שאלה: לשאול מקובלים בנושא זוגיות: האם יש מקום לשאול מקובלים בנוגע להחלטת תאימות הזוגיות כמו שעושים זוגות רבים? כיצד יש להתייחס להורים שהולכים לשאול מקובל לגבי תאימות בין הבת לבין בחור מסויים? ההורים לא רצו שהבת השניה תתחתן לפני הבכירה והלכו לשאול רב מקובל מספר פעמים עד אשר הרב אמר שלא יתחתנו. כששמעתי דבר זה, אני עצמי נגשתי לאותו רב והוא בירך את הקשר! כיצד עלי להתייחס לעובדה זו? האם עלי להירתע מההורים שמתערבים בקשר שלנו או לא? הבת מאוד אוהבת את הוריה וקשה לה ללכת נגדם ואף לא רוצה! כתוצאה מכך נפרדנו. שאלתי אחד מהרבנים הקרובים אלי והוא טען שהרב ענה להם בצורה שלילית כיוון שראה היסוס רב על הקשר. כתוצאה מהיסוס ההורים גם חברתי היססה והחליטה להיפרד על אף אהבתנו הרבה ותירצה את זה באמרה "הרב אמר שאנו צריכים להפרד", ובכך פתרה את הבעיה.
תשובה: בוא ונחלק את שאלתך לסעיפים על מנת שנוכל להתמקד בתשובות על ראשון ראשון, ועל אחרון אחרון. א. לשאלתך בדבר שאלת מקובלים בנוגע להתאמת זוגיות יש לדעת יסוד חשוב אחד. מקובלים היום הם בדרך כלל אנשים צדיקים חסידים, ומדריגתם גבוהה מאוד, בפרט אלה שידוע ומפורסם ברבים צידקתם, אך יש להיזהר מאוד מכאלה המזויפים ומחזיקים עצמם לכאלה אך אין תוכם כברם, ובשביל לצאת מהספקות יש ללכת אל הגדולים שבהם, כמרן הרשל"צ הרב אליהו שליט"א, ולשאול אותו על אחרים. כמו כן יש לדעת שאין המקובלים תחליף לתפילות בקשות ותחינות של האדם עצמו מול הקב"ה. יש להדגיש דבר זה, שהליכה לצדיק היא כעזרה מאדם שמקורב לקב"ה ומדריגתו גבוהה שיעזור לנו בתפילתו לה', אך הכתובת לתפילה חייבת תמיד להישאר רבש"ע, והצדיקים הם "צינורות" דרכם ניתן להגיע אל ה'. בנוסף לכך, בתרבות אשכנז פחות מקובל ומוכר אופן זה של שאלת מקובלים, ובתרבות המזרחית זה היה מאז ומתמיד לחם חוקם. יש כאלה הניגשים למקובל מתוך מתוך התייעצות, ויש כאלה שבאים לקבל פסיקה. בכל אופן יש להיזהר בשני הנקודות שצויינו לעיל, ומעוד דבר אחד, והוא שמי שהחליט שהוא הולך למקובל, אחרי ששמע את חוות דעתו ופסיקתו יש להיזהר בדבריו כגחלי אש. זאת אומרת, או לא לגשת, או לגשת בזהירות וביראה שכן כל דבריהם כגחלי אש. ב. בנוגע לחלק השני של שאלתך, עובדה זו מדאיגה. אין בעיה ולפעמים מבורך לפנות למקובלים לקבל את ברכתם, ואולי לנוהגים כך אף את פסיקתם. אבל אם יש חשש שההורים מבקשים תרוץ למנוע את החתונה דרך לחץ של מקובלים - זה לא טוב. ככלל - את הורים צריכים לכבד מאוד, ולעשות כל מאמץ שהמעבר מחיי רווקות בבית ההורים לחיי עצמאות בביתכם יהיה מעבר נעים שישאיר טעם טוב. אך יש לדעת עובדה פשוטה וברורה, שהמגמה היא עצמאות מוחלטת, אתם אינכם רכוש של הוריכם, והם אינם מורשים אפילו הלכתית לעשות בכם כבשלהם. אתם לא ממון, אתם בני אדם בוגרים שרוצים לבנות את חייכם בקדושה וטהרה, בבריאות ויציבות נפשית. אם ההורים רוצים להרגיש שותפים - ודאי, רוצים בטובתכם - ודאי, רוצים לייעץ - ודאי, רוצים להחליט לכם בכפיה - בשום אופן לא! לסיכום: יש לעשות הכל שתשרה אהבה ואחוה ורעות, אך בעניין בניין עצמאותכם וחוסר התלות באחרים יש להקפיד על כך מאוד. כמובן ראוי ורצוי להתייעץ עם אנשי תורה ותלמידי חכמים בדרך להגיע אל מטרה זו. ג. לשאלתך יש לומר שני צדדים חשובים שיש לשים אליהם לב. 1. מצער מאוד ובודאי כואב על החלטה חד-צדדית להיפרד, גם אם יש צורך בכך היה מקום לעשות זאת יחד ואז שני הצדדים מרגישים שזו החלטתם ואף אחד לא נפגע. וכשצד אחד מחליט זה עלול לפגוע. 2. יותר מזה, אם צד אחד לא מבין שלקבל החלטה לבד זה לא בוגר ולא טוב, לפעמים זה מראה על חוסר התאמה, ואז מתברר למפרע שטוב שכך היה. בכלל השאלה לרבנים חייבת להיות מאוזנת ואם היא מוצגת על ידי שני הצדדים אז כולם מבינים את אותה הבנה וזה פותר וחוסך הרבה בעיות, אבל כמו שאמרנו בשאלות הקודמות, בת ובן אמורים להיות בוגרים ולבנות את הקשר בעצמאות ביניהם, ואם אחד מהצדדים ניזקק כל הזמן להוריו, ומעדיף אותם על פני הקשר - הדבר מחייב בדיקה יסודית על מצבו הבריאותי של הקשר. הרב משה אליה.