LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: מחיר אוצר בית דין: למה המחיר של אוצר בית דין יקר יותר מאשר המחיר בכל השנה- זה לא צריך להיות הפוך אם משלמים רק על ההוצאות?
תשובה: ראשית שמועה זו לא נכונה. אוצר בי"ד לא בהכרח יקר יותר אדרבה, פעמים שהוא זול יותר. ההנחה שאוצר בי"ד חייב להית תמיד זול יותר אינה נכונה, שהרי אם אנו מבטיחים לחקלאי להחזיר לו את כל הוצאותיו שלו - המים, הדשן, כלי העבודה, הקטיף, משכורתם של פועליו ושלו עצמו, ייתכן מצב שההוצאות הריאליות גבוהות יותר ממחיר השוק. פעמים שהחקלאי נאלץ למכור את תוצרתו במחיר הפסד. בשנת שמיטה אנחנו רוצים לתת לחקלאי את מה שמגיע לו, נזכיר ששנת שמיטה היא שנה של הדדיות, לא רק החקלאי דואג לנו אלא גם אנחנו דואגים לו. החקלאים בדרך כלל מתפרנסים בקושי עם החזר ההוצאות שלהם פלוס פרנסה, לפעמים הם מפסידים ביבול אחד ומרוויחים ביבול אחר. זאת ועוד, המחירים בשוק הם לא בהכרח מחירים אמיתיים אלא מניפולציות, דהיינו הסוחרים מוזילים סוג אחד ומייקרים סוג אחר. לדוגמא: אם רשת מוכרת בזול החישוב שלה הוא שריבוי הלקוחות יכסה את הפסדיה במוצר מסוים לכן, אין מחיר שוק אמיתי. והמקום היחיד שמחיר המוצר נקבע על סמך חישוב ריאלי, כמה מגיע לחקלאי באמת, זה באוצר בית דין. באוצר בית דין מחשבים על פי טבלאות מיוחדות מה עלות ההוצאות שהחקלאי השקיע ורק על פי זה מבטיחים לחקלאי את החזר ההוצאות שלו, לכן יתכן מצב שהמחיר יקר יותר ויתכן מצב גם שהמחיר זול יותר, אבל זה המחיר האמיתי ולא שייך שום השוואה למחירים הרגילים. כל שבוע אמורה להגיע רשימה של המחירים לאותו שבוע ואם הירקן מוכר יקר יותר ממה שכתוב צריך מיד להודיע לביה"ד על הפקעת מחירים ולא לקנות באותה חנות. שוכתב מתוך השו"ת לשנת השמיטה.
שאלה: איך אדם יכול לדעת כמה מים צורך כל צמח?: איך אדם יכול לדעת כמה מים צריך כל צמח, ועל פי זה לתת לו בדיוק כך ולא יותר בשנת השמיטה?
תשובה: זו שאלה מקצועית וצריך לשאול אגרונום. לגבי דשא יש טבלאות של מכון התורה והארץ לפי עונות ואזורים שנים. מומלץ להשקות גם דשא פחות מהנצרך ואז הוא גם יגדל פחות ופותרים בכך שתי בעיות - גם משקים פחות וגם מכסחים פחות. גם בכיסוח יש שני סוגים: א. כיסוח נמוך מאד כדי שהדשא יגדל יותר, דבר זה אסור בשמיטה כי הוא דומה לזמירה. ב. כיסוח גבוה, מטרתו שהדשא יהיה יפה ונוח לשימוש, כיסוח זה מותר. אבל כדי שלא נצטרך לכסח יותר מדי עדיף גם להשקות פחות. אם האדם לא יודע שיעשה לפי שיקול דעתו, למשל אם יש לו מחשבון שמטפטף כל יום עשר דקות יוריד אותו לתשע דקות, ואז אם הצמח מתחיל לכמוש יעלה חזרה לעשר דקות.אם לא, שישאיר על תשע דקות. שוכתב מתוך השו"ת לשנת השמיטה.
שאלה: השקאה בשמיטה באמצעות גויים: האם מותר להגיד לגוי להשקות עצים?
תשובה: מותר להשקות השקאות נחוצות על ידי יהודים ומה שמותר על ידי יהודים אין צורך לעשות על ידי גויים. במצות השמיטה כתוב: "ושבתה הארץ", הארץ צריכה לשבות ולכן מה שאסור לעשות על ידי יהודים אסור גם לומר לגוי, אמנם מה שגוי עושה אצלו אני לא אחראי - אבל לעודד אותו, הירושלמי קורא לזה "חרוש בטבעות", כלומר לומר לו 'תחרוש טוב כי אני רוצה פירות טובים' אסור לומר בשמיטה. אני רוצה להעיר, יש כאלה שמזמינים אצל גויים תוצרת של שנת שמיטה ומבקשים מהם לזרוע יותר כי הם רוצים לאכול יבול נוכרי בשביעית. משרד החקלאות גם תומך בזה ונותן לאותם נוכרים כמויות מים נוספות (קרוב למיליון קוב!) כדי שיגדלו יותר, לפי רוב הפוסקים זה אסור כי אסור לעודד נוכרים לעבוד בקרקע בשנת שמיטה אפילו בקרקע שלהם. אם זה באדמה של יהודי זה איסור של "ושבתה הארץ". אל א"כ נסמוך על כך שבאדמת נוכרי אין איסורי שביעית. כלומר כדעת הפוסקים שהתירו התר מכירה לגוי. מבלים אחרות: אין הבדל מהותי בין הסומכים על התר המכירה לבין הקונים יבול נוכרים. מבחינת ההלכה זה היינו הך. לסיכום, מה שמותר תעשה בעצמך ומה שאסור גם אל תאמר לגוי. שוכתב מתוך השו"ת לשנת השמיטה.
שאלה: לשון הרע בפייסבוק על מנת ליצור לחץ לתיקון: לרב. בפרויקט המגורים שלנו גרים 56 משפחות, כולנו קנינו את הדירות מחברת בניה מוכרת וידועה בציבור. לצערנו למרות פניות מרובות אליהן בכתב ובע"פ וכן למרות פגישה משותפת למנכ"ל החברה ולנציגות הדיירים, אין החברה מתייחסת לסיכומים שהוסכמו בינינו וכן אין החברה נושאת באחריות המוטלת עליה בכל נזקי הבנייה. שאלתי היא: האם מותר לפרסם את הנזקים שקיימים בדירות שלנו ע"י תמונות שמופצות בפייסבוק אינטרנט, וע"י כך ליצור לחץ על חברת הבניה שתעמוד באחריותה אלינו? נ.ב. כרגע אין לנו היכולת לפנות לבי"ד או לבית משפט מסיבות כאלה ואחרות.
תשובה: זה כמו המקרה של מחאה, שמותר לומר בפני עדים פלוני גזלן הוא וקאכיל לארעיה בגזלנותא. גם כאן - מה שאתם אומרים זה "קניתי מוצר, הם לא נותנים לי אותו ואני פונה לאנשים שיעזרו לי לחייב אותם לתת לי". אם זה אמיתי כדי להציל, זה לא כמו סתם מישהו שמפרסם בעיתון. כאן זה לצורך הגנה. כל זה רק כשאין את היכולת לפנות לבית דין או בית משפט.
שאלה: אורחים שמגיעים בשבת: בשבת אמורים להגיע אורחים (לצערי ברכב). האורחים רכשו מתנה לילדים האם עלי לבקש מהם לא להביא את המתנות בשבת איתם ברכב אלא ביום אחר? אם כן מה לגבי חשש מפגיעה באורחים? ומה לגבי אורחים שהגיעו במפתיע והביאו איתם מתנות? מה דין המתנות? מראש
תשובה: אל תיקח את המתנה ביד, תתכוון לא לקנות אותה ושגם החצר לא תקנה לך אותה, וגם לא להנות ממנה עד בכדי שתעשה במוצאי שבת.
שאלה: תפקיד הכולל כוננות בשבת: אני איש מחשבים כרגע ללא עבודה וקיבלתי הצעה לתפקיד במחלקת מחשוב בבית חולים. התפקיד כולל כוננות בשבת לתמיכה במערכות קריטיות במקרה של תקלה. הכוננות היא מהבית ודורשת זמינות מידית דהיינו נשיאת פלאפון וטיפול בבעיה דרך המחשב בבית. אציין שעצם העבודה בשבת במקרים כאלה אושרה ע"י רב מוסמך. שאלתי, האם מותר להיענות לתפקיד זה או לחפש תפקיד אחר? ואם יש לי הצעה נוספת האם להעדיף אותה בכל מקרה או שאוכל לבחור בתפקיד הכרוך בכוננות משיקולי העדפה אחרים (מקצועיים וכדומה)?
תשובה: לכאורה נראה שהפעלת המחשבים מהבית אין בזה איסור תורה, והיות ומדובר פה במערכות של מחלקה בבית חולים וגם הכתיבה כאן היא כתיבה דיגיטלית ולא דיו על גבי משהו ואין בזה איסור תורה של כותב, יש לנו כלל שאפילו חולה שאין בו סכנה זה מותר, ולכתחילה אתה יכול לעבוד בזה. זה כמו רופאים ואחיות שעוברים אפילו איסורי תורה כי זה לצורך החולה, פה אתה תומך חולים במערכות שמסייעות מסביב, ולכן יהיה מותר לכתחילה לעבוד בעבודה כזאת.
שאלה: ברכת הגומל על יציאה מבית סוהר וביום חול: הרב. אני היום נמצא במעצר בית אחרי שהייתי כחצי שנה בבית סוהר ורציתי לשאול: א. האם היום מברכים הגומל על מי שהיה במעצר? ואם כן אז האם זה משנה כמה זמן (יום או שנה וכו ). ב. כל כמה זמן יש לי נסיעה לדיון ולפעמים יש לי מנין ביום חול, האם לברך אז הגומל בגלל שזה נחשב סוף נסיעה שלי, או רק אם יהיה לי מניין בשבת?
תשובה: א. מוזכר בהלכה שמה שח אומרים שהיוצא מבית האסורים זה במקומות שעצם המעצר היה כרוך בסיכון חיים, כמו שאם היום אדם חלילה עצור בארצות ערב או בארצות עם משטר דיקטטורי, אבל לפי המציאות שאנחנו חיים היום בארץ זה לא ממש מצב של סיכון, זה לא כמו חולה שעבר ניתוח או יולדת שמברכת הגומל. לכן מי שעצור בבית כלא בארץ לא צריך לברך הגומל. ב. אנחנו סוברים שמברכים על נסיעות הגומל. בדרך כלל אנחנו אומרים לברך בשבת כי אז אדם מסיים את הנסיעות של אותו שבוע, לעומת זאת כאן אתה יודע מראש שלא יהיה לך נסיעות השבוע, ולכן תברך כבר באמצע השבוע.
שאלה: תיקון חלום לכוהנים: לכת"ר שליט"א כוהן שחלם חלום רע אך אינו מרגיש צורך לצום, כיצד יטיב אותו? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "תיקון חלום מפחיד"
תשובה: תאסוף שלושה אנשים אוהבים שלך ותספר להם את החלום והם יקראו את הנוסח של הטבת חלום שמופיע בסידורים, כמו שעושים התרת נדרים בפני שלושה.
שאלה: קניין בזריקת סוכריות בר מצוה: לכת"ר שליט"א האם יש בעיה של קניין בשבת, בעת זריקת סוכריות על נער הבר מצווה, והמתפללים אוספים ואוכלים בו ביום, וכן הפתעות של שמחת תורה? אם כן מה הפתרון?
תשובה: ראשית, הפתרון לזה הוא שכאשר אדם מרים את הסוכריה שלא יתכוון לזכות בה. ובנוסף הדבר דומה לאדם שמזמין מישהו הביתה ונותן לו לאכול, השאלה היא האם האורח זוכה או לא. יש שאלה כזאת לעניין קידושין, הרמ"א מביא מקרה של זוג מאורס שהתארחו והחתן קיבל תפוח ורצה לקדש בו את האישה, האם התפוח שלו או שבעל הבית רק מרשה לו לאכול? הרמ"א אומר שבסתמא אנחנו אומרים שבעל הבית לא מקנה לו את החפץ אלא רק מרשה לו לאכול, הוא אוכל וזה לא נהפך להיות שלו, ולכן הוא לא יכול לקדש בו. ממילא אף לענייננו מן הסתם הבעלים לא התכוונו להקנות את הסוכריות אלא רק להרשות לאכלם. להרחבת העניין: לעניין מצה בפסח ישנו דיון. הרי יש כלל לעניין מצה וזה גם מובא במשנ"ב להלכה שאדם לא יוצא ידי חובה במצה שאינה שלו, יש סוברים שזה משום מצווה הבאה בעבירה וגם אלה שלא אומרים כך מצריכים שהמצה תהיה שלך כי יש דין של "מצתכם" (כמו שבארבעת המינים יש דין "לכם") מה קורה כשאדם מזמין את חבירו לאכול אצלו בפסח? ברור שלכתחילה על בעל הבית להקנות את המצות למסובים אך במצב שלא האורח ולא המארח מודעים לדין זה, אנחנו אומרים שיש אנן סהדי שאם הוא מזמין אותו לליל הסדר בעל הבית רוצה שזה יהיה בצורה שהאורח יצא ידי חובה, ולכן מן הסתם הוא מתכוון להקנות לו את המצה בשעה שהוא ירים אותה. המקור לכך הוא הרא"ש בקידושין (פרק ראשון) שאומר את הסברא הזאת לעניין חתן שלא היתה לו טבעת לקדש בה וחבירו נתן לו טבעת במתנה על מנת להחזיר. הרא"ש אומר שיש אנן סהדי שבגלל שהוא נתן לו את הטבעת עבור שיקדש בה הוא התכוון להקנות לו בצורה המועילה לקידושין, אף כאן בליל הסדר מן הסתם דעתו להקנות לו המצות באופן המועיל לצאת ידי חובה. כל זה דווקא איפה שצריך שיהיה שלו, אבל סתם אדם שמזמין את חבירו לא אומרים שמקנה לו אלא מרשה לו לאכול. לאור זה בעניינו (זריקת סוכריות בשבת) גם הבעלים לא צריך להתכוון בפירוש שלא להקנות, כי בסתמא הוא לא מתכוון להקנות מכיוון שחכמים אסרו להקנות ולא ניחא לאיניש ליעביד איסורא. חשוב לציין שעיקר הבעיה של קניין בשבת קיימת במקרה נפוץ בו נהוג שגבאי בית הכנסת מעניק ספר במתנה לחתן בר המצוה בשבת וכבר נשאלה שאלה זאת, ישנם כמה פתרונות: או שהנותן יזכה בערב שבת על ידי מישהו אחר דהיינו יבקש מחבירו שיזכה עבור הנער בר מצוה, וברגע שחבירו מגביה את הספר זכין לאדם שלא בפניו והספר נהיה של הנער בר מצוה כבר בערב שבת, ואז בשבת הוא נותן לו את הספר שכבר שלו. או שכאשר הוא נותן לו את הספר יאמר לו שהוא לא מקנה לו כרגע אלא שישמור את הספר שלו בביתו ורק במוצאי שבת שיקנה את זה מדין חצר.
שאלה: כהן שנשא גרושה: האם כהן שנשא גרושה מאבד לחלוטין את כהונתו? האם הוא מטמא למתים? בכבוד רב אהרן השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "מהו כהן חלל"
תשובה: חל איסור על כהן לשאת גרושה. למרות זאת אם עבר וחי עם גרושה אינו מתחלל, אינו מאבד את הקדושה שלו, ואסור לו להיטמא למתים. עם זאת, מאחר שכהן שנשא גרושה וזלזל בכהונתו תקנו חכמים שישללו ממנו זכויות הכהונה, ולכן אינו יכול לשאת כפיים, אינו עולה לתורה ראשון וכד'. שלילה זו של זכויות הכהונה הוא קנס שקנסוהו חכמים, כדי שיחזור לנהוג לפי מעמד הקדושה המיוחדת של הכהונה. והיא אינה מתירה לו לעבור על איסור טומאת כהן למתים. הרב מרדכי גרוס.
שאלה: צלם שצילם ואחר כך ביקש ת : לרב בהיותי בשמחה משפחתית ניגש אלי צלם שהסתובב בין המוזמנים וביקש לצלם את התינוקת שבידי. באותו רגע לא היה ברור לי אם הוא מוזמן מטעם בעלי השמחה או על דעת עצמו. לאחר מספר דקות הופיע אותו צלם עם התמונות לאחר פיתוח וביקש שנשלם תמורתן. שילמנו על תמונה אחת מה שביקש, בסופו של דבר נתן לנו את כל התמונות שנשארו בידו. האם היינו צריכים לשלם לו על כולן?
תשובה: התשובה בקצרה: לא היית צריכה לקנות ממנו את שאר התמונות. תשובה בפרוט: מקור לשאלה זו נמצא בשולחן ערוך חושן משפט הלכות שכירות פועלים סימן שלג סעיף ח, שכותב: אמר לאומן: עשה לי דבר פלוני ואקחנו ממך, ועשאו האומן, ואחר כך אינו רוצה לקחתו, והוא דבר שאם לא יקחנו מיד, יפסיד, חייב. מקורו של השו"ע הוא בתשובת הרא"ש כלל קד' סימן ו' שם מתבאר שהחיוב הוא מדין דינא דגרמי כלומר שכיון שהאומן עשה את הדבר על פיו נגרם לו הפסד והוא חייב לפצות אותו. הפיצוי כמו שכתוב שם הוא על החומר שהופסד ועל מה שיכל להרויח לולי התעסק במלאכה זו. לפי דבריו במקרה שלנו קודם כל היה ראוי לקנות את התמונות כדי לקיים את דברייך. אם יש סיבה טובה לא לעשות כן, לכאורה היה צריך לשלם על החומר אבל על הרווח שיכל להרויח נראה שלא שייך פה כי ודאי הצלם לא יכול להוכיח שיכל להרויח כסף אחר בזמן זה, ומן הסתם הרבה זמן הוא הולך בטל. אלא שבמקרה זה מפני שלא היה ברור לקונה שמדובר על עבודה בת וגם לא נראה שידוע לכולם שמשלמים על דבר כזה, אם הצלם מעונין שיקנו ממנו את התמונות, עליו להבהיר את זה מראש, ואם איננו מבהיר אין צורך לשלם לו מפני שלא המצטלם גרם את ההפסד לצלם. (ואף לפי הנתיבות שרצה לחייב את מזמין העבודה במצבים מסויימים מדין שכירות פועל, כאן אין זה שייך מפני שהמצטלם כלל לא הזמין את העבודה אצל הצלם) ויש אולי מקום לדון שאולי יש חיוב לשלם מכיון שכבר קיבלת הנאה מזה שצילם אותך ואז גם אם לא אמר מראש כבר נהנית מזה, כמו אדם שקיבל הנאה מחברו גם בלי רצונו שחייב לשלם על מה שנהנה. אבל כיון שקנית כבר תמונה אחת נראה שלא שייך לחייב יותר מזה. הרב יואל נויברגר
שאלה: ברכת טורטיה ממולאת בבשר: מה הברכה על טורטיה (מעין פיתה דקה מאוד, פחות מפיתה עירקית) הממולאת בבשר? האם ניתן לומר שהבשר עיקר וברכתו שהכל?
תשובה: אם זה כמו בורקס שממולא בשר, יש כלל שכל מאכל שאחד המרכיבים שלו הוא דגן בגלל חשיבות הדגן מברכים עליו מזונות וזה פוטר את השאר. למשל אם יש עוגה שממולאת בפירות, יש שכבת בצק למעלה ושכבת בצק למטה - למרות שמבחינת הכמות הבצק הוא מועט יש כלל שמברכים עליו מזונות אלא אם כן זה טפל, כמו למשל אם אדם אוכל גלידה בגביע, ברור שעיקר כוונתו הוא לאכול גלידה אלא שאי אפשר לאכול גלידה אז נותנים לו את הגביע. לפעמים גם דגן יכול להיות טפל לברכת שהכל. דוגמא נוספת, אם אדם אוכל דג מלוח ובשביל להפיג את עוצמת החריפות הוא אוכל עם זה חתיכת ביסקוויט, עיקר כוונתו הוא לדג מלוח וגם כאן המזונות טפל לשהכל. בסתם מילוי ברכתו מזונות, ולכן על טורטיה מברכים מזונות. גם המוציא לא שייך כאן כי אין לזה תואר לחם.
שאלה: המשך עניין ברכת שהכל לכתחילה: ראיתי את תשובתו של הרב בעניין שוקולד למריחה, על פי פסק הרב שלמה זלמן אוירבך וכבוד הרב שצריך לברך על שוקולד "בורא פרי העץ" והרב נשאל בעניין זה מה לברך על שוקולד למריחה, הרב ענה שבמקרה של ספק צריך לברך "שהכל". רציתי לדעת, למה לא עדיף לברך על שני מאכלים שונים 'העץ' ו'שהכל' וכך לא יהיה ספק? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "הדרכות הרב ליאור"
תשובה: אפשר גם לעשות כך, ואפשר גם לברך גם העץ או רק שהכל, בהתאם לתנאים שהוזכרו בתשובה הקודמת.
שאלה: מה לגבי המילוי?: הרב לא התייחס בתשובתו למילוי. הרי עיקר וטפל שייך גם במזונות. נראה לי שפה העיקר זה המילוי והטורטיה היא רק הדרך להחזיק ולאכול את המילוי. זה לא כמו פיתה אלא דומה יותר לציפוי שניצל. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "ברכה על טורטיה ממולאת בבשר"
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה אני התייחסתי וכתבתי שלדעתי אדם מתכוון גם לאכול את הטורטיה ולכן היא עיקר ומברכים עליה המוציא מזונות. מי שרוצה להחמיר - יברך תחילה על לחם המוציא ויפטור את הטורטיה. הספק בין המוציא למזונות הוא בעובי כי בתחילה נפסק(שו"ע אורח חיים קסח, ח):".ואותן שבלילתן רכה ודקים מאוד.מברך עליהם מזונות." ואילו בהמשך(יד):".וכן דבר שבלילתו רכה שאפו בתנור בלא משקה דינו כפת ומברך עליו המוציא.", ונפסק בכף החיים(שם, קכח):".פת שאופים על מחבת מעיסה רכה בלא משקה מברכים עליו המוציא וג' ברכות אף על פי שהוא דק ואינו עב.", וברמ"א(שם, יג):".וקרעפליך מקרי תואר לחם ואין לאכלם אלא אם כן בירך על שאר פת תחילה.". קרעפליך זה בצק דק ממולא. המגן אברהם(שם, לז) מבאר שדוקא כאשר ממולא בבשר יברך על לחם תחילה ואילו ממולא בפירות ברכתו מזונות ואילו הט"ז(שם, יט) סובר שרק אם קבע סעודה מברך המוציא. הרב חגי בר גיורא
שאלה: הוצאת שבת בדיבור: במידה ואדם נמצא במקום או במצב שאינו יכול לומר "ברוך המבדיל בין קודש לחול" לאחר צאת השבת, כגון שהוא בשירותים או להבדיל שהחל להתפלל תפילת ערבית ויש לו צורך לעשות מלאכה, כגון הדלקת אור שכבה, האם ניתן לסמוך זמן צאת שבת בלבד ללא אמירה?
תשובה: אין להתיר עשיית מלאכה לפני הבדלה, אבל האיסור לעשות מלאכה לפני הבדלה זה איסור דרבנן ולא דאורייתא. לכן אם יש מצב של אונס, שבלי אותה פעולה לא יוכל ללכת לשירותים - יכול להיות שאיסור דרבנן ידחה בגלל אותו אונס, אבל אין לנהוג היתר בדבר בסתמא. יש מקום לדון האם מותר לומר "המבדיל בין קודש לחול" במקום שאסור לדבר בדברי תורה. איפה שאסור לדבר בדברי תורה יהיה אסור גם שומע כעונה, ובנוגע לעשיית פעולה של מצווה במקום לא ראוי כתוב בהלכות ראש השנה בביאור הלכה (סימן תקפח ד"ה תשע תקיעות) לעניין שופר, שאם אדם נמצא במקום לא ראוי אסור לשמוע שופר שם, וכך יהיה הדין גם כאן - שאסור לומר במקום שאינו ראוי "ברוך המבדיל בין קודש לחול".
שאלה: התמכרות לאינטרנט: אני אברך שסובל מהתמכרות לאינטרנט וכן מבעיות של שמירת עיניים, מה אפשר לעשות?
תשובה: אחרי שבדקתי מספר דרכים בנושא, העזרה שלהם הייתה מוגבלת ואפילו מוגבלת מאוד. נפגשתי עם שיטת המכורים האנונימיים (12 הצעדים) וראיתי שהיא מביאה תוצאות אחרות לגמרי ורבים הפכו להיות נקיים על ידה. אמנם יש שחלקו עליה וסברו שלא נכון להשתמש בה, אבל מי שנמצא במצב של התמכרות לתועבה - ראוי ונכון שיסמוך על רבים מרבותינו שאומרים שודאי אפשר להשתמש בשיטה הזאת. לכאן כדאי לפנות לשיטה הזאת. בקבוצות חדשות שהקמנו השתדלנו להפריד בין אנשים שנפלו באופן מרחיק לכת יותר לבין אלה שנפלו רק באינטרנט, והקמנו קבוצות של אנשים שנפלו רק באינטרנט ולא מעבר לכך כדי שלא לחשוף אותם למצבים קשים יותר. אם יש באפשרותך, מומלץ להצטרף לקבוצות האלה.
שאלה: החזר כספים מקופת חולים: 1. יש לאדם כרטיס מושלם של קופת חולים,האם מותר לו לקנות מכשיר רפואי יותר בזול כי יש לו את הכרטיס עבור משהו אחר? 2. אשה שמבוטחת ע"י קופ"ח זכאית לקבל החזר כסף על לקיחת מיילדת בזמן הלידה. אין החזר כסף אם היא לקחה קורסים להכנת לידה. אישה לקחה קורסים להכנת לידה, וגם קיבלה בזמן הלידה עצמה עזרה מתומכת-לידה. העזרה במהלך הלידה היתה 10 דקות התומכת לידה גם נתנה לה את הקורסים להכנת הלידה. בסך הכל הת הוא 3000 ש"ח, נתנה לה קבלה שעליה רשום "קורסים ללידה תומכת לידה. סך 3000 ש"ח " האם מותר להגיש קבלה זאת לקופ"ח? האם בשני השאלות האלו עושים אומדנא, או מכיוון שבעל הממון לפני ואני יכול להתקשר לשאול אותם אז אני חייב לעשות זאת?
תשובה: האם אדם מבוטח מושלם יכול לחברו במבצע מכשיר רפואי בזול כאשר המבצע רק למי שיש ביטוח מושלם? תשובה : אדם יכול לקנות ולתת לחברו פירוט : בב"מ עח: נחלקו חכמים ור"מ האם אדם שקבל חפץ למטרה מסוימת יכול לשנות מתפקידו. לפי ר"מ קרוי גזלן ולפי חכמים יש מצבים שיכול לשנות כגון עני שקיבל כסף עבור מעות פורים יכול לשנות ולקנות בכסף זה מה שירצה למרות שברור לנו שלא הביא לו על דעת זה. ויש לעיין האם לחכמים מותר לשנות לכתחילה או רק בדיעבד? בב"י בסימן תרצד באורח חיים משמע שלכתחילה יכול לשנות ואומר שכך פוסקים עמודי ההוראה ותמה על הטור שפסק שא"א לשנות וכן ברמ"א שם פסק שהעני יכול לשנות לכתחילה ולפי זה לכתחילה אדם יכול לקנות חפץ רפואי בזול ולמכור לחברו בסכום הזול. ולכן נראה שלכתחילה יוכל לקנות עבור חברו.   יש לציין שאם היה כתוב במפורש שהמבצע רק עבור מבוטחי מושלם כמובן שהקונה גזלן גם לפי חכמים שחולקים על ר"מ. לגבי שאלתך השנייה בררתי אצל מומחים ואמרו שדולה לוקחת ע"פ חכמה ולא ע"פ הזמן שהייתה ולכן לא שייך להגיד. באופן עקרוני קופ"ח מבררים היטב לפני שמביאים לאדם החזרים כספיים ולכן בנידון דידן תיתן להם את הקבלה והם יעשו את ההערכה הכספית ויביאו לך את המגיע לך.  יש לציין שאם לאחר שעשו חישוב והביאו לך יותר מן המגיע לך שסביר להניח שלא יקרה. תהיה מחוייב להחזיר להם. הרב נוחם בל"ס
שאלה: תשובות לשאלותינו בגאולה: אני זוכרת שפעם שמעתי משהו ואני לא יודעת אם אני זוכרת בבירור או אם המידע נכון, שמעתי פעם שכאשר תבוא גאולה שלימה במהרה בימינו בעזרת ה, המשיח יספר לנו למה כך וכך היה ולמה הגלות היתה ארוכה ולמה היו כל מני צרות.כלומר המשיח יתן לנו תשובות לדברים שקשה לנו לקבל אותם ויתן תשובה שכך נבין איך זה היה חלק מהתכנית האלוקית. האם זה נכון? ואם כן מה המקור של זה?
תשובה: בישעיה פרק י"ב נאמר כי בזמן הגאולה נדע כולנו על מה היו הצרות שעברנו ואז עם ישראל יאמר לד' על כל הצרות שעברו כי יתברר שהכל היה לטובה. וכן נאמר בגמרא בפסחים כי לעתיד לבוא יברכו גם על בשורות רעות ברוך הטוב והמיטיב.
שאלה: דלת שיצאה ממקומה לפני שבת השימוש בה: לזוג שמתגורר בקראוון יצאה הדלת הראשית ממקומה שעה לפני שבת, הצירים נשברו. לא היה מספיק זמן לתקן. האם יכולים היו להשתמש בדלת כלוח שסותם את הפתח ולהזיז אותה לפי הצורך בשבת לכניסה ויציאה? אפשר אחרי שמכניסים אותה לנעול את המפתח ואז יש מה שמחזיק אותה. או שאסור מצד דיני בונה? נשמח גם לדעת הסבר ומקור אם אפשר.
תשובה: בסתמא מותר לפתוח דלת בשבת, אבל להרכיב על הצירים אסור, זה כמו חלון שהוציאו אותו מהמקום שלו בשבת ואסור להחזיר אותו כי זה נקרא בונה. כאן זה לא פעולה שמחברת אותו בקבע, אלא היא נועדה לסתום את הפתח באופן זמני וזה לא ישאר ככה, ולכן אין כאן בונה. לכן יהיה מותר להעמיד את הדלת ולנעול אותה. מצד מוקצה גם אין בעיה להעמיד אותה במקום כי אפילו אם נאמר שהדלת היא מוקצה גם כלי שמלאכתו לאיסור מותר לטלטלו לצורך גופו, וכאן זה צורך גופו שהדלת תחסום את הרוח.
שאלה: פדיון הבן: בשעה טובה ונוצלחת נולד לי בן בתאריך בכד חשוון (17.11.14). באיזה תאריך אנו צריכים לעשות פדיון הבן? אינני יודע אם הוריי עשו לי פדיון הבן. מה עליי לעשות?
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה מזל טוב. לכתחילה אין לדחות קיום מצוה. לכן יש לפדות ברגע שהגיע הזמן. ישנה מחלוקת האם מספיק 29 יום וקצת פחות מ13 שעות אף שעדיין לא הגיע ליל 31 או צריך להגיע לליל 31. המשנה ברורה( שלט, כז) מצריך להגיע לפחות לליל 31 כשיטת המגן אברהם. לכן צריך לעשות את הפדיון במוצאי יום רביעי(כ"ה כסלו) בלילה אור ליום חמישי (כ"ו כסלו). תעשה פדיון גם לעצמך בלי ברכה בגלל הספק(אתה יכול להתכוון שאתה מברך על הבן להוציא גם אותך מספק ולתת פעמיים את הפדיון לכהן). הרב חגי בר גיורא
שאלה: אבא שלי כהן והתחתן עם גויה: האם זה פוגע בי איכשהו מבחינת זה שאני כהן?האם אני פסול מלהיות כהן?ומה זה אומר לגבי ולגבי הילדים שיהיו לי?האם אצטרך לעשות פדיון אם יהיה לי בן זכר?
תשובה: אם אמך יהודיה כשרה שלא הייתה עם גוי לפני שהתחתנה עם אביך, אתה כהן לכל דבר ועניין, וזה שאביך התחתן עם גויה אינו משפיע עליך. הרב יהודה חי לנזר
שאלה: יחס היהדות לפיגור שכלי: הרב! אני עובדת עם אוכלוסייה של אנשים בעלי פיגור שכלי, וחשוב לי להבין מה יחס היהדות לאדם בעל פיגור שכלי- האם דנים אותו בשמיים על מעשיו? הרי ברוב הדרגות האדם לא שולט על עצמו ואינו מבין את השלכות מעשיו. וגם באופן כללי- לשם מה יורדת לעולם נשמה בגוף של אדם מפגר?
תשובה: אין הקב"ה בא בטרוניה אל בריותיו, ובוודאי הקב"ה דן כל אחד כפי כוחו וכפי יכולת בחירתו. אדם מוגבל בודאי מוגבל גם בכושר הבחירה שלו, ונאמן הוא הדיין לדון דין אמת, שלא לתבוע מבריותיו מה שאין בכוחותיהם לעשות. ירידת נשמה לגוף היא משהו עליון ונשגב שכולל גם את הבחירה שעל פיה אדם מקבל שכר, אבל בהחלט לא רק, הרי רבים מבריותיו של הקב"ה הם ללא בחירה כמו בעלי החיים והמלאכים שבשמים, ואף על פי כן הם נבראו. זאת משום שעצם הקשר בין הנשמה לגוף, בין הנשמה לעולם הזה - הוא עצמו כבר פועל פעולות עמוקות שמביאות אחר כך לשכר גדול ולהנות מזיו השכינה בעולם הבא. אלו חשבונות שאדם לא יכול לעמוד עליהם.
שאלה: פינחס ומלחמת מדיין: לכבוד הרב! פינחס בן אלעזר בן אהרון הכהן קנא את קנאת ה והרג את זימרי בן סלוא נשיא בית אב לשמעוני ואת כזבי בת צור ראש אומות בית אב במדין ואח"כ מצווה ה את משה: נקם, נקמת בני ישראל, מאת, המדינים אחר, תאסף אל-עמיך. וידבר משה אל-העם לאמר, החלצו מאתכם אנשים לצבא ויהיו, על-מדין, לתת נקמת-יהוה, במדין. אלף, למטה, אלף, למטה--לכל מטות ישראל, תשלחו לצבא. וימסרו מאלפי ישראל, אלף למטה--שנים-עשר אלף, חלוצי צבא. וישלח אתם משה אלף למטה, לצבא אתם ואת-פינחס בן-אלעזר הכהן, לצבא, וכלי הקדש וחצצרות התרועה, בידו. משה שולח שנים עשר אלף למלחמה ובראשם פינחס שהיה הכן משוח מלחמה פינחס הלך בראש הצבא להלחם במדין, והנה כששבו מן המלחמה: וישבו בני-ישראל את-נשי מדין, ואת-טפם ואת כל-בהמתם ואת-כל-מקנהם ואת-כל-חילם, בזזו. ויקצף משה, על פקודי החיל, שרי האלפים ושרי המאות, הבאים מצבא המלחמה. ויאמר אליהם, משה: החייתם, כל-נקבה. הן הנה היו לבני ישראל, בדבר בלעם, למסר-מעל בה', על-דבר-פעור ותהי המגפה, בעדת ה'. השאלה הנשאלת - איך פינחס בן אלעזר הרשה את המצב הזה לשבות את הנשים ולהביאן אל קהל ישראל המעשה הזה לא מתיישב עם מעשה הקנאה שלו שבו הרג את המדינית ואת נשיא שמעון. אודה לכבוד הרב ליישב את הסתירה בהתנהגות פינחס וכל הצבא כמובן אבל בעיקר פינחס יישר כח לכבוד הרב
תשובה: לשואל אין צורך לומר ששבי הנשים במלחמה זו נבע מהתגברות היצר, אדרבה הוא נבע מרצונם של ישראל ובראשם פינחס בן אלעזר לקיים את דבר ה', וכדברי הספורנו (במדבר לא, טו) שכתב: "אף על פי שבמלחמת כל אומה חוץ מז' אומות כתוב: 'רק הנשים והטף והבהמה וכל אשר יהיה בעיר כל שללה תבוז לך' (דברים כ, יד), לא היה לכם להחיות לפחות אותם הנשים שהכרתם שהיו לכם לתקלה בדבר בלעם". כלומר הלוחמים סברו שיש להתנהג במלחמה זו על פי הצו האלקי שבספר דברים, לכן הבהיר להם משה שדינן של בנות מדין איננו שווה לדין הנשים בשאר המלחמות, כי במלחמה זו התקלה והמגפה באו דווקא על ידי הנשים. נאמנה
שאלה: לקיחת ספר תורה לחו"ל: במסגרת עבודתי לצערי אני נוסע רבות לחו"ל. שם בד"כ אין מנין לתפילות. ברשותי ספר תורה קטן (הנתון בקופסת ארון קודש). האם מותר לי לקחת את ספר התורה עימי לחו"ל ולקרוא בו ביחידות בימי שני וחמישי למשל? האם מותר לטלטלו איתי והוא נמצא בקרבתי (מונח בקופסא ובתוך תיק) אולם גויים מסביבו? ישר כח ותזכו למצוות
תשובה: מותר לקחת ספר תורה אתך ובתנאי שתזהר לא להכנס למקומות מטונפים ובתנאי שגם תקרא בו מידי פעם.
שאלה: טלית תכלת שיטת קשירה רמב"ם: ב"ה לרה"ג שליט א כשעושים טלית תכלת צריך לעשות כריכה ראשונה ואחרונה בלבן כלשון הרמבם :"לוקח חוט אחד מן הלבן וכורך בו כריכה אחת על שאר החוטין בצד הבגד ומניחו, ולוקח חוט התכלת וכורך בו שתי כריכות בצד כריכה של לבן וקושר." השאלות שלי 1 האם החוט הלבן איתו כורכים הוא החצי הלבן המחובר לחצי התכלת? 2 אם לא, איזה חוט לבן לוקחים? האם מהצד של התכלת (אחד מהשלושה), או מהצד השני? 3 האם צריך להקפיד שהחוט הלבן של הכריכה הראשונה והאחרונה יהיה אותו החוט?
תשובה: לא משנה איזה פתיל, העיקר שיהיה לבן.
שאלה: הפקרת ציצית פסולה: המ"ב מביא שאפשר להפקיר ציצית פסולה וכשאתה מגיע לבית תזכה עוד פעם.איך זה מועיל? הרי הציצית עדיין מונחת עלי ואני ממלא קונה אותם!
תשובה: לכאורה זה בעיה. אולי בטלית גדול שעשויה להסרה אפשר לומר את הסברא הזאת, אבל בטלית קטן זאת נראת הערמה יותר מידי בולטת. הכלבו אומר שבחמץ ידוע (שהאדם יודע היכן מונח) לא מועיל ביטול, וכולם שואלים הרי רואים שזה כן מועיל במקרה של תלמיד שיושב לפני רבו וכדו' שיכול להפקיר את החמץ ממקומו בלי לבערו. מבאר הנצי''ב שכל מה שאמרו שלא מועיל ביטול מדובר כאשר אפשר להוציא את החמץ ובכל זאת אדם משאיר אותו אצלו בבית ואומר שהוא ביטל אותו. זה לא מועיל כי רואים במציאות שהאדם לא הפקיר אותו כי הוא משאיר אותו אצלו, אבל במקרה שהוא אנוס כי הוא אצל רבו וכדו' אין בעיה כי המציאות לא סותרת את הביטול. לכן כאן זה נראה סותר את המציאות, שהרי האדם עדיין לובש את הציצית.