LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: גילוי עריות במקורות: גילוי עריות הוא אחד הטאבואים היציבים ביותר בחברה האנושית. אם כך, איך ניתן להסביר שלפי סיפורי התנ"ך האנושות כפי שאנו מכירים אותה היום היא תוצר של גילוי עריות (גם סיפור אדם וחווה וגם המבול) לא רק פעם אחת אלא פעמיים?
תשובה: לשואל התבוננות במאורעות התנ"ך ומבט כללי על ההיסטוריה האנושית מגלה שלא פעם ריבונו של עולם מסבב דברים גדולים דווקא על ידי נפילות גדולות. מדוע לידת דוד המלך היתה צריכה לבוא דווקא מסיפור יהודה ותמר? מדוע היתה צריכה נשמתו להגיע מגרים? השאלות מן הסוג הזה הן רבות. מרן ה"בית יוסף" בספרו "מגיד מישרים" נדרש לשאלה זו ומבאר שכשצריך להגיע דבר גדול לאומה הישראלית, מידת הדין מחייבת שהדבר יגיע רק כשהעם ראוי לכך, וכשאין העם ראוי מספיק, הקב"ה בחסדיו המרובים מגלגל את הדברים בדרך עקלקלות בהעלמה ובהסתר, כדי למנוע מן המקטרגים השונים לעורר את מידת הדין. (ראה "אם הבנים שמחה" פרק שני עמ' קכא-קכה) נאמנה
שאלה: שנת שמיטה: האם מותר לאסוף זרעים בשביעית על מנת לזרעם בשמינית? בעישבי (עצי) נוי? בעישבי (עצי) מאכל?
תשובה: וברכת ד' כל זרע פירות שאי אפשר לאכול ולא למצוץ ואנשים משליכים אותם, אפשר לאסוף בשביעית אלא א"כ ראויין לצביעה (רמב"ם שמוי"ו פ"ה הכ"א, הל' תרומות פי"א הי"א). זרע של ירק ונאכל או נמצץ אסור מדין ספיחים או שיש בו קדושת שביעית, ואין להפסידו, אבל אם אין בו איסור ספיחים אפשר לשומרו לשביעית. אם השאלה תהיה ממוקדת (על פרי או ירק מסויים) אשתדל לענות. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ
שאלה: משלוח מנות באמצעות שליח גוי: במדינתנו שבה מרובים הגויים המועסקים על ידי יהודים כנהגים או שליחים, מקובל לשלוח מנות בפורים בידי גוי גבר. האם יש בכך בעיה הלכתית?
תשובה: מותר לשלוח מנות בפורים בידי גוי. הרחבה: בשו"ת "בני ציון" (סי' מד) הסתפק אם הביא המנות בעצמו ולא על ידי שליח, אם יוצא ידי חובה, מכיוון דכתיב "ומשלוח מנות" דבעינן דווקא על ידי שליח, והביאו ה"משנה ברורה" (סי' תרצה ס"ק יח). גם ב"כף החיים" (סי' תרצה ס"ק מא) הביאו, אך השיג עליו וכתב שמצינו בתורה בכמה מקומות לשון שליחות שאין הכוונה על ידי שליח, כגון: "וכי תשלחנו חפשי מעמך"  ולפי זה צריך רק שהמקבל יזכה במנות, וזה אפשר לעשות אף על ידי קוף בעלמא, אם הנותן מסכים שבזה יזכה המקבל, ולא בעינן דיני שליחות. אפילו אם נאמר שהתורה הקפידה על שליחות, הרי כתב החתם סופר בחידושיו (לגיטין דף כב ע"ב) שלא צריכים "בר שליחות". דרישה זו של "בר שליחות" היא רק כאשר המשימה מוטלת על הבעלים והשליח מבצע זאת מדין "שלוחו של אדם כמותו", ואז מי שאינו "בר שליחות" אינו כמותו. "אבל היכי שאמרה תורה שישלח שליח, כגון משלוח מנות, זה סגי אפילו על ידי קוף". רבני ארץ חמדה - מתוך "חמדת הימים"
שאלה: משלוח מנות של משפחה ביחד: הרב, האם יש צורך שאני אתן משלוח מנות שיהיה ממני, ואשתי תתן משלוח מנות ממנה - או שגם אני וגם היא מקיימים את המצווה כשאנחנו נותנים ביחד? האם יש אפשרות להכניס בתוך משלוח אחד ארבע מנות וככה אני ואשתי יצאו ידי חובה באותו המשלוח?
תשובה: לשואל, הדבר אפשרי, ועדיף לומר במפורש למקבלים שיש פה שני משלוחים, שתי מנות מהאיש ושתיים מהאישה. הרחבה: הדעה המקובלת בהלכה היא שאישה חייבת במשלוח מנות כאיש (רמ"א סי' תרצה ס"ד). הדעות חלוקות בשאלה האם כדי לקיים זאת צריך שתהיה ידיעה ואמירה מפורשת של השולחים והמקבלים שמשלוח מסוים הוא מהאישה, או שדי בהנחה הסתמית שהמשלוח הוא "בשם המשפחה", ולמעשה עדיף שיהיה משלוח מסוים בשמה (מגן אברהם שם סקי"ד ומשנה ברורה סקכ"ה, כפי שביאר את דבריהם בהליכות שלמה, פורים, פרק יט סי"ז). כאשר יש משלוח משותף, גם משני אנשים זרים זה לזה, ניתן לצאת ידי חובה אם יש שתי מנות מכל אחד (הליכות שלמה, שם, סעיף טו  ובהערה שם הפניה לספר 'פסקי תשובה' סי' קמד, שהסתפק בנושא. עיינתי שם וראיתי שהספק שלו הוא האם יש צורך בשתי מנות נפרדות מכל אחד, או די בכך שיש לכל אחד שווה פרוטה בכל מתנה, אבל לא הסתפק שניתן לאחד שני משלוחים למשלוח אחד). אגב, במשלוח מנות קהילתי בדרך כלל לא יוצאים ידי חובה, מפני שמספר המנות בו אינו מרובה כמספר השולחים.
שאלה: אכילה של גר אצל הוריו: לרב! התגיירתי לפני כשנתיים וחצי ואני כעת גר ב"ה עם אשתי. כאשר אנו מתארחים לשבתות אצל הורי, אמי מכינה לנו אוכל בכלים המסודרים במיוחד בשבילנו ורק כאשר אני מדליק לה את האש (אני נוהג כמנהג האשכנזים). השאלה היא, בעצם, אם כל הכלים כשרים, האם אני עדיין לא יכול לאכול מבישוליה של אמי מבלי שאדליק את האש למרות שהאיסור הוא מצד "לא תתחתן בם."? האם יש איסור שאני לא מודע אליו? או שמא אינני מבין עד הסוף את האיסור? ו
תשובה: לשואל, באופן כללי איסור בישולי גויים קיים גם במקרה זה. ברם, אם יש לך צורך מיוחד להקל ניתן להסתפק בכך שאתה תדליק נר הדולק זמן רב ואמך תדליק ממנו את האש בכל פעם. הרחבה: איסור האכילה מבישולי גויים נאמר גם במקרה שידוע שכל המאכלים כשרים, יש אומרים: מחשש למקרה של תקלה שבו האוכל לא יהיה כשר (רש"י בעבודה זרה לח ע"א ד"ה מדרבנן), ועל פי הדעה המקובלת יותר הטעם הוא כפי שכתבת, מחמת איסור הנישואין (כך ברש"י עצמו ע"ז לה ע"ב ד"ה והשלקות, ברמב"ם הל' מאכלות אסורות פי"ז ה"ט, ובראשונים נוספים). הפוסקים חלוקים בשאלה האם לטעמי האיסור יש השלכה על היקפו, דהיינו שכאשר אין כל חשש ממשי הדבר מותר, או שמא האיסור נאמר באופן גורף, וזו גישה כללית שמופיעה בגמרא בכמה מקומות: "לא פלוג רבנן", כלומר, חכמים לא חילקו בגזירתם בין מקרה למקרה, אולי מחשש שכל אחד יתחיל להחליט מעצמו ש"במקרה שלי אין שום חשש", פעם בצדק ופעם שלא בצדק, או מחשש שיהיו שיטעו ללמוד מהמקרה שבו ראוי להתיר אל מקרה אחר. דוגמה למחלוקת זו מופיעה בשולחן ערוך (יו"ד סי' קיג ס"ד) לגבי שפחה נכרית במטבחו של ישראל, שבה החשש לחתנות ולתערובת מאכלים אסורים קטן (עיין שם בש"ך ס"ק ז). למעשה מקובל להחמיר בזה, אך ניתן לצרף סברה זו לסברות מקילות נוספות (עיין ברמ"א שם). כך, למשל, יש שנקטו בסברה זו להקל בבישולי גויים בקופסאות שימורים, מאחר שאין כל קשר בין האוכל לבין הגוי שבישל במפעל, ושם שיקול נוסף להקל, שזוהי צורת בישול מיוחדת לבית חרושת שאיננה קיימת בבית פרטי (עיין במאמרו של הרב מרדכי ווליג 'בענין פת ובשולי עכו"ם', בתוך 'מסורה' ב' עמ' עב, בשם הרב פיינשטיין זצ"ל). קיימת קולא נוספת בבישול על אש שאמנם לא הודלקה ישירות על ידי ישראל אלא רק מאש אחרת שהוא הדליק (רמ"א ביו"ד סי' קיג ס"ז). בשעת הדחק סומכים על דעה זו, בפרט במקרה שלך שבו טעם נוסף להקל, מאחר שחשש החיתון אינו קיים. (בכתיבת התשובה נעזרתי בתשובה מאת דיין הגיור הרב דוד בס שליט"א)
שאלה: רש"י על הפרשה שמות לב ו: רש"י על שמות לב ה מתאר שאהרון ראה בן השאר שחור הוכיח את בנ"י על העגל והרגוהו ונקט בשיטה אחרת ודחה את "חגיגת העגל" למחר. ובפסוק ו על ויקומו לצחק מפרש רש"י ג"ע או ש"ד ואומר אף כאן נהרג חור. מה הפשט בדבריו?
תשובה: לשואל בפסוק ו מבאר רש"י שהמילה 'לצחק', מלבד המובן הפשוט שלה, שקמו לעסוק בשחוק ובמחולות לעבודה זרה, יכולה להתפרש בשני מובנים נוספים, במובן של גילוי עריות ובמובן של שפיכות דמים. רש"י מעיר שאכן במעמד העגל היינו עדים לתופעה של שפיכות דמים מלבד השחוק והמחולות, וזאת בשפיכת דמו של חור על שהוכיחם על עשיית העגל. נאמנה
שאלה: מנהג נישוק אדמת א"י בעליה: הרב, רציתי לשאול, א - חייל שיצא לשיט(מבצעי) בים התיכון, למקום רחוק, האם נכון שינשק את אדמת א"י שחוזר בחזרה, או שזה רק לעולים חדשים? זה מרצון אמיתי, לא על מנת ליצור "פרובוקציות". האם נכון לעשות את זה מהירידה מהספינה, או במקום צנוע בלי שיראו? ב - האם זה נכון גם לכאלה שיצאו לטייל בחו"ל מרצונם? יש גמרא בכתובות קיב שמתארת את החכמים מתגלגלים בעפרה של עכו ומנשקים את אבניה בעליה לארץ.
תשובה: נישוק אדמת ארץ ישראל אינו הלכה אלא מנהג שנהגו גדולי ישראל ומחבבי הארץ בהגיעם לארץ ישראל. חייל שינשק את אדמת הארץ בחזרתו משיט יראה כעושה פעולות מוזרות שאינן מתאימות. עלינו לעבוד את ה' כפי שלמדנו וראינו אצל רבותינו, ולא שמענו מעולם שהחוזר לארץ לאחר זמן קצר שלא היה בה מנשק את אדמתה. חייל המשרת בצבא ומקיים בכך את מצות ישוב הארץ, לא תעמוד על דם רעך ומצוות נוספות אינו צריך לנשק את האדמה כדי להראות את חיבובה כיון שעצם השירות שלו מורה על התחברותו לארץ.  ועוד, יש דעות שגם הים והאיים שבו במקומות מסויימים הם עדיין חלק מארץ ישראל. היוצא לטייל בחו"ל ורוצה להביע את אהבתו לארץ עדיף שיקבל על עצמו בלי נדר שלא לצאת שוב לטיול בחו"ל. ושרות מוצלח.
שאלה: תפילה בזמן טיסה: אני טס לארה"ב. בחזרה מארה"ב לישראל, רציתי לברר איך מתפללים ומתי? היציאה מארה"ב תהיה ביום שלישי בצהריים, טיסה בת 15 שעות. הנחיתה בארץ לפי שעון ישראל, רביעי בצהריים (14:30) לפיכך יש שתי תפילות בהן יש בעיה, תפילת ערבית של יום שלישי, ושחרית של יום רביעי.
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה כאשר יהיה חושך בחוץ תתפלל ערבית, וכאשר יהיה אור תתפלל שחרית. מתפלל לכיוון הטיסה לארץ ישראל. הרב חגי בר גיורא
שאלה: תוקפו של  זכרון דברים  לגבי השכרת דירה: ברשותי דירה שמושכרת לאדם מזה תקופה ממושכת. אדם זה קנה לעצמו דירה משלו, הודיע לי על סיום תקופת השכירות ואף מצא שוכרים שיחליפו אותו. השוכרים ביקשו להבטיח את הדירה עבורם והציעו שנחתום על זכרון דברים שבו מצויין כך: פיצוי מוסכם של הפרת זכרון דברים זה יהא על סך חודש שכירות אחד. יומיים לאחר שחתמנו כל אחד מהצדדים על הזכרון דברים, התקשר השוכר המקורי וסיפר כי הקבלן של הדירה שקנה נתקל בקשיים ולא יוכל לסיים את הדירה במועד המיועד לכן הוא מבקש להישאר בדירה בכל זאת. הוא אף התקשר לשוכרים החדשים והסביר להם כי אין לו לאן לצאת מהדירה. כעת, השוכרים תובעים ממני לשלם להם פיצוי כפי שנכתב בחוזה. שאלותי: 1. האם לזכרון דברים יש תוקף מדין תורה? 2. אני מבין שפיצוי בסך חודש שכירות מגן עלי מפני הפסד של חודש ללא שכר דירה, אך האם הפיצוי שמגיע להם הוא באותו השווי? יש לציין כי השוכרים לא נאלצים להתפנות מדירתם, וכי מועד מעבר הדירה לכאורה נקבע לעוד חודש וחצי. 3. לטובת מי נהוג לפסוק במקרים כאלו, המשכיר או השוכר 4. אם אני מעוניין להביא את המקרה לבית דין רבני - כיצד עושים זאת? תבורכו על מפעלכם ב מראש
תשובה: 1. מקובל להתייחס לזכרון דברים כשטר לכל דבר. ואם הוא נכתב ונחתם כמנהג המקובל במדינה הוא מחייב גם בבתי הדין הרבניים בדרך כלל, אלא אם יש בו ליקוי באופן כתיבתו או תוכנו. דבר זה ניתן לברור רק בבית דין. 2. לגבי הפיצוי, א. לפעמים יש נזקים והפסדים נוספים מעבר לת הבסיסי של שכר הדירה ב. אם ההתחייבות שלך בשטר תקפה וחתמת עליה מתוך הסכמה ולא מתוך אונס,אז אני לא מבין מדוע אתה מנסה לערער עליה. 3. אין מנהג בשום דבר לפסוק לטובת שוכר או משכיר משפט התורה מושתת על יסודות וערכים ולא על מנהגים ואג'נדות. אלא שלפעמים במצב של ספקות אז יש לנו כלל של "המוציא מחבירו עליו הראיה" ובכל נושא אנו נחפש לברר מי הוא המוחזק שממנו מוציאים ומי הוא המוציא. אמנם יש כלל תלמודי של "קרקע בחזקת בעליה עומד" ( בבא מציעא דף קב: ) אבל לפעמים גם השוכר מוגדר הבעלים כאשר פרשנות השטר היא לטובתו לדוגמא, מובא במשנה בבבא מציעא (קב.) שאם אדם שכר דירה לשנה (ולא הזכיר את המושג חודש) וקבעו סכום ת על שכירות דירה לשנה אז אם עיברו את השנה (בזמן שבית דין היה קובע את העיבור ולא חשבון שנים מראש כנהוג היום) אזי השוכר הרויח את החודש הנוסף (שולחן ערוך חושן משפט סימן שי"ב). כל נושא נידון לגופו של עניין. 4. באתר "דין תורה" של מכון משפטי ארץ שבישוב עפרה ישנה רשימת בתי דין לממונות בכל הארץ ודרכי הפניה אליהם.
שאלה: הפלגה בשבת: יש לנו הפלגה במסגרת העבודה לקפריסין, ההפלגה יוצאת בשישי בבוקר וחוזרת ארצה ביום ראשון. כמובן שבמהלך השבת האוניה תהיה בתנועה, נאמר לנו שרב החובל הינו גוי של שבת והאוכל שמוגש כשר. האם מותר לי להפליג?
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה הרבנות הראשית אוסרת לתת כשרות לאוניות. אין היתר להנות ממלאכת גוי שנעשתה עבור יהודי אלא אם כן הוא חולה. הרב חגי בר גיורא
שאלה: תפילה בטיסה המשך: כאשר אני אראה אור בחוץ, איך אדע מהו אזור הזמן בו אני נמצא ושזה אכן זמן תפילה? איך ניתן לדעת האם האור הוא "אור" בוקר צהרים? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "תפילה בזמן טיסה"
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה אם הטיסה ממערב למזרח בחושך ברור שזה לילה ותתפלל ערבית, במטוס רואים במסך את המיקום של המטוס ולפי זה תוכל לדעת את השעה המקומית בתחילה באמת זה יהיה סוף יום אבל בהמשך זה יהיה בוקר. הרב חגי בר גיורא
שאלה: משלוח מנות על בקבוק שתיה: האם במשלוח מנות אפשר לצאת ידי חובה במנת מזון ובקבוק שתיה, או שני בקבוקי שתיה?
תשובה: מעיקר הדין מותר והמחמיר תבוא עליו ברכה הרחבת תשובה: על פי הגמרא במגילה ז,א מסופר על משלוח מנות בשתיה. בירושלמי נראה שצריך דווקא מזון ולא שתיה. הרמב"ם הבא"ח - הזכירו שני מיני מזון. אך רבים אחרים התירו משלוחי מנות בשתיה.
שאלה: משלוח מנות שקית קוסקוס: האם אפשר לשלוח מנות הנדרשות עדין הכנה?
תשובה: מותר לשלוח שקית כוסכוס כפריט משתי מנות כי ההכנה לאכילה של הכוסכוס מועטה ביותר. הרחבת תשובה: לדעת הפר"ח - מותר לשלוח תרנגולים שחוטים ולא חיים. וחלקו עליו,אך כוסכוס הוא מוצר מוכן שההשקעה בהכנתו זניחה.
שאלה: פתיחת מכסה ביוב בשבת: הרב, כשנוצר צורך לשטוף את רצפת חדר השרותים אמבטיה בשבת, ואין אפשרות להוציא את המים אלא אם יפתחו את מכסה הפלסטיק שברצפה. מדובר באורח ובמקרה שיש בו צד של כבוד הבריות. יש לציין שלמכסה יש כלי קיבול מצדו הפנימי, אין לו ידית או שקע. זה מכסה סטנדרטי שטוח. וכן שבבית המדובר בד"כ לא מוציאים את המכסה הזה. האם יש בהוצאת והחזרת המכסה משום בונה סותר? דאו דרבנן? האם יש בעיה של מוקצה? השאלה היא לגבי מקרה שכבר קרה, ואני רוצה לדעת האם היה מקום להתיר, וכן מה הדין גם לכתחילה.
תשובה: אסור לפתוח מכיוון שאין לו בית יד. הוא מוקצה. המקור בסימן ש"י.
שאלה: ריצה בשבת, כתיבה בפסח ועוד: כבוד הרב, אני מעוניין לשאול מספר שאלות: 1. על פי ההלכה אסור לרוץ בשבת. האם מותר לי לרוץ בשבת כשאני רואה שאני מאחר לתפילה בציבור או כשמגיע זמן שקיעה ועדיין לא התפללתי מנחה, ועליי להגיע במהירות למקום שאוכל להתפלל בו? 2. בימים אלו אני משתתף בקורס להשלמת בגרות של 5 יחידות לימוד בפיזיקה. הקורס התחיל לא מזמן, ישנם 3 מפגשים בשבוע והוא יסתיים רק לאחר הבגרות, בחודש תמוז. בכל מפגש מועבר הרבה מאוד חומר ונכתבים הרבה דברים על הלוח שעליי להעתיק למחברת, ובסוף השיעור ניתנים שיעורי בית רבים שיש לעשותם לקראת השיעור הבא. 2 מהמפגשים חלים בחול המועד פסח. האם מותר לי לכתוב במהלך השיעורים את כל החומר, והאם מותר לי להכין שיעורי בית אלו בחול המועד? 3. האם צריך לגנוז דף מחברת או דף עלון שעליהם רשום בראש העמוד או שרשום עליהם תאריך עברי? 4. נתלש לי חלק קטן מכריכתו של הספר "בגן האמונה המבואר". האם יש לגנוז חלק זה? 5. מה יש לעשות עם בתי תפילין שבורים שאין בהם שימוש יותר ובחלקים השבורים של בתי התפילין? 6. האם מותר לכבות נרות, שנמצאים על עוגת יום הולדת למשל, בנשיפה? על תשובתך.
תשובה: 1. השולחן ערוך (סימן צ' סעיף י"ב) כתב מצוה לרוץ כשהולך לבית הכנסת וכן לכל דבר מצוה, אפילו בשבת שאסור לפסוע פסיעה גסה. והוסיף בילקוט יוסף (שבת חלק ב' סימן ש"א סעיף ב') "מותר לרוץ לבית הכנסת בשבת כבר מעת שיוצא מפתח ביתו, ולא רק כשהוא מתקרב לבית הכנסת". 2. תשובת הרב יעקב אריאל,תשובת הרב זלמן מלמד 3. דף שרשום שראשו אינו טעון גניזה ומותר לזורקו. (ספר גנזי הקודש פרק ז' סעיף ה'). דף שכתוב עליו תאריך עברי לא צריך גניזה. 4. כל דבר המחובר לספר, ויש לספר צורך בו, הרי הוא קדוש, וכשבלה טעון גניזה, כגון: כריכת הספר. מקורות: בשולחן ערוך (סימן קנד סע' ג') נפסק: "תשמישי קדושה, כגון: תיק של ספרים ומזוזות, ורצועות תפילין.יש בהן קדושה וצריך לגנזן". וציין הרמ"א "ודוקא הדבר שמניחין בהן דבר הקדושה בעצמו לפעמים, או שנעשית לכבוד כגון המכסה שעל הקרשים של הספרים". והוסיף המשנה ברורה (ס"ק ז') "והוא הדין לשאר ספרי קודש". 5. בית התפילין שהשתמשו בו למצוות התפילין וכעת בלה או נפסל טעון גניזה. 6. ההנהגה הנכונה היא להיזהר מכיבוי נר בפה ע"י נשיפה. אם כיבה את הנר בטעות בפיו או כל אדם שלא יודע על ענין זה - עליהם נאמר שומר פתאים ה'. מקורות והרחבה: ספר כלבו (סימן קי"ח) הוא המקור הראשון לדבר וכך כתב "ארבעה דברים העושה אותן דמו בראשו ( נמצא בסכנה).והמכבה את הנר בפיו הרי זה נכפה.". בשו"ת שלמת חיים (לרב חיים זוננפלד, סימן צ"ה) נשאל על הדבר וכך נכתב שם בתשובה "(שאלה): בסוף ספר ראשית חכמה (חופת אליהו רבה, שער ג' סי ט"ו במהדורת וולדמן) שלושה דברים העושה אותן דמו בראשו ואלו הן היושב בצלו של נר, והמכבה הנר בפיו מפני שנכפה, ומשמש מיטתו בפני הנר וכו', וכנראה שהוא מאמר ח. והנה רבים אין זהירים ומכבים נר בפיהם, האם שייך על זה לומר והאידנא דדשו בה רבים שומר פתאים ה' (שבת קכ"ט ע"ב), וכן האם יש לחלק בין נר של שמן ובין נר של חלב או של נפט. תשובה: בוודאי ראוי ליזהר מזה, ומי שאינו יודע יגן עליו הפסוק שומר וכו' (תהלים קט"ז ו'), אבל למי שיקבל ראוי להזהירו, ולא עבדינן פירוקא לסכנתא". ובכף החיים סופר (יו"ד סימן קט"ז אות קט"ו) כתב בשם הזבחי צדק (שם אות עד) על מנהגם של הנשים שבערב שבת "נוהגין הנשים בערב שבת לכבות את הנרות בפיהם שומר מצוה לא ידע דבר רע". יום טוב
שאלה: מתנות לאביונים לגוי או באינטרנט?: אנו גרים בחו"ל ורציתי לשאול לגבי מתנות לאביונים רצוי לתת לאביון ישירות האם כדאי לתת לאביון גוי ברחוב או עדיף לתרום למוסד יהודי באינטרנט?
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה תתרום לארגון שמחלק מתנות לאביונים ותבקש שיתנו את המתנה בזמן ביום י"ד שחופף לזמן של המקום שלך. פורים שמח הרב חגי בר גיורא
שאלה: ת נדר ממעשר כספים: הרב, לפני כחצי שנה נדרתי נדר שאם בע"ה הניתוח של בני יעבור ב אתרום סכום מסוים של כסף לעניים. ב"ה הניתוח עבר ב האם מותר לתרום את הכסף הזה ממעשר כספים, או שחובה לתרום אותו בנפרד ממעשר כספים?
תשובה: אין לפרוע את הנדר ממעשר כספים
שאלה: משכך כאבים בצום: רציתי לשאול אם מותר לשתות משכך כאבים בצום יש לי כאבי גב. אשמח לתשובה
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה כן ולהמשיך לצום. הרב חגי בר גיורא
שאלה: שימוש בתקליטור תורני של דוד שלי: לכבוד הרב דוד שלי נתן לי להוריד מדיסק און-קי תיקיה שיש בה הרבה ספרי קודש שהוא צרב מאדם אחר. אני לא יודע אם לאדם שממנו דודי צרב התקליטור תיקיה עלה כסף או לא. האם מותר לי להשתמש בזה? והוא הביא לי את כל התיקיה, אם זה פרט חשוב.
תשובה: להשתמש בזה לעצמך אין בעיה, אבל למכור את זה או להרוויח מזה כסף זה בעיה.
שאלה: חובת קימה בבוקר לקריאת שמע: אדם שישן מאוחר מאוד בלילה, האם חובה עליו לקום ע"מ לומר ק"ש בזמנה? ומדוע? במקרה כזה, האם ניתן לומר ק"ש לפני ברכות התורה? נטילת ידיים אני מניח שוודאי חובה לעשות, אך קריאת שמע אולי זה לא ממש דין לימוד, אך מצד שני נאמר שמקיימים בזה "והגית בו יומם ולילה".
תשובה: לשואל, בוודאי חובה לקום בבוקר לקיום מצוות עשה דאורייתא של קריאת שמע בזמנה. אלא שנחלקו הדעות האם כאשר מישהו עייף מאוד ניתן לסמוך על הסברה שרק הפסוק הראשון הוא חובה מן התורה. והכרעת השולחן ערוך (סי' סג ס"ה) שחובה עליו לקרוא כל קריאת שמע, אך מעבר לפסוק הראשון ניתן לקרוא בנמנום, ובלשונו: "אם היה ישן - מצערים אותו ומעירים אותו עד שיקרא פסוק ראשון והוא ער ממש  מכאן ואילך אין מצערים אותו כדי שיקרא והוא ער ממש, שאף על פי שהוא קורא מתנמנם, יצא". בשולי הדברים, יש לציין לדיון מעניין ב'הליכות שלמה', מילואים, סי' יב, על גדר חיובו של הישן בקריאת שמע ובמצוות בכלל. על פי הגדרתו שם, בזמן שהאדם ישן ואין בו דעת אין עליו שום חיובים, אבל כשעודנו ער, ורוצה לישון, עליו לוודא שהוא יצליח לקיים את המצוות, עיין שם. ולאידך גיסא האריך בשו"ת קרן לדוד (סי' יח) להראות שהישן חייב במצוות, וחובה להעירו לקיום מצוות מן התורה, ובמצוות דרבנן הדבר תלוי האם הוא אנוס בשינתו או התרשל והלך לישון תוך 'לקיחת סיכון' להפסד המצווה. ברכת התורה היא חובה לפני קריאת שמע, כפי שכתבת שאף זהו לימוד תורה (ועיין מאירי ברכות כא ע"א ד"ה חייב אדם וד"ה יש שואלים, ושו"ת שאגת אריה סי' כד באריכות). נכון גם מה שכתבת שצריך ליטול ידיים לפני קריאת שמע (רמב"ם הל' קריאת שמע פ"ג ה"א ושו"ע סי' ד סכ"ג). קריאת שמע וכן תפילת העמידה חמורות בעניין זה יותר משאר ברכות ודברי תורה, שמצד הדין מותר לאומרם ללא נטילת ידיים כל עוד לא ידוע על לכלוך ממשי שעל הידיים (שו"ע שם ומ"ב ס"ק סא).
שאלה: תפילות לבני חברא קדישא בשעת הטהרה: יש לחברא קדישא שלי בלבול לגבי סדר התפילות בזמן טהרת המת: מה התפילה שאומרים לפני הטהרה, מתי שמסירים את הבגדים, מתי שמתחילים לרחוץ, במשך הרחיצה, כשמכניסים לתוך הארון, וכשמוציאים את הארון מחדר הטהרה לחדר הקירור. - זקני החבורה זוכרים שאומרים תפילות בשלבים שלמעלה, אך לא זוכרים מה, ולא מוצאים את הדפים עם הנוסח (הם קוראים עברית פונטית בלי להבין.) - אשמח לקבל נוסח כנ ל (אשכנז)
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה מובא בספר גשר החיים(פרק ט): אחרי הנטילה לפני הרחיצה אומר הזקן שבחבורה ואחריו כל המתעסקים: רבש"ע חמול על פב"פ המת הלז שהוא בן אברהם יצחק ויעקב עבדיך ותנוח נפשו ונמתו עם הצדיקים כי אתה מחיה המתים וממית חיים ברוך אתה מוחל וסולח לחטאים ולעוונות ממתי עמך ישראל בתחנונים, ובכן יה"ר מלפניך ה' או"א משכיל אל דל מלטהו מכל צרה ומכל רעה ומדינה של גיהנום, ברוך אתה גדול החסד ובעל הרחמים ברוך אתה העושה במרומיו ולעבדיו וליראי שמו ברוך פודה עמו ישראל ממיני פורענויות ברחמים ובכן יה"ר מלפניך ה' או"א שתזכור זכות ברית הקודש שבבשרו ויהיה פדיון לו משריפת גיהנום וצחליצהו, ברוך אתה כורת הברית ברחמים ברחמים ברחמיםהסתר והעלם פשעי המת הזה עבדיך משריפת אש תחליצהו שהוא צריך לרחמיך הרבים, ואתה ה' אלוקינו טוב וסלח לכל קוראיך, ברוך אתה גדול העצה ובעל העלילה ברחמים, עם רגלי צדיקים בגן עדן ידרוך כי מקום ישרים הוא.רגלי חסידיו ישמור ברוך אתה הנותן רחמים גדולים ורוב תחנונים למתי עמו ישראל אמן כן יהי רצון. אח"כ אומרים פסוק והוא רחום יכפר עוון ולא ישחית והרבה להשיב אפו ולא יעיר כל חמתו. יש נוהגים לומר כשזורקים מים על ראשו: מעין גנים באר מים חיים ונוזלים מן לבנון, אם רחץ ה' את צואת בנות ציון ואת דמי ירושלים ידיח מקרבה רוח משפט ברוח בער וזרקתי עליכם מים טהורים וטהרתם מכל טומאותיכם ומכל גילולכם אטהר אתכם. באמצע הרחיצה אומרים: מקוה ישראל מושיעו בעת צרה למה תהיה כגר בארץ וכאורח נטה ללון, והתקדשתם והיתם קדושים כי קדוש אני, כל כלי יוצר עליך לא יצלח וכל לשון תקום איתך למשפט תרשיעי זאת נחלת ה' וצדקתם מאתי נאם ה'. ברחיצה השניה כשרוחצים את הצד הימני אומרים כשמשפשפים את הראש: ראשו כתם פז קוצותיו תלתלים שחורות כעורב. ברחיצת העינים וסביבתם: עיניו כיונים על אפיקי מים רוחצות בחלב יושבות על מלאת. בלחייו: לחייו כערוגות הבושם מגדלות מרקחים. בפה: שפתותיו שושנים נוטפות מור עובר. בצואר: צוארך כמגדל השן עיניך ברכות בחשבון על שער בת רבים אפך כמגדל הלבנון צופה פני דמשק. בידים: ידיו גלילי זהב ממולאים בתרשיש. בחזה: שני שדיך כשני עוםרים תאומי צביה. בבטן: בטנך ערימת חיטים סוגה בשושנים מעיו עשת שן מעולפת ספירים. בירך וברגל: שוקיו עמודי שש מיוסדים על אדני פז מראהו כלבנון בחור כארזים חכו ממתקים וכולו מחמדים זה דודי וזה רעי בנות ירושלים. כשמשפשפים את הצד השמאלי לא אומרים את הפסוקים. בשפיכת תשעה קבין אומרים שלש פעמים :טהור הוא טהור הוא טהור הוא. בנתינת עפר בעינים אמורים: כי עפר אתה ואל עפר תשוב. וכשהבו נותן אומר: ויוסף ישית ידו על עיניך. כשמלבישים אותו אומרים: נרד וכרכום קנה וקינמון עם כל עצי לבונה מור ואהלות עם כל ראשי בשמים. בשעת הלבשת הכיסוי הנקרא "טלית גדול" אומרים: שוש אשיש בה' תגל נפשי באלוקי כי הלבשני בגדי ישע מעיל צדקה יעטני כחתן יכהו פאר וככלה תעדה כליה ואומר ישימו צניף טהור על ראשו וישימו צניף טהור על ראשו וילבישהו בגדים ומלאך ה' עומד, כי כארץ תוציא צמחה וכגנה זרועיה תצמיח כן ה' אלוקים יצמיח צדקה ותהלה נגד כל הגוים, ונחך ה' תמיד והשביע בצחצחות נפשך ועצמותיך יחליץ והיית כגן רוה וכמוצא מים אשר לא יכזבו מימיו. עד ביאת הגואל הרב חגי בר גיורא
שאלה: אותיות קטנות במגילת אסתר: במגילת אסתר, בעשרת בני המן האותיות ת' ש' ז' הם כתיב מוקטן. מה הסיבה, ומה ההלכה אומרת על זה? וברכות
תשובה: לשואל ב"מדרש אותיות" מוזכר טעמה של הזי"ן הקטנה במילה ויזתא, וזאת לפי שהמן הלשין בשבעה דברים: א. ישנו עם אחד. ב. מפוזר. ג. ומפורד. ד. בכל מדינות מלכותך. ה. ודתיהם שונות מכל עם. ו. ואת דתי המלך. ז. ולמלך אין שווה להניחם. מלבד זאת, יש הרואים באותיות זעירות אלה רמז למשפטי נירנברג הידועים בהם נידונו פושעים נאצים על חלקם במלחמת העולם השניה. בפסק דין שניתן ובוצע בשנת תש"ז (שלוש האותיות הזעירות), הוטל על שנים עשר מהם גזר דין מוות. לאחר שאחד מהם התאבד בכלאו, אחד עשר צוררי ישראל הנותרים הוצאו להורג יחד בתליה, ורבים ראו זאת כתליה נוספת של המן ועשרת בניו. ובשו"ת "שו"ת עשה לך רב" (חלק ה - קונטרס תורה מן השמים) כתב הרב חיים דוד הלוי את הדברים הבאים: "נעמוד על תופעה מעניינת בכתב תורתנו הקדושה. כי הנה אותיות כתב התורה הוא כרגיל אותיות בגודל שהסופר בוחר לו לפי גודל הקלף. אך יש אותיות מיוחדות שצריכות הן להכתב גדולות מהרגיל, ויש שצריכות להכתב קטנות מהרגיל. ועליהן כותב הרמב"ם: ויזהר באותיות הגדולות ובאותיות הקטנות. כמו שהעתיקו הסופרים איש מפי איש (הלכות ספר תורה פרק ז' הלכה ח'). מכאן שאותיות גדולות וקטנות שבתורה מקובלות בישראל איש מפי איש, וכמובן עד משה רבינו שמסר לישראל את ספר התורה, כאמור: ויכתוב משה את התורה הזאת ויתנה אל הכהנים. ואל כל זקני ישראל (דברים לא, ט). כמובן שצריך טעם מה ראה נותן התורה שציוה את משה רבינו שאותיות מסוימות יכתבו גדולות או קטנות. דבר זה למדונו רבותינו חכמי האמת וזו לשונם: ועבד קב"ה אתוון עילאין רברבן ואתוון תתאין זעירין (בראשית ג, ב) מכאן שאותיות קטנות וגדולות אלה שהן תופעה מוזרה שאינה קיימת בשום ספר אחר בעולם הם מעשה ידי הקדוש ברוך הוא עצמו, וכן שהאותיות הגדולות הן עליונות והקטנות תחתונות. ובמקום אחר בזוה"ק נאמר שנמסר למשה רבינו בסיני גם כל יתר הפסוקים הטעמים המסורות ויתר הדיוקים שבספר תורה (ויקהל ר"ה: ועיין עוד דברים נפלאים בזה בויקרא ב, א). ומקור אותיות גדולות וקטנות אלה הוא לדברי הזוהר בשרשם, 'בגין דאית אתוון רברבן ואתוון זעירין, אתוון זעירין מעלמא תתאה, אתוון רברבן מההוא עלמא דאתי' (תרומה קלב. ועוד בכמה מקומות בזוהר). והדברים עמוקים מאד ואין אתנו יודע עד מה להבין עומק הדברים, אך פשוטם הוא, שסוד האותיות הגדולות נעוץ בעולם הבא העליון, והאותיות הקטנות בעולם הזה התחתון". נאמנה
שאלה: מקור לקושיית רבי יצחק: אמת. אך ברצוני לדעת מהו המקור לקושיית רבי יצחק. ז"א באיזה ספר אפשר לעיין ולמצוא את קושיית רבי יצחק על המדרש? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "מסכת שבת דף יג: "
תשובה: י יצחק המכונה ר"י הוא אחד מבעלי התוס' ודבריו מובאים בתוס' השונים במרחבי הש"ס. אין לו ספר מיוחד על מדרשי ח. יום טוב
שאלה: גדר בנין בכלים: לגבי החלפת זגוגיות למשקפיים הרב כתב שבמקום שהחלפת הזגוגיות לא נעשית בלחץ הדבר מותר. ברשותו הייתי רוצה לנצל התשובה לברור יסודות ההלכה בזה. האם אין הרב חושש שבהוצאת הזגוגיות הראשונות שהמשקפיים בטלו מהיות כלי ועכשיו שמכניסים את החדשות נעשה פה כלי חדש? באופן כללי יותר, האם תיקון כלי מותר במקום שהוא מלאכת הדיוט ונעשית ללא תקיעה אפילו שלא ראוי לתפקידו הראשון? מדוע אם כך אנו אוסרים מתיחת קפיץ שעון שעמד מלכת? יש מי שרצה לאסור ישור כוס קרטון שהתקמטה באופן שאינה ראויה לשימוש, האם הרב היה מתיר ישור שלה? וישר כח. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "החלפת זגוגיות בשבת"
תשובה: אין מה לחשוש שיאבד שם כלי כי זה עשוי לכך, כמו שבמיטת תינוק אין בעיה של בניית כלי. אמנם, שם לפעמים יש בעיה של אוהל. תיקון כלי אסור אסור חוץ ממקרה שכך זוהי דרך השימוש בחפץ.
שאלה: קריאת מגילה בשושן פורים בערים שאינן מוקפות חומה: אמר לי מישהו שהוא נוהג לקרוא את המגילה בעיר באר שבע בשושן פורים וזהו מנהג רבותיו. מה מקור המנהג הזה? כמדומני, אין ספק שהעיר באר שבע אינה עיר מוקפת חומה. חג שמח
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה יש שנוהגים גם פורים של מוקפים בבאר שבע בגלל הקירבה לתל שבע. הרב חגי בר גיורא