שאלה: הרהורים ונפילות - חייב עצה או דרך להתמודד - לבנים ולבנות: יש לי בעיה. אני כל הזמן נופל בהרהורים רעים, ואני לא יודע מה לעשות עם זה. בתפילה, או סתם הרחוב. זה משגע אותי. אני חייב עצה או דרך להתמודד. ועוד דבר. אני לא יודע מה לעשות עם כל הנפילות האלה. ואפשר תמיד לעודד ולהגיד שה אוהב אותנו אבל בתכלס, עם כל הנפילות האלה כבר אי אפשר להאמין שיש מישהו שמחכה שנחזור. אני מרגיש אשמה על זה שכבר אין לי רגשות אשם על כל הנפילות האלה. אני אשמח לעזרה או עצה.
תשובה: לך. ראשית, לא מובן מאליו שמצאת את הנכונות והכח לבקש עזרה. "דאגה בלב איש ישיחנה" ישנם שני פירושים למילה "ישיחנה" א. ישיחנה - יספר אותה לאחרים. ב. ישיחנה - יסיחנה מליבו. למעשה שני הפירושים אחד הם. על ידי שאתה מספר את הבעיה לאחר אתה מסיח אותה מליבך. הקושי הגדול הכרוך בנפילות והגורם להן הוא כאשר הכל קורה ונשאר בתוך הראש שלנו. זה מקשה מאד, מעצים את התסכול וגורם בעצמו להמשך הנפילות. בדרך כלל אלו המתמודדים עם קשיים אלו נסגרים בתוך עצמם מתוך בושה, פחד, אשם ועוד שלל סיבות (שברובן לא מוצדקות) ובכך נמנעת מהם האפשרות לעזרה ופתרון. חשוב שתדע שהדברים שהנך מתמודד אתם לא הופכים אותך לאדם רע! זו התמודדות אותה עוברים מרבית בני גילך והיא כרוכה בחלקה בתהליכים פיזיים ורגשיים שאינם תלויים תמיד בנו. לפי דבריך אין כל ספק כי הדברים לא נעשים בכוונה תחילה ובמזיד. אתה מתמודד עם קשיים שחלקם חזקים יותר מיכולתך. הבעיה הגדולה בדור שאנו חיים בו הוא הרצון האדיר להישגיות. אנחנו אוהבים לקרא על אנשים גדולים שהגיעו לדרגות גבוהות אבל אנחנו לא מוכנים לקבל שאולי גם הם התמודדו עם קשיים רבים ודרכם לא הייתה תמיד סוגה בשושנים. מה שעשה אותם למה שהם היא גם העובדה שהם לא נשברו ממצבם והמשיכו תמיד הלאה. אתה כותב שאינך יכול להאמין שאלוקים מחכה שנחזור. ואני אומר לך כי אינך צריך לחזור אליו, אתה נמצא כל הזמן לידו והוא לצדך. אנו יודעים כי הקב"ה לא בא בטענות לבני אדם על דברים שהם אינם יכולים להתמודד איתם בכוחות עצמם. גם בנושא זה ברור כי אלוקים מבין ויודע את הקשיים אתם אתה מתמודד. קשה מאד לעיתים להתגבר על התאווה לבד. כדאי מאד שתתחיל לקבל את עצמך כפי שהנך. המלחמה התמידית בתאווה עם תחושות האשם הנלוות לאחר כל נפילה הם רעל מסוכן. למרבה האבסורד דווקא תחושות אשמה אלו שאמורות היו לגרום לך להפסיק הן הגורמות לשקיעה גדולה יותר בתאווה. נסה לראות את הדברים החיוביים באישיותך את המעלות הטובות שבורכת בהן ואת התחומים בהם אתה מצליח ובשום אופן אל תשקע בשנאה עצמית. המציאות מראה כי נסיונות להילחם במחשבות שליליות מעצימות אותן. כאשר תפסיק את המלחמה הן ייעלמו פתאום כפי שבאו, מדובר הרי בסך הכל בדמיון. ניתן להסיח את הדעת למשהו אחר, מוח האדם לא יכול לחשוב שתי מחשבות בבת אחת. כאשר אתה נכנס למצב של קושי מול התאווה חפש אתגר כלשהו כדי לצאת מהמעגל. עזרה לאחר או סתם כך שינוי מצב. אפשר להרים טלפון למישהו או לעשות ריצה קלה. כל דבר אחר חוץ מלשקוע בעצמך ובמחשבותיך השליליות. מחשבות אלו הן החממה הטובה ביותר להתפתחות התאווה. כאשר תתבונן במהלך הדברים תבין די מהר מהם הדברים הגורמים לתחילת התהליך. אל תמתין למצב בו התאווה שולטת בך כי אז לפעמים כבר מאוחר מדי כדי לסגת. פשוט השתדל לעצור את הדברים לפני שהם מתחילים או ממש בתחילתם. הימנע מהיחשפות לדברים היכולים להביא אותך למצבים שליליים, כך תמנע מעצמך את המלחמה עצמה. דבר נוסף היכול להועיל מאד היא התפילה. כן פשוט להתפלל לאלוקים באותם רגעים של קושי הנראה כבלתי אפשרי להתגברות, שישחרר אותך ממנו. אתה יכול לומר לו בשפתך הפשוטה שאתה פשוט לא מסוגל להתגבר לבדך ואתה מבקש ממנו לעשות זאת עבורך. אנשים רבים שניסו את זה ברגע האמת מספרים על שחרור אדיר (שווה לנסות). בהצלחה! דוד חומר רב נוסף, תוכל למצוא כאן: