברכת המזון, בזמן שאסור לו לברך יותר על דבר מאכל אלא עד שיתפלל ויבדיל?
תשובה: א. על דבר אסור אין מברכים, וזוהי ברכה לבטלה, ולכן אין לענות. הדוגמה שהבאת אינה טובה כל כך, כיון שזה שהוסרה ההשגחה עדיין לא אומר שהדבר וודאי אסור, אך בכל זאת אל תענה אמן. ב.אל תענה אמן, כי הברכה נאמרה באיסור.
שאלה: תפילת יחיד מול תפילה במניין: 1. האם במקרה שצפוף בבית הכנסת מותר לצאת ממנו ולהתפלל יחידי? 2. אם בבית הכנסת מתחילים בפסוקי דזמרה, עדיף לקרוא עם השליח ציבור או להתחיל יחידי בקורבנות בזמן שהשליח ציבור קורא פסוקי דזמרה?
תשובה: 1. אינני רואה בצפיפות בבית הכנסת סיבה מספיק טובה להפסיד תפילה בציבור. 2. להתחיל קרבנות ביחיד ולהצטרף לציבור עם ישתבח.
שאלה: חיוב מזוזה בשער גינה: במקרה של בית פרטי עם גינה - האם יש להתקין מזוזה על שער הכניסה לגינה?
תשובה: אם לשער יש משקוף למעלה, צריך להתקין מזוזה.
שאלה: נשיאת כפיים באמצע עמידה?: כהן שמגיע באיחור לתפילה, ונאלץ להתפלל עמידה ביחיד (או מילה במילה עם החזן בחזרת הש"ץ בכדי שתעלה לו כתפילה בציבור) והש"ץ מגיע לברכת הכהנים. האם על הכהן לשאת כפיו במקום (בהנחה שגם הוא הגיע לברכת הכהנים) או שעליו להתעלם? האם עליו להתפלל מחוץ לבית הכנסת מלכתחילה בכדי שלא יצטרך לעלות לדוכן והאם יש דין שונה אם מדובר בכהן יחיד בבית הכנסת?
תשובה: אם לא נטל ידיו, לא יכול לעלות לדוכן. ויוכל להמשיך להתפלל כרגיל. אכן אם יודע שלא יוכל לעלות, עדיף שיתפלל מחוץ לבית הכנסת. אבל יכול ליטול ידיו קודם לתפילתו, ולהתפלל במקום שמברכים, ויברך באמצע תפילתו. אין זה משנה אם אתה הכהן היחיד בבית הכנסת. אם אתה יחיד ברכת כהנים היא מדרבנן, מדאורייתא ברכת כהנים היא כשיש שני כהנים.
שאלה: הריגת חלזונות בשבת תוך כדי הליכה: אם בדרכי הביתה מבית הכנסת אני עובר בשביל בו מצויים חלזונות (קטנים ולפעמים קשה לראותם) ואני עלול לדרוך עליהם בטעות ולהרגם - עד כמה עלי להתחסד ולהזהר בצעדי ו או לבחור נתיב ארוך יותר?
תשובה: אינך חייב. בגמרא כתוב שאם אדם הולך במקום ורואה שמזיק, "דורסו לפי תומו", היות ולא מבליט שהולך לדרוס אותו.
שאלה: הגדרת מחללי שבת בפרהסיא: א. האם פרהסיא היא פעולה הנעשית בפני עשרה מישראל ממש או מספיק בידיעתם? ב. האם אותם עשרה מישראל צריכים להיות צדיקים (שומרי שבת) או גם מחללי שבת בפרהסיא? ג. האם כיום מחלל שבת בפרהסיא מוגדר כמומר ומדוע, האם יש לו הגדרה אחרת? ד. מה הטעם לחומרת פרהסיא לעומת צינעא? (חוצפה?)
תשובה: א. מספיק בידיעתם. ב. לא צריך שיהיו דווקא שומרי שבת, גם אם הם מחללי שבת זו פרהסיה. ג. זאת שאלה יותר מדי גורפת ומקיפה, אי אפשר לומר שכולם באותו דרגה. יש דיעות שהיום לרוב הציבור אין גדר של מחללי שבת בפרהסיה, כיוון שלא עושים את זה בשאט-נפש ובזדון. אני אומר שעל רוב הציבור אי אפשר לומר שמזידים, אלא שוגגים בעניין הזה, הם חושבים שהותרה. "מחלל שבת בפרהסיה" זה היודע מה זה שבת ובכל זאת מזלזלים. נפקא מינה לעניין יין נסך ועוד כמה דברים. לכתחילה יש להחמיר, אבל בדיעבד אם זה פוגע בכבוד אנשים, לא נותנים לו דין של "מחלל שבת בפרהסיה". אלא אם כן מצהיר שלא איכפת לו מקדושת השבת ומקדושת ישראל, ונלחם בריש גלי נגד, זה משהו אחר. ד. פרהסיא זה זלזול, זה הרבה יותר חמור. אם עושה בצינעה, לפחות מתבייש ממשהו, יש משהו שמרתיע אותו. אם עושה זאת בשאט-נפש בפני עשרה איש, הוא מזלזל.
שאלה: תענית דיבור בימי השובבי"ם: אני עושה תעניות דיבור בימי השובבי"ם ורציתי לדעת מתי אפשר לסיים את התענית דיבור--בשקיעה או בצאת הכוכבים?
תשובה: עדיף בצאת הכוכבים.
שאלה: דיקדוק בקיום מצוות: למה צריך לדקדק כל-כך בקיום מצוות, כלומר, למה ה ציווה עלינו בתורה כל-כך הרבה סייגים והלכות קטנות, כמו לדוגמא האיסור להרים אבן בשבת, למה על כזה דבר אפשר להענש מה אם בסך הכל הרמתי אבן? זה לא שחרשתי או משהו כזה.
תשובה: קודם כל, יש לדעת, שהרמת אבן אינה איסור תורה אלא חכמים קבעו. כל יסוד איסור מוקצה הוא דרבנן. התורה קבעה שמירת שבת, המורה על בריאת העולם שנברא למטרה מסוימת, שיש תפקיד לאדם בעולם (לא חיי הפקרות כבהמות), וחכמים הרחיבו את זה כדי שאדם לא יפגע באיסורי תורה. ואין לזה עונש כל כך חמור כאיסור תורה. השאלה היא מאיזה נקודת מוצא אתה יוצא, אם אתה מאמין שיש בורא לעולם ושניתנה תורה מן השמים, עדיין אמנם אי אפשר להבין את כל הפרטים ופרטי הפרטים, אבל העיקרון הוא שהבריאה נבראה למטרה מסוימת. כל השאר זה פרטים, מה לעשות ומה לא. אנחנו מאמינים שהמצוות שניתנו לנו על ידי משה רבינו הן לטובתו של אדם, לאושרו של אדם, בהם הוא זוכה לחיי נצח. חיים ללא תורה אלו חיי בהמות-חומרניים, ללא ערך ותכלית. חכמים תיקנו כל מיני תקנות כדי שאדם לא יפגע באיסור תורה. אך המטרה היא להביא לאדם את האושר האמיתי, את שמחת החיים. זה הערך האמיתי לחיי האדם בעולם הזה.
שאלה: אין אומרים לאדם חטא: לפי הכלל שאין אומרים לאדם חטא כדי שיזכה חברך, איך אנחנו מתירים להכנס לבעיות צניעות בקירוב יהודים? שאלה זאת תקפה גם על הסיפור של רב אדא בר אהבה בברכות דף כ.
תשובה: אכן צריך להשתדל שלא להסתכל עד כמה שיכול, אחרת, אדם לא יצא לרחוב. זה לא שהוא יוצר את הבעיה, אלא הוא נקלע למצב שהמציאות כשלעצמה היא כך. ואם הוא משתדל שלא להסתכל, הוא אנוס על מה שרואה.
שאלה: השכבה על סבא סבתא על ידי הנכד: יש לי סבא וסבתא שנפטרו לפני הרבה זמן ולפי ידעתי דוד שלי הולך פעם בשנה ושוטף את הקברים שלהם. אני כנכד יכול ללכת ולקרוא השכבה ביום מותם או בראש השנה, מתי שאנחנו הולכים לשם?
תשובה: גם נכד יכול לקרוא את ההשכבה.
שאלה: טבילת כלים : בהמשך לתשובת הרב בנושא טבילת כלים במקווה גברים. יש לדעת שלא כל מקוואות הגברים בארץ כשרות לטבילת נשים (והוא הדין לטבילת כלים - כדדרשינן "אך במי נדה יתחטא" - במים שהנדה טובלת בהם), ואולי זאת היתה כוונת השואל, ולאפרושי מאיסורא.
תשובה: בהמשך לשיחתנו, ישנה מחלוקת גדולה בראשונים אם טבילת כלים מדאורייתא או מדרבנן, אמנם רוב הראשונים נוקטים שהיא מדאורייתא. התייעצתי עם רה"י שליט"א ואמר לי למעשה ככל הנראה בכל המקוואות הנבנים היום משתמשים במי גשמים, ולכן אין בעיה בטבילת כלים. אך אולי יש מקום לחשוש שהבלן מילא מים חדשים ולא פתח את בור ההשקה, מאחר שסמך על כך שזהו מקווה גברים. אגב מצורף בזה שיטות הראשונים מתוך אנציקלופדיה תלמודית: הראשונים הסוברים שהוא חיוב מן התורה: רש"י ע"ז עה ב ד"ה זוזא: גזירת הכתוב היא  תוס' שם ד"ה מים  ר"ת בס' הישר סי' נז  ראבי"ה פסחים סי' תסד  סמ"ק מצוה קצט  או"ז פסקי ע"ז סי' רפח ורצג  חידושי הראב"ד ורמב"ן (השלם) ורשב"א וריטב"א ותר"י ע"ז שם, ומאירי שם בשם גדולי המפרשים ופסחים מג ב בשם גדולי הדורות  הרשב"א בתוה"א בית ד שער ד ובשו"ת ח"ג סי' רנה ורנט  הרא"ה בבדה"ב שם שער א  שו"ת ר"ח או"ז בשם ר' שמואל בר"ב ורבינו שמחה, ועי' שאג"א סי' נו שכ"כ בד' הרי, ף ביצה יח א, ובגבורת ארי יומא עח א בד' התוס' שם ד"ה מכאן, והעמק שאלה שאילתא קלז בד' השאילתות  או"ה כלל נח אות א וצא  תרוה"ד סי' קנז, ועי' ט"ז יו"ד סי' קכ ס"ק טז ובאה"ג שם בד' השו"ע שם יד שמטעם זה אין הקטן (ע"ע) נאמן, ובביאור הגר"א שם ס"ק לו שכ"ד רוב הפוסקים. הראשונים הסוברים שהוא חיוב מדרבנן: רמב"ם מאכ"א פי"ז ה"ה. ועי' תוה"א שם, וריטב"א ור"ן ומאירי ע"ז שם וקרית ספר ולח"מ מאכ"א שם ופר"ח יו"ד שם ס"ק ו שפי' בד' הרמב"ם שהיא מדרבנן (ועי' שו"ת הרשב"א ח"ג סי' רנה ורנט שכ' בדעת הרמב"ם שהוא מה"ת, הובא בב"י יו"ד שם ובכ"מ על הרמב"ם שם ה"ה, ושם שלמד כן ממ"ש הרמב"ם מפי השמועה. ובכנה"ג שם שצ"ל הראב"ד או הרמב"ן)  תוס' רי"ד ע"ז שם  ס' המנהיג הל' פסח סי' ה  ארחות חיים ח"ב עמ' 154 ועוד. ס' הבתים בקובץ תשו' הרמב"ם (לפסיא עמ' 57) ושכ"ד הגאונים, ועי' רמב"ן על התורה שם שנסתפק. הרב יאיר וסרטיל
שאלה: שביעית או לא?: אני קצת מבולבל בענייני השמיטה. מה שברור כי עגבניות וכדומה מירקות קונים מחנות שמוסמך מהרבנות. אני מסתדר די טוב בקנית הירקות. השאלה שלי על הפירות שמוכרים הן בחנויות של שומרי שביעית והן מה שנמכר בשוק כעת. אם שייכים לשנה הזו וחל עליהם דין שביעית או שהן שייכים לשנה שעברה ולא חל עליהם דין שביעית? אומרים לי המוכרים שבשוק, והם רק שומרי מסורת ולא תלמידי חכמים, כי כל ענייני השמיטה חלים על היבול של השנה אך מה שנמכר בשוק הוא מה ששייך לשנה שעברה (למשל, האבוקדו שיש לו למכור, הוא אומר שזה שייך לשנה שעברה) ואכן מה החומרות ומה ההקלות, ומה הדין על נכון לעניין הפירות? (הן כשקונים מהחנות הכשר והן כשרוצים לקנות מהשוק?)
תשובה: כל הפירות כעת הם יבולי ששית. ולכן אין בהם קדושת שביעית. לכן אפשר לקנות כרגיל, אלא שצריך לבדוק שאכן הפרישו תרומות ומעשרות ואין בהם חשש ערלה, ולא נלקטו בשבת. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי
שאלה: מכירת תסריט לגוי: כתבתי תסריט (מלל לסרט) וברצוני לדעת האם מותר למכור אותו לגוי?
תשובה: כן.
שאלה: זוג שנפרדו ללא גט: זוג יהודים נשוי שנפרדו ללא מתן גט, הבעל נישא בשנית לאישה אחרת ונולדה לו בת. האם בת זו ממזרת? האם קיים הבדל בין אם הנישואים הראשונים היו רפורמיים או אזרחיים לבין אם היו כדת משה וישראל?
תשובה: בעל שנשא אשה נוספת, ללא גירושין מאשתו הראשונה, בתו מאשתו השנייה כשרה, ואין הבדל כיצד היו הנישואין הראשונים. (ואמנם עבר על חרם רבינו גרשום לעדות מסויימות, או על התחייבות ואף שבועה לאשתו הראשונה לעדות אחרות, אבל אין זה פוגם את הוולד).  למנוע טעות. כל זה לגבי בעל, אבל אשת איש שהולידה מגבר אחר (אף ללא נישואין) הוולד ממזר. והיינו רק אם נישואיה הראשונים היו כדת משה וישראל, שרק אז נחשבת אשת איש. מה שאין כן בנישואין אזרחיים (עכ"פ בנידון דידן של הוולד, ואכמ"ל) או רפורמים. הרב אברהם זרביב
שאלה: כיתוב על מצבה: בתי בת ה 14 נפטרה לפני כשבוע ומחצה. האם יש בעיה בכיתוב על המצבה מלאך בדמות אדם או נשמה של מלאך? אודה לכם על תשובתכם המהירה מפאת הזמן.
תשובה: מן השמים תנוחמי, מלאך הוא מושג מופשט לא אנושי לכן אין לכנות אדם בשם מלאך ואין לצייר כל דמות של מלאך כי אין לו דמות הגוף.
שאלה: התנהלות בית הכנסת: אנחנו עמותת בית כנסת מזה 25 שנה. כל השנים התפללנו בכיתה בבית ספר סמוך עד שזיכנו הקב"ה ולפני כשנתיים העמדנו בניין לתפארת - והכל מכספי הציבור שקל לשקל. במהלך כל השנים היו מכהנים בוועד בית הכנסת מחברי הקהילה (שהיו בד"כ מתחלפים בינהם כיו"ר וחברי הוועד) במהלך השנים האחרונות נוצרו מחלוקות קשות - עד כדי ניבולי פה קשים ואפילו כמעט אלימות פיזית - התנהלות כספית חוקית אך בלתי נכונה והגיונית מבחינה עסקית וכלכלית בבניה ובצרכי הקהל - והקהל שלא יכל לסבול את העניינים המתסכלים ערך בבחירות (שנערכות אחת לשנתיים ממילא) והחליף את כל חברי הוועד הוותיק (שכלל לא התמודדו, כנראה, הפעם מחמת הבושה שלא יקבלו אף לא קול אחד). בבחירות שנערכו לפני כשלושה שבועות נבחרנו כוועד חדש 5 חברים חדשים (וצעירים) ושני חברי וועדת ביקורת. כל סמכויות הוועד הקודם ניטלו מהם בהסכמה ואנחנו מנהלים את בית הכנסת. (סליחה על ההקדמה הארוכה) אך, הבעיה היא: שאחד מחברי הוועד ובתקופות שונות גם היו"ר (לא האחרון שבהם) היה גם החזן הראשי ומחלק התפילות, דרשן קורא בתורה וכד (יחד עם עוד צוות חזנים - שאני בניהם) - יש לציין שהוא אינו רב בית הכנסת (אין כזה). כאמור, הוועד, בדין -החל לנהל את כל ענייני בית הכנסת - ובכלל זה את התפילות וחלוקתם לחזנים השונים (בשינויים ותיקוני אפליה שהצהרנו עליהם לפני הבחירות) החזן הראשי, שאינו כבר חבר בוועד, לא מוכן לקבל את מרות הוועד כמחלקי התפילות ובשבילו זו "השפלה" שמישהו אחר יזמין אותו לעלות לתיבה ובמיוחד אני מ"צעירותי" כבן 35! אני רוצה לציין דבר חשוב ביותר- שאין בכוונתינו לפגוע באף תפקיד ביצועי של אותו אדם (קורא בתורה, דרשת ליל שבת, תפילות בסבב) אלא רק ליטול ממנו כמו לאחרים את ניהול סדר התפילות. אשמח אם הרב יאמר לנו האם אנו נוהגים בצדק בעניין זה - ואותו חבר, עושה "פרובוקציות מיותרות" רובו של הקהל תומך בנו אני נבחרתי ליו"ר ההנהלה ברוב של 75 מהקולות.
תשובה: גדול ה ושנאוי המחלוקת, "בקש ורדפהו", ואמרו ח בקשהו לאוהבך ורדפהו עם שונאך. בקשהו לעצמך ורדפהו לאחרים. לומר שאל יתייאש האדם בדעתו לחשוב שלא יוכל להשלים אלא ירדוף אחר ה היום וגם למחר. עד שיגיעהו (שמירת הלשון). לכן, מן הראוי, קודם כל לנהוג בדרך ה ולהגיע לפשרה עם אותו אדם כגון לסכם איתו מראש חלוקת תפקידים או לצרף אותו לוועד לתפקיד מוגדר. לעניין עיקר הדין, אין ליטול מאדם מצווה שהחזיק בה (שולחן ערוך, אורח חיים קנ"ג, כ"ב, שולחן ערוך, חושן משפט, קמ"ט, ל"א ברמ"א).לכן, אסור להעביר את החזן מכל המצוות שהחזיק בהם דהיינו לדרוש בערב שבת ולקרוא בתורה וכו'.אמנם גבאות אינה נחשבת למצוה שיש עליה חזקה אלא תפקיד שהדרך לבוחרו כל זמן מסוים, ובזה מותר ליטול התפקיד ולהעבירו לאחר. לכן, אם המציאות כפי שהוצגה, נהגתם על פי עיקר הדין כשורה, אך מן הראוי, כפי שהקדמנו, להגיע לפשרה מוסכמת ואם יש צורך - לערב גורם נוסף שיעזור בכך. מקורות: פתחי חושן חלק ג' עמוד ר"ס, משפטי התורה חלק ג' עמוד קצ"א הרב אריה הלברשטט
שאלה: הדלקת נרות שבת בידי גבר: האם גבר שחי לבד יכול להדליק נרות שבת, אם כן כיצד יברך?
תשובה: צריך להדליק. לגבי הברכה - נהגו לברך קודם להדלקה היות ואינו מקבל שבת בהדלקה אלא בבית הכנסת. אולם אם בכוונתו לקבל שבת בהדלקה אזי ידליק ורק אחר כך יברך. הרב שמואל הולשטיין
שאלה: תפילת הדרך בנוכחות גויים: מידי פעם נוסעות איתי נשים ערביות מוסלמיות יחד ללימודים. האם כאשר צריך להגיד את תפילת הדרך עדיף להגיד אותה בלחש או להגיד בקול כך שגם הן ישמעו?
תשובה: אין עניין שישמעו.