שאלה: בוגרת אולפנה בצבא: אני בת 18, בוגרת אולפנה. לפני שבוע התחלתי קורס תכנות קדם צבאי, וכפי שצפיתי כבר התחילו לעלות לי שאלות הלכתיות, כאלה ואחרות. דרך עמוד הפייסבוק שלכם קבלתי את הכתובת הזו במטרה לשלוח אותן. אז הנה חלקן. שאלת השרוול - הצבא מאפשר לקפל את שרוול החולצה רק מעל המרפק. אני ביומיום לובשת חולצות המסתירות אותו, ובכל זאת הייתי רוצה לשמוע איך ההלכה מתייחסת לנושא הזה בכללי. שיעורי ספורט - יש לנו שיעור ספורט שבועי מעורב (בנים ובנות), אני יודעת שכמובן תנועות לא צנועות, או אפילו דברים שעושים בתורות וכאשר אחד עושה כולם מסתכלים עליו אני לא אעשה. ובכל זאת אם יש ריצה, או אפילו משחק (למשל "חיי שרה") או אפילו שכיבות שמיכה שכולם עושים בו זמנית ואני בלבוש צנוע - מותר לי להשתתף בחלק זה מהשיעור?? חשוב לי להדגיש- אני יודעת להפעיל שיקול דעת ולא מוותרת בקלות. חשוב לי מצד אחד ללכת לפי ההלכה, ומצד שני לא לשלול דבר בלי סיבה אמתית ולהפסיד כביכול חלק מהחוויה. 6 שעות בין בשר לחלב - אני כמנהג משפחתי מחכה 6 שעות בין אכילת בשר לחלב, ולפעמים יוצא שכשאני מגיעה לארוחת הערב עוד לא עברו 6 שעות במלואן משסיימתי את ארוחת הצהריים. (אבל כן 5 ואפילו יותר מ5 וחצי). כשרות פירות - מהו הדין לגבי פירות וירקות שמישהו הביא מביתו ואני לא יודעת את הכשרם? מאד אשמח לקבל את המקור לתשובות. שבוע טוב ומבורך!
תשובה: ראשית, כל הכבוד לך, חזקי ואמצי! שנית, אני מתנצל שאין זמני בידי להביא לך מקורות, ואעפ"כ אתייחס לשאלותייך בקצרה מתוך רצון לחזק את ידייך! פחות או יותר מהסוף להתחלה, ושתי הערות כלליות בסוף הדברים  פירות - אם הביאו מגינה פרטית אסור לאכול מהם בלי להפריש תרומות ומעשרות. לפי מערכת היחסים שלך עם מי שהביא את הפירות - אם יש באפשרותך לבקש מהם רשות להפריש על כל הפירות מה טוב, או לפחות להפריש על החלק שאת לוקחת. פירות שניקנו בחנות - מקובל שאפשר לסמוך על כך שרוב הפירות בשווקים בארץ מעושרים. שוב, לפי מערכת היחסים שלך עם מי שהביא את הפירות - כמה שאפשר לברר יותר טוב.  המתנה בין בשר לחלב - לכתחילה ראוי לדבוק במנהג שלכם. אבל בשעת הדחק יש על מה לסמוך להקל אחרי 5 או 5 וחצי שעות, כפי שכתבת שקורה לא פעם. לכן - תלוי בנסיבות ובדחק. אם בגלל ההמתנה לא תאכלי כראוי לאורך זמן ולא תוכלי לתפקד בהקשרים המרכזיים שלשמם התגייסת - אפשר להקל. אם זה ויתור חד-פעמי - ראוי להחמיר יותר. את צריכה לשקול את המציאות בשטח.  שרוול - גם כאן, לכתחילה אני לא רואה סיבה שתשני מהנוהג שלך, למרות שמבחינה הלכתית ישנן דעות שונות בנושא, וגם העובדה שזה לבוש בהחלט מקובל (שרוול עד המרפק, ולא עד בכלל) מביאה לכך שגם הלכתית זה בהחלט ר שוב אני מתנצל שאין לי זמן לערוך לך מקורות, אך למעשה זה תלוי בנסיבות בשטח שרק את יודעת בדיוק מהן. ראי גם את ההערות הכלליות בסוף הדברים.  ספורט מעורב - כאן הכי קשה להקל לדעתי, בודאי כשאת עומדת בפני כולם. ככלל, פעילות ספורטיבית מעורבת אינה ראויה, והייתי עושה מאמץ רב לא להשתתף בזה. אם יש מאחורי החייל ארגון דוגמת ישיבת הסדר זה מתארגן בצורה קבוצתית  אם את יחידה - יותר קשה לדרוש זאת מהצבא. אם את יכולה להימנע מזה - כך ראוי לדעתי. ואם זו פעילות של פעם בשבוע - אולי יהיה יותר קל למערכת להתגמש בנקודה הזו. מעבר לכך יש לחלק, מהקל לחמור, בין תנועה בפני אחרים כשזו תנועה שאין בה משהו לא צנוע, וזה ר גמור  לבין שכיבות שמיכה בשעה שכולם עסוקים בעצמם בשכיבות שמיכה, ולכן בשעת הצורך אפשר להקל  לבין תנועה בפני כולם כשאת מרגישה שהתנועה עצמה פוגעת בצניעות שלך, בזה לא הייתי מיקל. וכאן המקום לשתי אמירות כלליות: א. אני יושב בבית ליד המחשב, את נמצאת בשטח. אפשר לנסות לסייע לך בכיוונים כלליים, אבל את יודעת הכי טוב מכולם עד כמה הויתור שלך נחוץ או לא, עד כמה המציאות המתאגרת חשובה או לא, מה מערכות היחסים בינך לבין החברה והמציאות שבתוכה את נמצאת, וכד. לאור הרצינות שלך, בתוספת התייעצות והכוונה - שיקול הדעת שלך הוא גורם מאד מרכזי בקבלת ההחלטות. ב. אם צה"ל מעוניין שישרתו בו בנות יראות שמים - הוא גם צריך לאפשר להן את התנאים הראויים להן, בגבולות הסביר. ייתכן שיש מקום לאתגר גם את המערכת לאפשר לך את ההתאמות והגבולות הנחוצים לך. לכל מיני התאמות אחרות צה"ל היה מוכן להתגמש, ולא אפרט, וגם כאן ראוי שצה"ל ישקול מצידו. אבל "צה"ל" זה גוף גדול, ותלוי מול מי בפועל את מתפקדת. אין לי ניסיון בתחום הספציפי הזה של בנות בצה"ל, ואשמח לשמוע ממי שיש להם ניסיון רב בתחום, כמו חברנו הרב אהד טהר לב, ראש מדרשת לינדנבאום, ואחרים. אפשר להתייעץ גם עם ארגון אלומה, שמסייע לבנות דתיות בצה"ל. ושוב, חזקי ואמצי! נאמנה, צבי קורן (התשובה התקבלה מהרב צבי קורן) רבני ורבניות בית הלל עונים לשו"ת גם בפייסבוק -