שאלה: מדריכה של בנים: איך ליצור קשר נכון?!: אהלן, אני מדריכת שבט הרא"ה (שעכשיו הופכים לשבט החדש), ואצלנו בסניף עד עכשיו הן היו שבט של בנות, ועכשיו מחברים אותן עם הבנים לשבט אחד. וזה מערער קצת את בטחוני. רציתי לשאול- איך אני יכולה ליצור אצל החניכים (הבנים) כבוד כלפי, ועם זה להישאר חברה שלהם ולא "כבדה"? חשוב להדגיש שכרגע (לפני שאני מתחילה להדריך אותם) אני ממש חברה שלהם והקשר שלי איתם סבבה לגמרי. כמובן לא מעבר לגבול הבריא, אבל עדיין.
תשובה: לך יקרה. קודם כל אני רוצה לומר כל הכבוד. להדריך בני נוער זה חסד מופלא וחשוב. יש בידייך כוח לגעת בלבבות של הנוער. זו משימה מאתגרת ואשרייך שאת לוקחת בה חלק. ברצוני לברך אותך שה  יהיה בעזרך לאורך כל הדרך ויסייע לך להחליט החלטות נכונות ולחנך בטוב ואור תמיד. הצגת שאלה חשובה ואשרייך על תשומת והרגישות למורכבות הנמצאת בהדרכת בנים. אז מה עושים? גבול או בלבול? מסופר על רקדנית שרצתה לרקוד בגג בניין גבוה. היא רצתה לרקוד בחופשיות, בלי גבולות או גדרות. אך הסתבר לה שבשביל לרקוד בחופשיות כדאי לה לשים גדר, וכך תחוש בטחון ותוכל לרקוד בשחרור. כך הם חיינו. הגבולות משרטטים לנו תחום בטוח, שבו נזכה למרחב, יצירה, בנייה, התפתחות וקשר מעמיק. אחרת יכולנו לפספס את כל הטוב הזה. מביטים פנימה לפני כל הצעה שאציע, חשוב לי להגיד לך שעם רגישות וזהירות כמו שיש לך, מעצם זה ששאלת כזו שאלה, אני מאמינה שיש לך בתוכך את הכלים לבחון כיצד לפעול. כיצד להדריך, בגבולות שנכונים לך. כדאי שתמצאי בתוכך את הגבולות שיאזנו את ההדרכה שלך. שיאפשרו להדריך בכיף, בקלילות אך בתשומת לב ובזהירות. איך למצוא את הגבולות? קודם כל להאמין לעצמך שיש בך את היכולת לבחור גבולות טובים. לפעמים אנחנו חוששים ממשהו ורוצים עזרה ויחד עם זאת מפחדים לסמוך על עצמינו. אז מציעה לך לפני הכל- לסמוך על עצמך, להקשיב פנימה, ולבנות קשרים נכונים עם החניכים שלך. כי בסופו של דבר את יודעת מה טוב עבורך. החכמה היא ללמוד להקשיב באמת לעצמך ולא לדחפים אחרים שמנהלים אותנו. דוגמת "מה יגידו בצוות?", "מה יחשבו עלי?". קשר, מהו? כדי לחדד לעצמך כיצד להיות בקשר עם חניכייך, כדאי לדייק לעצמנו מהו קשר? ובאיזה תנאים קיים קשר טוב? בשביל להבין זאת כדאי להבהיר לעצמנו שקשר עם בנים הוא שונה באופיו מקשר עם בנות. השוני הזה הוא לא בדעיבד "כי צריך להיות כבדים איתם", אלא הוא לכתחילה לא רק לטובתך, אלא גם לטובתם. זה נכון שחיבוק ונגיעה יוצרים קרבה אבל הם לא הכרחיים לקשר טוב. קשר טוב זה קשר שמבוסס על כנות, אכפתיות, השקעה ונתינה. הצחוקים והכיף הם רק תוספת חשובה הם לא העיקר. וגם הם אפשריים. בגבולות הנכונים. אז איך לא להיות כבדה?! את מציינת בשאלתך חשש מפני הכבדות. האמת היא שכבדות לא תלויה בהתנהגות מסויימת אלא בעמדה הנפשית שלנו. כלומר, אפשר להחליט שכל שיח רציני הוא "כבד", ואז הוא ניהיה כבד בהרגשה. אבל אפשר גם אחרת. היחס שלנו לדברים יוצר אותם. ולא ההיפך. אם תביטי על הגבולות כמאפשרים, ההערכה וקשר עמוק יחליפו את תחושת הכבדות. המבט שלך על אופי הקשר עם הבנים בשבט הוא שישפיע על הקשר. אם תביטי במציאות כמזמנת טוב, יהיה תיהיה טובה. להגדיר מראש. כדאי להגדיר מראש את הגבולות שלך, הגבולות שיוצרים לך מרחב פעולה משמח. הגדרה מראש תאפשר לך להתחיל את ההדרכה מתוך נחת ורוגע, וידיעה לאן פנייך. את ההגדרה הזו כדאי שאת תעשי בעצמך, תוך הקשבה לעצמך. ותתמידי בגבולות ואז תוכלי לרקוד את הריקוד המיוחד שלך בכיף ללא חשש. לסיום יקירתי. יש לך את היכולת לגלות את הגבולות הנכונים לך. תקשיבי פנימה ותדבקי בהם ובע"ה תזכי להדרכה טובה ומשמעותית. תראי במציאות החדשה כהזדמנות ללמוד ליצור קשרים מסוג חדש. תביטי באור חיובי על הגבולות- והן ישיבו לך אור חיובי, ולא כבדות. זהו, מאחלת הצלחה בהדרכה, ובהזדמנות החדשה שנפתחה בפנייך. כדאי לראות זאת כהזדמנות ורק לגדול ממנה. יש לך את הכוחות, רק כדאי להשתמש בהם בביטחון ובהקשבה פנימית. כאן לכל שאלה, שיר shirtehori gmail.com