שאלה: להיות בהופעה.: אני מעריצה מפורסם ואני ככ רוצה לראות אותו זה החלום שלי יש לו מופע בנוקיה הייתי אמורה ללכת ובסוף לא הלכתי וזה ממש שבר אותי אני כל היום בוכה על זה ומחר זה המופע ואני לא יכולה לחשוב על זה שאני לא יבוא ויהיה שם וזה שובר אותי ממש ממש וזה לא הפעם הראשונה שאני יכולה לראות אותו ואני פשוט מפספסת היזדמנות ואני לא יכולה כבר זה שובר אותי ואני בדיכאון ולא יכולה!!! אני כל הזמן בוכה על זה זה פיספוס ענקיי בשבילי!! מה עושים??
תשובה: לך יקרה! קודם כל סליחה עצומה על האיחור הגדול בתשובה! שלחת אלינו שאלה ממש בוערת וחשובה. ואולי מתוקף תפקידנו אנחנו אלה שאמורים לענות כאן. אבל אולי דווקא הפעם, המענה האמיתי למה שעומד בלב השאלה שלך, יוכל להגיע הכי טוב ואמיתי - דווקא ממך. קחי שניה את הרגעים האלה שאחרי. כשהיכל נוקיה כבר בשלבי התקפלות, האורות כבר לא כאלה זוהרים והמוזיקה לא עוצמתית כמו לפני שעתיים שלוש כשעוד עמד כאן על הבמה אותו אחד. דווקא אז, בדרך הביתה, אחרי האדרנלין והעוצמות, רגע חושבים. מה מהדהד לי בראש ועם מה הולכים לישון בלילה? בפנים. בלב. האם החוויה הזאת נגעה בי במקום אמיתי או שהיא נשארת ברובד החיצוני של רגע חולף.? מוזיקה היא דבר אדיר! היא חשובה וכייפית ונוגעת ומרגשת! וגם האנשים שמגישים אותה יכולים להיות סוחפים ומרגשים לא פחות. השאלה מה בדיוק תופס אותי שם? האם מה שמניע אותי הוא הערכה או הערצה? מה מחבר אותי לזמר הזה? האם אני מעריכה אותו במהות, מתחברת לתוכן שהוא מגיש או שיש כאן משהו אחר? מה אני מקבלת ממנו ואיפה זה מגדל אותי ואם בכלל? מה גורם לי עד כדי כך להתפרק כשאני מפספסת הופעה שלו בנוקיה? והאם. באמת. עם יד על הלב, השיברון לב הזה באמת מוצדק? או מעורר נקודה למחשבה ביני לבין עצמי.? כל כך הרבה פעמים אפילו מבלי לשים לב אנחנו מתמסרים ומתרפקים (ולפעמים גם נשברים) על משהו שבתכלס בפנים בפנים בכלל לא אמיתי לנו. נוגע רק ברבדים חיצוניים ומשאיר אותנו ריקים. אנחנו חיים בדור של המון תרבות, וזה מבורך מאוד מאוד מצד אחד. אבל דורש בירור וסינון רציני יותר מצד שני. מה אנחנו צורכים אל תוכנו, את מי ואת מה, האם אני בנאדם שנסחף אחרי מישהו או משהו ללא סיבה משמעותית ואמיתית או שאני מתחבר למשהו שבתוכו יש איזה עומק, אמת ומהות? לא חייב לחפור בכל דבר בחיים. ממש לא, אבל כן כדאי, מידי פעם לעצור ולשאול את השאלות. לעשות איזה בדק בית קטן ביני לבין עצמי אחרי מה ומי אני הולכת ומה מניע אותי לשם. מה מנחה אותי, מה מוביל פה את מה? מה עיקר ומה טפל בעיניי בחיים, ועד כמה הטפל מצליח לשבש לי את ההתנהלות? זה ממש ר ומקובל לאהוב זמר מסויים ולהתחבר למוזיקה שלו.! ובוודאי צריך לתת גם מקום לחוויות ורגש! ואפשר ממש להבין למה זה יבאס להפסיד חתיכת חוויה כזאת, במיוחד כשזה משהו שרוצים ומחכים לו כ"כ הרבה זמן. אבל יחד עם זאת - חשוב לראות שאנחנו בוחרים ומתנהלים עם העיניין מתוך פרופורציה נכונה ומתוך סדרי עדיפויות נכונים וערכיים בחיים. מעבר לעיניין הספציפי הזה שעליו אנחנו מדברים, כדאי להבין שלפעמים בחיים יש כל מיני מניעות לדברים מסויימים. הרבה אנשים (ואת בוודאי תראי כאלה אם תסתכלי סביבך) מחכים למשהו, רוצים אותו ממש אבל נאלצים להמתין. מבינים שלפעמים לא להכל אנחנו מצליחים להגיע או להשיג. הרבה פעמים אנחנו נרצה להגיע לדבר מסויים, לכבוש יעד כלשהו, רצון, חלום, חוויה, מפגש. (וזה יכול להיות דבר קטן ושולי או גדול ומשמעותי במיוחד) אבל קורה שבדרך זה נמנע מאיתנו. ובנקודות עצירה האלו כדאי לנו ללמוד לקבל את המניעות מתוך אמונה והסתכלות רחבה על התמונה השלימה, להכיל אותן למרות הקושי ומבלי לתת לזה לשבור או חלילה להפיל אותנו עד לכדי דיכאון. אין כאן תשובה חותכת של שחור לבן. אלא יותר כוונה לפקוח את העיניים ולהסתכל על כל העיניין הזה בצורה רחבה ואמיתית יותר! בהצלחה בכל אשר תיפני!!.