שאלה: ללמה צריך להיאבק על ארץ ישראל אם הקב  ה נתן לנו אותה במתנה?: חשבתי על זה היום. אנחנו כל כך נלחמים על הארץ - בתור מתנחלת שגרה בגוש קטיף. הארץ הזאת כל כך חשובה לנו, ואנחנו מקריבים בשבילה את החיים שלנו, ולמה היא כל כך חשובה? כי ה הבטיח לנו אותה, בעצם בגלל הבטחת ה שא"י שייכת לנו אנחנו כל כך נאבקים עליה. וזה פתאום נראה לי מוזר, כי אם ה הביא לנו היהודים את א"י במתנה, רק בשבילנו, אז מוזר שאנחנו צריכים כ"כ להיאבק עליה. כי כשנותנים למשהו מתנה הוא מקבל אותה, והמתנה היא שלו, הוא לא צריך להלחם עלייה. זה נראה לי מוזר שה נתן לנו מתנה ואנחנו כל הזמן צריכים להקריב את עצמנו בשביל המתנה הזאת. למה הוא עושה שהמתנה הזאת לא תהיה שלמה? זה לא נראה לי הגיוני שנלחם על משו רק כי אנחנו אמורים לקבל אותנו במתנה. מראש. ואתם עושים עבודת קודש!!!
תשובה: לק"י לשואלת היקרה! השאלה שלך היא שאלה מעולה! אבל, לפני שנענה אני ממש רוצה להתנצל על העיכוב שהיה עם התשובה. ברור שזה לא קל לחכות לתשובה על נושא כזה בוער וחשוב אז באמת סליחה. בנוסף, על מילות החיזוק בסוף השאלה. ב"ה זה נותן כח לכל החברים והחברות פה. בנוגע לשאלה יש כמה כיוונים שבהם אפשר לגעת בנושא. אנחנו נביא כיוון מסוים אך אם תרצי שנרחיב מבחינת התשובות, או אם יהיה משהו שטיפה לא ברור, תרגישי חופשית לשאול, לברר וכד. זה נכון שהקב"ה הבטיח לנו את הארץ הזאת אך יש פה קשר בין מעשי העם לבין הארץ. אנחנו רואים את זה בתוכחות בתורה וגם ראינו את זה לנגד עינינו כשגילנו מארצנו. המתנה הזו היא סוג של מתנה שהיא לא שניתנה לנו ודי, זו גם מתנה שבשביל להעריך אותה ולהבין את כל זה אי אפשר לקבל אותה וזהו. בקשר שלנו לארץ, לא רק מבחינת הארץ שלנו, אלא ההקשר גם למעשים שלנו, אולי מגלה את הנקודה הזו. זאת אומרת, כשאנחנו במדרגה מסוימת רק אז באמת אפשר להבין את המתנה. הרי מה יעזור מתנה אם לא מעריכים ומבינים אותה? הרי גם כשזו מתנה, כמו למשל התורה והעולם הבא, הרי ששלושתם, אומר רבי שמעון בר יוחאי, הם מתנות טובות שהקב"ה נתן על ידי ייסורין. הייסורין הם לאו בהכרח ייסורין בהקשר של מסכנות ושל תוכחה אלא של אהבה, אלו הם ייסורין של עמל, של חיבור. ככה זה מגלה את הקשר שקיים בינינו לבין מה שאנחנו עמלים בשבילו. במקרה הזה ארץ ישראל. נכון, זה מעורר מחשבה על צורת ההקרבה שלנו למען ארץ ישראל - אם זה היאחזות בכל גבעה וגבעה או חיבור העם כולו למהות ולחיבור של ארץ ישראל. במסגרת זו גם ההבנה שאנחנו נמצאים בדור של גאולה והבנה שאנחנו חזורים בהדרגתיות ובצורה טבעית. כחלק מזה ברור שיש לנו מאבקים, מאבקים שאינם פשוטים שנוגעים לא רק לארץ אלא לתוכן שאנחנו יוצקים לחיינו הלאומיים, צורת התוכן של החיים שלנו. אגב, המאבקים הללו מסמנים במידה מסוימת גם את הבירורים שנעשים בדור שלנו. דרך זה מתחדד ממש הקשר שלנו לארץ, החשיבות של, הקישור שלנו אליה וכד. במובן מסוים, אפשר לחשוב מה היה קורה אם הכל היה ברור. אולי במקרה זה לא הכל היה ברור. כך שאולי ניתן לסכם בצורה הבאה: אמנם ארץ ישראל היא מתנה שהקב"ה נתן אך היא נתנת בייסורין של אהבה ואל אף שמדובר במתנה זו לא מתנה רגילה שניתנה וזהו. המעשים שלנו משליכים על האפשרות שלנו להנות מהמתנה הזו. בנוסף, צריך להכיר בכך שהמאבק קשור ביכולת שלנו לחבר בין העם והארץ והיכולת לראות שיש פה מורכבות, שהיא חלק מתהליך הגאולה, והמאבק נובע מכך וגם מחדד את ההבנות השונות. אני יודע שזו אולי תשובה שכלית שעדין לא נותנת מנוחה לרגש שכל כך כמהה למנוחה, ודאי בכל מה שקשור לארץ ישראל שהקב"ה הבטיח. לכן, אני גם רוצה לדבר שניה על הנקודה הזו. זה באמת אדיר שזה יושב עליך! זה נפלא שכואב לך שאם ברור לנו שהקב"ה הבטיח לנו את הארץ אז מדוע אנחנו כל כך נאלצים להיאבק עליה. הרגש הזה הוא דבר שצריך לשמור, לשמר ולפתח. לא להשאיר את זה כך אלא באמת לתת לעצמנו להיות מקושרים לארץ ישראל. עם זאת, אני חושב שדווקא בגלל הקושי בהבנה הזו צריך להסתכל החוצה ולראות את כל מי שזה לא כואב לא, ונכון המשפט הזה מקבל משנה תוקף בתקופה שבו הפוליטיקאים בוחנים את עתידה של שלטון מדינת ישראל על ארץ ישראל כפי שהבטיח לנו הקב"ה בתורה. אני חשוב שבהסתכלות הזו החוצה אנחנו מקבלים תשובה ברורה לשאלה מדוע אנחנו נאבקים. אין פה קריאה פוליטית אלא הסתכלות. אם לא לכולם זה ברור אז מה זה אומר עלי? הרי אם זה משהו שאת מאמינה בו כל כך ומבינה בצורה כל כך בוגרת, איך זה שהאחרים לא רואים את זה ממך? ברור לי שאת מקרינה את זה, אחרת זה לא היה בוער בך מספיק לשאול. השאלה עד איפה אנחנו נותנים לזה להקרין ואיך. הרי בכל דבר אפשר לעשות את זה על ידי קירוב וגם על ידי ריחוק. המטרה זה להראות את זה מתוך קירוב ומתוך בערה פנימית שרוצה לשתף את כולם עם האמת שכל כך ברורה. אני לא מאשים, כי הרי זה לא תלוי רק בך, זה תלוי גם בי ובכל האנשים שמסביבנו שמבינים את זה. לכן, אף שזה בוער בנו, כנראה שחסר משהו אם זה נדמה שחלק נרחב מהעם לא מצליח לגלות את החיבור שלו לארץ ולהבנת המשמעות של יישוב הארץ. הרי ארץ ישראל תמיד כאן ועד שלא נבוא ונכסוף אליה באמת ולא נעשה משהו לגבי זה אז זה נשאר ככה גבוה ולא מעשי. אלו דברים שמביא הרב טייכטל הי"ד זצוק"ל בספרו "אם הבנים שמחה" (פרק שני, אותיות ז -ט ) שאמר עוד בזמן השואה שלא די להתפלל אלא צריך לעשות (וזה חלק מהמאבק שיש לנו עכשיו) ואלו דברים שגם מוזכרים במובן מה כבר בדבריו של ריה"ל בסוף ספר כוזרי (מאמר ה, אות כ"ז): "כמו שנאמר: "אתה תקום תרחם ציון כי עת לחננה כי בא מועד כי רצו עבדיך את אבניה ואת עפרה יחוננו" - רוצה לומר כי ירושלים אמנם תבנה כשיכספו בני ישראל לה תכלית הכוסף עד שיחוננו אבניה ועפרה". אני לא מכריע מה צריך לעשות, אם כי אישית אני חושב שזה על ידי זה שמחברים את ליבות העם לתורה ומתוך כך להבנה של מה זה יישוב ארץ ישראל. ברור לי שיש שחושבים שעדיף קודם ליישב את הארץ. וזה ר. אני מקווה שהדברים הועילו ועזרו ונתנו כיוון. כמובן, אם יש עוד שאלה או יש משהו שתרצי שנרחיב עליו, נעמיק, נביא מקורות או שנברר יותר, בשמחה רבה. הרבה הצלחה ושוב פעם סליחה ומחילה שהתעכבנו עם התשובה. הרבה הצלחה, נתנאל netanelweil gmail.com