שאלה: שגרה,חיים ומה שביניהם - מה אנחנו עושים פה בעולם?: אני באמת לא מבינה מה אנחנו עושים פה בעולם הזה. כל יום אני הולכת לאולפנה,חוזרת הביתה מתאמנת לבגרות,הולכת לישון-אולי לפעמים קורה דברים מעניינים אבל תכלס-את מי הם מעניינים?אנחנו פשוט תקועים בשגרה היום יומית שבעצם לא מובילה לשום דבר! אני לומדת כדי לעבוד אני עובדת כדי להרוויח כסף כדי להתקיים אבל בשביל מה להתקיים?בשביל הכסף? אני באמת לא מבינה למה בכלל צריך לחיות אם כל השיגרה משעממת כלכך,ואם אנחנו עושים אותו דבר כל יום.וגם נגיד בעבודת ה - ה לא נתן לי את הייעוד שלי,ואני לא יודעת מהו.אז אני לא מבינה מה אני עושה בחיים האלה?אין לי מטרה כי אני לא יודעת אותה! אז תגידו להתפלל כל יום-אני מתפללת.אז מה? אני מבקשת בקשה זו או אחרת אומרת מבקשת שבית המקדש יתקיים-עדיין כל יום אותו דבר.אז כן,אני מדריכה בבני עקיבא ואני מתנדבת עם ילדים עם צריכים מיוחדים אבל עדיין,זה כל שבוע אותו דבר,כל יום קמים בבוקר וחוזרים לישון.אני באמת לא מבינה מה המשמעות של כל זה ולא ניראה לי שמישהו מבין,אז מה נותר לנו לעשות?לחכות ככה עד גיל 120?שכל החיים שלנו יהיו חסרי פואנטה ושגרתיים?כל יום עושים אותו דבר!אשמח לתשובה, רבה! :)
תשובה: לך יקרה!! איזו שאלה גדולה וחשובה את שואלת!!! הרבה אנשים היו מזדהים עם התחושות שתיארת כל כך יפה! באמת, בשביל מה אנחנו חיים   אם השגרה כל כך שגרתית? אומרים, שהאר"י הקדוש, שהיה כל כך צדיק, עד שהיה רואה לאנשים חטאים שעשו על המצח שלהם   הוא עצמו העיד על עצמו   שהמדרגות שהוא הגיע אליהם הן בגלל שעשה את כל מה שעשה מתוך שמחה. ובמילים שלנו: מתוך חיבור. מתוך התלהבות. זאת אומרת מה שעושים   אפילו הדברים הקטנים   לעשות מתוך שמחה, חיבור והתלהבות. אספר לך, שבשבוע שעבר, לא הספקתי הרבה בחיים. לא היה לי כוח לעשות הרבה מעשים טובים. בודאי שלא התנדבתי כמוך עם ילדים שיש להם צרכים מיוחדים (כל הכבוד!  ), לא הדרכתי בבני עקיבא, וגם את המשימות שלי, ה"שגרה", כמו שאת קוראת לזה   בקושי עשיתי. ובכל אופן, בכל פרט קטן שכן עשיתי   ידעתי   שאני עם הפרט הזה לגמרי. "להיות שם". מחוברת לגמרי. כי בכל דבר בחיים, השאלה היא "איך עושים?" ולא "מה עושים?" ואסביר בעזרת דוגמה: לאכול תפוח. איך את אוכלת תפוח? את מסתכלת עליו קודם? את נהנית מהיופי שלו? מהיופי שהשם ברא אותו בצבע חי ומצויר בעדינות בגוונים יפים? את מברכת את המילים של הברכה? את נוגסת ונהנית מהטעם המתוק והנפלא שהשם יצק אל תוכו? את מברכת אחר כך בורא נפשות? תסתכלי איזו חוויה אדירה וחובקת עולמות עשית עכשיו! אכלת תפוח!! זה לא דבר קטן!!! ובדיוק על זה מדבר האר"י. אנשים נהיים צדיקים עצומים, פשוט בגלל שהם מתייחסים לכל דבר קטן שהם עושים במלוא ההתלהבות ותשומת הלב. וכאן אנו מגיעים לייעוד שלנו: הייעוד הוא: את מה שאת עושה   לעשות עם כל הלב. עם ברק בעיניים. עם שמחה. עם חיבור. עם התלהבות!!! זה הייעוד. ככה מתקדמים בחיים. מפתיע עד כמה דרך הדברים הקטנים שהקב"ה שולח לך בחייך (כל דבר הוא שיעור!!!)   את בונה את עצמך אישה גדולה בעזרת השם!!! ולמעשה, הייתי מציעה לך שלושה דברים: 1 לבחור שלושה דברים ביום   שאת עושה אותם מתוך שמחה והתלהבות. 2 בכל פעם שמגיעה אלייך מחשבה: "בשביל מה זה טוב?" או "מה כבר עשיתי היום?" לנסות לשתול במקומה מתוך התפעלות מחשבה כמו: "איזה חסדים קיבלתי היום! איזה מתנות!" ואז את יכולה למנות את מה שעשית באותו יום כמתנות, למשל: "איזה מתנה מהשם שהיו לי היום כוחות לעשות את ההתנדבות להתפלל שחרית לאכול בצורה בריאה כאחד האדם כל דבר אחר שאת חושבת!!!! " "כמה הרבה מתנות קיבלתי מהשם היום!" זה מתאים לערב, לפני השינה בסוף היום   אך גם באמצע היום, כשהמחשבות האלה מגיעות. 3 לחזור אליי   בעוד שלושה שבועות עד חודש   ולספר לי מה קורה אצלך!!! (תפני את השאלה לרינה מ וזה יגיע אליי). ממני, בהערכה רבה! רינה,