LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: קשר עניבה בשבת: האם מותר לעשות קשר עניבה בשבת?
תשובה: א) עניבת חוט - מותרת.  כדברי הגמרא (שבת, קיג:) "חבל דלי שנפסק לא יהא קושרו, אלא עונבו", וכן נפסק בשולחן ערוך (שיז, ה). ב) עניבה שעל גבי קשר (כפי שקושרים נעלים) - מותר רק אם כוונתו להתיר את הקשר באותו יום.  משנה ברורה, שיז, ס"ק כט. ג) קשירת הבגד הנקרא "עניבה" (שגברים קושרים על הצוואר): ישנם שני סוגי קשירה: 1) לא על ידי קשר בעניבה, אלא כורך אותה על צווארו, קושר קשר רפוי, ומלפף. דרך זו מותרת, אם דעתו להתיר את העניבה בו ביום. 2) כאשר ישנו קשר בעניבה עצמה. דרך זו אסורה בשבת.  שמירת שבת כהלכתה בשם הגרש"ז אויערבך, ובתוספת ביאור ב"ארחות שבת" (פרק י, סעיף כג)  הרב עודד מילר
שאלה: אמירת השכבה בחג: אנחנו מתארחים בעזרת השם אצל סבי שיחיה, בליל ראש השנה. קיים מנהג אצלנו במשפחה גם בליל ראש השנה וגם בליל פסח, שלאחר הסדר אומרים השכבה לכל הנפטרים של המשפחה לא רק בשנה האחרונה,אלא כל מי שזוכרים. ישנה מצוות "ושמחת בחגך", כך שלא נראה לי שזה מתאים לצער את הנפש ביום טוב. מצד שני, אבי שיחיה, אמר שאולי בראש השנה דווקא יש בזה עניין, משום שכל באי עולם עוברים מול הקב"ה, ואולי יש עניין להזכיר אותם. האם צריך לבטל את המנהג? כמובן בהסכמה של אבי וסבי ובתנאי שלא תתעורר מחלוקת. והאם באמת קיים חילוק בין ראש השנה לפסח? וחג שמח!
תשובה: אביך צודק שבר"ה אפשר להזכיר נפטרים, וכן לתת צדקה עבורם או להדליק נרות (לפני החג) לעילוי נשמתם. אך אין זה ראוי בפסח שהוא זמן שמחה.
שאלה: טעה בסעודה שלישית וכיסוי ראש בתפילה: לכבוד הרב א. אדם שמשתדל ללכת ע"פ ההלכות של הרב הבן איש חי הבן איש חי פוסק כשאדם ודאי טעה בברכת המזון של סעודה שלישית ולא אמר רצה חוזר אע"פ שיש חולקים (ע"כ הבן איש חי). מה קורה כשאדם מסתפק אם אמר או לא אמר, האם צריך לחזור ולברך או שיש פה ספק ספיקא כיון שיש חולקים ואומרים שלא לחזור בסעודה שלישית? והאם יש הבדל אם כבר יצא שבת ובירך במוצאי שבת וודאי לא אמר או במקרה שהסתפק אם אמר או לא? ב. שמעתי שכתוב בשו"ע שבתפילה צריך שני כיסוים לראש, א"כ הרי הציבור שלנו הולך עם כיסוי אחד גם בתפילה איך זה מסתדר? האם צריך לשים עוד כיסוי או שהיום לא צריך? ומצטער על הטירחה
תשובה: א. מספק אין לחזור ובפרט אם זה במוצאי שבת. ב. מסיבה זו ראוי בתפילת שחרית לפחות לכסות את הראש בטלית. אמנם בשאר התפילות כיון שגם לפני אנשים חשובים רגילים ללכת עם כיפה בלבד אפשר להקל בתפילה.
שאלה: על עושר ועוני: לך הרב! שמעתי הרצאה בזמנו של רב ידוע. ושם סיפר סיפור לגבי אגוצנטריות של האדם הבהמיות של האדם שהוא הכניס את זה לרצון " לקבל". והנתינה היא למעשה מה שמשחררת את האדם מהאנוכיות שלו.(נראה צלול והגיוני.) אבל רציתי שתסביר לי בבקשהו. כתוב בספר התניא שהעולם הזה ידוע מראש. והכל ידוע. לפניו יתברך ( עשיר עני גבור חלש גבוה נמוך) אז למה האדם שמקבל כמו למשל ה"עני" צריך להרגיש שהוא כביכול "הנטל" על הבריות. ( דברי הזוהר פניו משתנות ככרום) הרי זה לא נכון, השם אוהב את העני כמו את העשיר במידה שווה. אבל זה מעניין כי באמת עדיף להיות מהנותנים ולא מהמקבלים כדברי קהלת ומשלי ( שלח לחמך על פני המים). איך זה מתקשר הנתינה והקבלה בין זכר המשפיע לאישה המקבלת בתחום המיני. האישה היא רק כלי? או שהיא יכלה להשפיע כמו הגבר? בנוסף האם העני הוא בעל החסד מצד הקבלה שלו מהעשיר? או שהעשיר הוא בעל הנתינה והוא המשפיע בלבד. על התייחסותך
תשובה: ראשית אציין שעני אינו בהכרח נזקק לבריות. יתכן עני שיש לו מעט אך הוא מסתפק במועט ושמח בחלקו, ויתכן עשיר שאינו מסתפק בחלקו ונזקק לכך שאחרים יקנאו בו וכו'. את תחושתו הלא טובה של מי שנאלץ להזדקק לאחרים, המוזכרת גם בספרים בשם 'נהמא דכיסופא', ניתן להסביר כביטוי למציאות האידיאלית שעליה נאמר בתורה 'אפס כי לא יהיה בך אביון'. אמנם לעתים יש צורך שאדם יהיה נזקק כחלק מהתפקיד המוטל עליו בעולם, אבל סוף סוף האידיאל הוא שכל אדם יעמוד בכוחות עצמו, שהרי הוא נברא בצלם אלוקים שאינו תלוי באחרים, והפער בין המציאות בפועל   הגם שהיא הכרחית   לבין המציאות האידיאלית המתוקנת, מורגשת על ידי האדם בתחושת בושה. כשם שאדם שנאלץ לעבור ניתוח חש כאב, הגם שכאב זה הכרחי. לגבי הקשר לאיש ואשה אני מציע לעיין בשיעור המקיף הבא: לשאלתך האחרונה, אכן מובא במדרש רבה ויקרא לד, ח "תני ר' יהושע יותר ממה שבעל הבית עושה עם העני העני עושה עם בעל הבית". אין הכוונה כאן לעשיית חסד במובן הפשוט, כזו שנובעת מבחירה, אלא לכך שבפועל כאשר אדם נותן הוא מקבל מכך הרבה יותר.
שאלה: רק אנשים שלמים נכנסו למקדש?: לרב! האם זה נכון שבעלי מומים לא היו יכולים להיכנס לבית המקדש? (פצעים, זיעה מומי גוף למינהן) מה הסיבה? הבנתי שאפילו כהן גדול שהיה מזיע. בצורה מוגזמית היו מחליפים בכהן אחד. מה עניין מאחורי זה. מה התקווה של ה" לא מושלמים" שאלה נוספת. יש קשר בין יופיו של האדם למעשיו.? האם יש קשר בין טוב האדם בחיצוניות שלו לבין מעשיו. לבין אדם שלא ניראה טוב למעשיו.
תשובה: לשואל, השאלה היא למה אתה קורא "בית המקדש". המבנה העיקרי במקדש הוא ההיכל (שבתוכו המנורה, מזבח הקטורת, ושולחן לחם הפנים), וסביבו היתה חצר (ה"עזרה"). להיכל עצמו נכנסו רק כהנים ורק למטרה מוגדרת של עבודה, כגון הדלקת הנרות במנורה, ולשם כהן בעל מום אינו רשאי להיכנס, מפני שהוא אינו רשאי לעסוק בעבודות המקדש (בפעולות שבהן התורה דורשת שרק כהן יעשה אותן). החצר פתוחה לכל יהודי, ואליה גם בעלי מום יכולים להיכנס (אגב, לאחרונה הייתי שותף לויכוח האם ניתן להיכנס לעזרה בכסא גלגלים, לאור ההלכה שאסור לשבת בעזרה  לעניות דעתי במקרה זה מותר). אם כן, ניסוח מדויק יותר של השאלה הוא: מדוע כהן שיש בו מום אינו רשאי לעבוד במקדש? הרמב"ם (מורה נבוכים חלק ג פרק מה) מסביר שהדבר נובע מחולשתנו: מכיוון שבני האדם רגילים להתרשם מן המראה החיצוני, ומאידך כדי שבית המקדש יעשה על המבקרים בו את הרושם הדרוש עליו להיראות מפואר ומכובד בעיני הרואים, יש צורך שרק כהנים שהמראה שלהם "ייצוגי" יעבדו במקדש. אני חושב שכך מקובל גם בימינו ב"משמר כבוד" בארצות שונות, לא להעסיק אנשים עם מראה חריג (כמובן גם בפרסומות נוהגים כך). יצוין שכהנים בעלי מום הועסקו במקדש, אם רצו בכך, בעבודות משניות שגם מי שאינו כהן מותר לעשותן, אך הם לא לבשו את בגדי הכהונה. לשאלה הכללית האם יש קשר בין יופי חיצוני לבין טוב האדם קשה להשיב באופן חד. התנ"ך משבח את יופיין של האימהות ושל יוסף הצדיק ודוד המלך, והדבר מלמד לכאורה על קשר חיובי. התנ"ך גם משבח את יופיים של בני ישראל (כגון באיכה ד, ז-ח), וגם ח משבחים את יופיים של חכמים (בבא מציעא פד ע"א). בהלכה יש חשיבות לשמירת היופי (דברים יד, א וברש"י  שבת נ ע"ב). מאידך, יופיו של אב היה לו לרועץ (שמואל-ב יד, כה), והתנ"ך מגנה "אשה יפה וסרת טעם" (משלי יא, כב). הגמרא (תענית ז ע"א) אומרת שדווקא מראה חיצוני גרוע גורם לאדם להיות צנוע יותר וזה מועיל לקיומה של תורתו. הגמרא מספרת על רבי יהושע בן חנניה שלא היה נאה, ובתו של הקיסר הרומאי שראתה אותו התפלאה, כיצד תיתכן "חכמה מפוארה בכלי מכוער". הוא השיב לה במשל, והדגים לה שיין נשמר טוב יותר בכלי חרס מאשר בכלי זהב וכסף. הגמרא שם שואלת: הרי יש גם אנשים יפים שלומדים היטב! ומשיבה שאם היו פחות יפים היו לומדים יותר טוב (במקבילה בנדרים נ ע"ב רבי יהושע בן חנניה עצמו הוא שהשיב כך, ולא סוגיית התלמוד). יש לשים לב שגם לפי סוגיה זו יש קשר בין המראה החיצוני לבין היופי הפנימי, אלא שהקשר הוא שלילי, כי יופי חיצוני גורם לגאווה. ברור שביסודו של דבר טוב לב והתנהגות נאותה הם עניין של בחירה פנימית בלבד, אבל המראה הפיזי עשוי להשפיע לטוב ולמוטב: מראה חיצוני טוב תורם לבטחון העצמי, אבל בטחון עצמי מוגזם גובל בשחצנות. בשם הרב צבי יהודה קוק אומרים על הפסוק (משלי לא, ל): "שקר החן והבל היפי, אשה יראת ה' היא תתהלל" - תתהלל בחן וביופי. כלומר, כאשר החן והיופי הם הנושא המרכזי, הם מורידים את האדם. כאשר יראת שמיים היא המובילה, החן והיופי תורמים.
שאלה: מה לעשות עם ספרים של מינים: יש ברשותי ספרי קבלה של הרב ברג ושל הרב לייטמן. מכר שהיגיע לביתי אמר לי שאנשים אלו נחשבים כמינים ועלי לשרוף את ספריהם! לאור זאת אני שואל: 1. האם באמת אסור לי להשאיר ספרים אלו ברשותי? 2. אם לא - האם אני יכול לתרום אותם לספרייה? 3. אם לא - האם אני חייב (א) לשרפם או (ב) לגנזם או (ג) לזרוק אותם ישר לפח.
תשובה: אל תחזיק אצלך בבית כאלה ספרים. לזרוק, לשרוף או לגנוז. העיקר שלא יהיה אצלך.
שאלה: נער בתור תוקע בשופר: אבקש מאוד מאוד את תשובת מורנו הרב. רוצים פה שנער בן 16 יתקע בשופר, הוא תוקע מצוין אך אין לו רוב זקן למעלה, ובסימן לה חושן משפט רשום שיהיה רוב זקן?
תשובה: אם הוא מתגלח אפשר למנותו כתוקע
שאלה: ברכה על התפוח בדבש: האם נכון לברך בליל ראש השנה על תפוח בדבש שהכל, כי זה העיקר. כך אנשי קהילתי טוענים, שלהם הדבש עיקר?
תשובה: לשואלים, השאלה מה העיקר, התפוח או הדבש, נדונה בהרחבה בפוסקים. כך כתב המהרי"ל (הל' ראש השנה סי' ו): "מנהגא הוא לאכול אחר הקידוש בליל ראש השנה תפוחים מתוקים בדבש. ומהר"י סג"ל היה מברך בורא פרי העץ על התפוח ולא יותר, ואמר: איכא דעות אם הדבש עיקר או התפוח, והסכים בדעתו שהתפוח הוא עיקר, משום שבכל מקום שהזכירו רבותינו טיבול זה תפשו בלשונם 'נוטלים התפוח וטובלים בדבש', ולא מישתמיט שום אחד מהן לומר 'אוכלים דבש עם תפוח', משמע שהתפוח הוא עיקר. דוגמא: טיבול דמרור בחרוסת דפסח, דגם כן המרור עיקר. על כן לא צריך כי אם בורא פרי העץ על התפוח, ולא שהכל נהיה בדברו דדבש". וכך נפסק להלכה במגן אברהם (סי' תקפג סק"א) ובמשנה ברורה (שם סק"ג). ניכר מהמהרי"ל שבחן את הנושא לא מההיבט של "מה אוהבים יותר" אלא מההיבט של "מה מטרת המנהג". ומאחר שממקורות המנהג הסיק שעניינו העיקרי הוא אכילת תפוח - הכריע שהדבש טפל. בספרי הדרוש והחסידות האריכו על עניינו של התפוח, ואזכיר בקצרה שאהבת ה' לישראל נקשרת בשיר השירים לתפוח (שיר השירים ב, ג  שם ח, ה). בשבות יעקב (ח"ב סי' כז) כתב שיש בזה ספק (ולכן המליץ על מנהג לאכול את הדבש והתפוח ביחד עם הפרוסה, כדי לצאת מהספק). אך בשערי תשובה (סי' תקפג סק"ב) כתב שאין מקום לספק בזה, מאחר שכמותית הדבש ניתן רק כסיכה על התפוח, "ואין לך טפל יותר מזה". אינני רואה סיבה לנטות מהכרעת הפוסקים בעניין זה. יש להסביר לשואלים שהאכילה בליל ראש השנה איננה רק לשם הנאה ומתיקות אלא לשם קיום המנהג, ומי שאוכל תפוח בדבש בימים אחרים יכול להחליט, לפי מטרתו וגם לפי כמות הדבש, מה עיקר ומה טפל.
שאלה: תכשיט שקיבלתי בירושה: קיבלתי את הטבעת של סבתי. האם יש צורך איכשהו לנקות את זה? מחשש שזה נגע במת? קיבלתי את זה כי זה מה שסבא שלי ביקש. זה היה לפני שהתחתנתי. זה מאוד יקר לי, אך אני חוששת ולא יודעת מה מקובל לעשות. על העזרה.
תשובה: אפשר רק לרחוץ ואין לחשוש מטומאה כי בלאו הכי אנחנו טמאי מתים.
שאלה: עליה לקבר בתום שנת אבל: אימי נפטרה בכח חשוון תשעד. אנחנו ספרדים. מתי לעלות לקבר? בכח אלול - 11 ירחים? בכח תשרי - 12 ירחים? או בכח חשוון - תאריך הפטירה? מראש משה
תשובה: תעלו פעמיים: בכ"ח באלול וכ"ח בחשוון. תנוחמו מהשמיים.
שאלה: תרומות ומעשרות בפירות שכן גוי: בשכנות לי גר גוי, מחצירו נוטים ענפים של עץ עם פירות עליהם, במידה והגוי נותן לי פירות אלו האם אני צריך להפריש מהם תרומות ומעשרות?
תשובה: נפסק בשו"ע (חושן משפט סימן קנה סעיף כו) שאם אילן חבירו נוטה לתוך שדהו מותר לקוצצו עד הגובה שיוכל לחרוש ללא הפרעה. וכתבו הפוסקים שכך הדין באילן הנוטה לחצר ומפריע לאורה או לאויר שמותר לקוצצו בגובה המתאים (פתחי חושן חלק ופרק יג הערה צא). אמנם חשוב להדגיש שהפירות שייכים לבעל החצר שאצלו עומד העץ (סימן קסז סעיף א ברמ"א). בנידון שלנו, הפירות שייכים לגוי וחיובם בתרומות ומעשרות תלוי בשאלה מי עושה בהם את גמר המלאכה, אם הגוי עושה את גמר המלאכה הפירות פטורים מתרומות ומעשרות אך אם הישראל עושה גמר מלאכה הפירות חייבים בתרומות ומעשרות (יורה דעה סימן שלא סעיף ד). למעשה אם אתה קוטף את הפירות, הפירות חייבים בהפרשת תרומות ומעשרות וכתב הרב אליהו שנהגו להפריש ללא ברכה (קצוש"ע עמ' 632 הערה כד).
שאלה: מותר להפסיק בין קורבנות והודו?: אני משתדל לקרוא קורבנות בבוקר באוטובוס ואז אני מפסיק לפני הודו ואז הולך לתפילה בבית הכנסת ובדרך לבית הכנסת ילדים אומרים לי בוקר טוב או מושיטים לי יד, מותר לענות להם?
תשובה: מותר בהחלט. אין שום איסור להפסיק בין קרבנות לפסוקי דזמרה. הרב עודד מילר
שאלה: דברים לא נכונים בתפילה: יש כמה מקומות בתפילה שנראה שצריך לומר אותם למרות שהם לאו דווקא נכונים. 1.בלשם ייחוד אומרים "בדחילו ורחימו ורחימו דחילו". ואיך אפשר לומר כך אם לא באמת נמצאים "בדחילו ורחימו" 2. לפני תפילת שחרית נוהגים לומר "והריני אוהב כל אחד מבני ישראל כנפשי ומאודי" ואיך אדם יכול להיות בטוח שזה נכון (ק"ו אם הוא יודע שזה לא נכון)? 3. בלשם יחוד של שיר השירים אומרים ".לשורר בקול נעים". ואם אין לי קול נעים? 4. ב"נחם" בט באב אומרים "ירושלים העיר. השוממה אשר מבלי בניה היא יושבת." והרי יש יהודים וכמעט תמיד היו יהודים בירושלים וקל וחומר בימינו. 5. בנוסחים מסוימים כתוב בשלש עשרה מידות "ושיבוא מלך המשיח במהרה בימינו". והרי אין זה וודאי. האם מותר להגיד את כל הדברים האלו?
תשובה: באופן כללי התפילות נוסחו בצורה כללית וכן ב"נוסח האידאלי" הווי אומר השאיפה שכך תראה התפילה או שמתוך הרגשה זו תאמר התפילה. ולכן גם אם אדם מסוים לא מרגיש שמילות התפילה קשורות או מדברות אליו עליו להמשיך להתפלל על פי הנוסח הקבוע לכלל ישראל ובעז"ה הרגשותיו יתרוממו למעלה קדושה יותר בכל תפילה. באופן מפורט יותר למקרים שציינת בשאלה: 1. כל אדם נמצא ברגשות אהבה ויראה כלפי רבש"ע על כן אמירה זו נכונה לכולם כל אחד לפי מדריגתו, ע"י לימוד ותפילה אהבת ה' ויראתו תופסים אצל האדם מקום משמעותי יותר. 2. על כל אדם להשתדל ולדאוג שכך יהיה, אכן לא תמיד קל להגיע למצב זה בטח כאשר ידוע שאדם מסוים פגע בי, אך בבירור נכון בעזרת חברים ואנשים הקרובים אילך תוכל לקיים בכל אדם ואהבת לרעך כמוך. 3. כאמור לעייל כל אחד עושה כפי כוחו לשבח את רבש"ע וכל אחד משתדל להנעים בקולו כפי יכולתו. כל אחד והקול הנעים שלו. 4. אכן נוסח זה נכתב לפני שהיה בירושלים ישוב יהודי מבוסס כמו בימנו, אך עדין מקום המקדש והאיזורים הסובבים אותו נתונים ביד זרים, ועל כך תפילתינו. 5. אחד מעיקרי האמונה הוא שיבוא במשיח ויגאלנו וזוהי אמונתינו ותפילתינו שיבוא במהרה בימנו. יום טוב
שאלה: מה זה פדמנטיא?: מהי פדמנטיא? נמצא בתוספות על אין מושיבין חנוני למחצית שכר. או ברש"י, אני לא ממש יודע להבדיל (: אני צריך את המידע הזה בבקשה, וחיפוש Google לא סיפק. מבקש עזרתך. מראש,
תשובה: פרגמטיא סחורה. ובהקשר הרחב אדם נתן לחבירו סחורה או כסף כדי שיתעסק במכירתם. בעסקה זו אין שני צדדים: מלווה ולווה, אלא זו עסקת חבילה, בה המלווה והלווה הופכים להיות שותפים להפסד ולרווח כאחד. בעל הסחורה הוא שותף פאסיבי הנותן סחורה או כסף ל"מתעסק" - השותף האקטיבי, על מנת שימכור אותה או שישקיע אותו בעסק, כך שמחצית הכסף ניתנת כהלוואה ומחצית הסכום ישמש כפיקדון והמלווה יהיה שותף עם המתעסק לא רק ברווח אלא גם בהפסד. כך ה'מלווה' זכאי למעשה לחלק מה"רווחים" שנושאים העסק או ההשקעה של ה'לווה', והכסף שהוא מקבל אינו נחשב כריבית. זהו הפתרון הידוע הנקרא היתר עיסקא. נסיים במספר הנחיות : א. דברי רש"י נמצאים בחלק הפנימי של הדף ואילו דברי תוס' נמצאים בחלק החיצוני שלו. ב. ישנם ספרי עזר רבים העוזרים בלימוד הגמרא כגון: גמרא בהוצאת הרב שטייינזלץ שוטנשטיין ומתיבתא (גמרות אלו נמצאות כמעט בכל בית כנסת ובית מדרש) ג. נשמח תמיד לעזור בכל שאלה. אני מאחל לך הצלחה בלימוד התורה בכלל ובפרט בלימוד הגמרא. יום טוב
שאלה: גרימת חילול שבת בקנייה מחו"ל: רציתי לשאול שאלה שמאוד מאוד חשובה לי: בזמן האחרון, ראיתי שישנה אפשרות להשיג מוצרים שהרבה פעמים אני כל משפחתי צריכים ושאי אפשר להשיג אותם בארץ, וגם אם כן, הם יקרים עשרות מונים בארץ מאשר בחו"ל. לכן, ראיתי שישנה אפשרות לרכוש דרך האינטרנט באתר איביי EBAY, וכך עשיתי כמה פעמים והייתי ב"ה מאוד מרוצה. אך דא עקא, שהרי ניתן לעקוב אחר המשלוח, וראיתי שלפעמים לפי שעון חו"ל יש גם שמעבירים למקום שצריך בדרך לארץ - מעבירים גם בזמן שיוצא לפיהחשבון שלי - שבת בחו"ל. ושאלתי היא כזאת: האם יש חשש שאולי במקרה זה יתגלגל לכך שאולי יהודי כלשהו בדואר למשל בארה"ב או ביפן או בהונג קונג או במקומות אחרים יטפל במשלוח הזה להעבירו למשרד הבא בדרכו לארץ - ואז אולי אני יגרום לכך שאני גורם לאותו יהודי לחלל שבת, או שלא חוששים ע"י כך כי הרוב הגדול בארצות הללו ובמקומות אחרים הינם גויים, וגם בארה"ב יש אולי כ- 2 יהודים כך שאנו לא חוששים לחשש כ"כ רחוק, או שלפי ההלכה כן יש לחשוש וא"כ לא תהיה אפשרות לרכוש מוצרים משם וממקומות אחרים? כמובן שהשתדלתי ככל יכולתי לרכוש את המוצר כמה שיותר קרוב ליום ראשון כדי שיגיע אלי כמה שיותר מהר וכמובן לפני השבת אצלם, אך לצערי זה לא ניתן שהמוצר יגיע אלי בפחות מעשרה ימים כך שהשבת בכל מקרה תחול באמצע. אני יודע שיש המון אנשים שמשתמשים באתרים הללו לרכישת מוצרים, ורציתי לדעת אם אולי שאלתי ידועה או אולי לא חשבו עליה, ומהי התשובה לכך. אני מאוד מקווה שיבינו את שאלתי ושאוכל לקבל עליה תשובה בהקדם. רבה מראש לכל העונים.
תשובה: במקום שהרוב המוחלט הוא גויים הולכים אחרי הרוב ולא חוששים למיעוט יהודי
שאלה: לברך אשר יצר ללא נטילת ידיים: אם אדם התפנה במקום כלשהוא שאין בו מים בקרבת מקום, אך לא נגע בערוה, אלא רק במכנסיים. האם צריך ליטול ידיים לפני שיברך אשר יצר?
תשובה: לכתחילה אף אם לא נגע במקומות המטונפים יטול ידיו לפני ברכת אשר יצר.  ומעיקר הדין די לרחוץ ידיו ולא צריך נטילה  וכשאין מים ונגע במקומות המטונפים יכול לברך אשר יצר לאחר שישפשף ידיו בכל דבר שמביא לנקיות כגון ישפשף ידיו באדמה או אפילו בבגדיו. ואם לא נגע במקומות המטונפים יכול לברך אשר יצר אף בלא שפשוף ומ"מ גם במקרה זה טוב לשפשף ידיו.
שאלה: כיבוד כל הנבראים: לרב בספר תומר דבורה כתב הרב ".ירגיל עצמו לכבד הנבראים כולם, אחר שיכיר בהם מעלת הבורא אשר יצר האדם בחכמה, וכן כל הנבראים חכמת היוצר בהם, ויראה בעצמו שהרי הם נכבדים מאד מאד, שנטפל יוצר הכל החכם הנעלה על כל בבריאתם, ואילו יבזה אותם חס ו נוגע בכבוד יוצרם." הרב לא הבדיל בין שום בריה! שהרי כל הנבראים נבראו על ידי יוצר הכל, גם הרשעים. אם כך, האם צריך ללמוד מזה שאנחנו חייבים לכבד אפילו אדם כמו אותו האיש כבריה?
תשובה: : את החכמה שבבריאת כל אדם יש תמיד לכבד אולם את המעשים והלכלוך שמוסיף האדם במעשיו הרעים יש להגעל מהם.
שאלה: השלשת גט: לכבוד הרב, לאחרונה למדתי על מושג הנקרא "השלשת גט". האם יש שימוש בהשלשת גט כיום? לא יצא לי להיתקל בכזה דבר, אם כלל לא משתמשים בכך, מדוע? והרי זה רעיון מצויין למנוע את תופעת סרבנות הגט.
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה כבר מוזכר בגמרא "דאמר רבי שמואל בר נחמני אמר רבי יונתן: כל היוצא למלחמת בית דוד כותב גט כריתות לאשתו" (בבלי, מסכת שבת, דף נ"ו, עמוד א). הסיבה שלא משלשים גט מראש היא: א) כדי לחזק את המחויבות לנשואים. ב) לא לגרום גרושים פזיזים בשעת רוגז. ג) על מנת למנוע טעויות שהאשה תחשוב שהיא מותרת ובאמת היא לא התגרשה. הרב חגי בר גיורא
שאלה: האם בכל מקום זה כך?: ו על התשובה. שאלתי היא האם הכלל הזה הוא תקף גם בארה"ב או רק ביפן והונג קונג ששם יש רוב מובהק של גויים? לכבוד הרב ושה ימלא את כל משאלות ליבו לטובה. אמן. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "גרימת חילול שבת בקנייה מחו"ל"
תשובה: גם בארה"ב
שאלה: מקור מהגר"א לדברים שהובאו בשם הרצי"ה: הדברים שהבאתם בשם הרצי"ה הם דברי הגר"א בקול אליהו: " ורחל היתה יפת תאר ויפת מראה (בראשית כט, יז). הנה שלמה המלך ע"ה אמר בסוף משלי: שקר החן והבל היפי אשה יראת ה היא תתהלל (משלי לא, ל). ובאמת, מצינו גבי האמהות אשר נשתבחו בחן וביופי, וגם ברבקה כתיב: והנער טבת מראה מאד (בראשית כד, טז). וצריך לומר, דהפירוש בפסוק כך הוא: שקר החן והבל היופי - היינו כשהן בלתי יראת ה, והם כנזם באף חזיר. אבל אשה יראת השם היא תתהלל - רוצה לומר דגם החן והיופי תתהלל. ועל דרך זה יש לפרש גם כן הפסוק: אל יתהלל חכם בחכמתו ואל יתהלל הגבור בגבורתו וגו כי אם בזאת יתהלל המתהלל השכל וידע אותי (ירמיהו ט, כב-כג). דבפסוק זה רבו הדקדוקים, אבל לפי הנזכר לעיל יש לומר דהפירוש כך הוא: שאין להתהלל בחכמה ובגבורה ובעשירות לבד, אלא בזאת, רוצה לומר בכל אלה תתהלל כשישכיל וידוע אותי בהן - דהיינו שידע איך להתנהג בהעשירות ובהגבורה ובחכמה שהכל יהיה כוונתו לשם שמים". השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "רק אנשים שלמים נכנסו למקדש?"
תשובה: יישר כוח! כעת ראיתי שבשיחות הרצי"ה (ויקרא עמ' 201) נאמר עניין זה, ובמקורות ציינו לקול אליהו שהבאת וגם למהר"ם שיף בכתובות יז,א: "אשה יראת ה' היא תתהלל בהחן והיופי".
שאלה: אני ממש מפחדת שהמלחמה תחזור.: הרב החדשות האחרונות ממש מפחידות אותי.עד שיצאתי מהחרדות של צוק איתן לקח זמן.אני כל הזמן מפחדת אם תהיה אזעקה בבי"ס ואז כולם ח"ו ירמסו אחת את השניה(בתרגילים לא מספיקים להיכנס תוך דקה וחצי.)מכל אופנוע אני קופצת.ועכשיו אמרו שיש חשש שהחמאס יחזור להילחם ולירות טילים לא פחות ולא יותר בראש השנה.ביום הגורלי בשנה.דווקא בו.זה יפגע בכולנו.בביהכ"נ שלנו אין מרחב מוגן ואם ח"ו תהיה אזעקה מה נעשה אז? הרב אני ממש חוששת שהמלחמה תחזור.ושזה יכניס אותי שוב לפחד שהיה לי.ולחוסר אונים הגדול שהיה שוכן אצלי בימים האלו אומנם התחזקתי המון באמונה בהשם בעיקר אחרי המלחמה אחרי שראיתי את הניסים שאבא שבשמים עשה אבל זו הייתה מלחמה קשה רוחנית וגם גשמית.ואין לי רצון לחזור לפחד ולחששות הכבדים שהיו לי אז.כבוד הרב איך אפשר להתחזק?
תשובה: ב"ה לך. קראתי את מכתבך וכל כך הבנתי אותך. בהחלט היה זמן מאוד לא פשוט, אבל במצבים כאלו אנו צריכים לחזק את עצמנו ולחזק אחד את השני. מאוד קל ליפול לפחדים, להישבר, אבל המשימה שה' רוצה מאיתנו היא שאנו נתגבר, נתחזק, נשדר חוסן לסביבה ונשאב מכל המשאבים הפנימיים שלנו אוצרות של גבורה נפשית, אוצרות של אמונה. יחד עם הזמן הלא קל שעברנו, כפי שאת כותבת, עברנו גם שיעור עצום באמונה! ראינו איך אבינו שבשמים ממש עוטף אותנו, איך הוא יתברך מוביל אותנו מעבר לכל דבר הגיוני. זכינו ממש לראות ניסים ולראות מול העינים איך בכל דור ודור עומדים עלנו לכלותינו והקדוש ברוך הוא מצילנו מידם. זכינו לראות את עצמות הנפש הנפלאות שיש בעם ישראל, זכינו להמון אוצרות נפלאים שנחשפו, ומהם אנו מסוגלים לשאוב כוחות. כן, ככל שנתבונן יותר בדברים האלו, נהפוך אותם להיות יותר מרכזיים בחיים שלנו, כך נצליח להבריח את הפחדים ולהתמלא בכוחות מחזקים. חשוב מאוד בזמן הזה ללמוד על נושא הבטחון בה', להתחזק בו עוד ועוד. אי אפשר להתעלם מכך שעם ישראל זכה לעבור התמודדויות גדולות ועצומות במשך שנות קיומו ויחד עם זאת, לא גמר את ההתמודדות. עוד לא זכינו לגאולה השלמה, עוד לא זכינו לבנין בית המקדש ולא זכינו לכל מה שייעדו לנו הנביאים, ולכן אנו צריכים לשאוף קדימה, לשאוף להגיע אל מה שבאמת מיועד לנו, לשאוף ולעשות הכל כדי להתקדם ולהתעלות. זה בידינו, והבסיס החשוב ביותר הוא לא לתת לפחד לשתק אותנו, אלא להפוך את הפחד לגורם מחזק, לגורם שנותנו לנו את היכולת להתקדם ולתרום לאחרים. אני מאמין בך, שאת מסוגלת לעשות את השינוי הזה. היי חזקה הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: מקום הנחת תפילין של ראש: כתוב בשו"ע שמקום הנחת תפילין של ראש נמשך "עד סוף מקום שמוחו של תינוק רופס", והשאלה היכן למעשה הוא מקום זה, כי אם הכוונה למקום חיבור העצמות שבמרפס-א"כ נ"ל שלהרבה אנשים אין מקום לתפילין שלהם, למשל אצלי יש מתחילת צמיחת השערות עד שם יש 6.5 ס"מ, (ניתן להרגיש מקום זה במישוש היד), ואם הכוונה שיש לשער עד סוף המקום שהיה פתוח מתחילה כשהיה תינוק, א"כ בכמה הוא גבוה מקום זה ממקום חיבור העצמות? (ולכאו אין זה כי אם במעט). (ראיתי את דברי הבה"ל בסי כ"ז סעי ט ולא נתבררה לי כוונתו)
תשובה: לשואל, "מקום שמוחו של תינוק רופס" הוא עד סוף המקום שהיה פתוח בשעת לידתו. מקובל לאמוד את המקום להנחת התפילין לארבע אצבעות ממקום צמיחת השערות, כ- 8 ס"מ (מחצית השקל, סי' לד סק"ה).
שאלה: תורה קדמה לחטא הדעת?: כתוב שהתורה קדמה לעולם, איסתכל באורייתא וברא עלמא. אבל אם אדם הראשון לא היה חוטא, התורה עדיין הייתה ניתנת? העולם הנוכחי שאחרי שהחטא הוא על פי התורה שלפני החטא?
תשובה: התורה כוללת מימדים רבים, ולמעשה בפנימיותו של כל מימד המתגלה בתורה גנוז מימד עמוק עוד יותר, עד אינסוף (ראה על כך למשל בספר תפארת ישראל למהר"ל פרק י"ג). משל חיוור לכך הוא נפשו של כל אדם פרטי, שגם בה חבויים מימדים אינסוף ההולכים ומתגלים החל מרגע יצירתו של האדם, דרך שנות ילדותו ונערותו ובגרותו. המימדים הרבים בתורה קשורים זה לזה, כאשר כל אחד מהם יונק מהמימד הפנימי לו ומגלה אותו. כך שהתורה היא אחת, אלא שאחדות פנימית זו מתגלית באינספור מימדים. גם במובן זה דומה נפש האדם אל התורה, כדברי הרמב"ם שנפש האדם היא אחת, והופעותיה הן רבות. דברי ח שהתורה קדמה לעולם מתייחסים לתורה במובנה הרחב, על אינסוף מימדיה, והיא המבטאת את רצון ה' השלם והעמוק, וכן אמרו ח שה' אומר על התורה 'את עצמי כתבתי ונתתי'. המימד הנגלה של התורה אכן מתייחס למצב של חטא, אך בעומקו של מימד זה גנוז רצון ה' שקדם לחטא. כל קישור לתורה, גם קישור למימד הנגלה שבה, הינו למעשה קישור לכללות התורה. בדומה לכך היא התקשרות בין בני אדם קרובים, שאף שכל אחד מכיר באופן גלוי רק את הצדדים הנגלים של רעהו, הרי שבעומק הוא מתקשר לאישיותו הכוללת. הדברים עדיין עמוקים, וכדי ללבנם כראוי יש צורך בהסברה נוספת בעל פה.
שאלה: משקפי שמש ככיפה: עבור גבר, האם ענידת משקפי השמש על הראש ולא על הפנים כדרכה, נחשבת כיסוי ראש היכול להוות תחליף לכיפה?
תשובה: הכיסוי ראש מעיד על כך שחובשו מקבל על עצמו עול מלכות שמין, ובמשקפי שמש על הראש ודאי שכל רואהו משוכנע שאינו שומר תורה ומצוות ולא קיבל על עצמו עול מלכות שמים, ואין זה נחשב כלל ככיפה. וראה משנה ברורה סי' ב ס''ק יא בשם הט''ז, שבזמננו הליכה בגילוי ראש חמורה ואינה רק מנהג אלא איסור גמור, ואפילו יושב בביתו. לכן ודאי יש לחבוש כיפה המעידה על קבלת עול מלכות שמים גמורה, וודאי יש טעם מאוד נפגם באלו החובשים כיפות קטנות שהרי כיפות אלו מטבעם מבטאות (לפחות כלפי חוץ) שאינם שמחים בכל מאודם בקיום המצוות.
שאלה: למה הברכה על הגפן מיוחדת?: לרב אני יודע כי מברכים על היין פרי הגפן. אבל. מדוע על הענב עצמו מברכים פרי העץ? הרי בפירוש הוא הוא פרי הגפן ולא היין שהוא תוצר משני של הגפן אחרי הענב. ובהמשך היין לרוב אינו מוצר טהור, קיימים בו תוספים המשמרים אותו ומוספים לו טעמים. הענב הוא מוצר טהור. כך גם על הזית מברכים פרי העץ, אז מדוע על שמן הזית שהוא מוצר טהור עשוי מהזית כפי שהיין עשוי מענב, ושאין בו תוספים (תוספים מקלקלים אותו) לא מברכים פרי הזית? על התמר מברכים פרי העץ, מדוע הסילאן (דבש התמרים) שמופק מפרי התמר לא מברכים פרי התמר? כך גם הרימון הוא פרי העץ וכך מברכים מדוע על מיץ הרימון שהוא תוצר פרי הרימון לא מברכים פרי הרימון? העליתי בכוונה פירות אלה המופיעים בשבעת המינים, ולכן נשאלת השאלה מה מיוחד בגפן שיש לה ברכה מיוחדת, שאין לשאר?
תשובה: וברכת ד' הגמ' אומרת שהיין לחשיבותו ומעמדו קיבל ברכה בפני עצמה, אבל בשאר הפירות אין את היתרון הזה, ועל כן אין להם ברכה מיוחדת. כתיבה וחתימה טובה יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום
שאלה: צביעת שער לגבר צעיר: לכבוד הרב, ברצוני לדעת האם מותר לגבר צעיר לצבוע את שערו כאשר שערו מתחיל להלבין, כאשר אשתו מבקשת ממנו על מנת שיראה יפה בעיניה?
תשובה: אם המטרה היא לא כדי להתיפות אלא כדי למנוע צער זה יהיה מותר.
שאלה: ידיים רטובות בשבת: מותר בשבת להחזיק בגד או ספר בידיים רטובות (נקיות)?
תשובה: א) מותר לגעת בבגד בידיים רטובות. הרחבה: ביחס לניגוב ידיים במגבת, מצינו מחלוקת (שו"ע סימן שב, סעיף י): לדעת הרמ"א הדבר מותר לחלוטין (כיוון שהניגוב מלכלך את המגבת יותר מאשר מנקה אותה), ואילו לדעת השולחן ערוך לכתחילה יש לנער את הידיים בכח לפני הניגוב, כדי לחשוש לסוברים שגם הרטבה בדרך לכלוך אסורה משום כיבוס. על כל פנים, מכאן אנו לומדים שכאשר לא מדובר על העברת מים מהיד למגבת בצורה מכוונת, אלא רק נגיעה ביד רטובה - דבר זה מותר לכל השיטות. ב) מותר לגעת בספר בידיים רטובות. אמנם יש להיזהר שלא לגרום לקריעת הדפים, או טשטוש אותיות. הרב עודד מילר