LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: הנאה ממלאכת שבת הנעשית לאחרים: ישנו אתר אינטנט שאני אוסף משם חומר חשוב והוא קבוע כותב באתר, בין השאר גם בשבת. פעם שמעתי שאם מחכים מצאת השבת זמן בכדי שיעשו את העבודה ניתן להנות מהמלאכה. אך שמעתי שלדעת הרב עובדיה, אם המלאכה נעשית בצורה קבועה בשבת לצורך אחרים אז לא ניתן להנות גם אם עובר בכדי שיעשו. האם ישנם דעות נוספות לסמוך עליהם מאחר שהחומר המדעי שם חשוב לי, האם יש צד להקל?
תשובה: אם האתר הוא ע"י יהודי שמחלל שבת כדי להפיץ את תוצרתו, בזה שלומדים ומקבלים ממנו יש בחינה של מסייע לדבר עבירה ולכן אסור ליהנות מזה. אם אין כוונתו לפרסם את עבודתו לאחרים והוא כותב זאת כפי שהוא כותב בימות החול ללא כוונת פרסום אפשר להקל. ואם החומר המפורסם ע"י מחלל השבת התפרסם ע"י מישהו אחר שהעתיק מהמקור הראשון ניתן להקל וליהנות מהמפרסם השני.
שאלה: ענידת שרשרת לגבר: האם מותר לגבר לענוד שרשרת או שזה בבחינת לא ילבש גבר בגדי אישה?
תשובה: כיום כבר מקובל שגם גברים עונדים שרשרת, לכן לעניות דעתי, אין בזה צד של לא ילבש. אך בודאי שבן תורה ראוי להמנע מכך.
שאלה: מעמדו של החובש בהלכה: מהו מעמדו של חובש במד"א על פי ההלכה. מצד חוקי מדינת ישראל - בוודאי שאין לו כל גדר של רופא, מכיוון שרופא הוא רק מי שלמד בבית ספר לרפואה, ברם, האם מצד ההלכה יכול להיות לו גדר של רופא לעניין כל ההלכות שנאמרו ברופא? (למשל, יש הלכה שאסור לגור בעיר שאין בה רופא, האם מותר לגור בעיר שאין בה רופא אך יש בה חובש?) מפני שתפקידו של החובש דומה מאוד לתפקידו של הרופא, וכשם שרופא מציל חיים כך גם חובש מציל חיים.
תשובה: לכאורה לעניין זה יהיה לו דין של רופא, היות והוא הנמצא בשטח ומגיש עזרה שמצילה חיים עד לבית החולים.
שאלה: מחלוקת בנוגע למספר הילדים במשפחה: מה יש לעשות כאשר לבני זוג יש כבר שני ילדים, כך שהם קיימו את השיעור המינימלי של מצוות פריה ורביה, ומתעוררת מחלוקת ביניהם האם להמשיך להגדיל את המשפחה או שמא לא. בין אם מדובר בדחייה זמנית ובין אם מדובר בדחייה קבועה. כמו מי הולכים? עלה בדעתי לומר, שהולכים בכל מקרה לפי דעת האשה, כיוון שהאשה היא הסובלת העיקרית בצער ובטרחת הולדת הילדים וגידולם, ואין זה מן הראוי להטיל עליה צער שאין היא חפצה בו. אך כמובן שאינני רוצה להכריע בשאלה נכבדה זו ואשמח לשמוע את דעתו של הרב בשאלה זו.
תשובה: מעבר למצוות פרו ורבו, שלפי רוב הדעות אשה לא חייבת בה, יש עוד מצוה "לא לתהו בראה, לשבת יצרה" שאשה חייבת להביא ילדים לעולם, ויש בזה דעות כמה ילדים, וגם מצות לערב אל תנח ידיך שצריך להשתדל להביא ילדים כל עוד שאפשר שגם אשה חייבת. לגבי עצם השאלה, אם יש חילוקי דיעות בין בני הזוג יש לגשר ולמצוא דרך אמצעית שכל צד יצא ברווח ולא בהפסד. אם לא ניתן לגשר על הפערים לבד, יש לפנות לגורם מקצועי, רב שיודע לעזור לזוג למצוא את עמק השווה.
שאלה: שתיית כוס חלב בפינת קפה: א) כאשר יש פינת קפה ובה יש גם חלב, האם מותר לשתות כוס חלב מלאה או שאין לעשות כן כיוון שהחלב נועד אך ורק שישימו ממנו מעט בתוך הקפה, וכאשר אדם שותה כוס חלב מלאה הוא מחסיר במודע את ממונו של הציבור? ב) כידוע, יש הלכה שאסור לפתוח חנות במקום מסויים כאשר מול אותה חנות יש חנות נוספת שמוכרת את אותם דברים. האם הלכה זו נאמרה גם באשר לדוכני ארבעת המינים לפני חג סוכות או שמא לא, אם משום שמדובר במכירה זמנית בלבד, אם משום שמדובר בצורכי מצווה, אם משום שבדרך כלל העיריה מקצה מקום מסויים על מנת שיעמידו באותו מקום דוכנים לארבעת המינים. לכאורה כל הסיבות הללו יכולות להתיר הקמת דוכנים לארבעת המינים (או לקישוטי סוכה) זה ליד זה. אך אינני רוצה להכריע בשאלה זו ואשמח לקבל את תשובתכם.
תשובה: א. בעניין הפינת קפה שרוצה לשתות שם כוס חלב. בדרך כלל יש מנהג הקובע מה אסור ומה מותר ולצורך מה נועד השימוש בפינת קפה. כגון: האם יהא מותר לקחת תיונים הביתה? ודאי שלא, שהרי הפינת קפה נועדה לצורך עירנות העובדים. לגבי שתיית כוס חלב, תלוי מה המנהג במקומך והדרך לבירור היא לשאול את האחראי על הפינת קפה (צריך לודא שבסמכותו לאשר דבר זה שלפעמים אין הוא המממן והמשלם של המוצרים ולא איכפת לו). ב. בעניין דוכני ארבעת מינים. בב"ב דף כ' ע"ב מובא דין יורד לאומנותו של חבירו. ודין זה נפסק בשו"ע חו"מ סימן קנ"ו, ורבו בו הפרטים השונים ע"ש בהרחבה רבה. השו"ע שם פסק ע"פ הכרעת הגמרא לעכב פתיחת חנות כאשר הפותח השני איננו בן העיר הראשונה אבל אם הוא בן אותה עיר או אף אינו בן אותה עיר ומשלם את מיסי העיר מותר לו לפתוח ואין בזה בגדר יורד לאומנותו של חבירו. אמנם אף המתירים סייגו שאם מונע לחלוטין את פרנסת חבירו - קא פסקת לחיותיה וגורם לו לאבד עבודתו יש לעיין אם מותר הדבר אבל למעט ברווחי הראשון לא מיקרי הפסד גדול שבגינו נאסור מלפתוח עוד חנות. וע"ע בספר פתחי חושן בהלכות גניבה עמודים רסא-רסה, שדן בריבוי פרטים ומקרים וכתב שם שלענ"ד דלא מסתבר כלל בעיר גדולה, שיש מקום לפרנסה ברווח לכמה וכמה בעלי חנויות, ובפרט במרכז העיר שבאים ממקומות רבים לשם אף מחוץ לעיר. ונראה כי דין יורד לאומנות חבירו יהא מצוי יותר בישובים קטנים שמתפרנסים בעיקר מתושבי המקום ההוא. גם לטעון חזקה על הדוכן שלך יש לפקפק, מאחר וכל שנה נפתחים בהרבה מקומות דוכנים לצורך מכירת ארבעה מינים ואלו כולם דוכנים ארעיים שלא שייך לאסור על דבר כגון זה. לסיכום, נראה שלאסור פתיחת עסק נוסף מכח טענת יורד לאומנות חבירו צריך הרבה תנאים שיתקיימו, ואין דין זה רווח היום במיוחד לא בערים הגדולות, וע"ע בשו"ע סימן קנ"ו ובנ"כ שם. ולסיום אעיר כי נלע"ד יש להזהר הרבה בענייני הלכה יסודיים במקח וממכר במכירה כזו, כגון: אונאה, גניבת דעת וגזל, ועוד. הרב חגי וייסמן
שאלה: מפתח שנשבר בדלת בדירה שכורה: אנו גרים בדירה שכורה. עקב קושי בפתיחת דלת הכניסה הפעיל בננו כוח והמפתח נשבר בפנים באופן שאי אפשר להוציאו ויש להחליף מנעול. האם עלינו לשלם את הוצאות ההחלפה משום שהמפתח נשבר באשמתנו או שמא על בעל הבית לשלם בהנחה שמדובר בבלאי סביר?
תשובה: מסתבר, שאין על בעל הבית לשלם על תיקון המנעול מכיוון שהוא נשבר באשמתכם בסופו של דבר. ניתן למצוא מקור לדבר זה מדברי הגמ' המבארת שהשוכר חמור מחבירו ונלקח בדרך לעבודת המלך, פטור המשכיר מלהעמיד חמור נוסף. הסיבה לדין זה, על פי המתבאר בתוס', "אומר לו משכיר הרי שלך לפניך דמצי א"ל מזלך גרם שאילו היתה בבית לא היתה ניטלת ואפילו אינה חוזרת דלא דמי למתה דהכא מוכח דמזלא דידיה גורם". אם כן, כל שכן במקרה שלנו, ששלחתם ילד קטן שלא יודע להפעיל כח סביר במצב שהמנעול קשה, שאתם הגורמים ופטור המשכיר מלתקן. הרב חננאל פאטשינו
שאלה: הפסקה בתפילה לאחר חזרת הש"ץ: מהם דיני הפסקה בתפילה לאחר חזרת הש"ץ? (לספרדים, לפי בן איש חי)
תשובה: לאחר חזרת הש"ץ מותר להפסיק לכל דבר שבקדושה, לאמנים של קדיש, לקדושה וכדו'.
שאלה: נדר להיות כל החיים יחד: אני כבר שלושה שבועות עם חבר שלי ובשלב מסויים שיקרתי לו והוא תפס אותי על השקר הזה והוא די קיבל את זה קשה וביקש שאנדור לו שלא אשקר לו לעולם. אמרתי לו: "אני נודרת לך שלא אשקר לך יותר בחיים". יצא מצב שכן שיקרתי, אך על דברים קטנים ולא משמעותיים שלא פגעו בו. כמו כן, לאחרונה הוא ביקש שאנדור לו שאהיה איתו כל החיים כהוכחה לאהבתי אליו, מתוך אהבה עשיתי זאת ואמרתי לו: "אני נודרת לך שנהיה כל החיים יחד". רצה אלוקים ואני והחבר שלי כבר לא ביחד. האם שתי הנדרים נחשבים כנדרים, ואם כן, איך אני מתירה אותם? ומהו גורלי על כך שנדרתי נדר שלא אשקר וכן בסופו של דבר שיקרתי.
תשובה: נדר זה דבר חמור מאד ואסור לנדור או להשבע ומי שנדר או נשבע צריך ללכת לרב והוא יאמר לו מה לעשות כדי להתיר את הנדר. וזה מה שאת צריכה לעשות וכדאי למהר.
שאלה: כיוון אמירת בואי כלה: בערב שבת בעת אמירת בואי כלה, הן בפיוט של לכה דודי וכן הנוהגים לומר זאת מיד לאחר סיום תפילת מנחה, ידוע שנוהגים לומר: בואי כלה לכיוון מערב וכשאומרים בואי כלה פונים לימין ואומרים את בואי כלה השני לצד שמאל ואת בואי כלה השלישי אומרים לכיוון האמצע. אך משום מה, לא ברור לי מדוע, בהרבה בתי כנסיות פונים לאחור כאשר אומרים פעם שלישית בואי כלה. מה הטעם למנהגם?
תשובה: לפי הכתוב בכף החיים ראוי לומר את ה"בואי כלה" השלישי גם כלפי מערב, אמנם כיון שמשתחוים באמירה זו יתכן ויש שרצו שההשתחויה תהיה לכיוון מזרח כמו בתפילה.
שאלה: הלוח העברי: במה הלוח העברי עברי ומדוע הפוסקים בכללותם מכוונים אותנו אליו? הרי כשם שחודש ינואר נגזר משמו של האליל ינוס, אליל הדלתות אצל הרומאים, כך תמוז היה אליל בבלי! ומה ההבדל בין שניהם? בנוסף, אם איני טועה, היה לנו לוח עברי מקורי בתקופה שבית המקדש היה קיים ואבד לנו. (אני מתכוון לחודשי זיו ובול שמוזכרים בתנ"ך)
תשובה: הלוח העברי אינו עברי בשמות חודשיו אלא בתאריכיו. הלוח הנוצרי מונה את השנה על פי השמש בלבד. לעומתו, הלוח המוסלמי מונה על פי חודשי הלבנה. בין שני הלוחות יש הבדל של 11 יום. בלוח העברי משלבים בין שני הדברים. מצד אחד, החודש הוא על פי הירח, ומצד שני, השנה היא שנת שמש. מאחר ויש הבדל של 11 יום, מדי כמה שנים מוסיפים חודש ומאזנים את החישוב. בעבר אכן היו שמות שונים לחודשים אולם העיקר הוא שיטת החישוב ולא שמות החודשים. החשיבות של התאריך העברי הוא, שאנו קובעים את חיינו על פי תאריכים וחגים יהודיים ולא על פי תאריכים וחגים נוצריים. לדוגמא, שנת הלימודים מתחילה על פי התאריך הנוצרי ולכן לפעמים לא ניתן ללמד מספיק על החגים כי יש קצת יותר משבוע של לימודים. אם היו מתחילים את שנת הלימודים תמיד בראש חודש אלול, היינו מספיקים ללמד הרבה על חגינו החשובים. וכן, מדוע לעשות סיכום של שנה, הן כלכלית והן תרבותית, באמצע החורף (ינואר) ולא לקראת סוף הקיץ, בתחילת השנה שלנו?
שאלה: מקור לשנות אבד"ה: 1. ידוע לנו שבשנות אבד"ה מפרישים מעשר שני וג ו-ו מפרישים מעשר עני. מניין המקור לדין זה, והאם זה דאו או דרבנן? 2. ט"ו בשבט הוא נפקא מינה לעניין מעשרות, שלא מעשרים משנה על חברתה. האם הוא גם נפק"מ לעניין שנות עורלה, ואם כן, במה? בברכת הגדילו תורה והאדירו.
תשובה: א. עיין רמב"ם הל' מתנות עניים פ"ו ה"ג-ה"ד, מעשר שני פ"א ה"א. ח למדו זאת מפסוקים, בכל אופן, אם הפריש לא עלתה לא תרומה כלל. ב. בודאי גם לעניין ערלה, כל פרי שחנט עד ט"ו בשבט הוא של שנה קודמת, ואילו לאחר ט"ו בשבט הוא של שנה הבאה. ולפעמים המעבר משנה שלישית של ערלה (והפירות אסורים) לרביעית (המותרת באכילה לאחר חילול). בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום אשקלון
שאלה: לשתות מבקבוק של גוי: אני עובדת במקום בו יש גם ערבים (מוסלמים) ורוסים (נוצרים). השאלות שלי הם: א- האם יש בעיה לשתות מבקבוק מים שתיה קלה שמישהי גויה פתחה אותו ושתתה בו לפני? ב- ברגע שאני נמצאת עם מישהי גויה, אני צריכה לברך בקול ושהיא תענה "אמן" או שעדיף שאברך בשקט?
תשובה: א. אם הוא כשר, מותר. אסור לשתות יין שגוי נגע בו אבל שתיה קלה מותר. ב. אין עניין שהיא תענה אמן. את יכולה לברך כפי איך שנראה לך.
שאלה: החזרת גזל שנעשה בגיל קטן: כשהייתי בסביבות גיל 7, אני וחברתי הלכנו למכולת ולקחנו, מבלי שבעל המכולת יראה, מציצות. הדבר חזר כמה פעמים. לפני כשנה נסעתי לאזור המגורים שגרתי בקטנותי וחיפשתי את המכולת. המכולת לא קיימת יותר ואני לא זוכרת מי היה אז בעל המכולת. כיום אני מעל גיל 40 ורוצה שתגידו לי מה עלי לעשות בשביל לכפר על העוון?
תשובה: קטן שגזל, אם הגזילה קיימת חייב להחזיר ואם אינה קיימת פטור מלהחזיר. וכך נפסקה ההלכה בשו"ע (חו"מ, סימן שמ"ט, סע' ג'): "קטן שגנב, מחזירין קרן לבעלים אם הוא בעין  ואם אינו בעין, פטור אף לאחר שיגדיל".  אמנם ישנן דעות (הג"א ב"ק פ"ח ס"ט, רש"י שם צח: ד"ה ואכפייה) לפיהן על הקטן לשלם נזקיו כשיגדיל, אך להלכה נפסק בשו"ע כרוב הפוס' הסוברים שפטור לגמרי. ובדיני שמים יש שכתבו שחייב, אך מלשון השו"ע שלא הזכיר כלום מזה נראה שפטור, ועיין סיכום הדברים בשו"ת יביע אומר חלק ח' חושן משפט סימן ו'. הגר"ע יוסף כתב (יביע אומר שם), שלמרות שאינו חייב לצאת ידי שמים "מכל מקום ממדת חסידות טוב שיתן איזה סכום לכפרתו, ושב ורפא לו". לפי שאלתך נראה שאינך יודעת כלל למי להחזיר, לכן אם ברצונך לנהוג במידת החסידות תרמי סכום כסף כלשהו לצדקה ותאמרי בקול שהמצוה תיחשב לזכות הבעלים של המכולת ממנו גנבת. ישר כח על הרצון וההתעוררות לתשובה, הרב ניר אביב
שאלה: נרות שבת על השולחן וטילטול הפמוטות: א. האם יש הידור להניח את נרות השבת על השולחן שעליו אוכלים? ב. האם ניתן להניח על המגש שעליו הפמוטים לחמניה או חבילה תמרים, למשל, על מנת שיחשב בסיס לדבר האסור והמותר וכל להוריד המגש לאחר שהנרות יכבו או שמלכתחילה עדיף לא לעשות כך? ג. צלחת שהונחו עליה פירות שונים, לדוגמא, גרגרי רימון ולידו תמרים (לא מעורבבים אך צמודים זה לזה), האם מותר להזיז הצידה את התמר ע"י כף כי רוצה לקחת את גרגרי הרימון או שיש בכך איסור בורר? מדובר בסוף הסעודה ואינו מעונין להשתמש לאלתר, לא ברימון ולא בתמר.
תשובה: א. לאו דווקא על השולחן אלא בחדר שבו אוכלים, שהרי לא אוכלים היום לאור הנרות ממש כמו פעם אלא לאור החשמל. יש מגדולי ישראל שכתבו שכשהאשה מדליקה נרות שבת תכוון גם על אור החשמל. גם הרב פרנק פסק שאם אישה נמצאת במקום שאין לה נרות ממש תברך על החשמל. כן נוהגים, כי בשבת העיקר שיהיה אור במקום שאוכלים משום עונג שבת ו בית. ב. אין בעיה לעשות כן. ג. אם מונחים בקבוצות בנפרד ומפלס לו נתיב כדי להגיע לדבר שרוצה לא נקרא בורר, כמו שמותר למי שצריך להגיע למאכל מסויים במקרר להזיז לצורך כך את המאכלים שלפניו ואין בכך בורר. אבל אם הם מעורבבים,וממיין אותם לקחת כל מין בנפרד,יש בזה בורר.
שאלה: נטילה לאדם סיעודי: אני עובדת עם אנשים סיעודיים, חלקם אינם מסוגלים להניע אבריהם וכן לתקשר. האם נכון יהיה ליטול להם ידים של שחרית? אם כן, האם גם לברך במקומם את הברכה?
תשובה: ליטול להם ידים ודאי שראוי, אך לא לברך במקומם.
שאלה: שילוב תורה ועבודה אצל בוגר ישיבה: אני בחורה תורנית ומחפשת בחור תורני. לאחרונה הכרתי מס בחורים- כולם לומדים בישיבות הסדר או בוגרי ישיבות. לצערי תחושתי הכללית היא שברגע שעוזבים את הישיבה הרמה הדתית יורדת. כמו כן אם בחור לומד באקדמיה או עובד מתי נשאר לו זמן לשקוד בלימוד התורה? אני מצד אחד מאד מאמינה בשילוב תורה ועבודה וקידוש החול אך מצד שני מתי נשאר זמן לבחור ללמוד תורה? ואין ספק שהדבר משפיע מאד על הבית. מה הדרך? האם לנסות להכיר רק בחורים שממשיכים בישיבה או ממשיכים בחינוך ורבנות? או שאולי הרב חושב שאין זה הפיתרון? אני מאד מבולבלת, אשמח לקבל עזרה.
תשובה: את צודקת שקשה מאד לשמור על גובה רוחני שלא בישיבה אולם ב"ה גדלים בציבור שלנו בחורים רבים שהם מאד רציניים ויודעים לשלב בין דרך ארץ לתורה. אני חושב שאת לא צריכה להתקבע בכך שאת מחפשת דווקא בחור ישיבה. את צריכה לחפש מישהו שהקודש והתורה הם חשובים לו מאד והוא מוכן גם לשלם מחיר עבור הקודש. זה העיקר. בהצלחה.
שאלה: "הרייני כפרת משכבו": האם בן בשנה אחרי פטירת אביו צריך לומר כשהוא מזכיר את אביו "הריני כפרת משכבו"?
תשובה: כן.
שאלה: חיישני תזוזה בבניין ברומניה: אני סטודנט שגר ברומניה בבניין דירות. לאחרונה הוחלפו מנורות הקומה במנורות עם חישני תזוזה, ורק כאשר מישהו מתקרב לחישן אז המנורה נדלקת (יש שני מנורות כאלה בכול קומה). אני שומר שבת ואינני יודע מה לעשות. הבניין הוא בניין של 9 קומות וישנה גם מעלית ודירתי נמצאת בקומה השנייה!
תשובה: בשעת דחק גדולה כשאין בררה אחרת, אם אינך זקוק לאור אלא אתה יכול ללכת גם בעיניים עצומות, ניתן להסתמך על כך שזהו פסיק רישיה דלא ניחא ליה. ואם הנרות אינן נורות ליבון ההתר מרווח יותר.
שאלה: חנוכה השנה: יש לי כמה שאלות בקשר לחנוכה שהיה השנה. 1. כזכור לי, היום הראשון של חנוכה נפל על ערב שישי ובשבת הראשונה הוציאו שני ספרי תורה. בשבת השניה, אני כמעט בטוחה, שיצא ראש חודש וחנוכה ביחד, האם הוציאו 3 ספרי תורה אז? 2. בספר התורה הראשון קוראים את פרשת השבוע מה קוראים בספר תורה השני שמוציאים? הרי זכריה (ההפטרה שנקראה באותה שבת) לא נמצא בספר תורה. ואם בשבת השניה הוציאו 3 ספרים, מה קראו בכל אחד מהם?
תשובה: 1. אם ראש חודש טבת חל בשבת חנוכה מוציאים שלושה ספרי תורה. השנה ראש חודש היה בימים חמישי ושישי. 2. בספר הראשון קוראים את פרשת השבוע. בספר השני קוראים את הקריאה השייכת לאותו יום של חנוכה (בכל יום בחנוכה קוראים בתורה את פרשת הנשיאים השייכת לאותו יום). בספר השלישי (אם ראש חודש חל בשבת) קוראים את מה שקוראים בכל ראש חודש.
שאלה: לימוד תורה בלי ייאוש: לפעמים אני ממש מתייאש. אפשר לומר שאני לומד תורה, אך כשאני לומד על גודלם ועוצמתם של ח (כגון: מסכת סוכה דף כט, נראה לי, על רבן יוחנן בן זכאי ויונתן בן עוזיאל)אני מתייאש וחושב שכל מה שאני עושה לא שווה כלום כמעט.
תשובה: בשבילך נכתבה משנה באבות: "לא עליך המלאכה לגמור ואין אתה בן חורין להיבטל הימנה". אנו לא אנשי תוצאות. הקב"ה חפץ בעמל שלנו ובמאמץ שלנו. אין אנו דנים את עצמנו לפי התוצאות של מעשינו אלא לפי המאמצים שלנו. חלק מן הקשיים של הדור שלנו הינו מאמץ ההתרכזות וההתמקדות. הקב"ה נטע בנו נפש שדורשת מרחב וידיעות רחבות. כל דבר מעניין אותנו. הקב"ה שם אותנו בדור שהוא מלא בפיתויים ומלא דברים שיכולים להסיח את דעתנו. אין אנו יודעים להעריך האם המאמצים שאנו מצליחים לעשות למרות כל הקשיים אינם נחשבים בעיני המקום כמו המאמצים שעשו גדולי הדורות שלפנינו.
שאלה: שימוש בחנייה של השכן ללא הסכמתו: שכן שאין לו רכב ואינו משתמש בחנייה שלו והחניה שלו פנויה ואין לו כל שימוש בה, ברצוני לחנות את רכבי בחנייה שלו. מה יהיה הדין במקרים: א) השכן מתנגד, האם אוכל לכוף אותו מצד זה נהנה וזה חסר וכופים על מידת סדום? ב) החנתי את רכבי למרות התנגדותו והשכן דורש ת עבור הימים שהחנתי, האם יכול הוא לחייב אותי בת? האם אני עובר על גזל אם לא ביקשתי רשותו? ג) לא ידעתי שהשכן מתנגד והחנתי את רכבי. לאחר זמן התברר לו שחניתי והוא רוצה לחייב אותי בת מה הדין? אשמח שהרב יעשה חסד עמי ויכתוב מקורות הלכתיים בנושא, גמ, אחרונים, שו"תים פס"ד בנושא. כי אני רוצה לכתוב עבודה סמנריונית בנושא.
תשובה: כיוון שבד"כ אנו עונים על שאלות הלכה למעשה ופה זה לצורך עבודה לא נאריך, אך בכל אופן אשתדל להפנות אותך למקורות המרכזיים בסוגיא: א.במקרה שהבעלים לא מסכים, מפשטות הסוגיא רואים שאם אדם לא מסכים אין לכפות אותו וכך מבין התוס' בב"ק כ: ד"ה הא וכא. ד"ה כהדיוט וכך פוסק השו"ע בחושן משפט סימן שס"ג ועיין שם בסמ"ע ס"ק יד' שלא שייך כופין על מידת סדום אם מראש אמר לו צא.  כך פסקו כל הפוסקים חוץ מהנחלת דוד בסוגיא שמבין שלמרות שמחה בו, המשתמש פטור והבין שכך פסק המרדכי, עיין בנחל"ד עמ' סו  ב. עיין במקורות הנ"ל שחייבים לשלם, אך צריך עיון כמה לשלם, כיוון שזו לא חניה שמיועדת לשכירות, ולכן נראה שישילם כמו "נהנה", כלומר שיבדוק כמה עולה שעת חניה באזור וישלם ועיין במנחת שלמה על ב"ק עמוד קפ"ח שמסביר זאת. ג. אם לא ידעת, זה נחשב שלא מיחה בך ואתה פטור מלשלם כמו כל מידת סדום, אמנם אם נגרם חסרון לבעלים, הוא יכול לגלגל עליך את כל ההנאה. ועיין בסע' ז' בפרטי הדין ועיין בסע' ט-י ובסמ"ע שם שאם לא ירד על דעת שצריך לשלם הוא פטור כמו במיקח טעות. הרב אריאל איגרא
שאלה: איסור סירוס למי שקיים פרו ורבו: האם אדם שכבר קיים את מצוות פריה ורביה יכול לסרס את עצמו? השאלה מתעוררת במיוחד כאשר אותו אדם נכשל באיסור הוצאת זרע לבטלה והסירוס יגרום לו להפסיק להוציא זרע לבטלה, כך שלסירוס יש מטרה - להצילו מאיסור הוצאת זרע לבטלה.
תשובה: יש איסור מהתורה לסרס אדם. לגבר זה ודאי איסור תורה, ולאשה יש בזה מחלוקת אם זה איסור תורה או איסור דרבנן, ומקובל לפסוק לחומרה שזה איסור תורה. האיסור הזה קיים גם למי שיש לו הרבה ילדים, ואין היתר לסרס אלא אם מדובר בפיקוח נפש. אדם שנכשל בהוצאת זרע לבטלה צריך לעזור לו למצוא דרכים אחרות להתמודד עם הבעיה.
שאלה: תפילה על בחירה חופשית: אם הבורא נתן לנו בחירה חופשית וכל זה, והוא אינו מתערב בחיינו הדתיים (כלומר, בעשיית המצוות), אז מדוע אנו מבקשים, למשל, בברכות השחר "ואל תביאנו לא לידי חטא.", ובתפילה של החפץ חיים "וזכני שלא לדבר כי אם דבר הצריך לענייני גופי ונפשי, ויהיו כל מעשיי ודיבוריי לשם שמיים."?
תשובה: שאלת שאלה יפה והתשובה הפשוטה היא, שעצם הבקשה שה' יסייע בידינו באה מבחירה חופשית שלנו ובקשה זו אינה מורידה בכהוא זה מהמאמץ שצריך להיות מצידנו. אנו מתפללים שה' יעזור לנו בנוסף לבחירתנו החופשית, כדברי הגמרא (קידושין ל ע"ב) "יצרו של אדם מתגבר עליו בכל יום, ואלמלי הקב"ה עוזרו אין יכול לו".
שאלה: קריאת שם הבת על שם הסבתא: ראשית, אצלנו נהוג במשפחה לקרוא לנכדים על שם הסבתא כמחווה של כבוד. שם בעלי זהר ואני צריכה ללדת בעזרת ה בת. שם אימי זוהרה ואני מעוניינת לקרוא לבת שלי בשני שמות, כאשר השם השני יהיה זוהרה. האם יש מניעה בגלל ששם בעלי הוא זהר וזה מאד דומה?
תשובה: אין שום מניעה לתת שם לבת הדומה לשם אביה כיון שיש בו תוספת אות, ובמיוחד כאן שהוא שם שני אין בזה שום חשש. שתזכי ללדת בשעה טובה ולגדל ולד בריא לעבודת ד' בשמחה.
שאלה: להסתכל בשעון קיר בשבת: אני כל שבת מחמירה (10 דקות לפני כניסת השבת אני כבר שומרת ואחרי שיוצא השבת אני מאריכה את זה ב-2 דקות). אני לא יודעת מה השעה כל השבת כי אני מפחדת שאסור להסתכל על שעון (זה שעון על הקיר) אז השאלה שלי היא: האם מותר בשבת להסתכל על שעון קיר בכדי לדעת מה השעה?
תשובה: מותר להסתכל בשעון קיר בשבת. מצד ההלכה, כניסת שבת היא בשקיעה ויציאתה בצאת הכוכבים של מחרת. בלוחות רשום כניסת ויציאת שבת כבר עם תוספת לשם חומרה. אינך צריכה להחמיר יותר מהרשום בלוחות.
שאלה: מפגש בין איש נשוי לאשה נשואה: לגבי איש נשוי שנפגש עם אישה נשואה, מה חומרה והשלכות לחיים?
תשובה: לא ברורה השאלה. אם הכוונה שאיש נשוי יוצר קשר של קירבה עם אישה נשואה זה חמור מאד ועלול להגיע עד לכדי עבירות חמורות. גם עם באופן קר לא עוברים על שום עבירה מעשית מבחינה פנימית יש כאן תחילת ריקבון בחיים שיכול להביא לדברים לא טובים. בגמ' מסופר על הסיבות לחורבן. שם מסופר על הרגע שנחתם גזר הדין. הסיפור שם מזעזע, כיצד התלמיד הצליח להגיע למצב שהוא נשא את אישתו של רבו הנגר. ולא רק זאת, אלא להגיע למצב של כאב לב עצום של רבו הנגר שהיה צריך להיפגש עם המציאות הזאת שהוא הפסיד את אישתו. שם לא מסופר שהתלמיד עשה איזו שהיא עבירה. אולי הכל היה חוקי אבל למרות שהכל היה חוקי הכל היה מסריח. הבסיס בחיים הוא שאדם ניזון מקשר בין איש לאישה. בן אדם נבחן בכך שאת כל החום וכל מה שקשר עם אישה יכול לתת לאדם הוא יקבל רק מאישתו. זה עושה את החיים מאושרים עמוקים וקדושים.
שאלה: דין חלל בימינו: מקובל במשפחתי, מאב לבן, שאנו צאצאי כהנים וכתוצאה מנישואי אחד מאבות אבותיי עם גרושה התבטלה כהונתו ושם המשפחה שונה. מדובר במרחק של מאות שנים לפחות, ועל כן: א.האם שייך במשפחתנו דין חלל או שמדובר בעונש שהוטל על האדם המחלל את כהונתו בלבד? ב. מה ההשלכות המעשיות לימינו? האם אישה ממשפחתי אסורה בנישואים עם כהן?
תשובה: א. כמדומה שמדובר בדין חלל וכדו'. ב. אשה ממשפחתך מותרת להנשא לכהן.
שאלה: לשלם מעשר כספים ממענק מה"ברוטו": מי שמקבל מענק של 100,000 ש"ח מהביטוח הלאומי (בעקבות מצב משפחתי מיוחד). מכסף זה הוא רוצה לשלם לאימו שנותנת לו כספים מידי פעם, וכן ללמוד קורס מקצועי וכדו. האם צריך לשלם מעשר לאחר ניכוי ההוצאות הנ"ל או מהברוטו?
תשובה: מעשר כספים אתה צריך לתת מכל המאה אלף, ולא לאחר ניכוי ההוצאות שהזכרת.
שאלה: דיני תענית דיבור: 1. בגלל שאנו נמצאים בשובבי"ם, אני משתדל לעשות תענית דיבור כל שני וחמישי.בפעם האחרונה שעשיתי תענית, חבר שלי התעצבן עליי בגלל שאני בקושי מדבר איתו בימים אלו של התענית,והוא אמר שיותר חשוב לקיים ואהבת לרעך כמוך.האם עדיף שלא אעשה תענית דיבור במקרה הזה? 2. ידוע שמותר לדבר בתענית הדיבור רק דברי צורך ותורה. האם אני יכול להשתמש בפסוקי התנ"ך ואמרות ח כדי לומר משהו לחבריי? (למשל, כאשר הכנתי דבר מסוים ואני רוצה שידעו שאני הכנתי, לומר: "מעשה ידי להתפאר" וכדומה)
תשובה: 1. אינני רואה את הקשר בין תענית דיבור למצות ואהבת, שכן לא מדובר על תענית דיבור בכל יום אלא רק פעמיים בשבוע וכו'..2. לא.
שאלה: כלי של פסח שנגע בפירורי לחם: מה דינו של כלי של פסח שנגע בפירורי לחם יבשים. הכלי קר ויבש. הונח לרגע על שולחן עם פירורי לחם ומיד הוסר ונוקה. צריך להגעיל?
תשובה: יש לנקות ולשטוף היטב. אין צורך להגעיל.
שאלה: מלאכה בשבת על ידי הקול: האם פעולה ווקאלית המייצרת פעולה אקטיבית אסורה בשבת. דהיינו, האם גלי קול, לדוגמא: חפץ המזהה את קולי וכתוצאה מזה מפעיל פעולה האסורה בשבת כחיוג טלפוני, אסור בשבת? אני מדגיש שוב שהפעולה מבוצעת בצורה אוטומטית ע"י זיהוי גלי הקול.
תשובה: יתכן שיש בזה איסור דרבנן. אך ודאי שאין איסור דאורייתא, כי לא עושה דבר ממשי. אומנם לעניין נזיקין מוזכר שהמזיק בקול חייב, כגון: התוקע בתוך סיר או תרנגול שהכניס ראשו וקרא בתוך כלי ופקע, שזה נחשב כוחו וחייב. אך יתכן שיש איסור דרבנן כי כך הדרך להפעילו בימינו.
שאלה: תפילת מנחה קצרה או בלי תחנון: מזה כמה שנים אנו מקיימים תפילת מנחה במהלך העבודה (בהסכמת המנהלים). מפאת הזמן הקצוב שניתן לנו, שהרי המדובר על שעות עבודה, אנו מתלבטים מה עדיף עפ"י ההלכה: תפילת מנחה קצרה (דהיינו ללא חזרת הש"ץ) אך עם אמירת תחנון או תפילת מנחה ארוכה (הכוללת חזרת הש"ץ) ללא אמירת תחנון?
תשובה: אני חושב שעדיף תפילה ארוכה ולדלג על התחנון, כי יש שיטות שתחנון הוא בכלל רשות, ויש חסידים שלא אומרים תחנון במנחה, ואילו חזרת הש"ץ היא תקנה קדומה וזה לא לעניין לוותר עליה באופן קבוע, על רוב הברכות.
שאלה: תפילין בחדר שינה: התפילין, הטלית והסידור שלי נמצאים בחדר שינה שלי ושל אישתי. האם המיקום מותר או שזה צריך להיות במקום אחר בבית?
תשובה: עדיף בחדר אחר. ואם אי אפשר, ניתן להקל בתוך ארון בגדים וכד'.
שאלה: קידום חברתי לעבודה על חשבוני: יש לי חברה לעבודה שהלכה ללמוד תואר באניברסיטה. כל הזמן אמרה שלא רוצה תפקיד אחראי רק להשכיל. אני עובדת 35 שנה באותו מקום עבודה, מגיע לי קידום לאחראית אך נפסלתי כי אין לי תואר אנברסיטאי. לחברה הוצע התפקיד. היא ידעה בוודאות שאני רוצה התפקיד, סיפרתי לה שנפסלתי, אך כיון שלה יש תואר היא הסכימה לקבל התפקיד מבלי לחשוב אודותי וריגשותי. נעלבתי מאוד, כבודי נרמס ואני עומדת לעזוב את מקום העבודה ולא יודעת ממה אתפרנס. המקום אליו החברה מיועדת, גורם להעברת אחראית ששם למקום אחר, ואותה אחראית מסרבת עקב וותק במקום והרגל של שנים רבות. עקב פגיעה בכבודה (כמוני) היא עומדת לעזוב העבודה ומחפשת מקום אחר. שתינו עוד מעט ללא פרנסה. והגב שבגינה כל זה ממשיכה בדרכה כאילו כלום. האם יש פה גזל פרנסה? פגיעה בחברות? התנשאות?
תשובה: ממה שאת מספרת, אני מבין שזו לא החלטה של החברה שהלכה ללמוד תואר אלא של המנהלים של החברה. בכל אופן, מבחינת הדין אני לא רואה פגם במעשיה של החברה אלא אם כן באה והוציאה שם רע עליכם. אני לא מבין בדיוק את כל הפרטים אולם ממה שאת מספרת אני מבין שלולא החברה הזו אולי היו משאירים אותך בתפקיד. אולם לא בטוח שאם החברה רוצה מישהי שיש לה תואר זו לא בקשה ראויה. כל זאת מבחינת הדין. אולם מבחינת לפנים משורת הדין ודאי שאני מבין אותך.
שאלה: שימוש בעבודה שנשלחה באימייל בשבת: אני סטודנט להוראה שמבצע עבודה מעשית בבית ספר ממלכתי רגיל (חילוני). עשיתי שם פרוייקט ובקשתי מהתלמידים שהשתתפו לכתוב את רשמיהם על התרגיל. בקשתי זאת מתחילת השבוע ולא העלתי על הדעת שתלמיד ישלח לי את התשובה במייל בשבת קודש. נראה לי שההקלדה הייתה קודם לכן, מפני שיומיים קודם לכן שאלו אותי במייל האם כבר קבלתי את התוכן. 1. האם מותר להשתמש בדבר לצורך עבודה שאני אמור להגיש אותה? 2. בקבוצה שלנו הייתה גם סטודנטית לא יהודיה שהעבודה היא גם בשבילה, האם לאור זאת יש להקל? 3. האם שליחה במייל היא איסור דרבנן או דאורייתא?
תשובה: 1. מכיון שזה רק איסור דרבנן, בשוגג אפשר להקל. 2. זו לא סברא להקל, השאלה היא רק מצד העושה, שאצלו זה היה רק איסור דרבנן בשוגג ולא צריך להחמיר.
שאלה: המקור לשואה שקרתה במכת חושך: מה המקור של ח שמתו 4 5 במכת חושך? הרי זה שואה רצינית והמלה "חמושים "יכולה להתפרש אחרת.
תשובה: המקור של ח הוא ח. אתה יכול לשאול האם יש לכך עוד רמזים בכתובים, אתה יכול לשאול מה התכוונו ח להרוויח בתאור שלהם על כך שרבים מבני ישראל לא יצאו ממצרים, אולם המקור של ח הוא ח.
שאלה: לרקום פסוק על חופה: האם מומלץ וטוב להשתמש בפסוק: "יתן ה את האישה הבאה אל ביתך כרחל וכלאה", ולכתוב אותו על חופה רקומה?
תשובה: אם שומרים על החופה שלא תזרק אחר כך אין בזה בעיה. אבל צריך להזהר בכתיבה על ניירות שמפזרים ועל הזמנות, שהפסוק עלול להזרק ולהתבזות.