שאלה: אמונה בהתגלות: לכבוד הרב, כידוע, ביסוס אמיתות הדת היהודית הוא שיכלי - מעמד הר סיני היה ארוע מכונן של התגלות אלוקית בפני עם שלם. ועל זה מבססים רבות מחכמינו את אמיתות היהדות, כמו הרמב"ם, שכותב: "ובמה האמינו בו, במעמד הר סיניי: שעינינו ראו, ולא זר, ואוזנינו שמעו, ולא אחר- -האש והקולות והלפידים. והוא ניגש אל הערפל, והקול מדבר אליו ואנו שומעים: משה, משה- -לך אמור להם כך וכך. וכן הוא אומר "פנים בפנים, דיבר ה עימכם" (דברים ה,ד), ונאמר "לא את אבותינו, כרת ה את הברית הזאת" (דברים ה,ג)". וגם הכוזרי בתחילת דבריו מסביר מדוע החבר היהודי לא פתח שהוא מאמין באלוקים שברא את העולם, אלא הוא פתח שהוא מאמין באלוקי אברהם יצחק ויעקב שהוציא את עם ישראל ממצרים, וכו. ההגיון שעומד מאחורי הדברים הוא ברור - אי אפשר להנחיל להמון אמונה שהם עצמם חוו התגלות אלוקית אם זה לא קרה באמת. מאחר שרודפי אמת אנחנו, לא נרתע מלשאול שאלות על מה שאנחנו רואים בו אמת. כי אם זה אמת - לכל שאלה נמצא תשובה סבירה. שאלתי היא - הרמב"ם עצמו בהקדמתו לפרק חלק יוצא נגד תופעה שרווחת אצל המון העם. והתופעה: לקיחת אגדתות ח כפשוטם. שם הוא מתאר, שרק מעטים מן המעטים החזיקו בדעה הנכונה. גם הרמב"ן, בויכוח ברצלונה טען שהוא לא מאמין בחלק האגדה שהציגו ח, אלא לדעתו מדובר במשלים. אם כן, אנחנו רואים שההמון כן יכול לקבל כל מיני אגדתות מופרכות ולא הגיוניות, בעיוורון די מוחלט. בתקופת המקרא, רוב ההמון היה אנאלפבית, ורק החכמים ידעו קרוא וכתוב. אם ההמון יכול להאמין באגדתות מופרכות, המופיעות בתלמוד (ורבות הם, ועד היום אנחנו יכולים לראות אנשים שמאמינים בתמימותם שאגדתות ח הם כפשוטם), מה הבעיה שלו לקבל שאבות אבותיהם היו נוכחים במעמד התגלות מייסד?! רק צריך מנהיג כריזמטי, שיעביר להם את הדברים, והדבר יכול להתפס אצל ההמון בקלות. בנוסף, אין זה מן הנמנע שלא ישר באופן אוטומטי הם האמינו שמליוני אנשים נכחו במעמד, אלא ככל שעברו הדורות, הסיפור התעצם וגדל, עד שהגיע למה שהגיע בתורה. ולתיאוריה זאת יש כביכול על מה להשען - אין שום (!) הוכחה שבני ישראל ישבו במצרים. אין שום (!) הוכחה שבני ישראל יצאו משם והלכו במדבר. גם שאלת כיבוש הארץ נתונה במחלוקת ארכיאולוגית (מכתבי אל עמראנה). וגם החוקרים המקבלים את יציאת מצרים, אף אחד מהם לא מקבל אותה כפי המתוארת בתורה, אלא הם מתארים אותה כמאורע קטן בהרבה. עוד שאלה שיש לשאול - גם התנ"ך תיאר במקומות רבים שההמון הגדול של עם ישראל עזב את ה, ועבד עבודה זרה שנים רבות. תקופת השופטים מלאה בתיאורים כאלה. כמו כן, גם תקופת המלכים מתוארת בצורה הזאת, וגם הארכיאולוגיה מאשרת את זה. האם לא יכולים להחדיר את סיפור יציאת מצרים (שוב, לא בשלמותו כפי שהוא היום, אלא בהדרגה - עד שהגיע לכפי שהוא היום) בקרב ההמון? אודה לרב אם אקבל תשובה. רק להבהרה, אני יהודי מאמין שמקיים מצוות. אני מרגיש פתוח לשאול את הרב את השאלות הקשות מבלי להרתע מכך, מתוך אמונה חזקה בקיום אלוקים בקרב הארץ.
תשובה: לך. אתה מתחיל את "שאלתך" במילה "כידוע". אני מבין שלך "ידוע" שביסוס אמיתות הדת הישראלית הינו שכלי. אני ממשיך לקרוא את דבריך, אתה מצטט את הרמב"ם, שבמפורש מדבר על חוויות ההתגלות שחוו בני ישראל, וטוען שזה ביסוס שכלי. אתה ממשיך, ומביא את דברים של ר  יהודה הלוי, בספרו "הכוזרי", שמדבר על חוויות ההתגלות של בני ישראל. אבל אתה מבין את דבריו שהוא מבסס את האמונה על השכל. אני תמה על דבריך תמיהה גדולה. גם הרמב"ן בפירושו לתורה, בסוף פרשת "בוא" מדבר על המחוייבות לקיום מצוות בעקבות ההתגלות של ניסי מכות מצרים, התגלות שלא רק בני ישראל חוו אותה, אלא גם כל עמי האזור. נכון, סיפורי עם יכולים לגדול, ולתפוס נפח הרבה מעבר לגודלם האמיתי, אבל בני ישראל לא היו מוכנים לקבל את נאומו של משה, בעת פרידתו (כל ספר "דברים") אלא היו מפריעים לו בקריאות ביניים, ודוחים את דבריו על המצוות וכו. ובשביל זה לא צריך לדעת קרוא וכתוב. מליל הסדר הראשון, בלי הפסקה, שנה אחר שנה, ישבו אבות וסיפרו לבניהם על החוויות של העבדות במצרים, מכות מצרים, והיציאה משם. מליונים ישבו וסיפרו כך שנה אחר שנה. קשה לי לקבל שמישהו "שתל" סיפור כזה בפי האבות, אם הם לא קיבלו אותו מאבותיהם, והם מאבותיהם וכו. צ רצ יל אמר (בערך) על דבר כזה, שאפשר לרמות עם שלם למשך תקופה קצרה, אפשר לרמות חלק מהעם למשך תקופה ארוכה, אבל אי אפשר לרמות עם שלם במשך אלפי שנים.