LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: ציונות מול פרנסה: לכבוד הרב בשנים האחרונות עולה בארץ שאלת יוקר המחיה, הקושי לחיות בכבוד ובגדול- הקושי הפיננסי להתקיים. כבחורה צעירה ורוצה להאמין שערכית, אני נוטה להתווכח הרבה עם- בעיקר הוריי (לא דתיים) ומבוגרים אחרים שסובבים אותי, על מה יותר חשוב- שיהודים יגורו בארץ לעומת יוכלו להתקיים ב"כבוד" יותר, בגולה. אני מנסה לשכנע בנימוקים לא הלכתיים כי הם לא מדברים אליהם, אבל אני עדיין אני מוצאת את עצמי יושבת ותוהה מה אנשים בוגרים שלא מצליחים להתקיים מבחינה כלכלית בארץ- אמורים לעשות? אם מדינת ישראל היא אתחלתא דגאולה- איך זה מתיישב עם זה שאי אפשר להתקיים פה בכבוד? גם בצמצום גדול? ואיזה ערך עומד לפני איזה ערך אחר? היכלות לפרנס את המשפחה או החובה ליהודי לגור בארץ ישראל? השאלות האלו חוזרות ומהדהדות בי וגורמות לי לפחד לגבי העתיד שלי מבחינה כלכלית- דווקא כי לי כל כך ברור שאין מקום אחר לגור בו. ומקווה שהשאלה ברורה
תשובה: לך ותזכי למצוות, אקדים ואומר שאסור לפי ההלכה להתווכח עם הורים. לגבי המגורים בארץ ישראל - אדם צריך לגור בארץ ישראל אפילו בזמן רעב (רעב שאינו מגיע לפיקוח נפש) כשם שצריך להעדיף לגור בארץ ישראל גם בעיר שרובה עובדי עבודה זרה ולא בחוץ לארץ. על הדברים הללו אני מציע לך לקרוא בעצמך במשנה תורה לרמבם ספר שופטים הלכות מלכים פרק חמישי כל זה אינו קשור לאתחלתא דגאולה ונכון תמיד אפילו במחיר של גירושין אם אחד מבני הזוג רוצה לעלות לארץ והשני אינו רוצה להצטרף אליו. בחלק מעדות ישראל החתן מתחייב כלפי אשתו, בחתונה, שהם יגורו בארץ ישראל. לגבי המצב לגביו את שואלת - יש כאן בעיה חמורה גם אישית ולצערי הרב גם לאומית: מבחינה אישית - האדם רוצה לפרנסתו הרבה יותר. רמת החיים של השליש הנמוך של תושבי מדינת ישראל גבוה הרבה יותר מאשר רמת החיים של העשירים בארץ לפני כמה עשרות שנים. כל אחד מרגיש שהוא  חייב  הרבה דברים - ואין הדבר כך. ברחוב בו גרתי בילדותי, באחת הערים הגדולות בארץ, חנו 2-3 מכוניות והיום לא ניתן ללכת שם מרוב צפיפות. היום כל ילד מקבל  במבה  גם בימות החול ולא רק ממתק אחד בשבוע לכבוד שבת. האדם מרגיש שהוא חייב לצרוך הרבה ולכן הוא חייב להרוויח הרבה וחס וחלילה בלי הרבה דברי מותרות חייו אינם חיים. מבחינה לאומית - זה גורם לכך שאנו מאבדים את עצמאותנו. כל שלטון שואף למצוא חן ולחלק עושר כספי לתושבים (אם אין לחם תקבלו DVD, מעמד הביניים הוא מי שנוסע לחו"ל פעם בכמה שנים וכד.) הדברים הללו גורמים לנו תלות גדולה באומות העולם ובעקבותיה אנו מאבדים את עצמאותה וזהותה של מדינת היהודים. השיקול לכל פעולה ערכית ולאומית מושפע הרבה יותר מידי מהשיקולים הכלכלים. בגללם קברניטי המדינה מבטלים פרויקטים לאומיים. ועדה העוסקת בחינוך במדינה מורכבת מאנשי כלכלה ועוד ועוד. אם חפצי חיים אנו עלינו להגיע לעצמאות כלכלית: במשפחה - בהסתפקות במועט. במדינה - בהורדה משמעותית מאד של רמת החיים. סיכום הדרך לפרנסה טובה למשפחות היא להחליט לצרוך פחות ואז השאלה שלך לא עולה בכלל. פשוט מחנכים את עצמנו לא לצרוך מותרות וחיים בשמחה ובצניעות כפי שנאמר "איזה הוא העשיר השמח בחלקו". העושר נקבע לפי שמחתך במה שיש לך ולא לפי מה שתאוות ליבך ועיניך גוררים אותך. הדרך ל היות עם חופשי בארצנו  היא בהורדת רמת חיים אל מתחת למה שהמדינה מסוגלת לייצר. לשים את ערכי האומה שלנו בראש מעייננו, ולא לצרוך ככל שניתן (לפעמים אפילו בשם פיתוח הכלכלה). בהצלחה דוד לוי 098987548   יש בארץ חברות בודדות החיות כך ולצערי הן הולכות ונעלמות.
שאלה: רוחות ושדים: ש. שמעתי שאם תינוק מחייך תוך כדי שינה זה כי "לילית" מגיע אליו בחלום.האם זה נכון? ובמידה וכן מה יש לעשות בנידון? ומה ההשלכות של זה ומאיפה המקור?
תשובה: לא זה לא נכון. צריך לשמוח מכל חיוך, בשנה או בהקיץ.
שאלה: כשרות: הרב אנחנו מטיילים כעת בויאטנם. ידוע לנו שבירה לא מצריכה כשרות (על אף שעדיף שתהיה לה). תהינו האם יין אורז שמוכן על ידי המקומיים ולמעשה מזכיר בתהליך הייצור בירה מחייב כשרות או האם ניתן לשתות אותו גם ללא הכשר? מצרפת לינק המסביר על תהליך ייצור יין האורז. לירון.
תשובה: וברכת ד  אם ברור שזה רק אורז אין צורך בכשרות, אם יש תוספים יש צורך בכשרות. טיול נעים וחזרה לארץ במהרה בברכת התורה והארץ יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום ת"ו
שאלה: טבילת רווקות ופסוק בתורה: חפרתי וחפרתי בכתבות ובאינטרנט בכלל ולא מצאתי אלא תשובות מאוד כלליות. מכיוון שאני בחורה רצינית עם משמעת עצמית גבוהה אשמח מאוד מאוד לתשובה מפורטת ואישית יותר. 1. כתוב שאיסור על טבילת רווקות במקווה הוא כדי שלא יגררו לנגיעה ואף מעשים יותר גרועים חס ו מכיוון שכבר לא נידות. האיסור הגיוני וצודק אך בעיניי זו הכללה. כמי שיודעת לשמור על עצמה ולהעיר למי שנוגע בה אף בלי לשים לב, אני יודעת שאם אטבול - אמשיך לשמור נגיעה כהרגלי עד יום חופתי בעז"ה. אני מאוד רוצה לטבול ולעשות את ה"איפוס" הזה מבחינה רוחנית ונפשית ולהיטהר. אלא מה, שמעתי שלכלה בין הטבילה לחופה אסור לישון לבד בחדר ובכלל להישאר לבד כי בגלל טהרתה עלולים להימשך אליה ולפגוע בה מקטרגים מלאכי חבלה יצורים רוחניים שליליים אחרים. לכן צריכה להיות צמודה אליה בחורה אחרת. האם זה נכון או שזו עוד דרך סיפורית להרחיק רווקות ממקווה? אנא עשה לי סדר בדברים. 2. לא מצאתי הוכחה לכך שלמהיטבאל בת מטרד (אשת הדר) היו ילדים. האם היא הייתה עקרה? או שהיא לא דמות מספיק חשובה בתורה שירחיבו על עקרותה צאצאיה? אין צורך שהשאלה תתפרסם באתר. המון מראש והמשך חודש טוב!
תשובה: ברשותך אני מעדיף לפרסם שאלתך שמטרידה בנות רבות. המטרה להרחיק פנויות מהמקווה (גם גרושות, בדיוק כמו רווקות) היא למנוע זנות (ודאי לא אצלך אבל יש  מדרון חלקלק ) אינני מטיל חלילה, ספק באמינות הדברים שלך. אני בטוח לחלוטין שאת צעירה כשרה לחלוטין. אבל חכמי ישראל חושבים  גדול  - יש להם אחריות ציבורית רחבה. דברים שמתחילים בהיקף מצומצם הופכים אחרי מספר שנים לתופעה רחבה וגורפת. אם יתירו רק לך לטבול כדי  להתאפס ולהיטהר  - תוך שנים ספורות זו תהיה תופעה שמאות בחורות יצטרפו אליה בהתלהבות. המעגל הראשון יהיה כמובן מעגל כשר וטהור - אבל כשהתופעה תהיה המונית יותר, היצר הרע ימצא את הדרך להיכנס לכל רוחב הפתח שנפתח לו. דוגמה (לא בדיוק מתאימה, אבל ממחישה את הכיוון) בצעירותי המנהג, במגזר שלנו, ללכת עם ציציות  בחוץ  היה מקובל רק אצל תלמידים ותיקים בישיבת מרכז הרב והקרובות לה. היום כל צעיר מפגין את ציציותיו - זה לכאורה מצוין, אבל כאשר צעיר כזה פוסע עם נערה יד ביד - זה כבר משהו אחר. דומה לכך, סגנון הפאות הארוכות והרחבות שביטא תחילה דבקות גדולה במסורת ישראל - הפך כיום מראה שלא תמיד מכבד את בעל הפיאות. לסיום אוסיף שגם גברים נטמאים ב- הפרשות  שלהם רק מעטים מאוד (חסידים וכד ) מקפידים לטבול כל פעם כדי לשמור על טהרה קבועה. אני סבור שדרך כשרה וראויה לטהר את הנפש היא בשמירה על דברי ח מתוך דבקות ואמון בשיקול דעתם. על שלשה דברים העולם עומד: תורה, עבודה וגמילות חסדים - תפילה טובה, גמילות חסד, לימוד הגון - לכל אלו יש כוח עצום בהשגת המטרה שאת נכספת אליה. הדר היה מלך אחרון באדום - לכן גם אם היו לו בנים הם לא מלכו ולכן לא נזכרו. עייני גם דברי הימים א, א, נ - נא
שאלה: הציונות הדתית: לרב! אני חי עם משפחה שיש בה לא מעט חרדים ואנחנו חיים ב והכל ר. לפעמיים יוצא לנו לפתוח את הוויכוחים הישנים על איזה ציבור הוא הצודק.הכל נעשה בצורה מתורבתת ונעימה ובסה"כ הוויכוח מאוד מעניין. מהשיחות איתם יוצא לי הרושם שיש הרבה גדולי דור לציבור החרדי ולציבור שלנו היה רק אחד הרב קוק שלשיטתם גם אותו בכלל לא הבנו נכון.הייתי רוצה לדעת ולעכוב ולהכיר מי היו גדולי הדור של הציונות הדתית מאז הרב קוק ועד היום אם הרב יוכל לרשום לי אני ישמח.
תשובה: וברכת ד  הרוב היו רבני הציונות הדתית. הרב ישכיל עבדי. הרב ניסים, הרב הרצוג, הרב צבי פסח פרנק, הרב עמיאל, הרב יעקב מאיר, הרב עוזיאל, הרב אונטרמן, הרב שפירא, הרב אליהו, הרב גורן, הרב עובדיה יוסף, ועוד עשרות רבנים כולם זצ"ל.
שאלה: שמשון: ברצוני לשאול שאלה כללית בנוגע לסיפורו של שמשון בספר שופטים. אני שואלת את השאלה בעקבות עבודה שאני כותבת על שמשון. כל השנים האלו תמיד חשבתי על סיפורו של שמשון כסיפור הירואי, על גבורה של אדם שגורלו נחרץ, והוא לוקח את גורלו בידיו. למרות ההתנגדות של היהדות להתאבדות, המקרה הספציפי הזה לא זכה להתיחסות שלילית ביהדות אלא דוקא חיובית. ברבות השנים אפשר לראות ששמשון היווה השראה לאנשים (בוריאציה קצת שונה, מכיוון שהם לקחו יותר את הצד של "לקחת את גורלי בידי" כמו שאול המלך. בחלק מהמקרים זה בגלל בעיות מוסריות של הריגת אנשים חפים מפשע עם האויבים): מצדה, ברזאני ופיינשטיין (2 מ12 עולי הגרדום), אפילו מרד גטו ורשה. מאיר פיינשטיין כתב: "טוב למות עם נשק בידיים מאשר לחיות עם ידיים למעלה". מילותיו האחרונות של שמשון: "תמות נפשי עם פלישתים" גם מעבירות את אותו המסר: כאשר נגזר גורלי למות, עדיף שאני אבחר את מועד המיתה, ועדיף שאקבור איתי ביחד כמה מאויבי. רצוי הרבה מאד. עם זאת, כאשר קוראים את הפסוקים יותר בעיון, רואים שהמניע של שמשון הוא נקמה. נקמה אישית אפילו. הוא רוצה לנקום בפלישתים על שלקחו לו את עיניו. זו אפילו לא נקמה על המצב של עם ישראל, על כך שפלישתים רודים בהם ונלחמים בהם תמידית!!!! זוהי נקמה על אחת מעיניו של שמשון!!!!! מכאן עולות לי שתי שאלות: 1. למה שמשון בחר להתנקם דוקא בעיניו? למה לא בחר להתנקם על כך שלקחו ממנו את כוחו? על כך שלקחו את מחלפות ראשו? מה מסמלות העיניים? לפני כן לא מוזכרות עיניו של שמשון כמשהו שמייצג אותו, כמו השיער. 2. הייתי רוצה עוד הסבר על מושג הנקמה ביהדות. ברור שלא מדובר כאן על נקמת דם או משהו כזה. בנוסף, השאהידים של ימינו, לקחו גם הם השראה משמשון. האם הם רואים את פעולותיהם כמעשה התרסה נגד השלטון היהודי? או כמעשה נקמה?
תשובה: אין מקום לדמות את מעשה שמשון למעשה שאול או סיפור המצדה. שמשון נופל בקרב מתוך רצון לנקום באויבי ישראל. זו לא התאבדות, זו מסירות נפש במלחמה למען עם ישראל. לשאלה על העיניים - כבר קבעו ח : "שמשון הלך אחר עיניו לפיכך נקרו פלישתים את עיניו. (סוטה ט, ע"ב). אפשר שהוא מבקש במסירות הנפש שלו, לכפר על חטאתו בעיניים. לשאלה מדוע עין אחת, צריך לקרוא כמו המצודת דוד "נקם אחת" - עוד פעם אחת אנקום מפלשתים על מה שנקרו שתי עיני. המילה אחת מתייחסת לנקמה אחת ולא לעין אחת. בענין הנקמה: אם נוקמים ברשעים על מעשיהם הרעים זו עשיית צדק ראויה ונכונה. זו אף מידתו של ד  כנזכר בתהילים פרק צד (לשם קיצור הבאתי תחילה וסוף הפרק) א אל-נקמות ד   אל נקמות הופיע. ב הינשא, שופט הארץ  השב גמול, על-גאים. ג עד-מתיי רשעים ד : עד-מתיי, רשעים יעלוזו. ד יביעו ידברו עתק  יתאמרו, כל-פועלי אוון. כב ויהי ד  לי למשגב  ואלוהיי, לצור מחסי. כג וישב עליהם, את אונם  וברעתם יצמיתם  יצמיתם, ד  א-לוהינו. (בעניין  שהידים  צריך לפנות לאתר אחר כאן עוסקים רק בקידוש ד  של יהודים)
שאלה: תה wellness: בעבר זכור לי שהיתה בעיה עם הכשרות של התה של wellness המגיע דרך המותג של LIFE בסופר פארם. על המוצר נכתב "כשר פרווה בהשגחת בד"צ מנצ סטר". האם עדין יש בעיה בכשרות הזאת? מצאתי כתבה בנושא:
תשובה: דף האינטרנט שרשמת אינו זמין. יש מאגר גדול יש "זיופי כשרות" במחלקת היבוא של הרה"ר. תפני אליהם את השאלה. 025313131
שאלה: מחשבות רעות.: היי,בזמן האחרון אני הרבה פעמיים חושבת על מוות או על דברים רעים מאוד,מה אפשר לעשות כדי להדחיק את המחשבות הללו?!
תשובה: ב"ה, צריך למלא את הראש באור! במחשבות טובות על כל חסדי השם יום יום, לחשוב על אנשים טובים שעושים טוב, לחשוב על דברים טובים שהיו לך, והכי חשוב לעשות טוב לאחרים, זה מדבק. הנה משהו שכתב הרב שלמה אבינר: פעם לא הייתי מחייך    פעם לא הייתי מחייך לאנשים, הייתי מכונס בתוך עצמי. אמרתי: למה אחייך כלפי חוץ, אם איני מחייך בפנים, הרי זה מלאכותי, הרי זה שקרי. הייתי מרוכז בעצמי, הייתי קשה וביקורתי. אנשים אחרים לא היו קיימים עבורי. רק אני הייתי קיים, לכן לא אמרתי להם לא עזרתי לחבר במצוקה. זו בעיה שלו, חשבתי, יפתור אותה בעצמו, איני המשרת שלו. שלי שלי ושלך שלך. הדבר היחיד שהלהיב אותי, זה אני עצמי. חיפשתי כל מיני הנאות וחוויות.    עד שהבנתי שאני טועה, שאני עושה את טעות חיי. כבר איני זוכר איך זה קרה. אבל זה לא קרה בבת אחת, אלא בהדרגה, מתוך מאורעות החיים, פגישות עם אנשים וקריאת ספרים שונים. עד שהחלטתי לשנות את עצמי.    זה לא היה לי קל, נדרש ממני מאמץ, וגם עברתי עליות וירידות אין ספור. אבל בסוף ניצחתי. למדתי לחייך ולהיות עדין, לחייך בחוץ ולהיות עדין בפנים. לימדתי את עצמי לא להיות אגואיסט, לא להיות אדיש.    כבר איני אדיש לזולת, כבר איני אגואיסט. אם אני רואה אדם במצוקה, אני מאושר לעזור לו. "כי תראה ערום וכיסיתו", גם ערום מבגדים, גם ערום משמחה, מגבורה, מרגיעה, מתמיכה, מהצלחה, מחברה   ומכל הדברים העושים את החיים ראויים להיקרא חיים.    קודם הייתי משווה בין אנשים, עכשיו הבנתי שזו רעה חולה, זו נחשיות גסה, זה רעל ארסי. עכשיו איני משווה. כאשר אני פוגש אדם, אני חושב: אתה אתה, אתה שווה, אתה יפה, אני מעריך אותך, אני אוהב אותך, - בשל היותך אתה עצמך, בלי שום השוואה עם הסביבה.    עכשיו אני מקדים לכל אדם בחיוך רחב   והם מחזירים לי. כאשר אני אומר למישהו אני נותן לו להרגיש שהוא באמת קיים: יש לך אישיות, אתה בן אדם. זה דבר עצום.    להיות או לא להיות   זאת השאלה, כידוע. עבורי, להיות זה לעשות חסד. לעשות חסד, זה עבורי להיות ישראלי, זאת האמת, זה היופי, זו ישרות כלפי ד, זו עבודת ד. אני מתלהב מזה, אני גאה בזה   בגאווה מלאה ענווה. ע"כ ציטוט, אם צריך עזרה אשמח בפלפון, דני ארגמן
שאלה: ריקוד של חתן עם כלה: השתתפנו בחתונה משפחתית, בה החתן רקד עם הכלה בעזרת הנשים. אני רוצה לשוחח בהזדמנות על הנושא עם בנותי והייתי רוצה לדעת מה דעת ההלכה על כך ומדוע.
תשובה: קשה לקבוע את עמדת "ההלכה" בנושא זה, שכן הדבר מאוד תלוי את מי שואלים. אותה שאלה קיימת גם בכל ריקודי המצווה, הנעשים בין אדמורי"ם ובין הכלה, לעיני הבחורים כולם, וכדו. יש שיאמרו שזה איסור מוחלט  יש שיאמרו כי החתן רוקד עם הכלה, ואין לבו פנוי כלל לנשים אחרות, ואין בכך כל בעיה. יש צדדים לכאן ולכאן. על כן, איני בטוח שיש כאן נושא לשוחח עליו עם הבנות.
שאלה: קריאה בכף היד: חברים מקסימים:) מה שלומכם? אולי זאת שאלה שמתאימה יותר ל"כיפה" מאשר אליכם, אבל אליכם אני יותר מתחברת. רציתי ללכת לפסיכולוגית כדי להבין כמה דברים על עצמי ולהרגיש יותר בטוחה ושלמה עם עצמי. מתברר שזה עולה מלא כסף. אמא שלי הציעה לי ללכת לחברה שלה, שהיא קוראת בכף היד. אז הלכתי. היא אשת רב ומאוד נחמדה, היה לי ממש כיף איתה. היא אמרה לי דברים על עצמי ועל קווי האופי שלי, שידעתי את רובם, והם היו ממש נכונים, וחיזקה אותי. עכשיו אני חושבת שאולי יש בזה ח"ו משום מנחש, או משהו כזה? היא אומרת שהאר"י או המהר"ל או רב אחר עסקו בקריאה אך גנזו את הסודות של זה כי זה היה עמוק מדי כנראה. היא גם אומרת טיפה דברים על העתיד, גולשת קצת למיסטיקה. מה דעתכם? האם יש בזה בעיה?
תשובה: ב"ה מאז ומתמיד האדם רוצה לדעת מה יהיה איתו הלאה, מה הם הדברים שעומדים ובאים עליו, ולתכנן את מעשיו על פי אותם דברים. התורה מתייחסת לכך, ובסוף הפרשה שעוסקת באיסור ההליכה לכל אותם אנשים שחוזים את העתידות, כתבה:  תמים תהיה עם ה  אלוקיך, והכוונה כמובן לא לתמים- טיפש חלילה, אלא תמים מלשון שלימות (כמו שה תמים- שלם, יעקב איש תם- שלם). דהיינו ההדרכה העקרונית של התורה היא ב מופלא ממך אל תדרוש, תפנים את ההבנה שהקב"ה הוא זה שמוביל את העולם, וכל התהליכים שמתרחשים בעולם הם רק מכוחו. ויותר מכך, אנו יודעים שלאדם חולה נוהגים להוסיף שם לעיתים, או מתפללים עליו, ולכאורה הדבר קשה, אם הגורל שלו הרי ידוע, מה יעזור שינוי השם או מה יעזרו התפילות? אלא שהשם שמוסיפים או התפילות שמתפללים בעצם פועלים שהמציאות שלו היא אחרת, שונה. לכן למרות שבשלב מסוים היה ברור שהוא ימות, על ידי פעולות שונות של האדם המציאות משתנה. לכן באופן עקרוני אין ללכת לכל מיני חוזי עתידות למיניהם גם משום שאין לדרוש בהם, וגם משום שעל ידי מעשי האדם הכל יכול להשתנות. אמנם ישנם אנשים בעלי רמה רוחנית גבוהה ומיוחדת שמכח קדושתם יכולים להבין איך תיראה המציאות בעתיד, אם זה על ידי נבואה כפי שהיה עד סוף ימי הבית הראשון, או רוח שיש לאחר מכן, ואף על ידי חכמת הקבלה שרק אנשים שהם יחידי סגולה מסוגלים להבינה כראוי, אך זוהי ודאי חכמה מיוחדת הנתונה ליחיד סגולה בלבד ולא לכל מי שחפץ. גם קריאה בכף היד היא חלק מענין זה, זהו רצון מסוים לדרוש ולדעת דברים שהם מעבר להבנתו הרגילה של האדם ולהשגת שכלו, מה גם שאינני בטוח גם כן עד כמה הדברים באמת מבוססים, השאיפה שצריכה להיות תמיד של האדם היא לבנות את עצמו על פי המקום בו הוא נמצא, על פי הבנתו ועל פי תכונתיו, לא ללכת ולחפש הבנות שאינן בנויות על תיקון המידות והבנה עמוקה של תכונות האדם. בברכת התורה והארץ דוד davideign gmail.com
שאלה: זיווג:, הכרתי לפני ארבעה חודשיים בחור ממש נחמד חובש כיפה מבית מסורתי הכרנו דרך אתר הכרויות של מסורתיים ברשת. בחודש וחצי הראשונים בננו הכל היה מושלם והתחלנו אפילו לחשוב על חתונה. לציין שבמהלך החודש הראשון בן הזוג סיפר לי שהוא סובל מדיכאון וחרדות ומטופל אצל פסיכיאטר ונוטל כדורים. לאחר חודש וחצי של הכרות בננו בן זוגי היה מקנא לי באופן בלתי יתואר, היה בודק לי שיחות והודעות והיה מתעניין בכל מי שאי פעם יצאתי איתו גם אם זה היה לפני 10 שנים. בנוסף לכך הוא החל לקלל אותי מילים מאוד קשות וכמו כן כמה פעמים "זרק" אותי מביתו אך אני תמיד חזרתי. לאחר תקופה מסוימת החלטתי שאני רוצה לגור במושב קרוב למשפחתי והחלטנו ביחד ששנינו נעבור לכאן ונפתח בדף חדש. מהיום השני של שנינו במושב הבחור היה משפיל אותי בבית אימי, מקלל אותי במילים שקשה לי אפילו לתאר והשיא היה שהוא דחף אותי. באותו הרגע אמרתי לו שילך עכשיו ושאני לא רוצה שום קשר איתו. במהלך החודש האחרון שאנחנו לא ביחד הוא כל היום מתקשר אליי ומבטיח לי שהוא השתנה, כמו כן הרב שלו התקשר אליי ואמר לי לתת לבן אדם עוד הזדמנות אחת וזאת מאחר שהוא היה בלי הדרכה טובה. הפחד שלי זה לחזור אליו וחלילה ליהות בהמשך אישה מוכה ומושפלת. אני מאוד אוהבת את הבחור אך משפחתי ובעיקר אימי וגיסי לא מוכנים לשמוע על השם שלו. מה אני יוכלה לעשות כבוד הרב, כבר התייאשתי שאולי זה הזיווג שמתאים לי ושאין לי זמן יותר לחכות.
תשובה: ב"ה, טוב עשית ששלחת אותו ממך, קודם שיסיים את הטיפןל בעצמו באופן מוכח, אחר כך יחפס בחורה, ולא אותך, דני ארגמן
שאלה: בחירת שם לתינוקת: הרב. ב ה נולדה לנו תינוקת האם השם חושן נוטריקון חן שפרה (ע ש סבתא שלנו ז ל) הוא שם טוב ומבורך? נשמח לתשובה מהירה
תשובה: בשעה טובה ומוצלחת. כיוון שהשם מוצא חן בעיניכם, והוא מאוד קשור לעניינים חשובים בישראל - בוודאי שזה שם טוב.
שאלה: גינה פרטית בשמיטה: האם מותר להעביר עץ קטן לעציץ נקוב חדש כאשר העציץ בו גדל ניזוק בתאונה? אם לא יעבירו את העץ לעציץ אחר הוא ימות. העץ עומד בחוץ בתוך עציץ גדול מחמר
תשובה: לענ"ד מותר להעביר את העץ לעציץ חדש, אך בכמה תנאים: א. שלא ירים אותו אלא רק יעביר אותו מן העציץ השבור לעציץ החדש. ב. שהעץ נמצא כל הזמן בגוש אדמה שממנו הוא יכול להתקיים. ג. שהוא לא יוסיף אדמה לעציץ החדש אלא יעביר את העץ במות שהיה. כתבתי תשובה דומה שתתפרסם בע"ה בגיליון הבא של אמונת עתיך.
שאלה: פסוק על אוניות: במקום עבודתי,., אנו מתכננים תערוכה על דגמי אוניות היסטוריות. רצינו שם לתערוכה שיהיה מבוסס או קרוב לציטוט על אוניות מהמקרא. מדוובר על דגמי אוניות הסטוריות ארופאיות ללא קשר לישראל כלל. חפשתי באינטרנט אך מצאתי רק את הברכה של יעקוב לזבולון וזה לא מתאים. מראש חוה
תשובה: אולי לפי תהילים קז, כג: יורדי הים. או לפי משלי ל, יט: "דרך אניה בלב ים"? ואם לא מתאים - אנא שובי.
שאלה: מצוקה נפשית: לרב, אני בחור בן 28 ולצערי הרב איני נמשך לנשים. אין לי כל כוונה ללכת אחר נטיות ליבי מאחר וברור לי כי זו אינה דרך התורה, מנוגד לציוויי ה וגם ברמה האישית אני רואה בכך דבר פסול ומאוד לא ראוי. גם בנושא שז ל אני עושה השתדלות רבה וב ה יש סייעתא דשמייא ואני מצליח לשמור את עצמי מפני העניין. כיהודי שהיהדות והתורה מאוד מאוד חשובים לו אני מתקשה להבין מה אני אמור לעשות. אני מאמין באמונה שלמה שה לא ברא בריה מקולקלת שלא יכולה לקיים את התורה אבל אני לא מצליח להבין מה מצופה ממני. האם זה נסיון מהקב ה? האם נגזר עליי להישאר ערירי ולחיות עם עצמי למשך כל ימי חיי? המצב הוא לא נעים, בלשון המעטה. עד כה הייתי שקוע במסגרות שהצריכו ממני כוחות רבים כך שלא היה לי פנאי רב להקדיש למצבי האישי אך כעת, ועם ההתבגרות בשנים, אני מרגיש בדרך ללא מוצא. מעבר למצב הזוגי יש לי הכל ב ה - משפחה טובה, חברים, בית, רכב, עבודה ומשאבים כך שהמצוקה מתמקדת בפן הנ ל בלבד. אני מתבייש להגיד שמדי פעם עוברת בראשי המחשבה לסיים את חיי או מן תפילה חרישית שאחלה במחלה סופנית שתתן לי את הלגיטימציה האישית והסביבתית להישאר רווק עד יומי האחרון. ככה אני אשים סוף למצב הנוכחי ואף אחד לעולם לא יצטרך להתמודד עם הידיעה על מה שעבר עליי. אני מתנצל על האריכות ואני יודע שיש פה הרבה מידע והרבה אמוציות. אני מאוד משתדל לשמור על קור רוח אבל חשוב לי לנסות ולברר לגבי אותן שאלות שהעליתי למעלה. אשמח לכל מידע, מקור, ספר שיאפשר לי לראות את הדברים באור אחר, אולי אפילו אופטימי.
תשובה: אל תדון את חברך עד שתגיע למקומו. הכרתי בנעורי בחור שהיו לו קשיים דומים, הוא התחתן והקים משפחה לתפארת. אינני יודע מה היו רגשותיו אבל למעשה יש לו המשך מפואר ומכובד בעולם הזה. אינני מבין בתחום - אני מפנה אותך לקישורים כשרים בנושא הכאוב לך: עיין גם  עצת נפש  להם יש גישה אחרת
שאלה: כמה שרציתי או כמה שבפועל: לכבוד הרב. שמעתי שאלה מעניינת והייתי רוצה לדעת מה ההלכה במקרה הבא: ראובן ביקש משמעון לבוא להופיע בחנוכה תמורת 10 אלף ש"ח.שמעון סירב וטען שאינו יכול,שמעון לא יכל מאחר ובתאריך שראובן רצה הוא היה תפוס כבר וראובן הבין שהוא לא רוצה מפאת המחיר הנמוך.לכן ראובן הגביהה את ההצעה ל15 אלף שקל.בינתיים נודע לשמעון שההופעה שהגבילה אותו התבטלה וכעת יוכל ללכת לראובן להופיע כבקשתו.שמעון לקח את ה15 אלף ואמר שבעקרון היה נענה גם ל10 אלף אם היה יודע שזה יתאפשר,ומשראובן שמע כך הוא טען שעליו להחזיר לו 5 אלף כי אם היה יודע שהקפצת המחיר לא תועיל לו,לא היה מעלה בכלל. מה על שמעון לעשות? והאם ראובן צודק?
תשובה: בדיני תורה צריך כמובן לשמוע קודם לכל את שני הצדדים, ורק לאחר מכן אפשר לקבוע מהי ההלכה. אם אכן תיאור הפרטים כאן מדויק - נראה בפשטות כי המחיר הגבוה הוא מחיר העיסקה. אין זה משנה מפני מה ראובן הציע מחיר גבוה יותר, והאם הוא עשה זאת כי הוא רצה לשכנע את שמעון או מכל סיבה אחרת. העיסקה נסגרה כפי שאני מבין על 15,000. האם מצד מידת חסיבות ראוי שיתפשרו באיזשהו מקום באמצע? נראה שכן, וכך נראה שדיין מנוסה היה מציע.
שאלה: גזל: יש לי כמה שאלות על גזל: 1. יש אצילנו מכולת בשכונה שמוכרת גם מאפים,בבוקר יש להם מאפים טריים ואת המאפים הישנים שלהם הם מוציאים מחוץ לחנות בבוקר (כשפותחים) ורק בשעות הצהריים הם זורקים אותם, האם מותר לקחת מהמאפים הללו לפני שהם זורקים בלי לשאול אותם? הרי הם הולכים לאשפה? מצד שני הם עוד לא באשפה 2. מדי פעם בסופרים ישנם אריזות פתוחות (כנראה מישהו גזלן פתח והשאיר שם פתוחציפס וופלים וכו.) האם מותר לקחת קצת הרי זה כבר פתוח ובעל החנות לא יכול למכור את זה ככה, וגם אם מחזיר את זה לחברה לחברה לא משנה כמה נשאר בחבילה.
תשובה: השאלות הללו מעידות על חולשת מידות. "אדם צריך לפתח שנאה ותחושה של מאיסה כלפי לקיחת ממון שאינו שלו. שיהיה ממון שאינו שלו מוקצה מחמת מיאוס אצלו, ולא יוכל ליהנות ממנו כלל, אלא הנאתו תהיה רק מממונו שהשיג בצדק וביושר, ביגיע כפיו."  עליך לשאול את עצמך מדוע אתה בכלל מתפתה למעשים כאלה? אני ממליץ לך לעשות חשבון נפש ולהרבות במידת הנדיבות, במתן צדקה וכד  כדי להרחיק את עצמך מאבק גזל. לשאלותיך: תשאל את בעל המכולת אם המאפים הללו בת או שהם הפקר. האריזות הפתוחות בסופר הן גזל וודאי, אין כל היתר להמשיך גזל שמישהו אחר התחיל. יש עוד שיקולים להתרחק משקיות כאלה - גם כדי למנוע חשד שאתה הראשון שפתחת את השקית. דברים של הרב זלמן מלמד בתוך
שאלה: כשרות לכדורי לקטאז: האם כדורי לקטאז צריכים כשרות? להבהרה, מדובר בכדורים לבליעה שאין בהם הנאת החיך, ואנשים שסובלים מבעיות רפואיות צריכים לקחת אותם על מנת לעכל מוצרי חלב. אומנם הFDA האמריקאי הגדיר כדורים אלה כתוסף מזון (ועל כן אין צורך במרשם) אבל אני לא חושב שהם לקחו בחשבון את הצד ההלכתי של העניין. עוד נפקה מינה של הגדרת הכדורים האלה כמזון או תרופה (מלבד האם הם צריכים הכשר) הוא האם מותר לקחת אותם בשבת. אני ראיתי כל מיני חצאי-התייחסות לנושא, אבל לא פסיקה חד-משמעי. מראש
תשובה: כפי שכתבת, יש על כך דעות שונות. עמדתי היא שמדובר בדבר שאינו מאכל (גם אם הוא מוגדר כתוסף מזון) אלא בייצור של מוצר ביולוגי-מלאכותי, ובדבר שנלקח שלא כדרך אכילה, ובכלל ספק אם יש בו משהו שאינו כשר, ועל כן מותר ליטלם גם ללא הכשר. כמו נושאים רבים אחרים, אם יש דרך להשיג כדורים כשרים ללא מאמץ גדול - כמובן שמהיות טוב אל תהי רע.
שאלה: שמיטה: יש לי עץ קלמנטינה שעומד צמוד לגדר שליד השכנה שלי, והפירות נופלות לתוך החצר שלה. אתמול היא כמעט נפלה על פרי והיא רוצה שנטפל בעץ. הגנן שלנו אמר שאפשר להשתיל את העץ למקום אחר, אבל הוא רוצה שנשאל רב עם זה מותר בשנת שמיטה. האם אפשר להשתיל עץ בשנת שמיטה בגלל סכסוך בין שכנים, במיוחד עם זה בשביל פיקוח נפש?
תשובה: לו זה היה מצב של פיקוח נפש היה מותר בוודאי לעקור את העץ, אולם אין סיבה של פיקוח נפש לשתול את העץ במקום אחר. הטוב ביותר הוא להגיע לפשרה עם השכנה שבעזרת ד, מיד עם תום השנה, אתם תעקרו את העץ ותשתלו אותו במקום אחר.
שאלה: האם באמת התורה מדריכה אותנו: כבוד הרב, אובחנתי לפני כמה שנים כסובל מבעיית תקשורת (PDD) ולאט לאט אני מתמודד איתה, כיום אני לומד בישיבת הסדר ורציתי לשאול את הרב האם יש לתורה התייחסות לטיפול בילדים עם בעיות הנזקקים לחינוך מיוחד? אני אישית לא מצאתי בעצמי ותהיתי האם ייתכן שהתורה שהיא המדריכה את חיינו "פיספסה" את החינוך המיוחד?
תשובה: הנושא שאתה מעלה מחייב דיון הרבה יותר מפורט והרבה יותר מורכב מאשר מה שמאפשר אתר זה. המקורות הקדומים שלנו הכירו את קשיי הלמידה, אולם לא הכירו את המערכת המושגית שאנו מכירים היום, כגון PDD או נושאים מעין אלה. בשל כך, אין בהם הדרכה מסודרת לתלמידים עם לקויות למידה, וגם אין לצפות שתהיה להם. אולם יש בהם עקרונות, לאור התפישה המושגית שהם הכירו, שיכולים לסייע בעדנו לפתח משנה יהודית תורנית הקשורה בכך. שכן המקורות שלנו מתייחסים לכך שהלימוד הוא חובה על כל אדם, וכל אדם זכאי וחייב להיכנס לעולם תלמוד תורה, ואין הוא מיועד לחכמים או למוכשרים בלבד  שכן המקורות שלנו עוסקים הרבה ביחס שבין ההשקעה בלימוד ובין ההשיגים בלימוד, ורואים חשיבות מרובה בעצם הלימוד  שכן המקורות שלנו מדברים על מי שאינו רואה ברכה בלימודו  שכן המקורות שלנו מכירים ברמות שונות של לימוד, ובדרכים שונות לשילוב תורה שיש עמה מלאכה, ואף ממליצים על כך, ועוד ועוד. אני חושב שניתן לפתח משנה העוסקת הן בעצם ההתקשרות של לקויי הלמידה בתורה, הציפייה וכדו, והן בחיפוש האות המויחדת שלהם בתורה, והדרכים שהם יכולים להתקשר אליה. אם תרצה, אתה יכול לשוב עם שאלה יותר ספיציפית, ונראה אם נוכל להתקדם בתוכה. ויישר כוח
שאלה: אבא דורש ממני: לרב אני בן 22 כרגע השתחררתי. מאז ומתמיד בתור הילד הצעיר היחס כלפיי היה כילד הצעיר. גם היום הוריי מתיחסים אלי כמו ילד קטן למרות ריבים בינינו שאני מדגיש ומטיח כלפם את הטענה הזאת. אבא שלי לא מקפיד על כל המצוות אבל ממני הוא דורש כל מיני דברים שהוא בעצמו לא עושה. אני יודע שזה דברים שצריך לעשות אבל בעקבות החינוך שלי מילדות אלו דברים שהם לא כאלה ברורים לי ובכל זאת אבא שלי דורש ואף צועק אליי כשאני לא עושה אותם. מה אליי לעשות?
תשובה: אחלק את תשובתי לשני חלקים. החלק הראשון הוא שכאשר מדובר בבחור בן 22 הוא כלל וכלל לא כפוף הלכתית לאביו, בוודאי שלא בנושאים הקשורים לאמונתו, הלכותיו, האישה שהוא רוצה להינשא לה, וכדו. אבא גם אינו רשאי לצעוק על ילדו במצב זה. על כל זה כתבתי במאמר הבא: החלק השני הוא כמובן הדבר המעשי. צריך לחפש את הדרך להוביל את אבא שלך למקום בו הוא יבין זאת. אין חובה להתנגד בכוח, ואפשר להשתמש בחלק הטוב של הדברים שאבא שלך כן אומר להתקדם, ודרך זה ליצור מצב של בבית, בד בבד עם העצמאות שלך והחרות שלך. וכמובן, לעשות את הדברים שמאמינים שצריך לעשות אותם. האם אתה יכול ללכת בדרך זו?