LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: מניעת חתונה מגרושה: האשה שאיתי, לפני 19 שנה התגרשה. היא היתה נשואה לו שנה על הנייר וחודש בבית משותף - ללא ילדים, ללא רכוש. ביום הגט הוא טען שהיא היתה עמי - נקמת הגרוש או מתנת פרידה. יש לנו שלושה ילדים, הבכור נולד שנתיים אחרי שהתגרשה, לאחרונה החלטנו להתחתן כדת משה וישראל. ברבנות קראו את מעשה בית דין ומבקשים לזמן את הגרוש לאחר 19 שנה שיעיד. והשאלה שלי או הבעיה שלי: אם הוא טען את מה שטען - והוא לא צריך הוכחות כלל, אז מה ישנה עתה אם הוא יחזור שוב על עמדתו דאז? אם הוא מת - אז מה הדין - להוציאו מהקבר? אם הוא התגרש כדת וכדין לפני 19 שנה האם הוא יכול לטעון שהיא היתה עמי אם הוא חי ונושם ונשוי עם אשה - וילדים משלו? ואם הוא אינו רוצה להופיע בכל זאת בפני בית הדין לאחר 19 שנה אז בעצם כאילו האשה שעמי עגונה - או נשואה לו בסתר - בעיני בית הדין? אז אני תלוי במישהו שאמר - ושוב לא צריך כל הוכחה, כי ההוכחה היא שאנו נשב ונחכה שהבחור יחליט יבוא לא יחליט לא יבוא, יבוא ויחליט, יבוא ולא יחליט - ובית הדין יעשה עמנו עיוות דין? ואם הוא אמר את מה שאמר - אז זו תורה מסיני? ואם הם התגרשו כדת וכדין - אז בעצם הדבר כל הענין בטל ומבוטל. ואם הדבר אינו בטל ומבוטל אז הם לא התגרשו, והאם גירושין אינם מבטלים קידושין? האשה שעמי אינה עגונה, הילד הבכור נולד אחרי שנתיים, גירושיה היו ללא ילדים וללא כל רכוש, ובכל זאת נותנים למישהו שהיה עמה חודש לנהוג במרכבה כאילו הוא נוסע בפרארי. ואם כל כך חשוב הענין לוודא אם היא היתה עמי או לא - האם הדבר שקול לחקירת מקרה רצח - מקרה בו מבקשים להוציא את האמת לאור? ואם כבוד הרב מתקשה לתת תשובה לפי ההלכה אז שאלתי הנוספת היא: אולי אנו צריכים להתחתן בקפריסין ואחר לשוב לארץ להתגרש ברבנות ואחר לשוב ולהתחתן? ואני שואל את השאלה ברצינות גמורה. כי המטרה שלי היא להתחתן כדת וכדין ונראה שהסיפור עקום שלא לצורך. אשמח לקבל תשובה הלכתית. ושאלה אחרונה. לאחר שקבע רב הרבני כי הוא מוכן להחליט רק לאחר שיזמן את הגרוש על עדיו שלא היו ולא נבראו - ולך תחפש אותו אם הוא חי, חי בחו"ל, רוצה יבוא, רוצה לא יבוא. האם יש לי אפשרות ערעור על ההחלטה המגוכחת הזו? למי עלי לפנות?
תשובה: עליך לפנות לבית הדין הרבני האזורי (באזור מקום מגוריך) ולבקש לפתוח תיק להיתר נישואין. בית הדין יבדוק את הנושא לעומק ויחליט על פי הכללים ההלכתיים, האם אתם רשאים להתחתן או לא. (למיטב הבנתי אין זה מתפקיד רשם הנישואין לקבל עדות ולקבל החלטות). הרב יהודה אודסר
שאלה: תיאוסופיה: מה היחס לתיאוסופיה?
תשובה: תיאוסופיה היא חוכמת האלוקות, כלומר הבנת האל ודרכיו ואופן התגלותו. כמובן שזהו מדע כללי שעוסקים בו אנשי קודש כמו הרמב"ם והמקובלים, וכן כהני דת נוצרים, מוסלמים ואחרים. גם עולם המחקר האקדמי עוסק בזה. כמובן שאין לנו עסק בהבליהם של בעלי הדתות האחרות, וכל מטרתינו בעיסוק זה הוא להוסיף יראת שמים ואמונה ודביקות בריבונו של עולם. אולם כבר הדריך אותו רבנו הגדול, הרמב"ם, שמדע זה, שהוא חלק מן הפרדס, אפילו גדולי החכמים לא נכנסו אליו, ואין ראוי שיעסוק בו אלא מי שמילא כריסו לחם ובשר, כלומר, למד הרבה גמרא, הלכה ואמונה, מספריהם של רבותינו, המדריכים למידות טובות וישרות ליראת שמים ואהבת ה'. "ועוד שהם הטובה הגדולה שהשפיע הקב"ה ליישובו של עולם הזה כדי לנחול חיי העולם הבא" (רמב"ם הל' יסודי התורה פרק ד הל' יג).
שאלה: תפילה של "עורך דין": אני מתכוון בשאלתי לעומק החוויה שלי של מתפלל. כיצד ניתן להבין תפילה בה מציגים "טענות הגיוניות" לפני הקב"ה, כעין תפילתו של משה "המצביע" לקב"ה על "מצבו בדעת הקהל העולמית", או כעין זו של "ההוא דנחית קמיה דרבה" בסוגיית ברכות לג -שלמרות דחיית הגמרא, נראה שרבה אכן קיבל סוג מסויים של תפילה מעין זו (כפי שמשתמע יותר מקושיית המהרש"א וכן אחרים). עם ההיבט הרציונאלי אני מבקש להבין גם את ההיבט החוויתי הפנימי. אודה לרב אם יציע גם מבחר מקורות לעיון
תשובה: אתה צודק שעיקר התפילה אינה הטענות שאנו טוענים בתפילה אלא עצם הקרבה שלנו לריבונו של עולם. וודאי שהוא יודע הכל גם בלעדנו. אומנם כלל גדול למדונו חכמים, שהתפילה צורך הדיוט ולא צורך גבוה. ומה שאנו טוענים בתפילה טענות הגיוניות ומבקשים כל מיני בקשות אין זה כדי להזכיר לקב"ה מה אנו רוצים או צריכים, וכן לא כדי להזכיר לו "את מצבו בדעת הקהל", אלא כדי להפנים אותם הדברים שאנו מתפללים עליהם. כשאנו אומרים זאת בתפילה מתוך כוונה נכונה הדברים מתיישבים בלבנו ונחקקים בתודעה שלנו, וכך אנו משתנים ומתקרבים אליו. ננסה להמחיש זאת בדרך משל, לאדם השט בסירה ורוצה להגיע אל החוף. הוא זורק חבל אל יתד התקועה בחוף ומושך בחבל. למתבונן נראה שהוא מושך את החוף אליו, אבל באמת הוא מקרב את עצמו אל החוף. כך אנו בתפילה. למתבונן מן הצד נראה שאנו מנסים להטות את הקב"ה אלינו, אבל באמת אנחנו מושכים את עצמנו אליו. חווית התפילה משתמשת בכוח המחשבה, בכוח השכלי, בטענות לוגיות ובטענות אחרות, והופכת אותם מחשבון טענות לחוויה רגשית של השתפכות לפני האל והפנמת המסר העולה מן הטענה השכלית. וכך ממלאת התפילה את תפקידה להטמיע בתוכנו את הרכוש הרוחני שצברנו בלימוד השכלי-מחשבתי שלנו. על תפקידה של התפילה האריך מרן הרב קוק בהקדמה לספרו, עולת ראי"ה. כמו כן תוכל לעיין בספרו של הרב אלי אדלר "תפילת ישרים - עיון אמוני ביסודת התפילה" ושם תוכל למצוא מקורות רבים וכן הסברה שלהם.
שאלה: שמיטת כספים: אם ניתנה הלואה במהלך שנת השמיטה ופרעון ההלואה הוא לאחר שנת השמיטה, בחודש חשוון, האם יש צורך בפרוזבול? ואם כן, על מי חובת עשית הפרוזבול, וכיצד מקבלים את שטר הפרוזבול?
תשובה: כן, ואת הפרוזבול צריך לעשות המלוה, את הפרוזבול עושים בבתי דינים שיש כמעט בכל מקום.
שאלה: הכנת פשטידה חלבית לאירוע בעבודה: רציתי לשאול אם יש בעיה הלכתית בלהביא מאכל חלבי לפגישת עבודה בידיעה שיש שם אנשים חילונים? איני יודע אם מישהו מהם אכל בשרי לפני הפגישה. האם יש בזה משום לפני עיוור לא תיתן מכשול?
תשובה: כל עוד שאינך יודע שמישהו מהם בשרי אין כל בעיה.
שאלה: טלטול חפצים כשהבעלים בעיר אחרת: בעניין טלטול חפציו של אדם מצאנו מגבלה של "כרגלי בעליו" שאסור לאדם אחר או לאנשים אחרים לטלטל את חפצי הבעלים מחוץ ל-2000 אמות הבעלים. אך מה הדין בחפצים שלא שבתו עם הבעלים, כגון: אדם שעושה שבת אצל הוריו בעיר אחרת והשכן של האדם רוצה לקחת מביתו כסאות לצורך אירוח אורחיו בשבת. האם משום שרגלי הבעלים אסורים בעיר זאת אסור לטלטל אותם כלל או שנאמר שבדעתו של הבעלים שכליו ינותקו ממנו וישבתו לעצמם? ואם כן, אז בכמה זוכים חפצי הבעלים ב- 4 אמות או 2000 אמות או אולי כחפצי הפקר שלא מוגבלים בתחום ע"י בעלים? בסימן שצ"ז, י"ז מובא מקרה דומה אך לא מופיע כמה כן אפשר לטלטל אותם. (אולי משם ניתן לדחות את האפשרות שדינם יהיה כחפצי הפקר אך לא ברור בכנה כן זוכים החפצים). אשמח אם הרב יוכל לומר לי הלכה למעשה ומקורות בעניין.
תשובה: כל מה שנאמר שקנו שביתה במקום אחד ומותר לטלטל אלפיים אמה זה מחוץ לעירוב, אבל בתוך העירוב אפשר לטלטל כמה שרוצים. ולכן החפצים האלה ששבתו בעיר מסויימת שיש בה עירוב אפשר לטלטל את זה לכל בית שרוצים.
שאלה: שמירת נגיעה וייחוד: יש לי כמה שאלות: א. ברצוני לדעת האם מותר לגעת באישה נשואה? ב. אם אגרום לאישה מבוגרת נשואה להתבייש במקרה כזה מותר? נגיד אם היא תרצה ללחות את ידי, לחבק וכו. ג. אצלנו לא כ"כ נוהגים להקפיד על שמירת נגיעה בתוך המשפחה, אז מה אני אעשה כשאראה את דודה שלי איך אתחמק? ד. האם איסור ייחוד הוא לכולם או שאם אין כל חשש אז מותר? ה. איך מסבירים לאנשים שאני רוצה לשמור נגיעה מבלי שייפגעו ויבינו, ואיך אפשר להתחמק מנגיעה בלי לספר במקרה שסיפור יכול לגרום לאי נעימות ולהתביישות מאחד הצדדים? נ.ב. חשוב לי להבהיר שאין לי כוונה לחפש התרות ולהקשות ולא לקבל את ההלכה אלא ברצוני להבין.
תשובה: א. אסור. ואפילו חמור יותר מאשר באשה פנויה. ב-ג. לאדם ישנם אוצרות של חיבה בנפש. אדם נורמאלי שומר את האוצרות היקרים הללו למיוחדת לו מבין כולן, כלומר לאשתו. תסביר להם את כל הכוחות אתה שומר לאשתך בעתיד ולכן אינך נוגע בנשים אחרות שהן מיועדות לאחרים. זאת כמובן בנוסף לאיסור ההלכתי של נגיעה באשה זרה, דבר המביא לידי הרהורים לא טובים ומגרה את האדם לחינם. הדבר נכון גם לגבי אשה מבוגרת וכו' היות והתורה לא חילקה לנו כי הגבולות אינם ברורים אלא קבעה כלל אחיד. אם תתמיד במהלך תגלה שלאט לאט הסביבה מעריכה אותך יותר ויותר, וזאת משום שאנשים יודעים להעריך אדם שיש בו גבורה פנימית ויכולת שליטה על עצמו. ד. כל אשה למעט אימו ואחותו (כמובן על פי כללי הייחוד שאותם יש ללמוד). בהצלחה וגמר חתימה טובה.
שאלה: המלחמה ביצר הרע: כבוד הרב האם תוכל לפרט לי לתת עצות כיצד ניתן להילחם ביצר הרע, וכיצד ניתן, אם בכלל, להשמיד אותו לגמרי?
תשובה: כלל גדול לימדונו חכמים בקשר ליצר הרע של עריות, וליצר הרע בכלל, "משביעו רעב, מרעיבו שבע" כלומר, ככל שמנסים לרצות את היצר יותר כך תביעותיו הולכות ומתגברות, עד שהוא מגיע לשלטון מוחלט על חיי האדם, ומגרה בו בכל עת ותובע את חלקו. אולם כשמרעיבו, כלומר כשמתעלמים ממנו ומציבים לו גבולות ברורים, הוא הולך ודועך. תביעותיו הופכות אט אט פחות ופחות חזקות. לכן עיקר המלחמה ביצר הרע של עריות וביצר הרע בכלל הוא למעט לעסוק בו ובמה שהוא רוצה. במקום זאת למלא את החיים בתכנים חיוביים, רצוי של קודש, אבל אפשר גם של חול, ולשקוע בהם, במקום במחשבות על היצר. ועיקר הניצחון הוא בתחום המחשבה, שכמה שהאדם מצליח להסיט את מחשבתו מהיצר ומתביעותיו, וממלא את מחשבתו בעיסוק בלתי פוסק של דברי תורה או עניינים חיוביים של בניין ויצירה, כך כוחו של היצר הולך ופוחת. וזו כוונת חכמינו שאמרו "בראתי יצר הרע, בראתי לו לו תורה תבלין" כלומר שהעוסק בתורה ממלא את מחשבתו בתכנים של קודש וממילא מחשבת החטא מרחקת ממנו. כמובן שבמקביל לעשיית טוב צריך גם להתרחק מן הרע, כלומר, להתרחק מכל אותם דברים שמגרים את היצר ומושכים את האדם בכוח לעיסוק (לפעמים כפייתי) ביצר ובמשאלותיו. ובדורינו שני דברים מגרים את שני היצרים הגדולים של האדם: יצר המין ויצר התהילה והכבוד, והם: הסרטים שמשדרים לאדם כאילו הכל נוצץ, וצריך לרדוף רק אחר היפה, ולא אחר הטוב והישר, והאינטרנט שיש בו סכנות גדולות, ודי למבין. ואשרי המרחיק עצמו ממקום הסכנה. אומנם אדם מועד לעולם, וחכמינו מוסרים לנו שרק שבעה בני אדם הצליחו להתגבר על יצרם (ב"ב טז.) עד שנצחו אותו לגמרי. וגם זאת לאחר מלחמה עיקשת וארוכה. ועיקר הניצחון על היצר אינו בביטולו אלא בהפיכתו מצר הרע ליצר הטוב, אלא שזה תהליך ארוך שמצריך הרבה דעת וחוכמה. ולכן עיקר המלחמה ביצר היא בדחיקתו מעולם המחשבה של האדם, והפנית מחשבתו של אדם לעיסוק בתורה. בהצלחה
שאלה: דעתך על דבר תורה: הרב אני חשבתי על משהו מסוים שמדבר על פרשיות השבוע וחודש אלול והייתי שמח לשמוע את דעתך בנושא ולדעת עם שמעת את זה פעם. אז ככה נראה לי שיש סיבה לסדר הפרשיות שמופעיות בחודש אלול קטע מאוד חשוב מעין תרגיל חשבוני שופטים כי תצא כי תבוא. ואני אסביר: בפרשת שופטים- "שופטים ושוטרים תיתן לך" בעצם השופטים ושוטרים זה לא רק על העם אלא גם על כל אחד ואחד על עצמו מה הכוונה שכל אחד צריך להשים לעצמו כאילו שומר שיגיד לו מה לעשות ולהגיד לו מתי הוא טועה (בעצם ללמוד תורה והלכה) ובעיקר בחודש אלול שזהו חודש של רחמים וסליחות לפני יום הדין עלינו להחמיר בדבר. פרשת כי תצא- "כי תצא למחמה על אויבך ונתנו ה אלוקיך בידך" בפסוק זה מדבר על עצם המלחמה עם היצר הרע שעלינו לצאת נגדו למלחמה והקב"ה יעזור הרי הקב"ה לא רוצה שניכשל ובמיוחד בחודש אלול עלינו להילחם עוד יותר חזק כדי שעוד יותר לא ניכשל. וכאן מגיע החיבור: פרשת וכי תבוא- "וכי תבוא אל הארץ הטובה" מהי הארץ הטובה חיי העולם הבא. למה אני מתכון על ידי זה שתצליח לנצח את היצר הרע ועל ידי כך שתצליח לקיים מצוות ולא תעשה מצוות לא תעשה תגיע אל העולם הבא. פרשת ניצבים- "אתם ניצבים היום כולכם לפני ה אלוקיכם" בעצם זהו יום הדין שבו כל עמ"י ניצב מול הקב"ה ועובר משפט ואם שמת על עצמך שופטים ושוטרים ועם הצלחת להילחם ביצר הרע ולנצח אז ביום הדין תגיע אל הארץ הטובה. אבל לכאורה אז פרשיות וכי תבוא וניצבים היו צריכים להיות הפוך אבל סדר זה מראה לנו שאין צורך ביום הדין בשביל כפרה וסילחה אפשר לעשות זאת כל השנה ויום הדין יגיע אחרי זה ואז אין לך מה לדאוג. מחכה לדעתך ושיהיה לך המשך יום נעים.
תשובה: הרעיון יפה, ואכן תהליך החזרה בתשובה כולל כמה שלבים: ראשית: לימוד והבנה, וכדברי הגמרא "תשובה אחר בינה" כלומר בתפילת שמונה-עשרה ברכת "השיבנו" באה מיד לאחר ברכת "אתה חונן לאדם דעת" מפני שהמניע לתשובה הוא הדעת. עולם המחשבה של האדם. וזה על ידי לימוד תורה (הלכה ואמונה). ומיתוך כך יכול האדם להגיע למצב של מלחמה על אויבו הגדול, הוא היצר הרע. עוד אפשר להוסיף שפרשת כי תבוא היא כפשוטה, שבזכות נצחון האדם על יצרו הרע הוא זוכה לשבת בארץ הקדושה, כלומר, לא רק בחיי עולם הבא הוא זוכה אלא בארץ ישראל, שישבתה שקולה כנגד כל המצוות, ואשרי מי שזוכה להאחז בה. ומתוך כך נזכה להתייצב לפני ה' בארצנו, ארץ אשר עיני ה' אלוקנו בה מראשית השנה ועד אחרית שנה.
שאלה: לשחק כדורגל בשבת: רציתי לברר כמה דברים בנוגע למשחק בכדור בשבת (אני ספרדי אבל הולך לפי הוראות הרב): 1. הרב כתב שיש שנהגו להחמיר בימינו בכדורסל, מה זה אומר, שמותר או אסור? 2. האם מותר לשחק כדורגל בשבת על אספלט (אין חשש לעשב או השוואת גומות)? הערה: ברור לי שזה לא ראוי מצד השבת עצמה לשחק בכדור אבל מדי פעם יוצא לי לרצות לשחק (בערך פעם בכמה שבועות) לכמה דקות. 3. האם כדור הוא מוקצה גם בימינו, כי מרן הבית יוסף כתב שכדור הוא מוקצה וראיתי שיטות להתיר בימינו? 4. נניח שכדור הוא מוקצה מחמת גופו, אני יכול ליחד אותו בערב שבת לצורך משחק או לצורך כלשהו שיתיר לי משחק, ואם כן, אז איך מייחדים?
תשובה: 1. לא בכדורסל אלא בכדרוגל. 2. זה כרוך בעובדין דחול ודברים שליליים לכן להימנע מכך. 3. כדור אינו מוקצה.
שאלה: שבע ברכות באמצע חתונה: בני ישיבות שמגיעים לחתונות חבריהם ונאלצים לעזוב להסעה לפני סוף החתונה, האם הם חייבים לזמן בעשרה על יין עם שבע ברכות אפילו אם זה באמצע החתונה?
תשובה: זו שאלה ששאלו כבר את הרב פיינשטיין, והוא אומר שאם יודעים מראש על כך, אזי לכתחילה יכוונו שלא להתחייב להישאר עד סוף הסעודה. ולא יתחייבו בברכת הנישואין. אבל זימון קטן תוכלו לעשות.
שאלה: אכילת ירקות ופירות שגודלו בשנת שמיטה: א. רציתי לשאול לגבי אכילת ירקות ופירות מצמחים שיחים שתילים שיכול להיות שטופחו, נשתלו בשנת השמיטה העומדת להסתיים. רציתי לשאול האם מותר לאכול מהם? ב. אני אוכלת אצל חמותי שמגדלת ירקות בגינה עם הגג (באדניות או עציצים). השנה אני נמנעת בכל מיני תואנות לאכול מהסלט שהיא מכינה והמכיל עשבי תיבול (וכנראה גם בצל ירוק) שהיא מגדלת. האם להמשיך בכך גם בשנה הבאה מאחר ומקור הירקות הוא בגידול שנעשה לא כדין? אותה בעייה קיימת גם אצל הורי המגדלים פירות בגינה שלהם- כך, למשל, אימי רוצה להכין לימון משומר מלימונים בעץ הנמצא בגינתם. ג. מה לגבי פירות וירקות שימכרו לאחר ראש השנה, אבל לא ברור האם מקורם במקומות ששמרו על שנת שמיטה או לא. האם מותר לאכול מהם? בכל מקרה, אולי ראוי מוסרית לקנות סחורה של חקלאים ששמרו על שנת שמיטה ולהעדיף אותה על פני זאת של חקלאים שנהגו באדמתם כמו בכל שנה.
תשובה: ב. לפי דברייך הירקות גודלו שלא כדין (לא הבנתי בדיוק האם יש גג או אין גג) בכל אופן אם נקבל את ההנחה שגודלו שלא כדין אין לאכול מירקות שילקטו לאחר ראש השנה עד חנוכה, לאחר מכן אין צורך להחמיר, אלא א"כ יש ירקות שנלקטו בשביעית והם ספיחים שאין להם היתר. לגבי הלימונים המצב שונה, אם אלו פירות שהם נותנים לך, הרי שאת יכולה לאכול אותם למרות שהם עצמם לא שמרו את דיני שביעית. ג. כבר כתבתי לעיל שעד חנוכה יש להקפיד לקנות במקומות מפוקחים, לאחר חנוכה אין צורך להקפיד אלא א"כ אלו דברים שנלקטו בשביעית (גזר, תפו"א, בצל וכו'). כתיבה וחתימה טובה הרב יהודה הלוי עמיחי
שאלה: שבת תשובה: רציתי לדעת מתי זו השבת הגדולה לפני יום כיפור או לפני ראש השנה?
תשובה: אני מבין שרצית לדעת מתי חלה שבת תשובה. שבת זו היא השבת שבין ראש השנה ליום הכיפורים.
שאלה: ניפוץ לשמה בתכלת: ראיתי במכירת פתיל תכלת שיש אופציה של ניפוץ לשמה וזה עולה יותר. האם יש בכך צורך? כי זה עולה יותר.
תשובה: יש כאלה שמחמירים גם בניפוץ, אני לא חושב שצריך להחמיר עד כדי כך.
שאלה: סדר כריכות התפילין: אני מניח תפילין כמנהג החסידים ("ספרד") - כריכות כלפי חוץ, אבל על כף היד אני כורך שי"ן שנראית כמנהג אשכנז. עליתי לארץ מארה"ב, אבי במשך שנים רבות לא הניח תפילין, אולם הוא אומר שכך היה אביו עושה. סבא הגיע לארה"ב מצ כוסלובקיה, שם התפלל בנוסח "ספרד" אבל המשפחה לא היתה משפחה חסידית. האם עלי להמשיך כמנהגי או לשנות, ואם עלי לשנות מה עלי לעשות?
תשובה: הדין של "אל תטוש תורת אמך" מתייחס על מנהגי עדה ולא על מנהגים פרטיים ואם סבא שלך נהג בצורה מסויימת זה לא מחייב אותך. ולכן לא נראה לי שאתה צריך לשנות את מנהגך.
שאלה: עד חילוני בפרוזבול: החתמתי עד חילוני בפרוזבול האם זה ר או צריך להחתים עד חדש דתי הרי זה גילוי מילתא בלבד?
תשובה: עד חילוני רגיל כשר, אלא א"כ הוא מחלל שבת בפרהסיא. כתיבה וחתימה טובה הרב יהודה הלוי עמיחי
שאלה: האנשים שלא יוצאים למלחמה: קראתי במשנה, נדמה לי במסכת אבות, שחלק מהאנשים שאינם צריכים לצאת למלחמה הם אנשים שמפחדים שהם עשו עברות ויקרה להם משהו במלחמה. ושאלתי היא: האם הדבר הזה נכון, כי הרי אדם שצריך לקרות לו משהו לא יכול לברוח מזה אם נגיד הוא לא יצא למלחמה זה יקרה לו חס ו במקום אחר, לא?
תשובה: בדין שמוזכר בתורה לאחר שהתורה מונה את האנשים שחוזרים מעורכי המלחמה (בנה בית, נטע כרם ואירש אישה) התורה אומרת שגם הירא ורך הלבב חוזר, ערוך השולחן העתיד מדייק מהרמב"ם שהדין הזה נאמר רק במחלמת הרשות, אבל במלחמת מצוה, כגון: הצלת ישראל מיד צר, מלחמת עמלק או מלחמה על ארץ ישראל וכו', פה לא נאמר הפטור הזה של הירא ורך הלבב כיון שאדם צריך להתעלות על עצמו ולכבוש את יצר הפחד ולצאת למלחמה. הרמב"ם בהלכות מלכים מונה את הלאו של לא תירא ולא תיחת, במנין הלאוים, ולכאורה איך אפשר לצות על הרגש שאדם לא יפחד, אלא אדם צריך להאמין שהשגחת ה' חופפת עליו ולא לתת לרגש הפחד להשתלט על עצמו. בחובת הלבבות בשער האחרון, הוא כותב מי זה חסיד אמיתי, זה שאומר בושתי מאלקי מיראתי זולתו. כלומר שלא מפחד משום דבר זולת הקב"ה, כי מי שמפחד מדבר אחר זה מראה על מיעוט יראת שמים, אלא מי שהוא חרד לה' ונוקט אמצעי זהירות הוא צריך להיות סמוך ובטוח בה' ולא לפחד.
שאלה: כשרות בבית חילוני: האם כאשר שוטפים כלים כשרים בסקוצ כלים של בית חילוני בו משתמשים בסקוצ גם לכלים חלביים וגם לבשריים זה מטריף את הכלים? בקשר להגעלת מצקות או מריות, שהן סכו"ם ארוך ואי אפשר שהמים שבסיר יכסו את כל אורכן בבת אחת, האם מותר להגעיל חצי ואז להפוך ולהגעיל את החצי השני?
תשובה: סקוצ' לא מטריף כלים כיון שבדרך כלל משתמשים עם סבון והוא פוגם וגם שבדרך כלל לא משתמשים עם חום של יד סולדת בו בשטיפה. אפשר להגעיל לחצאין.
שאלה: ברכת הריח על נר ריחני: בחדרי מוצב נר ריחני, עד כמה שהצלחתי לברר הגורם לריח נמצא בנר עצמו. 1) האם כשאני נכנס לחדר ומריח את ריח הנר ונהנה אני צריך לברך למרות שלא התכוונתי להריח אותו? אומנם הנר נמצא בחדר בכדי להפיץ ריח, אך לא הדלקתי אותו. 2) אם ברכתי האם אני צריך לברך שוב אחרי זמן מה, אם נשארתי והסחתי דעתי מהריח או אם יצאתי ונכנסתי?
תשובה: אם אין לך כוונה נגדית שאתה לא אוהב את הריח הזה, ובאופן סתמי אתה אוהב את הריח הזה אתה צריך לברך, אך לא כל פעם, כי כשאתה יוצא על מנת לחזור לא צריך לברך שוב.
שאלה: אשכנזי מול ספרדי: שמעתי באיזה מקום שאשכנזי שמניח תפילין של ספרדי ומתפלל בית כנסת ספרדי תפילתו נחשבת ואילו ספרדי שמתפלל בבית כנסת אשכנזי ומניח תפילין של אשכנזי תפילתו לא נחשבת וגם הניח תפילין לבטלה. האם דבר זה נכון?
תשובה: תפילתם של כל ישראל מקובלת לפני המקום. ובכל מקום ובכל נוסח שאדם עומד ושופך נפשו לפני ריבונו של עולם, הקב"ה מטה אוזן לתפילתו. ואין תפילה שחוזרת ריקם. ואע"פ שיש הבדלים בין הנוסחים, היום ששבנו לארץ ישראל וחזרנו להיות עם מאוחד ואנו חיים בקהילה אחת שיש בה מכל העדות, ודאי הקב"ה שמח שאנו נעשים אגודה אחת לעובדו שכם אחד, יחד, בתפילה. כמובן שמותר לספרדי שאין לו תפילין לברך ולצאת ידי חובה בתפילין של אשכנזי.
שאלה: לחלוץ תפילין בפני רבו: האם מותר לאדם לחלוץ תפילין לפני רבו?
תשובה: בתקופה הקדומה מובא שאין לחלוץ בפני רב מובהק, אבל בימינו אין לנו רב מובהק שבפניו יהיה אסור לחלוץ.
שאלה: הרחקות בראש השנה: האם אני ואשתי יכולים לגעת אחד בשני בראש השנה או שמא ישנן דיני הרחקות?
תשובה: אם האשה טהורה אין שום מניעה מלגעת בראש השנה, ויש מקום להמנע מיחסי אישות, אבל בליל טבילה או עונה אחרת אז מותר ומצוה לקיים יחסים גם בראש השנה. ושנה טובה.
שאלה: מחלוקת לגבי שירות בצה"ל: אני גדלה בבית שבו האב חילוני והאם דתיה, ואני ואחי גם דתיים. לאחרונה קיבלתי צו ראשון לגיוס לצה"ל. אני אינני חפצה להתגייס מכיוון שאני שומרת שבת ומצוות. יש לי חשש רב לספר לאבי על הצו הראשון, משום שהוא הביע מספר פעמים בעבר את דחייתו מפני השירות הלאומי במקום השירות הצבאי. אני לא יודעת כיצד להתנהג בצורה כזו, האם אני יכולה לספר לאבי על צו הגיוס למרות שאני יודעת שתגובתו תהיה נחרצת ביותר לשלילה, שזוהי תגובה נגד רצוני האישי, מה עלי לעשות?
תשובה: אני מניח שזו לא ההתמודדות היחידה שלך על דרכך השונה מדרכו של אביך. את צריכה לומר לאביך שאת בחרת לך את דרכך את החלטת לשמור מצות. ולכן את בוחרת ללכת לשרות לאומי ולא לצבא. ואת מבקשת שהוא יקבל אותך כבת השומרת מצוות על כל המשתמע מכך. ודווקא כשומרת מצות תהי בת המכבדת את ההורים.
שאלה: מזוזה בצורת הפתח ללא דלת: הכניסה למטבח הנה צורת פתח ללא דלת או משקוף מעץ. האם ישנו חיוב במזוזה?
תשובה: אם הקירות מגיעים עד למעלה ואין שום דבר בצד העליון גם לא מבטון, לכל השיטות לא חייב לשים שם מזוזה, ואם יש משקוף מבטון או קורה מעץ ואין דלת תשימו בלי ברכה.
שאלה: ירקות עלים: בעבר פרסמתם שעדיף לקנות ירקות עלים של חסלט גלאט עלים עלי הבשור. אנו אוכלים רק מהן אך חברים ומשפחה לא מקפידים על כך והדבר יוצר חוסר נעימות. 1. האם זה חיוב ושאר החברות לא נקי מתולעים ( אסור לאכול)? 2. איך יודעים איזה חברות אפשר לאכול מתוצרתן ואיזה לא? 3. אנו הנהגנו על עצמנו לקנות רק מ-3 החברות הנ"ל. בגלל המציאות שאנו הולכים להורים וחברים ויש להם חברות אחרות אנו במצב בעייתי כי אין ברירה אלא לאכול ירקות עלים מסוגים אחרים כדי למנוע פגיעה בזולת. האם צריך לעשות התרת נדרים?
תשובה: בירק חי אינני רואה אפשרות להקל, אולם בירקות מבושלים שמצטרף עוד ספק של עבר ובשל נראה שאפשר להקל כאשר מתארחים אצל מי שאינו מקפיד על חברות מהודרות. הידיעה על החברות נעשית על ידי בדיקות מעבדה. כתיבה וחתימה טובה הרב יהודה הלוי עמיחי להמשך הדיון בנושא.
שאלה: מעלת ציצית ללא תכלת: אם אין תכלת כיום איך הציצית מועילה?
תשובה: זה לשון הרמב"ם (ע"פ המשנה והגמרא במסכת מנחות דף ל"ח): "התכלת אינו מעכב את הלבן והלבן אינו מעכב את התכלת, כיצד הרי שאין לו תכלת עושה לבן לבדו." (הלכות ציצית פרק א הלכה ד).
שאלה: קניין אשה על ידי הבעל: רציתי לדעת מה להשיב לבחור חילוני לפני נישואין, שמעוניין לערוך חופה יהודית אך לא מסכים עם הרעיון שהאשה "נקנית" בכסף ע"י הבעל. למדתי את הרעיונות מאחורי זה בפן המעשי ממסכת קידושין (האשה נקנית) וכן מהפן הקבלי (ז"א ונוקבא) ועדיין גם לי, כשאני חושב על כך, זה נראה מאוד לא מספק. מה משמעות ה"קניין" הזה, מדוע עדיין בימינו מתייחסים לכך כ"קניין", ומדוע האשה אינה יכולה אף היא "לקדש"? כיצד ניתן לענות על כך באופן קצר וחכם?
תשובה: הנחת היסוד היא שיש כאן ברית וקשר שנעשה מתוך כבוד והדדיות בין שני בני הזוג. ההדדיות אינה שהאיש והאישה שווין. בקשר הזוגי כל אחד נותן משהו אחר לקשר. האישה היא המשתוקקת אל הבעל שלה. הרצון של האישה לקשר הוא הבסיס להעמדת הבית כבית שיש בו יציבות וחוזק. ההשתוקקות של האישה היא לא בכך שהאישה עושה דברים מעשיים. דווקא האיש הוא זה שצריך לחזר אחר האישה. כך לשון ח האיש מחזר אחר אבדתו. האיש מבטא את רצונו באישה בכך שהוא ממלא את בקשותיה. האישה מבטאת את רצונה באיש בעצם זה שהיא מלאה צפיות לכך שהוא יחשוב ויאהב אותה. כך הקב"ה ברא בטבע של האיש והאישה. וזה בא לידי ביטוי גם במעשה הקידושין. האישה מגלה רצונה והאיש מנסה לענות על הציפיות של האישה בכך שהוא נותן לה משהו שיבטא את רצונו להשקיע בה ובקשר ביניהם.
שאלה: זריקת תמונות לפח: ברצוני לדעת האם יש עניין כלשהוא בקריעת תמונות, האם יש עניין הלכתי קבלי בקריעת וזריקת תמונות לפח? (מדובר בתמונות של אנשים שצולמו)
תשובה: בדורנו מקובל לצלם, להצטלם, לשמור ולזרוק תמונות ללא שום מגבלה.
שאלה: שתי נשותיו של אדם הראשון: מצאתי בויקפדיה ובעוד מקורות שלאדם הראשון היו שתי נשים הראשונה היא לילית והשניה היא חוה. מי זו הבריאה הלא מוזכרת הזו לילית האם באמת הייתה אישתו, מי היו ילדיה, וכמובן מה היה סופה?
תשובה: בדברי רבותינו (בראשית רבה פרשה כב אות ז) נזכר שהקב"ה ברא שתי נשים, האחת חוה, ולפניה נבראה אשה אחרת, המכונה "חוה הראשונה". אלא שכיון שאדם ראה את תהליך יצירתה של חוה הראשונה, וראה אותה מלאה רירים ודם, מאס בה, עד שברא לו הקב"ה אשה אחרת בעודו ישן שלא יראה היצירתה. סוף דבר שעל פי המדרש רבו קין והבל מי משניהם יזכה באותה אשה שנועדה מראש לאדם אך הוא לא רצה בה. ועל זה רצח קין את הבל. וכוונת המדרש ללמדנו שדחית אותה אישה בגלל מראיה החיצוני גרם בסופו של דבר לרצח. ומכאן נלמד עד כמה צריך להעריך אדם על פי תכונתו הפנימית ולא על פי המראה החיצוני שלו. אומנם אשה זו לא מכונה לילית. אומנם במדרשים מאוחרים מוזכר כי לפני שנבראה חוה נבראה אישה אחרת אף היא מהאדמה כמו אדם. וראתה עצמה כשווה לו ואפילו מעליו, ועל ידי כך הגיעו לידי מריבה, עד שהיא ברחה מאדם, והפכה להיות לילית, כלומר, סוג של שדה (ועיין רש"י נידה דף כד עמוד ב: "דמות לילית - שידה שד יש לו פרצוף אדם ויש לו כנפים"). אישה - שדה זו מסתובבת מאז בעולם וגורמת נזקים רבים. בניה הם שדים כמוה ואפילו להם היא גורמת נזק והורגת אותם. כוונת מדרש זה ללמדנו עד כמה חמורה היא המריבה שבין אשה לבעלה, וכמה נזקים יכולים לבוא לעולם על ידי מריבה שבין אשה לבעלה. עד שפעמים אפילו הילדים שלהם עצמם נפגעים מהמחלוקת שבין האיש לאשה.
שאלה: להתקלח לפני שחרית: שאלתי את הרב לגביי עשיית ספורט לפני תפילת שחרית והרב התיר בתנאים שאומרים ברכות השחר. ולא הבנתי מדוע הרב אמר שצריך לעשות את הספורט בצינעה שהרי מדובר במקרה שאני רץ בשעה 6:00 בבוקר שאין אנשים בחוץ? והאם מותר להתקלח אחרי הספורט שעכשיו זה לצורך כבוד התפילה עצמה שלא אכנס לתפילה מזיע?
תשובה: הכוונה לא לעשות מזה עסק גדול כי אם זה בפרהסיה אז זה יראה שאדם מתעסק בדברים אחרים, אבל אם אף אחד לא רואה אותך אין בזה בעיה. מותר לך להתקלח אחרי זה כיון שזה הכנות לתפילה.