LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: שורשי עץ רימון שנשארו לעניין ערלה: היה לי עץ רימון בגינה, הייתי חייב להעביר אותו למקום אחר, עקרתי אותו והעברתי. לאחר העקירה נשארו שורשים של העץ בתוך האדמה. מהשורשים גדל עץ, האם ניתן לאכול מהפרות בשנה הראשונה או שזה עורלה?
תשובה: יש למנות ערלה מהעקירה, שהיתה כולה מעל הקרקע
שאלה: לא מסתדרת עם תפילה: אני החופש קיבלתי על עצמי להתפלל כל יום. אין לי בעיה להתפלל! זה לא מזיז לי! אבל אני רואה בזה שזה לא מזיז לי, בעיה! אני לא מצליחה להתחבר למילים, הם לא נוגעות לי, אני לא מבינה אותם, התפילה ארוכה מדי, מזה מעניין אותי כל הסיפורים האלה בתפילה? הם לא קשורים אלי! בתפילת שמונה עשרה מילא, זה בקשות ודברים שאני מבינה אבל שאר התפילה פשוט מיותרת לי! אני לא מרגישה צורך בה וזה לא נותן לי מוטיבציה להמשיך להתפלל! למה כל התפילה הארוכה הזאת? למה כל הקטעים האלה? חייב להגיד אותם? ועוד שאלה, בימי שישי ישר כשאני קמה אמא שלי מבקשת ישר שאני יתחיל לעזור ונותנת לי מלא משימות. כיבוד הורים חשוב מאוד בעיני אבל בגלל שאני עוזרת כ"כ הרבה אין לי זמן להתפלל! מה עושים? רבה על העזרה!!!!
תשובה: הדס, כשאני קוראת שאלות מהסוג שאתה שואלת- הלב שלי מתרחב! מתרחב משמחה על כך שיש אנשים מהסוג שלך, שמוכנים לעבוד קשה  לדוגמא מקבלים על עצמם בתחילת חופש גדול  להתפלל כל יום. סתם דוגמא. ממש סתם. כי זה מה זה פשוט. כי כל אחת בגיל שלך פשוט עושה את זה נכון? אז זהו שלא. שתדעי, דבר ראשון- את תותחית. זאת נקודת הפתיחה וזאת נקודת הסיום. עכשיו בואי נדבר שנייה על מה שקורה באמצע שבין שני הנקודות. את אומרת ש"אין לך בעיה להתפלל" ואז מיד אחרי זה את מסבירה לי שאין לך בעיה "טכנית" להתפלל, אבל יש לך בעיה מהותית להתפלל. את מרגישה שהתפילה שלך היא תפילה טכנית בלי טעם ובלי נשמה- את לא מצליחה להבין את המילים, לפעמים היא מלאה אותך ובגדול למרות שאין לך בעיה להתפלל יש לך בעיה להתפלל. אז מה קורה פה? לא יודעת אם שמעת פעם את המשפט הבא- "אחרי המעשים נמשכים הלבבות". משפט שמשמעותו שהמעשים הטכניים משפיעים על התחושות שלנו. זה אחד מהמנגנונים של הנפש שלנו, להיות מושפעת ממעשים חיצוניים. כשאת מספרת לי שבוע לפני החזרה ללימודים על התסכול שלך מתפילה טכנית אני מבינה שהתפילה הזאת היא לא רק טכנית, להפך מאחוריה עומד רצון גדול לקרבת אלוקים. עכשיו הגיע שלב ב. שלב שמכניסים לפעולה את הלב. אני שמחה שלתפילת 18, שהיא החלק המשמעותי של התפילה יש לך יותר חיבור. וסיפרת את לעצמך למה- "זה בקשות ודברים שאני מבינה". אולי זה המפתח לשאר החלקים של התפילה: להבין אותם, ומתוך כך להתחבר אליהם. אני לא רב, ולא פוסקת הלכה, אבל ברור לי שהתפילה לא צריכה להיות עלייך כמשא. אני במקומך הייתי בונה "תוכנית עבודה". עם תאריך יעד של עוד חודש וחצי. בכל שבוע מתמקדת בקטע חדש מהתפילה שאני לא מכירה או מחוברת ולומדת אותו, קוראת עליו, טועמת אותו ובזמן התפילה, מלבד תפילת 18 משתדלת מאוד להתרכז ולהבין אותו. ב"ה יש היום הרבה ספרים, אתרים וחוברות שיכולות לסייע בעניין. מצרפת לך כמה רעיונות: - סידור "כוונת הלב" הוא סידור שמשלב בתוך קטעי התפילה ביאורי תפילה. - הספר "תפילת ישרים" עוסק בעיון אמוני ביסודות התפילה הספר "תפילת עמך" של הרב אבינר מביא פירוש מקיף על סדר התפילה. מציעה גם להעזר בגוגל למטרות טובות שכאלה  ) בקשר לשאלה השנייה, מה לעשות עם תפילת יום השישי. אני מניחה שהתשובה לשאלה הזאת קשורה גם לשאלה הראשונה. ברגע שיהיה לך יותר מוטיבציה להתפלל יהיה בך גם את היכולת למצוא את הזמן. אולי אפילו להסביר לאמא כמה התפילה חשובה לך. אני מתרשמת שהקושי שלך הוא בעיקר מול עצמך שאת מרגישה שגם ככה התפילה שלך "לא שווה" ושעדיף כבר לעזור לאמא. אז עזרה לאמא היא must ולא בהכרח שהיא סותרת תפילה. אחותי, מה זה בהצלחה! אני כאן בשבילך אם את חושבת שיש לי איך ובמה להועיל. תמר אסולין Tomight100 gmail.com
שאלה: אבל: אני חרדית לשעבר, ואני לא רוצה שהמשפחה שלי תשב עלי שבעה, כי זה סבל גדול בעיני, לא להתקלח, לא להחליף תחתונים וכו. ושחצי מדינה תבוא לבקר אצלך רק כדי למלמל משהו. אני יודע שמי שחוזר בשאלה אין צורך לשבת שבעה אחריו, אבל אני בטוחה שהמשפחה שלי תמצא פלפולים, מדוע כן בכל זאת חייבים לשבת שבעה אחרי. השאלה שלי, בעוד 13 שנים, אני מתכוונת לנסוע לשוויץ ולהתאבד שם (כולל שרפת הגופה ופיזורה) בגלל מחלה קשה שאני סובלת ממנה. אני רוצה לדאוג שהמשפחה שלי תדע על זה אחרי שעברו ימי השבעה. האם עדיין על פי ההלכה הם יהיו חייבים לשבת שבעה? ב חגית.
תשובה: השאלה שלך קשורה למושגים:  שמועה קרובה  ו שמועה רחוקה  אני מצטט לך מתוך אתר  ישיבה :   "שמועה קרובה" - ידיעה על מות קרוב שהגיעה תוך שלושים יום למותו  "שמועה רחוקה" - ידיעה על מות קרוב שהגיעה לאחר שלושים יום למותו. אם הגיעה לאדם שמועה שנפטר אחד מקרוביו (שהוא חייב להתאבל עליהם) בתוך שלושים יום מיום הפטירה, היא נקראת "שמועה קרובה". בשמועה קרובה צריך האבל לנהוג את כל דיני האבלות. אם השמועה הגיעה לאחר שלושים יום מהפטירה, היא נקראת "שמועה רחוקה", ואין האבל נוהג אבלות אלא לשעה קלה בלבד. קשה לי להתעלם מהמטענים הטמונים בשאלתך: 1. במצב הקשה שלך - תמיכה משפחתית יכולה להקל מאוד. 2. המצב הקשה שלך מכביד וודאי על משפחתך שהייתה רוצה לתמוך בך. 3. ההחלטה שלך לשים קץ לחייך צריכה בחינה גדולה, קשה לי לעבור לסדר היום כשאת מציינת זאת. 4. עמדתך כלפי מניעת אבלות מהמשפחה מבטאת כעס גדול על המשפחה שלך. השאלה שלך משקפת מציאות רגשית מאוד קשה בנסיבות קשות. נראה לי שהתקרבות למשפחה היא הפתרון הנכון. משפחה נמצאת כדי לחזק ולתמוך, כדי להיות יחד במצבים קשים. צריך למצוא דרך להיות ביחד כמשפחה גם כאשר יש השקפות שונות באמונה. מליוני משפחות בישראל שומרות על האחדות והאחווה בנסיבות של השקפת עולם שונה ואף מנוגדת בין בני המשפחה. אני ממליץ בכל לב למצוא דרך לאיחוד משפחה, להתקרבות תוך כיבוד הדדי של ההבדלים בהשקפת העולם. אני כואב את ייסוריך ומתפלל לשלומך הגופני, הרוחני והרגשי.
שאלה: עגיל לעומת קעקוע: שאלה שעלתה בחוג חברתי בו אני נמצאת ולא ידעתי לענות עליה: הרי גם בניקוב הגוף לצורך עגיל יש השחתת הגוף, וזו הרי הסיבה בגינה אסור לעשות קעקוע. אם כך מדוע עגיל מותר וקעקוע אסור?
תשובה: על עבדו של אברהם מסופר:.ויקח האיש נזם זהב, בקע משקלו ושני צמידים על-ידיה, עשרה זהב משקלם. אחר כך מסופר על לבן שהוא רואה את רבקה: ויהי כראת את-הנזם, ואת-הצמדים על-ידי אחתו, לא ברור אם הנזם היה באף או באוזן - מכל מקום רבקה התקשטה בנזם. מכאן שאין בתורה איסור ללבוש עגיל ונזם. איסור הקעקוע נאמר בפסוק מפורש בספר ויקרא, פרק י"ט, פסוק כ"ח: "ושרט לנפש לא תתנו בבשרכם וכתבת קעקע לא תתנו בכם". אנחנו מקיימים את דבר ד  בלי קשר לטעמים. לכן אסור לעשות קעקוע. אם הטעם הוא השחתת הגוף אפשר שהתורה לא רואה חור קטן כהשחתת הגוף כמו ציור על פני העור. אני, אישית מסכים אתך שיש גם בעגיל ונזם מידה של השחתת הגוף ועדיף להמנע מכך.
שאלה: סוכה כשרה: יש לי מרפסת עם הכנה לסוכה, אני רוצה לשים בה סוכך מתקפל (מרקיזה). האם יש דברים שעלי להקפיד עליהם על מנת שאוכל להשתמש במרפסת גם לסוכה?
תשובה: סוכה כשרה צריכה סכך שאין מעליו דבר. לכן צריך שהסוכך שאת מתקינה, יוכל להתקפל ולפנות את המרפסת באופן שיעמוד שם סכך תחת כיפת השמים. אולי כדאי למצוא שכן דתי ולהראות לו את המקום: לא דומה מראה עיניים למשמע אוזניים.
שאלה: לשקר להורים: אני מעוניינת לנסות לעבוד כמטפלת חינוכית בהוסטל לפעוטות אוטיסטים, אך הבעיה שאני חוששת במאה אחוז שאם אומר זאת לאמא שלי היא תכעס עלי ולא תתן לי לנסות כי היא תטען שהעבודה לא מתאימה לי והעבודה קשה. אני פוטרתי לפני כחודש מהעבודה הקודמת שלי ואני בשלב בחיים שכרגע אני לא מוצאת את עצמי ואני רוצה לנסות כיוונים חדשים חוץ מלעבוד במזכירות או שירות לקוחות כי די מיציתי את זה. אני מאמינה שיש לי מה לתת, אני לפני 6 שנים התנדבתי בגן של ילדים אוטיסטים כך שאני יודעת קצת איך זה מתנהל. האם לשקר לה שאני עובדת במקום אחר? אני מפחדת לדבר איתה על זה שאני רוצה לנסות כי היא מאוד קשה ואנחנו בטוח נגיע למצב של ריב וצעקות, ממש אין לי כוחות לזה כי אני מרגישה שהיא מנהלת לי את החיים ולא אני מחליטה לעצמי. אשמח לתשובה מהירה. ויום טוב!
תשובה: אינך חייבת לתת לאמא שלך לנהל לך את החיים. עם זאת, יש קושי לשקר לה בדרך ישירה ובוטה, זה לא הולם את מצוות כיבוד הורים. השקר גם יזיק מאוד בהמשך, כשהיא תגלה ששקרת לה. הכי נכון לשוחח עם אמך על כך שצריך לכבד את הבחירה שלך ולא לנהל את החיים שלך. לא לנהל את השיחה דרך אגב במטבח. אלא לומר לאמך שאת רוצה לברר אתך משהו ואת מבקשת שתתפנו שתיכן לשיחה בכובד ראש וברגישות הדדית. אם זה לא מתאפשר תספרי לה חלק מהאמת אבל אל תשקרי בעזות מצח. את יכולה לספר שאת עובדת כמטפלת במעון - ולא לציין שאלו ילדים אוטיסטים.
שאלה: שמירת נידה: הנני אישה נשואה מזה 8 שנים. לי ולבעלי 3 ילדים. לאחרונה עברנו משבר גדול כשהיה לי חשד שבעלי בקשר עם בחורה גרושה, דברי התאמתו לאחר שעקבתי ובדקתי את הנושא, אולם התברר לי שהקשר ביניהם היה קשר של שיחות ויתכן שהיה מגע של נשיקה וחיבוק מתוך פיתוי וללא רגש. בעלי עזב את הבית ליומיים, עמדנו בפני גירושין וכבר שוחחנו על הסדרי מזונות בערב מוצ"ש בא עם מזוודות לארוז את דבריו וחפציו וביום זה הייתה שיחה ייננו לבד וביחד עם אבי ובמהלכה החלטנו שישוב הבייתה למען הילדים וישן בסלון כדי שנתגייס לטובת הילדים ואם ירצה השם אולי נצליח לחדש את הזוגיות ביננו שהדברים ירגעו בד"כ אני שומרת נידה למרות שאני באה מבית חילוני ולא מכירה את הלכות הנידה לעומקם. היינו לעיתים מתפתים ובזמן ה 7 נקיים באים במגע של נשיקה וחיבוק ללא מגע מיני, עד שבלנית הסבירה לי את המשמעות של כך וביקשתי מבעלי שנתחזק בכך ונקפיד. פעם אחת הצלחנו ואז המשבר החמיר ובעלי עזב הבית ושוב חזר. בימים אלו הייתי בימי נידה, וביומיים האחרונים של 7 נקיים התקרבנו ובאנוו במגע של נשיקה וחיבוק ההמתנה היתה קשה לבעלי מאחר שחודש ימים לא בא במגע עימי ואני פחדתי שההחמרה שלי תיפגע ב הבית ביננו או תיגרום לו להתפתות לאותה בחורה וחשתי שזה לא יהיה נכון להקשות עורף בעיניין זה ביום רביעי עליי לטבול ואני חוששת מן הטבילה מאחר שהשמירה לא הייתה שלמה אני מרגישה שהמשבר שעברנו קשור לכך שלפני כן לא הקפדנו ומעידתו של בעלי הייתה בדיוק אותה מעידה כמו שמעד עימי בשמירת ימי הנידה, וחושבת שאולי הטבילה עשויה לפגוע בקשר שוב בבחינת "להדליק אש בשבת בבית הכנסת" אני בחורה שומרת שבת ומתפללת מדי בוקר שחרית, שמע ישראל ותפילת העמידה באופן קבוע ומפחדת להיטבל במקום טהור שאינני שלמה עם הטבילה. האם יש הקלה בעיניין שבנדון ואני יכולה ללכת לטבול בלב שלם מאחר והזמן היה רגיש ומניעת ההתפייסות ביננו הייתה יכולה אולי לפגוע ב בית בביתנו. אשמח ואודה מקרב לב, לסיוע ותשובה בעיניין שבוע טוב
תשובה: לפי מה שאת מספרת על עצמך יש לך נשמה טהורה שוודאי ראויה לטבילה טהורה. חשוב למצוא דרך לחזק את בעלך - אם יש שיעורי תורה או רבנים טובים שיכולים לקרב אותו זה יועיל מאוד. גם את צריכה תמיכה קבועה (לא די בעצות של הבלנית). תמצאי רבנית טובה שתוכלי להיעזר בה, אפילו בשיחת טלפון כשיש לך שאלה שקשורה לזוגיות שלך. הדרכים למצוא רבנית: 1. ללכת לשעורי תורה שמעבירות רבניות באזור מגורייך. 2. להגיע לרבנית בעזרת הרב - רב ביישוב שלך וכד  3. להתעניין אצל שכנות דתיות - היכן יש רבנית שתוכלי להיעזר בה. תזכי בעזרת ד  ל בית ולטהרת המשפחה
שאלה: קשיים בחיים: אני בחורה שלא תמיד הייתי דתיה חזקה עברתי המון בחיים והדברים האלו גרמו לי לתקופה של חוסר באמונה ועוד. אבל ברוך ה חזרתי אל הדת וכיף לי שמצאתי את הדרך שלי אבל אני ממש מרגישה כאילו מאז שהתחזקתי כלום לא הולך לי הכל בקושי ובצער אני רואה חברות ואנשים שפרקו עול או שהם לא מקפידים כמוני והולך להם טוב בחיים לא כמו אצלי. זה ממש מקשה עליי שאני הולכת עם ה ולא מרגישה אותו איתי ואחרים שלא בדרך ה ה איתם. זה ממש מתסכל אותי וקשה לי עם זה.מה עושים??
תשובה: השאלה היא מה נקרא הצלחה ומה נקרא כישלון. אפשר לחשוב שהצלחה פירושה להרוויח יותר כסף וכישלון פירושו לא למצוא עבודה. אז באמת לאחרים אולי הולך יותר טוב בחיים. התורה מלמדת אותנו שהצלחה פירושה להיות קרוב אל ד  וכישלון הוא כשאתה רחוק מד. מהבחינה הזאת  הולך לך  יותר טוב מכל אלה שפרקו עול. הבעיה היא שאנחנו נשאבים לנקודת המבט החילונית למושגים המקובלים בחברה אודות הצלחה וכישלון, וזה מדכדך אותנו. צריכים להיות חזקים מאוד מאוד באמונה כדי שנוכל לחשוב בצורה האמתית. אדם לא צריך לזלזל בפרנסה בסיסית ובהקמת משפחה. יעקב מתפלל על  לחם לאכול ובגד ללבוש. אבל נקודת המבט על ההצלחה בחיים צריכה לבוא מתוך שמחה על ההצלחה הרוחנית שאנו משיגים. מברך אותך לזכות באושר אמתי.
שאלה: כשרות: לכבוד הרב! ברצוני לשאול אם יש צורך לשטוף נבטי אלפלפא ונבטים סיניים או שמא אפשר לאוכלם ישר מתוך הקופסא.
תשובה: מצאתי דעות קצת שונות עיין בקישורים
שאלה: תפישת הציבור את מושג האלוהות: לכבוד הרב, הרב חגי לונדין שליט"א בתחילת סדרת השיעורים (הנהדרת) "יסודות האמונה" מסביר עפ"י כתביו של הרב קוק שמציאות הכפירה בעולם תפקידה לשמש התנגדות לעולם הדתי עם תפיסותיו הקיימות מה שיוביל לביעור האמונות הכוזבות והמגושמות וזיכוכן. המציאות בשטח לכאורה לא תואמת את ההסבר, שכן אנו רואים רבים אשר שבים בתשובה דווקא מתוך חשיפה לתכנים המכילים הצגה של האמונה הפחות מופשטת ואמיתית ולא מרגישים צורך במענה אמוני עמוק יותר. קיוויתי שהרב יסביר לי את חוסר התיאום הזה בין מה שאמור היה לקרות לבין מה שקורה בשטח.
תשובה: ב"ה, יש כאן שתי שאלות: א. מה תפקיד הכפירה. ב. מה גורם לאנשים לחזור בתשובה. הן לא בהכרח קשורות זו לזו. זיכוך מושגי האמונה הוא תהליך של דורות רבים שמתרחש על ידי גדולי המעמיקים בלימוד החכמה האלוקית, כפי שעשה הרמב"ם המהר"ל הרמח"ל ועוד. כל כמה דורות יש מהלכי כפירה שמתחדשים וכנגדם קמים אדירי האמונה ומבררים ומוציאים לאור את האמונה נקיה יותר מסיגים שנדבקו בה. השאלה השניה מה גורם לכפירה? ומה יגרום לתשובה? מה שגרם לכפירה בדורות האחרונים היא העובדה שהתחוללה מהפכה בחשיבה העולמית ואנשים לא מוכנים לקבל מה שלא מובן להם או מה שנראה לדעתם מוקטן יחסית לשאיפה האידיאליסטית שלהם.(מאמר הדור) סיבה שניה: כאשר רואים את נושאי הדת מתנהגים בצורה לא מוסרית הם זורקים הכל. לא מבחינים בין האדם הזה שהוא לא מוסרי לבין הדת והאמונה שלא אשמה בכך שיש מי שמתנהל כך.(אדר היקר) מה שיגרום לאנשים לחזור לאמונה ולקיום המצוות, הוא תיקון שני הדברים האלה: זיכוך האמונה מהסיגים, ומוסריותם של נושאי הדת. מה שאתה רואה בשטח לא ידוע לי, על מה זה מבוסס? מי יודע מה גרם להם לחזור בתשובה? הרי אדם מושפע לא רק מאמירה של אדם מסויים אלא מכל האוירה הקיימת, וכמו בחינוך שיש הרבה מאוד גורמי חינוך שאדם נחשף אליהם. יש גם מה שנקרא התשובה השקופה - כלומר אנשים התחילו להאמין וגם לקיים מצוות מסויימות אבל הולכים בלי כיפה, ויתכן מאוד שהם רבים יותר מכל החוזרים בתשובה שנראים לעין. דני ארגמן סי
שאלה: עבודת ה: אני רוצה לקיים מצוות ולהיתפלל מרצון אבל אני לא מצליחה אני עושה את זה ממטרות אחרות כמו לעשות רושם על אחרים או כמו אני יותר טובה וגם כל פעם שאני חושבת על ה זה מעצבן אותי ואני שונאת לחשוב עליו זה לא אמור להיות ככה ואני לא יודעת איך לשנות את זה וגם אני לא יודעת איך להיות רגועה ולהפסיק לכעוס על האחים שלי
תשובה: בענייני אמונה ומידות צריך להתקדם לאט לאט. זה תהליך ארוך שלוקח שנים רבות. אין בתהליך הזה סוף לכן החובה היא להתקדם. כדי לדעת שאנחנו מתקדמים צריך מפעם לפעם להתבונן  אחורה  לבחון איך היינו לפני שנה או שנתיים ולדעת אם יש התקדמות. הכי חשוב שתמיד נתקדם. קבלי בשמחה את מה שבכוחך לעשות היום בלי לכעוס על עצמך, קבלי את המצב שלך בסבלנות ובאהבה. כך תהיה לך יותר שמחה בדברים שאת מצליחה לעשות. השמחה והסיפוק שלך על מה שקורה לך היום יתנו לך כוח וחשק להתקדם עוד - כך תתקדמי בעזרת ד  עוד ועוד גם באמונה וגם במידות. ההתגברות על הכעס היא קושי שכולנו מכירים - גם בכך תנסי להתקדם לאט לאט. אל תצפי להפסיק לגמרי לכעוס - תצפי לכעוס פחות. תחפשי את השיטות שמתאימות לך להרגיע את עצמך או להגיד לעצמך דברים שמסלקים אותך מהכעס. בהצלחה!
שאלה: שונאת ללמוד: אני ממש שונאת ללמוד וזה נראה לי מיותר כמו למה צריך את זה כי בטח כשבנה בית המקדש לא נצטרך לעבוד ולמה צריך לימודים ובגרויות אם כשמתים זה נגמר וגם לא בטוח שנחייה עוד יום ולמה לא לעבוד רק את ה אני לא יודעת אם זה קיצוני מידי אני גם לא רוצה לעשות בגרויות אבל חוץ מזה אני עושה שטויות בבית ספר והם ממש מעוצבנים הדעות שלי משפיעות על ההיתנהגות שלי ואני לא יודעת מה לחשוב ומה נכון לעשות בחיים ובבית ספר
תשובה: צר לי להגיב כך אבל אני חייב לציין שהדעות שלך הם תירוצים לכך שאת לא בלימודים: כשיבנה המקדש נצטרך לעבוד בדיוק כמו היום. משמעות המקדש איננה להיות בטלנים אלא להמשיך את החיים בקדושה הרבה יותר גדולה. כל המלאכות יתקבלו בצורה יותר רוחנית ומרוממת. גם העניין על המוות לא משכנע, מפני שהרוב הגדול חי חיים ארוכים, מוטל עלינו להקים משפחה לגדל ילדים וכו  כל זה צריך פרנסה מכובדת שמשיגים אותה בזכות הלימודים. כל אבות האומה וגדוליה היו אנשים עובדים: אברהם, יצחק, יעקב, משה, דוד. לפי מה שאת מתארת יש לך כנראה קושי בלמידה, לכן הלימודים מעצבנים אותך וגורמים לך לעשות שטויות בבית הספר. אני ממליץ לך לעשות אבחון כדי למצוא מה מקשה עליך ללמוד. אני מכיר לדוגמה, המון צעירים שאבחנו אצלם בעיות קשב, לאחר התאמה לימודית וטיפול הם הצליחו להיות תלמידים מצטיינים ומאושרים.
שאלה: צניעות: למה בדור הזה יותר קשה להקפיד על צניעות? ועוד שאלה שלא קשורה מה העומק בלהיתחתן? יש משהו מהקבלה על זה? וגם יש מישהו שאני רוצה להיתחתן איתו כשאני יהיה גדולה זה יכול לקרות אפילו שהוא בכלל לא מכיר אותי? זה די מטריד אותי חשוב לי שזה יקרה אבל אני רוצה לדעת אם לבזבז על זה תפילה ואם זה בכלל הגיוני שזה איכשהו יקרה
תשובה: ב"ה, זה לא תלוי בדור אלא בתודעה, מה שמבינים שחשוב הוא לא קשה, למשל להיות חייל בצה"ל מאוד קשה אבל לא מתלוננים כי מבינים את החשיבות, וכן לימודי מקצוע, תעודה וכדומה. אם לומדים ומבינים את חשיבות הצניעות מקבלים גם את היכולת. חתונה זה לא מיסטיקה, מחפשים בו זוג מתאים לפי תכונות מידות והתאמה שיכלית לא לפי מיסטיקה. דני ארגמן
שאלה: אנדרדוס: רציתי לדעת מה דעתך בנוגע למערכון אנדרדוס האין דברים אלו דברי מליצה?האם מותר לצפות בהם?
תשובה: אני מבין שאתה מתכוון למושג  מושב ליצים  או דברי ליצנות. ליצנות פרושה צחוק לשם שעשוע בלבד. אינני מכיר כל מה שאנדרדוס עושים אבל מהמעט שראיתי הם מתארים דברים שליליים מהעולם שלנו בצורה מצחיקה. מהבחינה הזאת יש להם תפקיד מאוד חשוב: סוג של תוכחה שנעשית בחיוך טוב - להבליט באופן משעשע את הליקויים שבנו. נראה לי שיש צעירים רבים שדרך זו יעילה להשפיע עליהם תיקון יותר משיחת מוסר.
שאלה: מיקרוגל שהשתמשו בו לחלבי ובשרי: לרב לצערי מאי הבנה נכונה שלי השתמשתי במיקרוגל שלי לחלבי ובשרי- בשרי מגולה לגמרי ובשרי חיממתי בתוך קופסאה- כיסוי אחד. הבנתי שטעיתי שצריך כל אחד בכיסוי או משהו עם שני כיסויים. רציתי לשאול- א. האם אני צריך להכשיר את המיקרוגל כעת? ב. מה דין הצלחת? ג. מה לעשות עם הקופסאות שחיממתי בהם אוכל?
תשובה: היו הרבה שאלות הדומות לשאלתך. איני מתחמק חלילה מלענות על שאלתך באופן ישיר אלא שחסרים פרטים שיכולים להשפיע על הפסק הסופי ולכן אני מפנה אותך לתשובות קודמות על שאלות מפורטות הדומות לשלך. אולם אם כל זה נראה לי שהתשובה הזאת היא הקרובה ביותר למציאות שאתה מתאר. ןאם בסופו של דבר צריך להכשיר את המיקרוגל אזי יש כאן גם דיני הכשרת מיקרוגל
שאלה: ביולוגיה: שאלתי היא טיפה מסובכת, אנסה להסביר. התפתח לנו דיון בנושא סימני הכשרות של דג. בנושא "יש קשקש - חייב להיות גם סנפיר" בפרט. אני אמרתי שכן קיימים דגים עם קשקש, ללא סנפיר. התבקשתי להוכיח. נתתי בתור דוגמה דג בשם Monopterus Cuchia - דג דמוי צלופח, אשר יש לו קשקש ואין לו סנפיר. בתגובה קיבלתי טענה, שהיצור הזה כלל לא דג כי "אינו נראה כמו דג" ו-"אם מישהו לקח על עצמו אחריות לקרוא למשהו שאינו דג - דג, אז הוא יכול לקרוא גם לעוד 1000 דברים בשמות שאינם קשורים אליהם". עכשיו השאלה: כיצד אוכל להוכיח לבנאדם, שאכן מדובר בדג, ואכן, חוקיות הכשרות במקרה זה אינה חרוטה בסלע (אף על פי כן, שזה טיפה סותר את נושא הפורום הנוכחי)?
תשובה: מופיע בראשונים שיש דברים שח לא ידעו מינים מסוימים.עיין ר"ש תחילת פאה על מיני פירות מסוימים. כך שאנחנו לא יכולים להכריע. אמנם צריך עוד לבדוק אודות דג זה אבל אפילו אם יתברר כך אין בזה סתירה לכלל המינים. אלא שמינים חדשים יצטרכו לבדוק. כתיבה וחתימה טובה בברכת התורה והארץ יהודה הלוי עמיחי
שאלה: היחס להורים לאחר החתונה: ב"ה אני צריכה ללדת את בני הבכור בעוד 4 חודשים (אנחנו חילונים) לחמי 2 נכדים בנים מביתו לאבי זהו הנכד הראשון (לו עצמו יש 3 בנות) מאוד רוצה לתת את הכבוד לאבי אך בעקבות סכסוך שהיה לנו לפני החתונה (הורי איימו שלא יגיעו לחתונה, כמובן שבסוף הם הגיעו) יש לי ולבעלי עדיין כעסים ומשקעים. אימי שוחחה איתי לפני מספר ימים ושאלה אותי בערמומיות "מי יהיה הסנדק?" אני עניתי שוודאי שזה יהיה אבי ואין לה מה לדאוג. לאחר מכן חשבתי על זה והצטערתי שהתחייבתי בפניה. כששוחחתי עם בעלי מיד אחרי הוא לא התלהב מהרעיון ואמר שעדיין מהדהד לו המשפט שאימי אמרה "אנחנו לא נבוא לחתונה" ולכן לא חושב שמגיעות להם מתנות והוא שוקל לקחת את התפקיד לעצמו. אני לא יודעת מה לעשות מצד אחד רוצה לכבד את אבי (אימי אישה מאוד קשה והוא נגרר אחריה בעל כורחו, הוא לא אדם רע) מצד שני לא רוצה לעשות משהו כנגד בעלי או לגרום לבעלי אי נוחות מהבחירה. לאחר מחשבה רבה שלחתי אתמול לאימי הודעה שתשובתי הייתה פזיזה מדיי, שאני לא מבינה בזה ושאני צריכה להתייעץ עם רב וגם עם בעלי כיוון שלא שוחחנו על הנושא הזה בכלל עד כה ואיני יכולה לקבל החלטות כאלה לבד. היא קצת כעסה (אימי אישה מאוד דעתנית שחושבת על טובתה בלבד וחושבת שהכל מגיע לה בלי להתחשב באף אחד מסביב או לתת לי את כבוד הבחירה) הדבר יכול לגרור אחריו ריבים וחוסר נעימות שלא טובים לי בהריון. מה עלי לעשות? האם יש דרך לשלב הן את אבי והן את בעלי? האם יש דרך לבטל את מה שאמרתי לאימי בלי שתהיה מהומה?
תשובה: שמעתי (ברדיו) משפט נבון מאברי גלעד:  אם אנחנו עושים תמיד מה שההורים רוצים מאתנו אנחנו שפוטים שלהם, אבל גם אם אנחנו עושים תמיד הפוך ממה שההורים רוצים מאתנו, אנחנו עדיין שפוטים שלהם. אני ממליץ לכם כזוג, להשתחרר באמת מההשפעה של ההורים שלך. השחרור הוא לא לעשות תמיד מה שהם מצפים אבל גם לא להתחשבן אתם ולעשות  דווקא  ההפך. על היציאה מהבית נאמר בתנ"ך: "על כן יעזוב איש את אביו ואת אמו ודבק באשתו." בניית המשפחה שלך מתאימה להתחלת תהליך של עזיבת הבית - להשתחרר מהמקום של ילדה בבית, להתחיל לראות את ההורים שלך מנקודת מבט בוגרת. אם הם כועסים או מתבטאים בחריפות, את לא משיבה להם כמו נערה בת 16, את בוחנת באופן מבוגר את המצב, שואלת את עצמך מדוע הם נסערים, איזה חולשות שלהם באות לידי ביטוי בהתנהגות הזאת. את לא עונה להם מהבטן. את לוקחת לעצמך את התפקיד של האחראי המבוגר, כיצד להרגיע, מה להגיד כדי ליצור אוירה אחרת. אדגיש שוב את החידוש שאני מציע לך, זו דרישה לא פשוטה שמחייבת תהליך כדי להגיע אליה: להתייחס להורים ממקום בוגר ואחראי. לא כנערה מתבגרת אלא כאדם עצמאי מצד אחד וגם קרוב, רגיש ומתחשב מצד שני. לשאלה עצמה, אין מנהג אחד מכריע בקביעת הסנדק. יש מספר מנהגים אחד מהם: שהאמא, כלומר את, בוחרת את הסנדק. לי נראה שאתם הולכים כרגע במסלול התרסקות (מקובל לראות זאת כהתנהגות  פולנית ) מעין  הורדת ידיים  נגד ההורים. ממלחמות במשפחה כולם מפסידים. המחשבה צריכה להיות - כיצד עושים כיצד מתפייסים עם ההורים? כיצד מוכיחים להם שאתם מכבדים אותם והם יקרים לכם למרות שלא נהגו נכון בחתונה שלכם. במחשבות של פיוס ואהבה גם ההיריון שלך יהיה יותר קל ושמח! אני מבקש ממך לשתף את בעלך בתשובה הזאת תזכו ללידה בריאה ולשמחות רבות בעזרת ד
שאלה: מאיזה גיל צניעות לבת: יש לי ילדה בגיל שנה וכאבא חשוב לי שהמכנס שהיא לובשת יהיה לפחות עד אמצע הירך או יותר. רציתי לדעת האם יש עניין בהלכה בזה, או שזה רק הרגשה שלי כאבא לבת?
תשובה: חינוך לצניעות לא לפני גיל שלש, יש דעות שלא להחמיר ולהתקדם בתהליך עד גיל שבע. אגב, אם מדברים על צניעות (מגיל שלש או שבע) זה לא מכנסיים אלא חצאית או שמלה. עיין תשובה של הרב אבינר
שאלה: כשרות תנור: לכבוד הרב. קנינו תנור משולב עם כיריים יד 2. לא ידוע לי מי החזיק בתנור לפני. התנור נראה ממש ממש חדש והוא בן 10 חודשים. בעלי הכשיר את התנור. שאלתי נוגעת לתבניות שבתוך התנור. לדעתי הן נראות ממש חדשות ומבריקות כאילו מעולם לא השתמשו בהן. האם יש איזושהי דרך להכשירן? על המענה נטע
תשובה: וברכת ד  אם אמנם זה ספק שמא לא השתמשו בתבניות נראה שאפשר לערות על התבניות מים ממיחם רותח. כמו כן לחמם את התבניות בתוך התנור בחום המקסימאלי כעשרים דקות. כמו כן ודאי שאפשר להניח על התבניות עוד תבנית אלומיניום ולבשל ולאפות בתבנית האלומיניום. בברכת התורה הארץ יהודה הלוי עמיחי
שאלה: ברכה על טורטיה: לכבוד הרב מה מברכים על טורטיה מקמח חיטה, שבלילתה מכילה קמח, מים ושמן? ראיתי בתשובות באתרים שונים שלפי רוב הפוסקים ברכתה "המוציא", אולם אם היא מכילה שמן הייתי מצפה לברכת מזונות. בכלל, האם שמן בבלילה מגדיר את ברכתה כמזונות, בדומה לחלב מיץ? מראש!
תשובה: שמן ומים בבלילה ולאחר מכן אפיה זה בהחלט סוג של לחם (בבצק של מאפים רבים יש שמן). על בצק שנלוש עם חלב או מיץ מברכים מזונות רק כאשר החלב או המיץ מעניקים לו טעם מתוק (שנחשב כמו עוגה). אם הבצק נילוש רק בשמן או מטוגן בשמן אפשר לראות בכך מזונות. באשר לטורטיה - תלוי כיצד מכינים אותה. עיין תשובות שמסבירות מתי מזונות ומתי המוציא:
שאלה: עייפות לקראת הלימודים : עוד מעט חוזרים ללימודים, רק שהפעם בשונה משנים קודמות אין בי כוח, אין בי כוח להמשיך את אותו מסלול ארוך ומתיש של- לימודים,מבחנים,בגרויות,ריבים,לחץ, עומס,עצבים ודמעות. נמאס לי מבצפר. ואולי גם מהחיים עצמם. אני מרגישה מותשת אבודה ועייפה ורק מחכה שהימים יעברו. נמאס לי. אין לי כוח כל שנה אותו דבר. אותם שאלות. אותם דמעות. אותם שיחות. די! הכל נהיה חסר טעם. עכשיו מה הלאה? אני ימשיך לחיות בידיעה שכל מה שאני עושה הוא חסר משמעות. אפילו להתנדב איןלי כוח. לעשות את המחוייבות האישית בספריה אין לי כוח. מה עושים?
תשובה: היי מיכל, אני קוראת את המילים שלך ופתאום נופלים לי האסימונים ש. וואלה! החופש הגדול עוד שנייה נגמר לו ויש צורך בתיאום כוונות דקה לפני ש זורמים  עם החיים ונסחפים לעוד שנה. אם אני מבינה נכון את עולה לכיתה י  או י"א, אין ספק שאת בתווך של השנים הכי משמעותיות בעיצוב האישיות שלך, והמילים שלך רק מספרות לי עד כמה את מונחת שם. עד כמה אחד הדבר הכי חשובים לך בחיים הוא לחיות חיים משמעותיים, את מחפשת את המשמעות הזאת ונשמע שהיא זו שעשויה לתדלק אותך ולתת כח. נשמע שהרצון הזה כל כך חזק שהוא לא מוכן להתבאס עלייך השנה. לא מכירה אותך, אבל רק מהידיעה שחשוב לך לחיות חיים משמעותיים, יש סיכוי גדול שיהיה לנו על מה לדבר  -) אז מה יש לי להגיד? לא הרבה. הרצון לחיות חיים משמעותיים הוא עצום, אבל כמעט אף פעם הוא לא מספיק כשהוא מגיע לבד. הוא חייב כלי שדרכו הוא יבוא לידי ביטוי במציאות. כשאני קוראת שוב את מה שאת אומרת אז אני מבינה שבית הספר, הלימודים, החיים החברתיים בבית הספר נמאסו עלייך, יש בהם משהו חסר ולא מספק, כאילו אין לך חשק לחזור למציאות הזאת. בגלל שיכולות להיות אינספור דרכים לחוש חוויה של חיים משמעותיים אני משאירה לך שיעורי בית. תשאלי את עצמך- מה אני נחשב בעיניי כמעשה משמעותי? מה משמח אותי? מה מתדלק אותי? מתי בפעם האחרונה הרגשתי משמעותית למישהו? מה גורם לי ללכת לישון מסופקת? או- מה גורם לי להתעורר בבוקר עם תחושה שיש לי בשביל מה לקום בבוקר? אני מניחה שהתשובות האלו עשויות לגלות לך מה התבלין שיכול לתבל את השגרה. בעיניים שלי חיים משמעותיים לפעמים יכולים להיות ההבדל שבין לעשות מעשה בלי כוונה לבין לעשות אותו עם כוונה. מעניין אותי מה תעלי בחכתך, בכל אופן אני פה בשבילך, אם תרצי להמשיך את ההתכתבות- מוזמנת! תמר אסולין Tomight100 gmail.com
שאלה: עוף משק ארצי: השאלה לגבי רמת הכשרות של עוף משק ארצי. כתוב מהדרין רבנות צפת.