LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: תפילת "עלינו לשבח": לפני כמה זמן יצא לי לשמוע שיעור שבו מסבירים את המעלות שבתפילת עלינו לשבח. לצערי כמעט בכל בית הכנסת מריצים את התפילה הזו במהירות והרבה פעמים גם חותמים בקדיש לאחריה. שאלתי היא, האם להתפלל אותה בנחת ובכוונה גם אם זה אומר שאפסיד לענות לקדיש או למהר ולהספיק קדיש יחד עם כל הקהל. אותה שאלה גם לגבי תפילת 18.
תשובה: אכן מעלת אמירת 'עלינו לשבח' עליונה. יש בה שבח והודאה לה' ששם חלקנו בעבודתו הקדושה, וכן תפילה לגילוי שמו יתברך והכרת כל העולם במלכותו. מובא שתיקן זאת יהושע שעה שכבש את יריחו. ברמ''א או''ח קלב,ב פסק :'ויזהר לאמרו בכוונה'. המשנ''ב שם בסע''ק ח כתב: 'ויש לומר עלינו באימה וביראה כי כל צבא השמים שומעים והקב''ה עומד עם פמליא של מעלה וכולם עונים ואמרים 'אשרי העם שככה לו אשרי העם' כו'. לכן יש להתפלל אותה בנחת ובכוונה. במקרה והחלו לומר קדיש, יש להפסיק אף באמצע כדי לענות אמן,וכן לענות 'אמן יהא שמיה.' וכפי שעונה תמיד. כל שכן שתפילת שמונה עשרה יש לאומרה בנחת ובכוונה. אמנם כאן במקרה והחלו באמירת הקדיש, אין לעצור ולענות כדי לא ליצור הפסק אלא כשאומר הש''ץ 'יהא שמיה.' יש לעצור, לכוון לצאת ידי חובה ולהקשיב לש''ץ ובכך לצאת ידי חובה מדין שומע כעונה  שו''ע קד,ז. יש להקשיב בכל המשפט 'יהא שמיה.ולעלמי עלמיא יתברך'  משנ''ב שם סע''ק כז. אמנם אם לא שומע את הש''ץ או שהש''ץ לא מכוון להוציאו ידי חובה-אין להפסיק כלל את תפילת שמונה עשרה אף לא בשתיקה  ילקו''י קד,ב. אין בכך שום תועלת וממילא זו סתם עצירה שאיננו חפצים בה. אם אמר 'יהיו לרצון אמרי פי' הראשון  שלפני 'אלוקי נצור'  או שהוא באמצע אמירת 'אלוקי נצור' ושמע קדיש-מפסיק כדרך שמפסיקים לענות לכך בברכות ק''ש  שו''ע קכב,א. משנ''ב שם סע''ק א. כלומר יש דעות שמפסיק ועונה 5 אמנים ראשונים של ק''ש וכן 'יהא שמיה.יתברך'  הלכה ברורה קכב,ג  ויש הסוברים לענות רק 'אמן יהא שמיה.עלמיא' ללא 'יתברך' וכן לענות אמן אחר 'דאמירן בעלמא'  משנ''ב סו,יז אשי ישראל לב,יט. אחר אמירת 'יהי לרצון אמרי פי' האחרון  שאחר 'אלוקי נצור' -עונה כרגיל  עיין משנ''ב קכב,ד הלכה ברורה קכב,ג. אשריך שאתה מחזק אותנו בכוונת אמירת עלינו לשבח. כמובן יש לדעת שעמ''י הוא גדול וקדוש המתאמץ לעשות דברים טובים, אך לפעמים אדם טרוד לדרכו, למלאכתו, לחזור למשפחתו, וכן יש שקשה להם לשבת הרבה זמן במקום אחד ולכן ממהרים לקראת סוף התפילה על חשבון 'עלינו לשבח'. ואכן יש גם לא מעט צדיקים שמקפידים להודות בזה כפי כוחם. חיים טובים
שאלה: גיזום עץ סרק שגורם נזק בשמיטה: עץ סרק שענפיו יוצאים מחוץ לגדר הגינה אל רחבת חניה רכבים ברחוב ועל עץ זה נמצאות ציפורים, עורבים שגורמים נזק בצואתם לרכב בדיוק היכן שמסומן חנית רכב נכה, אין אפשרות לחנות במקום אחר כי צריך מקום למעלון ומקום זה מסומן ע"י העיריה - האם מותר לגזום ענפים אלו שמעל הרכב בשנת שמיטה? כמו כן האם מותר להניח חומר על ענפים מסוימים על מנת לעצור את צמיחתם?
תשובה: וברכת ד' אסור לקצוץ עצים בשביעית כאשר המטרה היא לצמח או שהרואים יחשבו שקוצץ להצמחה. אבל כאשר הצמח מזיק בגלל יציאת ענפיו, הקציצה איננה להצמחה. כמו כן יש לקצוץ בצורה שכל הרואים ידעו שלא נקצץ לגידול אלא להגנה, ועל כן יש לקצוץ בצורה ישירה (עם קו הגדר). אם הפעולה תעשה על פי הגדרים שכתבנו אפשר לעשות זאת בשביעית. עוד יש להוסיף שהכל בעץ סרק וידועה דעת הנצר מטעי (סי' ה) שבעץ סרק אפשר להקל בשעת הצורך כיוון שיש לפסוק כרשב"ג. על כן בעץ סרק שהוא מזיק לרכב, והקציצה היא לא מדוייקת אלא עם מסור חשמלי או חרמש (שאין בו כוון מדויק) ולאורך קו החומה, אפשר לעשות בשביעית ואפילו על ידי יהודי. בברכת התורה והארץ יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ
שאלה: בדיקה תולעים תמר הודי: הרב, איך בודקים תולעים בתמר הודי (תמר הינדי tamarinds)? בגלל שהוא פרי פחות מצוי לא מצאתי בספרים.
תשובה: וברכת ד' התמרינדי הוא מוחזק בנגיעות, יש לבודקו היטב כולל פתיחתו וחצייתו לאורך להתבונן שאין חרקים פנימיים, כמו כן להסתכל מול מקור אור כדי לראות שאין תחת הקליפה הדקה. בברכת התורה והארץ יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ
שאלה: שימוש בפיקדון: ב"ה,! בב"מ דף מ, המשנה נותנת רשימה של מידות שמחסר השומר (חינם) כשמחזיר תבואה וכדו. בגמ מוסבר שמדובר במקרה שהשומר עירב את הפיקדון עם התבואה שלו, וגם השתמש בה לצרכיו ואינו יודע כמה. זה נפסק להלכה ברמב"ם ובחוש"מ. לא הבנתי, הרי מדובר בפיקדון ולא בהלוואה, וכשעירב עם שלו -פשע, וכשהשתמש - גזל, לכאורה. אם כך הרי צריך לשלם כשעת הגזילה בלי הפחת ומה ראו רבותינו להקל לו? (אם היה מדובר בהלוואה, הייתי חושב שזה משום "אבק ריבית")
תשובה: כאשר השומר עירב את פירותיו של המפקיד עם פרותיו שלו לא היה במעשה זה כל פשיעה. ועל כן יש לחשב כמה נחסר מפרותיו של המפקיד ואת הנותר יש להשיב לו. יום טוב
שאלה: תחיית המתים לאשה שהתאלמנה ונישאה שנית: מה יקרה בעתיד לבוא בתחיית המתים עם גבר שהתאלמן או אישה שהתאלמנה ונישאו בשנית? איך זה מסתדר? הרי אי אפשר כלל אישה עם 2 גברים ואי אפשר גבר עם שתי נשים מצד המוסר והאנושיות. ומה עם רגשות בן הזוג? ובשמיים איך זה מסתדר?? כשעולים למעלה והנשמה שלך נפגשת עם 2 בני בנות זוג. העניין מטריד אותי ביותר.
תשובה: וממש סליחה על העיכוב הגדול והלא מוצדק. איננו יודעים בדיוק כיצד תהיה תחיית המתים. ביחס לאשה שהתאלמנה יש דעות שונות האם תשוב לבעלה הראשון או השני, ומחלוקת זו מחדדת את העובדה שאיננו יודעים כיצד הדבר יהיה, ולכן אין כל כך טעם להיות מוטרדים מכך. אנחנו סומכים על הקב"ה שתחיית המתים תהיה בדרך הטובה ביותר שיכולה להיות, ודבר זה עצמו אמור להרגיע אותנו - אנחנו בידיים טובות!
שאלה: עבודה עם חיות בשנת שמיטה: ברצוני להתנדב בחופש בעבודה הדורשת טיפול בחיות. שמעתי דעות שיש בעיה בכך בשנת השמיטה (כמו שימוש בצרכי החיות לצורך דישון.) האם יש באמת בעיות בעבודה עם חיות בשמיטה, ואם כן מהן?
תשובה: וברכת ד' אשלח לך חוברת הדרכה לגידול צאן. הכוללת הלכות שבת ויש גם דיני שביעית. בברכת התורה והארץ יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ
שאלה: שהחיינו על מדי צה"ל בתשעת הימים: אני מתגייס בד אב בעז"ה. אשמח לדעת: א. האם ניתן לברך שהחיינו על מדי צה"ל? ב. האם ניתן לברך זאת בתשעת הימים?
תשובה: ניתן לברך שהחיינו על מדי צה"ל אם הנך שמח בהם. כיון שאלו ימי חודש אב, תברך על מדים שתחדש לאחר תשעה באב. לפני שהתגייסתי אמרו בשם הרב גורן זצ"ל לחיילים בכניסתם לבסיס לומר לשם ייחוד קודשא בריך הוא. ה' יצליח דרכך.
שאלה: ברכת נט"י כשהתייבשו המים: אם אדם נמצא במקום לוהט עם רוח חמה מאוד. כמו במדבר למשל. ונוטל ידיו ומברך בכוונה ועד שיסיים את הברכה הידיים יתייבשו וכבר לא יהיה מה לנגב. האם עדיף לברך זריז כדי לנגב את המים או שזה לא מעכב ואפשר לנגב גם אם לא נשאר מה לנגב?
תשובה: צריך להקפיד להתחיל לברך כשידיו רטובות כדי שתהיה הברכה עובר לעשייתן (או"ח קנ"ח, י"א), אך אם תוך כדי הברכה התייבשו ידיו, אין בזה בעיה, וודאי ראוי לברך בכוונה ובמתינות. ואגב, נעיר שיש מחלוקת אחרונים אם צריך לנגב ידיו למרות שכבר התייבשו ידיו. דעת שו"ע הרב (סימן י"ז) שצריך לנגב כיוון שהניגוב מועיל יותר לניקיון. ודעת החזו"א (או"ח כ"ה, י') שלא צריך, כיוון שהניגוב מיועד שלא ימאס הלחם, או שלא יטמאו המים את הלחם, אם התייבשו ידיו אין צריך לנגב.
שאלה: מזוזה במגירה: אני בעלי והילדה גרים בדירה שכורה, נכנסנו לבית שהיה ללא מזוזות כלל, גרה לפנינו גויה בבית זה. בעלי הזמין מזוזה מהודרת וארוכה ובית מזוזה תואם, אך הבית מזוזה לא היה יציב וכל הזמן היה זז. לאחר מכן קנינו בית מזוזה פשוט כי מבחינה כלכלית לא יכולנו שוב להשקיע סכום רב של כסף לכן גם החלפנו קלף שיהיה תואם לבית מזוזה הזול יותר כיוון שזה יותר קצר. את המזוזה הראשונה שמנו במגירה. האם זה נכון לעשות זאת? ואם לא אז מה עלינו לעשות עם המזוזה הראשונה?
תשובה: אם המזוזה השניה כשרה מותר היה לעשות מה שעשיתם, אבל טוב תעשו אם תשתמשו במזוזה הראשונה המהודרת לחדר השינה שלכם ותחזקו את קביעתה ע"י נייר דבק.
שאלה: כתיבת ספר פנטזיה: אני מאוד רוצה לכתוב ספר פנטזיה אבל חוששת שתהיה איתו בעיה מבחינה תורנית ובכך אני לא רוצה. אז אפרט: 1.האם מותר שבספר יהיו אנשים עם "כוחות" או שזה אסור-כוחות בבחינת,למשל "סופר מן"- לדוגמה מישהי שתניף ידה ויצא חשמל או קרח בצורת מחטים או משהו כזה והיא תירה את זה לכיוון האוייב.(פשוט אני רוצה שזה יהיה ספר פעולה בצורה מגניבה) אני רוצה שבספר זה יהיה מן "המוסד" כזה של בני נוער שילחמו בעוולות בעולם, (בעיקר בגנבים ורוצחים). נורא נורא חשוב לי לכתוב ספר כזה כי בהרבה סדרות שראיתי המסר היה שמאלני ולרחם על האכזר הרוצח בטענה שהוא עדיין "בן אדם"-אבל לפי התורה הרי אנו יודעים שזה דווקא מוסרי להרוג רוצח ולגדוע את הרשע מן העולם (כמובן אם יש עדים. ואם הוא גוי-זה יותר פשוט ואני אתמקד בגויים.) בקיצור אני רוצה להביא ערכים של התורה בספר,הדמות הראשית אתאיסטית אך לבסוף יבין שאכן ישנו אלוקים שמכוון את הכל( הדמויות המשניות מאמינות) 2.ה"מוסד" יהיה מעורב- גם בנים וגם בנות שתורמים כל אחד את חלקו ונלחמים בפשע,מותר? 3. והאם מותר לבנות את זה בכל שיש כעס מסויים על ה -על העולם שלו ועל המציאות שלו ולבסוף לסיים את זה בצורה מאמינה,שמבינה שכל מה שה עושה,ברצונו עושה? או שזה עלול להטעות את הקורא אם יקרא רק ספק אחד?.(אם בכלל הספר יצא.) 4.מבחינת קטעי אהבה-עד כמה מותר? אם בכלל? מותר "מומנטים" שלא כוללים נגיעה נישוקים וכו וכו? למשל רגעים של הצלה או דיבור -מותר? אשמח לתשובה. מראש. וסליחה אם זה נראה חובבני ילדותי ולא רציני-אבל זה כן רציני.
תשובה: : נראה שהתשובה לכל שאלתיך שנראה שאם אתה מכוין לערכים של תורה וזו כוונתך דרך הצגת האידאות הוא משני ומותר להציגם גם דרך משלים ובריאות דמיונויות אינם קיימות. בנוגע לבנים ובנות כל עוד שלא מתעורר יצר בריאת הדברים אין פגם. שאלות אמונה שאלות שלבסוף מקבלות מענה בדרך ספרותית זה ר. בהצלחה
שאלה: גילוח לחייל בימי בן המיצרים: כאשר מפקדים דורשים להתגלח בימי בן המיצרים על מנת לשמור על ייצוגיות, ראיתי באחד מספרי בהלכות צבא שסובר שגילוח זה דומה לשיער השפם המפריע באכילה ומותר. האם זה נכון?
תשובה: גילוח בימי בן המיצרים הוא איסור לנוהגים בכך שלושה שבועות ואין להשוותו לשערות השפם המפריעות באכילה. או דברים דומים. שמירת המצוות היא המפתח להצלחות במשימה. והדבר מעוגן בפקודות מטכ"ל, והיא מסורת רבת שנים בצה"ל וכאשר מבהירים את הדברים בצורה נאותה ומראים עקביות בשמירת מצוות המפקדים נוהגים בהתאם
שאלה: מקורות בכוזרי: אני מחפש שני מקורות ומתקשה למצוא אותם: 1) הכוזרי טוען שתורתנו היא תורת אמת כי אינה מסתירה את חטאי גדולי האומה ואילו בדתות האחרות, נביאיהם מתוארים ללא רבב. איפה דבר זה כתוב בכוזרי? 2) שמעתי שמשה רבינו חטא עוד פעמיים חוץ ממי מריבה. מהם חטאים אלה ואיפה המקור? חן חן לכם
תשובה: לשואל 1) מעין רעיון זה מוזכר כבר בדברי ח (ספרי ואתחנן כו): "אמר משה להקב"ה: רבוש"ע, עבירה עברתי תכתב אחרי, שלא יהיו הבריות אומרות, דומה שזייף משה בתורה.". בכוזרי לא מצאתי רעיון זה. 2) בילקוט שמעוני לפרשת ואתחנן רמז תתכא מוזכרים שישה עוונות. נאמנה
שאלה: חציצה בטבילת גברים: אני רוצה לעלות בע"ה להר הבית: האם פטריה שנמצאת על הציפורן ולא ניתן להסירה מהווה חציצה?(ייתכן שניתן להסירה אך זה עלול לפצוע את העור שמתחת לציפורן ולהיות כרוך בכאב) עד כמה צריך לנקות מתחת לציפורניים לפני הטבילה? האם השעווה שבאוזניים היא חציצה? ויש לי שאלה נוספת לגבי עצם העליה להר הבית: כיום כשהרבנות הראשית אוסרת האם אין בעליה כדי לחזק את המתנגדים לרבנות בנושאים כמו גיור ונישואין בטענה ש"גם הדתיים לא מקשיבים לה"? מראש.
תשובה: אם קשה להוריד אותה זה מיעוטו שאינו מקפיד ויכול לטבול כך. מתחת הציפורניים לכתחילה צריך לנקות, מוזכר בהלכה שגבר לא מקפיד על מה שמתחת לציפורניים ולכן אם זה קשה לנקות זה בטל כי זה מיעוטו שאינו מקפיד. השעווה שבאוזן, אם אדם רגיל להסיר אותה זה חוצץ ואם לא לא. בקשר לרבנות הראשית, אין קשר, אלה שהתנגדו לגיור של הרבנות התנגדו גם אם לא היו עולים להר הבית, זה כמו שתאמר לא לומר דבר נגד הגויים כי זה יגרום לאנטישמיות, האנטישמיות היתה כבר לפני שהוא אמר.
שאלה: למי שייכות התמונות?: שייכות של תמונות- - אם ישנן תמונות של בני משפחה - האם הן שייכות לצלם או למי שמצולם? לדוגמא תמונות של חתונה של אחותי בה אני מצולמת לבד, האם התמונה שייכת לי כי אני היחידה המצולמת בתמונה, או לאחותי ששילמה לצלם והחתונה שלה?
תשובה: תמונה שייכת למי שיצר אותה או קנה אותה ולא למצולם בה. (יש מקום לדון האם מותר לצלם אדם ללא רשותו או לשמור תמונה כזו) : הרב משה מאיר אבינר
שאלה: השלמת תחנון: לפעמים בימי שני וחמישי אני לא מספיק ליפול אפיים (אני אשכנזי) עד שהציבור מתחיל כבר הוצאת ספר תורה. האם אני יכול ליפול אפיים בשעת הוצאת הספר? בשעת הקריאה? או שעדיף להשלים את התחנון או את חלקו לאחר התפילה? מה הדין לגבי שאר חלקי התחנון שלפני ואחרי נפילת אפיים?
תשובה: יישר כח על הרצון לדקדק ר התפילה! א) ניתן ליפול אפיים עד הוצאת הספר עצמה. משהוציאו את הספר יש לדחות זאת עד לאחר התפילה. ב) יש להשלים נפילת אפיים לאחר התפילה, אך השלמת שאר התחינות אינה חובה אלא רק מעלה הרב עודד מילר
שאלה: אירוח בבית לא שומר כשרות : האם מותר לי לאכול בבית שאינו שומר כשרות, משום שכאשר אני מסרבת לאכול אני פוגעת במארח?
תשובה: בסוף ברכת המזון אנו מבקשים מה' "ונמצא חן ש בעיני אלוקים ואדם" (משלי ג,ד). לימדנו שלמה המלך שבראש ובראשונה אנו צריכים למצוא חן ושכל בעיני ריבונו של עולם ואח"כ גם בעיני אדם. ההדרכה היא שחייבים לשמור קודם על הכשרות וההלכה, אך עם זאת צריך להיזהר מלפגוע ברגשותיו של האדם. ולכן אם ניתן לתכנן את שעות הביקור לזמן שאינו עת סעודה, או שניתן לציין מראש שאין בדעתי לאכול מוטב. כמו כן אפשר לאכול מאכלים או שתייה כאשר את רואה שיש כשרות על האריזה, ועדיף להשתמש לשם כך בכלים חד פעמיים. פעמים רבות אפשר להסביר מה הסיבה לאי הרצון לאכול. וכאשר מבארים זאת ב'דרכי נועם' ובנימוס, גם כך ניתן להגיע למציאת חן אמיתית בין אלוקים ואדם. הרב אברהם רוזנברג הלכות נוספות ניתן למצוא בספר "הכשרות" מאת הרב יצחק יעקב פוקס בפרק כג.
שאלה: להתפלל עם תינוק בידיים: ו לרב. למדתי שאסור להתפלל עם תינוק בידיים. א. מהו המקור? ב.אם אדם נמצא לבד עם תינוק בוכה ואין לו עצה. האם אז יכול להתפלל עם תינוק בידיים או לא?
תשובה: א. המקור הוא במשנה ברורה סימן צו סעיף קטן ד בשם הרב חיד"א: "כתב בברכי יוסף דאסור להושיב תינוק לפניו בשעת תפילה" ב. אם אין ברירה והתינוק בוכה ואין אדם אחר שידאג לו יש להקל להתפלל כשהתינוק בידיו של המתפלל כיון שבלא זה לא יצליח כלל לכוון בתפילתו. והדבר נכון שבעתיים כשהבכי מפריע לתפילת אחרים.
שאלה: זאת הסיבה שצריך להודות?: אם קוראים לי למילואים, אני צריך לומר שקבלתי ארוחת צהריים? שלא יקראו לי למילואים ואני מוותר על הארוחה הצבאית. מאן דיהיב חיי יהיב מזוני. גם צריך לזכור שהעמדת פתיחה של האדם הראשון היא בגן עדן וכל רמה מופחתת היא חסרון. אלא נראה לענ"ד שפני הדברים הם כך: להודות לה זהו ערך בפני עצמו שלא תלוי בשום מצב. (אל תביאני לידי נסיון ולא לידי בזיון) פשוטו כמשמעו "טוב להודות לה " אלא שבעולם הזה אנו מלבישים את ההודאה על רמת העולם הזה כגון שיש לי שתי ידיים ולא אחת. כמו שהנשמה שרה מנגינה בלי תווים אלא שבעולם הזה אנו מרכיבים את המנגינה מתווים. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "למה להודות לה?"
תשובה: הודאה היא תגובה על טובה שנתן לנו מישהו אחר. הודאה למישהו בלי שהיתה נתינה מצידו, שייכת רק אם אנחנו מודים לו על עצם מציאותו, שגם היא בעצמה נתינה, בלי שיעשה איזשהו מעשה. כמו שאדם שמח בבנו לא בגלל שהבן נתן לו משהו, אלא עצם מציאותו. יתר על כן באין ערוך אנחנו מודים לה' על עצם המציאות האלוקית, שאין דבר בעולם יקר ממנה. במובן הזה אפשר לומר שזה לא תלוי בשום נתינה, אלא שזה בעצמו נתינה עצומה, שהמציאות האלוקית מאירה את הכל ומשמחת את הכל. ונכון שזה מתגלה בפועל במתנות שהקב"ה נותן לנו, שהם חיים בעולם הזה עם כל הטובות המתלוות אליהם.
שאלה: מציאות הקב"ה: הרב! תמיד אומרים שהקב"ה קיים, ונותנים את העובדה שלא יכול להיות מקרה בו יווצר עולם ללא בורא כלשהו. האם לא יכול להיות מצב בו העולם נברא בדרך שאין אנו מסוגלים להבין (ללא בורא), כמו שאין אנו מסוגלים להבין את גודל היקום?
תשובה: : גם שכאנו אמרים שאין לנו תפיסה והשגה בגודל הבורא אולם אנו לא אומרים דברים שהם סותרים לשכל ולהגיון.
שאלה: מאכלים עם קמח - מה ברכתם? קרמבו, קציצות דג, כדורי פלפל ועוד: הרב מה מברכים על חטיפים כמו פסק זמן, כיף כף, בוטנים אמריקאים, עוגת גבינה ועוד דברים רבים שיש בהם קמח אבל הקמח לא הרוב. שיש מחלקים בשניצל לסוגיו, מה מברכים?
תשובה: אומרים חכמים: מי שרוצה להיות חסיד (שמדרגתו גבוהה מצדיק ) ילמד הלכות ברכות. הלכות אלו מורכבות ובמציאות ימינו כאשר תעשיית המזון מפותחת החשיבות בלימוד הלכות ברכות חשובה ביותר. בכול מאכל אנו אומרים שמברך על העיקר ופוטר את הטפל, כאשר יש חמשת מיני דגן במאכל הדין שונה,קמח תמיד הוא העיקר! אינו בטל. ולכן ברכה על מוצרים שיש בהם קמח מברכים בורא מיני מזונות. ב כמובן שיש סייגים: לדעת התוספות - מדובר כאשר הקמח בא לסעוד את הלב. ואילו לדעת הרמב"ם - כאשר הקמח מעורב לתת טעם בתערובת, אזי ברכתו בורא מיני מזונות. המשנה ברורה הביא את שני ההסברים של התוספות ושל הרמב"ם ולא ראה בהם מחלוקת וכאשר אחד מהסברות מתקיים מברכים מזונות. אבל כאשר נותנים קמח במאכל על מנת להדביק או להסמיך את המאכל ברכתו לא תהיה מזונות אלא כברכה של העיקר. ג. מכאן ניתן דוגמאות: קרמבו,גלידה בגביע - מי שאוהב את הביסקוויט או את הגביע יברך שתי ברכות.יברך על הביסקוויט מזונות, וברכת שהכול על הקרם או הגלידה. קציצות דג, קציצות בשר,כדורי פלאפל - ברכתם שהכול למרות שיש בהם קמח,כי הם נועדו להדביק את החומר. שניצלים מצופים בקמח - הברכה היא תמיד שהכול ללא תלות בעובי הקמח.(הגר"מ אליהו זצ"ל, ילקו"י) קבוקים - כיון שהציפוי של הקמח עבה ומזין, יפריד ויברך שתי ברכות,על הציפוי מזונות ועל הבוטן אדמה. בוטן אמריקאי - אדמה, מפני שהציפוי של הקמח דק ולא נועד להזין,אלא להדביק את הבוטן. חמין עם קישקע וגריסים - יפריד בין מיני המזונות לאדמה, ויברך שתי ברכות. ברכת מזונות על הקישקע וברכת אדמה על היתר. גריסים אם יש מעט בטל בתוך החמין, ויברך ברכה אחת בלבד ואם יש כמות יפריד ויברך שתי ברכות. עוגת גבינה בתחתיתה שכבת פירורים דקה - יברך שהכול מפני שהקמח נועד להחזיק את הגבינה ולא להזין. וופלים, כיף כף, פסק זמן - ברכתם מזונות כיוון שנועד להזין למרות ריבוי השוקולד, כך ברכתם. קיגל תפוחי אדמה - גם אם חתיכות לחם ברכתו אדמה. לאזניה,קיש ברכתם - מזונות,
שאלה: מה מברכים על פריכיות מסוגים שונים: אורז, חיטה, תירס,כוסמת: הרב מה מברכים על פריכיות מסוגים שונים?
תשובה: מובא כאשר אדם כוסס אורז ברכתו אדמה, ופוסקים רבים וביניהם הרב אוירבאך והרב בן ציון אבא שאול פסקו לברך בורא פרי האדמה כיון שאינו נחשב מבושל במים. וכן הדין בפריכיות חיטה, תירס,וכוסמת.
שאלה: תפילין של ראש כשאסור להצמיד שום דבר: אדם שעבר טיפול בראשו ומצווה במשך שבועיים לא לחבוש כובע או כל פריט הצמוד לראשו, מה יעשה בכל הנוגע להנחת תפילין של ראש? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "הנחת תפילין על יד מגובסת"
תשובה: א. יש להתייעץ עם רופא ירא שמיים המבין את חשיבות מצוות תפילין. מסתבר מאוד שהנחה של תפילין למשך 5 דקות אינה בעייתית. ב. אם ישנה חציצה של תחבושת וכד' בין הבית של התפילין לראש יניח תפילין של ראש כרגיל על החציצה וגם למנהג האשכנזים המברכים על תפילין של ראש לא יברך עליהם אלא רק ברכה אחת על של יד. אם החציצה אינה תחת הבית אלא תחת הרצועות יכול גם לברך. ובכל מקרה טוב לכסות את התפילין בטלית וכד' שלא יבואו להציבור להקל בכך או לברך במקום שלא מברכים. רפואה שלמה
שאלה: השריית דגים במיץ לימון מלימונים בקדושת שביעית : האם מותר להשרות דגים במיץ לימון של שביעית? ההשרייה מוציאה את הריח הלא נעים מהדג. ואח"כ שוטפים את הדג ומבשלים אותו. אך לא משתמשים יותר במיץ לימון.
תשובה: וברכת ד' אם הלמון רק מוציא ריח ולאחר מכן שוטפים (כפי שכתוב במכתב) אין להשתמש בלימון של שביעית. בברכת התורה והארץ יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ
שאלה: מזוזה - קמיע?: הרמב"ם כותב לגבי אלו שמתייחסים אל המזוזה כקמיע "הטפשים, לא די להם שבטלו המצוה אלא שעשו מצוה גדולה. כאילו הוא קמיע של הניית עצמן, כמו שעלה על לבם הסכל שזהו דבר המהנה בהבלי העולם" (הלכות מזוזה ה ד) ומאידך גיסא בעל השו"ע כותב (יו"ד רפה) ". וכל הזהיר בה, יאריכו ימיו וימי בניו. ואם אינו זהיר בה, יתקצרו"! האם אין כאן סתירה? שלא לדבר על הסיפור שרבי יהודה הנשיא שלאחר ששלח לו המלך ארטבן מרגלית כמתנה, החזיר לו מזוזה כמתנה באמרו "אתה שלחת לי דבר שאני שומר עליו, ואני שלחתי לך דבר שאתה ישן לך והוא שומר עליך", וכן הסיפור עם אונקלוס לשלוחיו של אדריאנוס. אמת שזו מצווה אבל הגדרת קמיע הוא חפץ שיש בו סגולות הגנה? האם אין כאן סתירה?
תשובה: מעלת המצוה היא לקיים את דבר ד' ולא להשתמש בו לצרכים פרטיים כי זו השפלה למצוה. אמנם אם האדם התכוון לעשות רצון ד' אז יש בה סגולה לשמור על בני הבית שקיימו את המצוה כשם שד' שומר את כל אוהביו ועושי רצונו.
שאלה: טלטול כלב בשבת: ב"ה. האם ניתן לטלטל כלב זקן אשר קשה לו לעלות במדרגות לבד, כלב חי! האם ניתן לטלטלו בשינוי ע"י ששני ישראל מרימים אותו במקום אחד על דרך שינוי?
תשובה: בתפיסת בעל חיים בשבת ישנם שני איסורים אפשריים: צידה ומוקצה. לגבי צידה, פסק השו"ע (סימן שי"ז, סעיף י"ב) שאין איסור צידה בבעלי חיים ביתיים שאינם בורחים מהבית או מהבעלים, שהרי הם ניצודים ועומדים. לגבי איסור מוקצה, פשט השו"ע בסימן ש"ח (סעיפים ל"ט - מ') שאסור לטלטלם, ורק אם בעלי החיים מצטערים אפשר לדחוף אותם כדי לעזור להם משום צער בעלי חיים. אבל לטלטלם לגמרי - אסור. והמוקצה הוא משום גופו - כלומר שאין מה לעשות עם חיות בשבת כמו אבנים ועצים. ואמנם חלק מהפוסקים פוסקים כך. אולם יש המקילים לטלטל חיות מחמד באופן גורף. ואפרט: נחלקו הראשונים האם מותר לטלטל ציפור בכלוב. האור זרוע פוסק שמותר כיוון שמדובר בחיית מחמד שאדם לא מקצה אותה מדעתו, ואין דינה כאבנים אלא ככל משחק אחר, ולכן מותר לטלטל. והרא"ש, וכך רוב הראשונים, פוסקים שלא חילקו חכמים בין סוגי החיות ואת כולם אסור לטלטל. כלומר מעיקר הדין היה מותר כיוון שלא מקצים את חיות המחמד, אבל משום לא פלוג אסור. האחרונים פוסקים כדעת רוב הראשונים לאיסור, וכך פסק גם הרב עובדיה (יביא אומר ה', כ"ו). אבל הרב פיינשטין (אג"מ או"ח ח"ה כ"ב, כ"א) והגרשז"א (שלחן שלמה ש"ח, ע"ד) חלקו בין ציפורים שבאמת אסור לטלטל, לבין חיות שרגילים כל הזמן לגעת ולטלטל אותם ובהם לא אומרים לא פלוג ומותר לטלטלם. בפניני הלכה (כ', ה') כתב שהואיל ומוקצה מדרבנן אפשר להקל. מסקנה: בחיות שרגילים לטלטל באופן קבוע אפשר לטלטל בשבת כרגיל. אך חיות שאין רגילים בכך כגון אקווריום או תוכי וכד', אסור. ובמקרה הנ"ל מותר להרים את הכלב אף בלי שינוי כלל. (וגם לדעת המחמירים מותר לדחוף אותו). הרב שלמה בורנשטין
שאלה: שם ה  בלשון רבים: לכבוד הרב, שאלה שכבר מטרידה אותי זמן מה היא מדוע שני השמות הקדושים ביותר ביהדות - שם הויה ושם אלוקים - הם בלשון רבים. הרי ברור לכל שה הוא אחד ויחיד ואין שייך בו ריבוי, אם כן מדוע שמותיו הם בלשון רבים? הרי יכלנו להגיד שמות אלו גם בלשון יחיד ולכאורה לשמור על אותה משמעות?
תשובה: שם הויה הוא לא לשון רבים. שם אלוקים בא לומר שיש כוחות רבים בעולם והקב"ה הוא בעל הכוחות כולם. התוכן של שם אלוקים זה השייכות של כל פרטי הפרטים וכל הדברים שמחולקים בעולם כולם ביחד מתייחסים למקור כל הכוחות לאלוקים.
שאלה: השקפה יהודית: מדוע נאמר אל תעשו עצמכם כעורכי הדיינין? האם אסור ללמוד משפטים ועריכת דין? מדוע נאמר הטוב ברופאים לגהינום? האם אסור ללמוד רפואה?
תשובה: א. פרשני המשנה הסבירו את המושג 'עורכי הדיינים' באופנים שונים: רש"י והרמב"ם (בפירוש המשניות) הסבירו כי הכוונה היא לבני אדם שאינם דיינים, המלמדים את בעלי הדין להתמודד עם החקירה הצפויה להם מאת הדיינים. "אם יאמר השופט כך - תהיה תשובתו בכך, ואם יטען בעל הדין בכך - תהיה התשובה כך". ר' עובדיה מברטנורא (בפרושו השני) הסביר כי כוונת המשנה היא לתלמיד היושב לפני רבו הדיין, שלא יחשיב עצמו כגדולי הדיינים וידבר לפני רבו כפוסק את הדין, אלא יכיר את מקומו וישקול היטב את דבריו לפני שמציעם לפני רבו. רבינו יונה הסביר שהמשנה מכוונת אל הדיינים עצמם ולא אל הציבור. לדבריו, כוונת המשנה היא שלא ילך אדם לדיין יקבל ממנו חוות דעת מסוימת, וכשייפסק הדין נגדו ישלוף את חוות הדעת של ראש הדיינים שקיבל קודם לכן ויטען כנגד פסק הדין שקיבל כעת. א"כ, יש פירושים למשנה זו המביעים יחס שלילי כלפי המקצוע של עריכת דין, אולם אלו לא הפירושים היחידים. כמו כן, פעמים פעולת סידור וארגון הטענות על ידי העו"ד תהיה מותרת כאשר אין בה לימוד טענות וחלקלקות לשון כנגד הדיין וכנגד בעל הדין השני. יש מקום לברר באריכות רבה את מקומו של העו"ד על פי ההלכה, ואין כאן מקומו. ב. הסבר המשנה - טוב שברופאים לגיהנם - בעל התפארת ישראל בפירוש המשנה (קידושין פרק ד משנה י"ד) מדייק מלשון המשנה ומסביר את כוונתה. הדיוק בדברי המשנה "טוב שברופאים" בא ללמדינו ש"רק מי שחושב את עצמו שהוא המומחה היותר טוב שברופאים" הוא עתיד לנחול גיהנם כיון שבגאותו הוא סומך על ידיעותיו ושיקול דעתו בלבד "ואינו מתיעץ עם חביריו, כראוי למי אשר בפיו ובקולמסו מונח חיים או מות, וגם.אינו חושש לעיין היטב בספרי הרפואות קודם שיתן להחולה סמי רפואה קודם שידע מהן שלא יוכלו להזיקו כראוי". למדנו מדבריו שהרופא הגאוותן שאינו מוכן לשמוע את חוות דעתם של חבריו, ולא שוקל ובודק בספרים ובמחקרים החדשים והמעודכנים כיצד לרפא ולעזור לחולים שתחת ידו עליו דברה המשנה ועליו נאמר שסופו לבוא לגיהנם. יום טוב
שאלה: עילוי נשמה אחרי השנה: האם מותר להגיד לעילוי נשמת גם אחרי השנה של הפטירה? האם אני יכול להגיד לעילוי נשמת גם למי שאינני קשור אליו מבחינה משפחתית? מה ההבדל בין הפטרה לאשכבה?
תשובה: מותר,מקובל ליחד בימי השנה. הפטרה  זוהי קריאה מהנביא שנהגו לעלות כאפשר ביורצייט, מפטיר והפטרה. השכבה לאשכנזים - אל מלא רחמים. לספרדים - המרחם על כל בריותיו.
שאלה: אני לא זוכר במי פגעתי: לכבוד הרב אני קראתי באיזה מקום שאם פגעתי במישהו ואין לי איך לבקש מימנו סליחה אני נקרא אנוס. שאלתי היא, אם שכחתי שפגעתי בבן אדם האם גם אז אני נקרא אנוס או לא? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "בית דין של מעלה"
תשובה: אם האדם רוצה מאוד לתקן מה שפגע ואין לו דרך אז הוא אנוס על מצות התשובה וראוי שיבקש בתפילה מד' שיסלח לו, ויתן בליבו של הנפגע לסלוח לו. ואם אדם שכח וידוע בלי ספק שאם יזכור יתנצל וישתדל לפייס את הנפגע אז הוא קצת אנוס, וראוי גם כאן שיתפלל לד' שאם יש מי שנפגע על ידו שיסלח.