שאלה: ננחלשתי באמונה ובצניעות: אני שומרת שבת כבר מעל שנתיים וחצי, בהתחלה הייתי מאוד מחוזקת באמונה, בהכרת הייתי הרבה יותר שמחה וזה היה כל כך אמיתי וטוב. עכשיו לצערי התחלשתי, אני שומרת וחשוב לי על השבת והחגים אבל קשה לי, בהתחלה הרגשתי שהתפילות הן עם כוונה ועכשיו כבר לא. התחלשות היא מגאווה? אני מתפללת את הברכות: אשר יצר, ברכות השחר, קריאת שמע וברכת המזון בשישי ושבת אחרי הקידוש עליי לעשות אותן אחרי גם שאני אוכלת? עליי לעשות עוד תפילות? אני לא מבינה בבירור איזה ברכות צריך לעשות לפני שאוכלים, אשמח אם תסביר לי עליהן בבקשה. אני לא יודעת מה לעשות, אני מרגישה אבודה. אני יודעת שאני צריכה להתחזק באמונה, אני מבינה שחשוב לשמור על צניעות אבל אני לא שומרת, אני עדיין לא מרגישה שמה שאני כרגע עושה זה עם כוונה. מה עליי לעשות? כבוד הרב.
תשובה: אהלן! את יודעת, קיבלתי את השאלה שלך ממש מזמן, כתבתי לך תשובה, אבל הרגשתי שמשהו חסר בה. אז התייעצתי עם משיבה אחרת, לקח לה טיפה זמן, אבל היא החזירה לי תשובה עם רעיונות איך לשפר את התשובה. רק שטיפה אחרי זה, נעלמו שלושת הנערים, בעלי בפיקוד מרכז ככה שבקושי ראיתי אותו, ואני נשארתי לשרוד לבד עם תינוק בבטן, וילדה קטנה ונמרצת. כל הזמן הזה חשבתי על זה שזה לא ר שאני ככה נמרחת עם התשובה, ואולי עדיף לשלוח את התשובה כמו שהיא. אבל היה לי חשוב שתקבלי תשובה כמו שצריך! אני ממש מתנצלת שזה לקח המון זמן, מקווה שהתשובה תעזור בכל זאת. חוצמיזה, אני חייבת להגיד: אני לא רב. ואני ממש לא פוסקת הלכה. אם חשוב לך לקבל עצה מרב המוסמך לפסוק הלכה, אני מציעה לך לשלוח את השאלה פעם נוספת תוך הדגשה שחשוב לך לקבל תשובה מרב פוסק. אז אם אני לא רב, מי אני כן? אני סטודנטית, מאמינה בקדוש ברוך הוא וממש משתדלת לקיים מצוות. מכיוון שגם לי יש שאלות, תהיות וקשיים אני שמחה לשתף אחרים עם התובנות שהצלחתי להגיע אליהן, בתקווה שהן יעזרו למישהו. שמתי לב שיש בשאלה שלך שני סוגים של שאלות: א. משהו מעשי, פרקטי, טכני, מה צריך לעשות? ב. שאלות שקשורות יותר לאמונה ולרגש. לגבי ה"מה צריך לעשות", יהיה לי ממש קשה לתת מענה קצר וקולע. יש המון הלכות, דעות, מנהגים. אם תרצי אני אוכל לפרט לך מה אני עושה, אבל גם אני לא בטוחה שאני 100 אחוז ר. בעניין הזה כדאי למצוא מישהי שתלווה אותך. אולי גם משהי שאת יכולה להתארח אצלה פעם לאיזו שבת. משהי שתוכלי ללמוד איתה, לאט לאט ובקצב שלך. אולי היא גם תצליח לתת לך על חלק מההלכות איזה הסבר או טעם. עוד המלצה: יש בימנו ספרי הלכה בעברית פשוטה ובשפה נעימה. למשל הספר "פניני הלכה". את יכולה לבחור נושא שאת רוצה ללמוד (ולהשתדל לקיים) אותו, לבחור את הכרך המתאים מהסדרה, ופשוט ללמוד. אבל לאט לאט. שלא הכל ייפול עלייך בבום. להלכה יש המון פרטים. וחשוב לא להיבהל מהכמות, ולהתקדם לאט. לעשות שינוי בסגנון החיים זה לא קל. התרגלנו למשהו אחד ולשנות אותו זה קשה. אני אוהבת להביא בתור דוגמא את הדיאטה שלי. נושא כאוב, נוגע להמון אנשים, ולצערי אצלי הוא נשאר תמיד אקטואלי. לשנות בבת אחת את התפריט שלי, למשהו בריא, על טהרת החסה, הגזר הלחם המלא והגבינה דלת השומן, ישבור אותי. זה שינוי חד מדי ואני לא אחזיק בו מעמד! עדיף לשנות לאט: לרדת לחצי חפיסת שוקולד ליום, במקום אחת שלמה, להחליף את הגבינה מ9 אחוז לחמש אחוז לפני שעוברים לחצי אחוז. הבנו את הרעיון. וכמובן, לא לשכוח לפרגן לעצמך ולשמוח במה שאת כבר עושה. כמו שאצלי רק חצי חפיסת שוקולד ליום זו התקדמות אדירה, ואצל אחרים אפילו קוביה אחת זה יותר מדי. ככה זה בכל דבר. מה שלאחד נראה קלי קלות, לאחר זה מאמץ אדיר. מצוות שאחד עושה כי "ככה הוא גדל" וזה מה שהוא התרגל, לאחר זה קשה ודורש מאמץ. (ואני חושבת שהשכר מהשמיים הוא על המאמץ והדרך שעברת!) ואת עושה שינוי כל כך גדול, רק להתחיל זה קשה, ואת כבר עשית את זה!!! שינוי גדול ומשמעותי, שרוצים שיחזיק מעמד לאורך, זמן כדאי לעשות לאט ובחוכמה. וזה מוביל אותי לסוג השני של השאלות ששאלת. מהתיאור שלך נשמע שבהתחלה הכל היה מתוך התלהבות, של אמונה והכרת ושעכשיו. "התחלשת" את יודעת, הקשר שלנו עם הקדוש ברוך הוא מזכיר קצת סיפור אהבה. אני לא ממציאה את זה. אומרים שכל "שיר השירים", שנשמע כמו סיפור אהבה, הוא בעצם משל לקשר של עם ישראל, לקדוש ברוך הוא. בהקשר הזה יש שיר שאני ממש אוהבת (וגם זה לא רעיון מקורי שלי אלא משיעור ששמעתי פעם): "רואים רחוק רואים שקוף", מכירה? (הנה קישור לשירונט למקרה ששכחת את המילים: בתור תלמידה שנאתי שהמורה לספרות ניתחה שירים (והרסה אותם דרך אגב), אבל בואי ננסה לרגע להיכנס לאווירה של השיר. ואני מקווה לא להרוס את הקסם שלו: האדם - גיבור השיר, נמצא איפושהו, אולי בבית שלו. אולי סתם במקום שהוא מרגיש יציב. ופתאום הוא מרגיש ש"צר" לו שהוא מוכרח "לפרוש כנפיים ולעוף", שמשהו כבר מרגיש שהוא לא זה. אולי האהבה כבר לא כמו פעם, אולי משהו אחר, אבל משהו שונה, הוא חייב לנדוד. בבית השני הוא יוצא לדרך, מחפש, אוירה של מדבר. בירור ושאלות. הוא מחפש, משהו אחר, אמיתי יותר. "אל מילת אמת  שכח בה לתת  לשאת פנים אל המחר" בבית האחרון הגיבור חוזר מהמסע שלו, אל אהובתו. לנקודה בה התחיל, אבל כנראה שהוא חוזר אחר. האהבה, כמו כל רגש, היא משהו חמקמק. היא עולה ויורדת. ואם מטפלים בה נכון היא עולה כל הזמן. ואיך כדאי לעשות את זה? אני חושבת שהתשובה נמצאת בפזמון: "בן אדם כעץ שתול על מים שורש מבקש בן אדם כסנה מול השמיים בו בוערת אש. " הבחור בשיר יצא לחפש, אבל החיפוש שלו עם שורשים. הוא כמו "עץ שתול על מים". בוערת בו אש, אבל הוא זוכר את השורשים שלו, במקרה של השיר זו האהובה שלו המחכה בבית. גם האהבה שלנו לקב"ה, והאמונה שלנו יכולים לדעת עליות ומורדות. זה ר שנרגיש לפעמים ש"צר כל כך" שמשהו כבר לא זה. זה גם ר שנצא לנדוד, לחפש תשובות, לשאול שאלות. רק אסור לנו לשכוח את ה"שורשים" שלנו. במקרה הזה, השורשים הם המצוות. אותן ממשיכים לעשות גם אם לא מרגישים כלום, כדי שכשנחזור מהדרך, נדע לאן לחזור, ונמצא שם את האהבה או האמונה מחדש. במילים אחרות, האמונה היא כמו רגש. יש עליות ויש ירידות, וכשיש ירידה, אולי זה הזמן לצאת ולחפש. אולי אנחנו מרגישים שהאמונה שלנו נחלשת, כי בעצם האמונה שלנו רק רוצה לגדול, היא רוצה שנצא לחפש, נחקור ונשאל. וכמובן, כמו בשיר, אסור לשכוח את השורשים - המעשים. אז מה לעשות? לחפש משהי באזור מגורייך שתעזור לך ללמוד מה בדיוק עושים (מה מברכים? מתי? ועוד.) ותעזור לך להתקדם לאט לאט. (אם את רוצה תחזרי אלי ותגידי לי איפה את גרה ואני אנסה לעזור לחפש) אפשר גם להחליט על נושא כיוון שאת רוצה להתקדם בו, ולמצוא את הספר המתאים, וככה ללמוד אותו ועליו, ולהתקדם לאט לאט. וכמובן, לזכור שגם אם מרגישים סוג של "התחלשות", זה נורמלי והגיוני, ואולי זו בעצם סוג של קריאה של הנשמה שלנו, שקוראת לנו לצאת לדרך, לחפש תשובות ולגדול! זהו, מקווה שעזרתי לך קצת! אם את רוצה לחדד לי כמה נקודות, או לשאול ולברר יותר, את מוזמנת בשמחה! אני זמינה במייל, ואת מוזמנת לנדנד לי שם אם לוקח לי יותר מדי זמן להגיב. המון הצלחה וצמיחה בדרך! רק אור וטוב! ובעזרת ה  בשורות טובות. רננה renanaro gmail.com