LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: מתי צאת השבת: ברצוני לשאול מתי יוצאת שבת? האם בשעה שאומרים "ברוך המבדיל", ומה קורה אם לא אומרים האם השבת נמשכת לנצח- עד מתי כן. ואם השבת יוצאת במוצאי שבת (זמן, או צאת הכוכבים) לשם מה אומרים "ברוך המבדיל בין קודש לחול"?
תשובה: כשם שמצווה להוסיף מהחול על הקודש בכניסת השבת כך יש מצווה להוסיף מהחול על הקודש ביציאת השבת ולכן צריך לחכות זמן מה אחרי צאת הכוכבים. נוהגים להמתין כ- 15 דקות אחרי צאת הכוכבים ויש מחמירים כדעת רבינו תם ומחכים שיעור זמן של 72 דקות אחרי שקיעת החמה. מצוות עשה להבדיל את יום השבת בדברים ביציאתו, כשם שמצווה לקדשו בכניסתו. ונחלקו הפוסקים אם חיוב זה הוא מהתורה או מדרבנן. מעיקר הדין יוצאים בהבדלה באמירת "אתה חוננתנו" בתפילת ערבית או באמירת "ברוך המבדיל בין קודש לחול". וחכמים תיקנו לעשות הבדלה על כוס אפילו אם אמר "אתה חוננתנו" בתפילה או "המבדיל". אדם ששכח ולא הבדיל במוצאי שבת יכול להבדיל עד סוף יום שלישי (ואינו מברך על נר ובשמים), ששלושת הימים האלה שייכים לשבת שעברה, ואפילו אכל בינתיים. וכשנזכר לא יאכל עד שיעשה הבדלה. (משנה ברורה סימן רצו סעיף קטן א וסימן רצט בשולחן ערוך סעיף ו ובמשנה ברורה סעיף קטן טז, שמירת שבת כהלכתה פרק נח סעיפים א-ח)
שאלה: סדר התפילה והברכות לילדים בגילאי 2-6: ברצוני לשאול מה צריך להיות סדר התפילה לילדים בגילאי 2-6 במשך היממה החל מהקימה ועד השינה. אילו קטעים חשוב ללמד אותם להתפלל ואילו לא, כמו כן אילו ברכות חשוב שידעו ואילו לא, האם ברכת המזון ללמד רק ברכה ראשונה או גם קטעים נוספים?
תשובה: דבר זה משתנה מילד לילד ומגיל לגיל. נראה לי שאפשר ללמד אותו להגיד "שמע ישראל", קצת ברכות וברכה ראשונה של ברכת המזון, ויגידו איתו את המילים.
שאלה: שמחת פורים: מה מייחד את השמחה בפורים משאר השמחות במועדים אחרים?
תשובה: עניין השמחה הוא חשוב ביותר. האדם צריך להיות תמיד שרוי בשמחה מאחר ושמחה מראה על שלמות, אדם חסר אינו שמח. ימים טובים הם ימים של התעלות רוחנית ולכן ציוותה התורה לשמוח בהם, שנאמר: "ושמחת בחגך". ומאחר שרוב האנשים שמחים ביין אמרו חכמים שמצווה לשתות יין אבל אין מצווה להרבות בשתייה. לכן גם צריך לקנות לאשה בגד חדש ולילדים מתנות כדי שיהיו בשמחה בימים החשובים האלה והם אינם שמחים ביין. בפורים לעומת שאר המועדים עניין השמחה רחב יותר. הגזרה בפורים הייתה על הגוף ועל הנפש לכן השמחה על ההצלה גם היא צריכה להיות בגוף ובנפש. "לעשות אותם ימי משתה ושמחה. לכן יש מצווה לשתות עד איבוד הדעת במידת מה להראות שישראל קדושים ואף במצב של איבוד הדעת נשארים קשורים ודבוקים בה' יתברך. גזרת המן הרשע הייתה כנגד כל ישראל ולכן השמחה בפורים צריכה לכלול את כל ישראל ולכן יש מצווה לשלוח מנות איש לרעהו, שהשמחה האמיתית בעם ישראל היא להרבות אהבה ואחדות בינינו, ולתת מתנות לאביונים כדי לדאוג אף לאנשים שאינם יכולים לשמוח בפני עצמם. (הנושא בהרחבה נמצא בפניני הלכה זמנים פרק טז)
שאלה: גוי גוסס בשבת: בשעור שבוע שעבר שמעתי מידי דרשן שילד גוי גוסס בשבת ורק אני נמצא עימו ויכול להסיעו לבית חולים ולהציל חייו, אסור לי לעשות כך ויש לתת לו למות. האם נכון הדבר בהנחה שאין אפשרות אחרת או לחלל לשבת או לקפח חיים כמובן של ילד גוי?
תשובה: ההיתר לחלל שבת נשען על היסוד "חלל עליו שבת אחת כדי שישמור שבתות הרבה". ממילא התר זה קשור רק למי ששומר שבת. ובעצם, לכאורה יש איסור לחלל שבת אפילו על יהודי שאינו שומר מצוות. אך כיון שלכל יהודי יש אפשרות לחזור בתשובה, ובנוסף לכך ייתכן שמה שהוא מחלל שבת נובע מחוסר ידע או מחינוך לקוי,יש לדון אותו כשוגג ולכן מותר להציל גם יהודי שאיננו שומר שבת. התר זה לכאורה איננו שיך לגוי שאיננו חייב בשמירת שבת ואיננו מצפים שבעתיד ישמור שבת כי אין אידאל לגייר את הגויים אלא שישמרו את שבע המצוות הראויות להם. אולם כיון ששאלה זו נוגעת בעקיפין ליחסים בין ישראל לאומות העולם ויש חשש סביר שגויים יראו חוסר נכונות לחלל שבת כנובע מתוך שנאה וע"כ הם עלולים לשנוא גם את תורת ישראל, ישבו על שאלה זו הרבנים הראשיים לפני עשרות שנים והחליטו לפסוק להתר לחלל שבת כדי להציל גם ילד גוי. דוגמא לכך מצאנו גם בהשבת אבדה שמן הדין חייבים להשיב רק לישראל, ובכל אופן היה אחד מגדולי התנאים, ר' שמעון בן שטח שהחזיר אבדה לגוי כי ידע שבזה יתקדש שם ישראל ותורתו.
שאלה: קדימות במצוות תפילין: אדם שהוציא מהשקית קודם כל את התפילין ואחר כך את הטלית האם הוא צריך קודם להניח תפילין או להתעטף בטלית? מה קורה אם האדם הוציא קודם כל את התפילין של ראש ואחר כך של יד מה הוא צריך להניח ראשון?
תשובה: מקדימים לבישת הטלית לפני הנחת התפילין משום שמעלין בקודש ובתחילה אדם מכסה עצמו בכיסוי של מצווה ולאחר מכן הוא מקשר עצמו, על ידי התפילין, בקשר היחוד והקדושה עם הקב"ה. אבל יש עוד כלל והוא שאין מעבירים על המצוות. אם הוציא את התפילין יניח אותם תחילה ואחר כך יתעטף בטלית. ולא רק אם הוציא אלא אפילו שקית התפילין מונחת למעלה משקית הטלית יניח התפילין קודם. ולכן אדם צריך להקפיד ששקית הטלית תהיה נגישה יותר משקית התפילין. (שולחן ערוך אורח חיים סימן כה סעיף א, משנה ברורה וביאור הלכה על הסעיף). בתפילין יש פסוק מפורש שכתוב בו סדר ההנחה. "וקשרתם לאות על ידך והיו לטטפת בין עינך" ולכן אף שאין מעבירין על המצוות כאן שיש פסוק מפורש יניח קודם של יד ואחר כך יניח של ראש (סעיף ו).
שאלה: התחייבות מוכר: הזמנתי ספר אצל חבר מוכר ספרים במחיר של 170 ש"ח ע"פ קטלוג שהוא פירסם. עם הגעת הספר אליו נאמר לי שעקב עליית מחירים הוא דורש 230 ש"ח. שאלותי: 1. האם התחייבות רק בתקיעת כף שלא נעשה עליה קניין יוצרת עליו חיוב מצד מחוסרי אמנה? 2. מה משמעותו של פרסום קטלוג שלא נכתב בו כי ייתכנו בו טעויות? (האם יש לראות בו כהתחייבות למחיר) 3. האם שייך לומר במחיר של ספרים תרי שערי (נ"מ להכרעת הרמ"א לגבי מחוסרי אמנה)? 4. האם ניתן לומר קים לי כרמ"א על אף שהש"ך והב"ח חולקים וכך משמע גם מהגר"א שהביא את הירושלמי? 5. האם גדר מתנה מועטת זה באופן יחסי לעיסקא או שזה סכום מועט שאזלינן בתר אומד דעתו של כל אדם?
תשובה: לשאלות 3,4,5: מבואר בשולחן ערוך בחושן המשפט סימן רד, סעיף ח', שהנושא ונותן בדברים בלבד, כלומר שרק סיכמו ביניהם על המחיר ולא עשו מעשה קניין, הרי ראוי לשניהם לעמוד בדיבורם, וכל החוזר בו, הרי זה ממחוסרי אמנה, ואין רוח חכמים נוחה הימנו. ובסוף הסימן כתב הרמ"א בהג"ה שיש אומרים שבמקום שחוזר בו מחמת שנשתנה השער  זהו הפירוש של תרי שערי, וע"כ מובן ששייך גם בספרים, אין בזה משום מחוסרי אמנה, ומכל מקום הכריע הרמ"א שעיקר כדעה ראשונה, וכמו שפסק בשו"ע. והש"ך כתב שהב"ח סובר שיש כאן ספק כמי להכריע בדין זה. יש להבין שאף במקום שאסור לחזור משום מחוסר אמנה, מכל מקום אין לשני שום זכות ממונית במקח, אלא הדבר תלוי ביראת השמים של המוכר (או הקונה) שיעמוד בדיבורו ואכן יגמור את המקח כפי שסיכמו, ואל"כ אין רוח חכמים נוחה הימנו, והרי זה ממחוסרי אמנה. אם כן כל שכן באופן זה כשנתשנה המחיר של הספר הדבר תלוי במוכר (ביראת שמים שלו) אם רצונו לסמוך על הדעות שאין בזה משום מחוסרי אמנה או להחמיר בזה  ומובן שלא שייך שתאמר שקים לך כמחמירים. ניתן אף להוסיף שבנדון זה שהספר כלל לא היה ברשות המוכר בזמן שסיכמו ביניהם, יש הסוברים שאין בזה משום מחוסרי אמנה כלל (אפילו כשלא נשתנה השער). ודין מתנה מועטת אינה שייכת לנדון זה, הואיל ומדובר כאן במקח וממכר ולא במתנה, אף סכום קטן חשוב שינוי שער. 2. בחנות שמפורסם בה קטלוג בו רשומים מחירי המוצרים, אם המוכר הסכים למכירה בסתם, וידוע לו שהקונה מסתמך על המחירים בקטלוג שפרסם (כגון שאין מקור אחר בו רשומים המחירים וכדו'), הרי זה כסיכמו ביניהם בדברים על המכירה במחיר הכתוב, ודינו לעניין חזרה כנזכר לעיל. 1. אם היתה תקיעת כף אחר ההסכמה על המכירה והמחיר, על המוכר לקיים דברו כאילו נשבע על כך, שהחמירו בתקיעת כף שחשובה ככריתת ברית ושבועה  עיין בשו"ע חושן המשפט סי' רז סעיף יט, ובשו"ת חוות יאיר בסוף סי' קצד. ומדובר כאן לא סתם בלחיצת ידיים, אלא בתקיעת כף לאות ולקיום ההסכם שביניהם. בכבוד רב, הרב יוסף ללום.
שאלה: ק"ש שעל המיטה: 1. חבר אמר לי שאם אחרי ברכת המפיל הולכים לשירותים ומברכים אשר יצר אז מותר לדבר - זה נכון? 2. ראיתי כאן כמה שאלות על וידוי שאומרים בק"ש שעל המיטה - מה נוסח הוידוי? 3. שמעתי שצריך להגיד לפני השינה את מה שאומרים בספירת העומר (גבורה, יסוד וכו ). צריך להגיד את כל 49 הדברים? מתי לאומרם?
תשובה: 1. לכתחילה אין לדבר לאחר ברכת "המפיל" כדי לסמוך אותה לשינה אבל אם אדם נצרך לדבר דבר מה מותר לו לדבר ואם הולך לשירותים יברך "אשר יצר". לאחר שדיבר יקרא שוב "פרשת שמע". (רמ"א אורח חיים סימן רלט סעיף א ומשנה ברורה סעיף קטן ד) 2. הווידוי שאומרים הוא הווידוי שנמצא ר תחנון. 3. עיקר קריאת שמע שעל המטה הוא "פרשת שמע" וברכת "המפיל" במשך הדורות הוסיפו עוד מזמורים ופסוקים לשמירה. לא מצאתי שאומרים את מה שהבאת.
שאלה: שרות איתוראן: התקשרו אלי השבוע מחברת איתוראן, שאני מנוי שלהם, ושאלו האם כשקורה משהו לרכב בשבת, האם לצלצל אליך בשבת, כשעניתי שלא, נשאלתי האם אתה מעונין שננהל מירדף אחר הגנבים בשבת, ובמידה ולא נא תיידע את חברת הביטוח על החלטתך. יתכן שחברת הבטוח לא תסכים לבטח במגבלה זו, ושאלתי מה לעשות, האם ניתן להשתמש בשרות איתוראן, האם ניתן להתיר מטעם "יוצאים על קש ותבן" (בהנחה שהגנבים ערבים)? אני תושב השרון האם ניתן לומר אני מבקש את השרות אבל איני מבקש שיעשה ע"י חילול שבת (למרות שמסתבר שהם לא יטרחו לספק את השרות ע"י נכרים וכדומה) עד עכשו לא העליתי על דעתי את הבעיתיות של השימוש באיתוראן ואם אמנם השימוש בשרות זה אסור, יתכן וצריך למצוא פתרון לבעיה השיכת לציבור גדול שהרי חברות הבטוח מבטחות רק כאשר קיים איתוראן?
תשובה: תענה להם בלשון זאת: "אל תתקשרו אלי בשבת, ואני מעוניין שירדפו אחר הרכב בשבת מטעמי ביטחון או על ידי גוי". (טעמי ביטחון הכוונה להיבט שהזכרת, שיוצאים על קש ותבן). ואינך צריך לפקח עליהם אם יקיימו את דבריך, כי אין לך הנאה מזה, שהרי תקבל את דמי הביטוח בכל אופן.
שאלה: יישוב שהתפרק: אני גר ביישוב צעיר. לפני כשנתיים, היישוב קיבל תרומה מארגון שתומך ביישובים ביש"ע. הוחלט עם מנכ"ל האירגון בארץ ועם התורמים שהתרומה תינתן לטובת הקליטה ביישוב בצורה של מילגות לסטודנטים שבאים להתגורר ביישוב. לצערי היום, היישוב מתפרק ומעולם לא השתמשנו בכסף זה. בשיחה עם המנכ"ל בארץ של הארגון (הארגון הוא עולמי) הוחלט לחלק את הכסף לסטודנטים שמתגוררים ביישוב. ההחלטה לחלק את הכסף הינה ללא קשר לפירוק היישוב. המנכ"ל מרגיש צורך להראות שהכסף נתרם כדי להתפס טוב בעיני התורמים מחו"ל. לא ידוע לי אם המנכ"ל יידע את התורמים מחו"ל על השינוי ביעד הכסף (מסטודנטים נקלטים לסטודנטים תושבים). אם הדבר הכרחי אוכל לשאול את המנכ"ל אם יידע את התורמים, אך אני מעדיף להמנע מכך. בישיבה של היישוב הוחלט לחלק את הכסף בין הסטודנטים המתגורים ביישוב ובין שאר התושבים חצי-חצי. כלומר שכל סטודנט יקבל כפול מכל תושב אחר ביישוב. ההחלטה לא נעשתה בהצבעה אלא כהחלטה של וועד היישוב והמזכיר, ולא נראה שמישהו ביישוב התנגד לה. כמו כן אני מעריך שאוכל לקבל הסכמה של כל הסטודנטים ביישוב להחלטה, אם הדבר הכרחי. בסופו של דבר יש בידי כרגע שיק על סך 1800 לפקודתי מחשבון היישוב (חלקי בתרומה כמי שאינו סטודנט). אני חושש לגזל הן מבחינת שינוי יעד התרומה ע"י המנכ"ל והן מבחינת שינוי היעד ע"י היישוב. באם אסרב לקבל את הכסף אזי הוא יחולק בין התושבים ע"פ ההחלטה. אפשר אולי לתרום את הכסף, אך כמובן שאני זקוק לו מאוד בעצמי. הכסף היה מיועד לעודד סטודנטים שייקלטו ביישוב, סטודנטים שאינם תושבי המקום בזמן שנתקבלה התרומה (לזה התכוונתי בכותבי "סטודנטים נקלטים). ועתה הכסף ניתן לתושבים שהתגוררו ביישוב עוד לפני שהגיעה התרומה.
תשובה: פסק השו"ע ביו"ד סימן רנא, ה "מי שנתן ממון לגבאים לצדקה אין לו ולא ליורשיו שום כח בהם והקהל יעשו הטוב בעיני אלהים ואדם". וכן הרמ"א שם "אם פוסק צדקה עם בני העיר על דעת בני העיר נדר והם יעשו מה שירצו". נמצאנו למדים שמי שנותן צדקה לגבאי צדקה שיקול דעתו של הגבאי צדקה הוא הקובע ובלבד ש"יעשה הטוב בעיני אלהים ואדם". ועל כן אם נראה ששיקול דעתו של הגבאי היה סביר, ובמקרה זה מנכ"ל הארגון הוא הסמכות בעניין, נראה שאפשר לסמוך על שיקול דעתו (לי קשה להכריע בעניין מחוסר ידע, אם אכן כך המצב, ולא היה אפשר לפעול בכספי התרומה באופן שיותר מתאים לדעת התורמים). אמנם, בעניין החלטת היישוב לפעול, שלא על פי מה שאמר המנכ"ל, נראה שהדבר אסור, ובאופן אישי עליך לפנות אל המנכ"ל, ולשאול אותו אם קבלתך את הכסף תואמת את הוראתו בעניין. באם לא, עליך להחזיר את הכסף להיכן שקבלת אותו או לפעול עפ"י הוראת המנכ"ל. בכבוד רב, הרב עשהאל שמלצר.
שאלה: הפרשת חלה ב-43 נשים: בישוב בו אני גרה קיימות קבוצות של נשים אשר עושות הפרשת חלה לכבוד שבת ובזמן ההפרשה מתפללות על פלוני. כל קבוצה מונה 43 נשים כמנין חלה. שאלתי היא - האם ניתן להתפלל על כמה אנשים ביחד או שכל הפרשה צריכה להיות מיועדת לאדם אחד בלבד? אם ניתן להתפלל על כמה אנשים יחדיו, האם זו צריכה להיות אותה סיבה? (פרי בטן,מחלה וכו)
תשובה: ניתן להתפלל על כמה אנשים ביחד אבל אם יש צרה מיוחדת, ד' ישמור, של משהו מסוים, ראוי להזכירו בפרוש ולומר אח"כ ואיתו ייזכרו לרחמים גם פלוני ופלוני עם כל ישראל הזקוקים לרחמים - ואם זאת אותה הסיבה כדאי להזכיר את הסיבה.
שאלה: יהודה ותמר: ידוע שיהודה היה עם תמר. תמר ידעה שזה יהודה אבל יהודה לא ידע שזאת תמר. אז למה תמר יוצאת צדיקה מיהודה לפי דעתי תמר נתנה טעם לפגם במעשה. האם כבוד הרב יכל להאיר את עיני למה תמר יצאה הצדיקה?
תשובה: שאלת שאלה מעניינת. תחילה נשים לב לכך שאחרי שהתגלה ליהודה שהאשה ההרה היא תמר, הוא אמר "צדקה ממני, כי על כן לא נתתיה לשלה בני". כלומר, יהודה הכיר בכך שהוא לא היה ר שהוא מנע מתמר להתחתן עם שלה, שהיה צריך לייבם אותה. ביחס לכך מסבירים המפרשים שלפני מתן תורה היה היבום נוהג לא רק באח המת, אלא גם באביו, ולכן יהודה לא היה איש זר אלא האדם שיכול לייבם אותה. כמובן שכאן צריך להבין מה הטעם במצוות יבום   באופן כללי היבום הוא גמילות חסד עם המת, ועיקר הדבר מפורש בתורה במצוות היבום "ולא ימחה שמו מישראל". פירוט נרחב בעניינה של מצוות היבום על פי תורת הסוד ניתן למצוא בספרו של הרב חיים דוד הלוי זצ"ל, בספר "עשה לך רב" חלק ב', וסוף חלק ד. הרב יעקב כהן
שאלה: ק"ש עם תפילין: לעיתים, כאשר המניין של תפילת שחרית נערך בשעה שלאחר זמן ק"ש למג"א - אני קורא בביתי את ק"ש לפני כן. האם אז חייבים לקרוא ק"ש עם תפילין, בכדי לא להעיד עדות שקר?
תשובה: מכיוון שקריאת-שמע זו היא רק לצאת ידי חובה, אין צורך להניח תפילין בשביל קריאתה. ובקריאת- שמע עם ברכותיה, תקפיד לקרוא עם תפילין.
שאלה: מהנדס ומתווך בע"ז: 1. האם יכול מהנדס לשרטט מקום המיועד לע"ז? המדובר בסיני שמיחד חדר מיוחד בתוך ביתו לשים בתוכו את הפסל האם מותר למהנדס לקבל את העבודה כדי לשרטט את מקום הפסל? 2. האם יכול מתווך לקנות ולמכור כנסייה של נוצרים? או לתווך בין שני כמרים בקניית ובמכירת כנסייה?
תשובה: 1. כתוב בשולחן-ערוך, שמותר ליהודי לבנות בית לעבודה-זרה, ובתנאי שלא יבנה את המקום המיועד לפסל. לכן מותר ליהודי לבנות כנסיה, רק שלא יבנה את מקום הפסל. הט"ז כתב על השולחן-ערוך, שלמרות שהדבר מותר מעיקר הדין, מי שבונה בית עבודה-זרה הרי זה מגונה. למעשה, מעיקר הדין זה מותר חוץ ממקום הפסל. 2. מותר, ואין זה נחשב מסחר בעבודה זרה, משום שהוא רק מוכר את הבנין ולא את העבודה זרה.
שאלה: משמעות "כהיום הזה" בעל הנסים: מה משמעות התוספת, הלכאורה לא הכרחית, של המלים "כהיום הזה" המופיעה בעל הנסים של חנוכה ובפרשת וישב גבי יוסף ואשת פוטיפר?
תשובה: הסבר המילים "ופורקן כהיום הזה" בתפילת "על הניסים" לחנוכה הוא שאנו מודים לקב"ה שעשה לנו תשועה גדולה שגם בימינו עדיין מזכירים אותה. (פירושי סידור התפילה לרוקח חלק ב עמוד תשיח ובסידור המבואר). רש"י בפרשת וישב (בראשית לט יא) עומד על שאלתך ומסביר שהמקרה קרה ביום מיוחד שהוא יום שבו הבית ריק כי כולם הלכו לבית תיפלתם ואשת פוטיפר ניסתה לנצל הזדמנות זאת. הרד"ק מסביר שהמילים האלו באות לומר שכמו היום, שמוזכר בפסוק הקודם, בו הפצירה בו מאוד כך הגיעה עוד יום שבו הפצירה בו ובאותו זמן הבית היה ריק. לפי רש"י משמעות הפסוק היא מלשון ה"א הידיעה ולפי הרד"ק המשמעות היא מלשון כ"ף הדמיון.
שאלה: הכרח עמידה בתפילה ל המדינה : בבית הכנסת בישוב ישנם העומדים בזמן אמירת התפילה ל המדינה, ואחדים שאינם. לפי כך, מצא רב הישוב לנכון, לומר תפילה זו כאשר ספר התורה עומד, דבר שמכריח את כולם לעמוד. הטענה העיקרית היא שכאשר תיקנו הרבנים תפילה זו החליטו מלכתחילה שיעמוד הספר תורה והקהל עמהם. 1. האם נכון שכך החליטו הרבנים מלכתחילה? 2. האם ראוי להטריח את ספר התורה רק בשביל אותה ברכה ורק בשביל שיעמדו אותם אנשים?
תשובה: איני זוכר כיצד קבעה הרבנות הראשית בזמנו, אך אין זה משנה, משום שאם הרב של המקום פסק כך, הרי שכך צריך לעשות, ואיני יכול להתערב בנושא פנימי שכזה.
שאלה: החלפת שליח ציבור: האם ניתן להחליף שליח צבור, כמו במקרה של מתפלל שעלה לשליח ציבור ואחרי תפילת לחש עלה אדם אחר, האם זה מותר?
תשובה: מותר להחליף שליח ציבור אם יש צורך בכך בכל מקום. אבל חשוב להדגיש, שהגאון האדר"ת זצ"ל פסק שלכתחילה, מי שאומר את חזרת הש"ץ הוא צריך לומר גם את קדיש 'תתקבל' שאחרי קדושא דסידרא.
שאלה: שימוש באינטרנט אלחוטי - המשך: חיבור לאינטרנט אלחוטי נפוץ היום בכל העולם, בערים גדולות ניתן לגלוש מכל מקום כמעט ע"י שימוש במחשב נייד וכרטיס רשת אלחוטי. עיריות, קניונים וחברות מתגאים בכך שהם מאפשרים לכל אחד הנמצא בתחומם גלישה חינם אין כסף. אם בעל החיבור לא היה מעונין שיתחברו אנשים זרים לאינטרנט דרכו, הוא היה חוסם את האפשרות בקלות.
תשובה: אם זה כדבריך, הרי שבזה שלא חסם את אפשרות ההתחברות זהו לכאורה גילוי דעת שהוא מרשה לכולם.
שאלה: גוי למסיבת בר מצווה: האם אני רשאי להזמין גוי למסיבת בר מצווה של נכדי?
תשובה: מותר.
שאלה: סימן טוב בהולדת הבת?: קראתי באחת התשובות שאם נולד לאדם בן לפני פתיחת עסק חדש סימן מן השמים להצלחה. האם נכון הדבר גם לגבי הולדת בת?
תשובה: בגמרא נזכר כי יש סימן טוב לאדם שנולד לו בן כשהוא פותח עסק חדש וייתכן שהדבר שייך דווקא לבן כיון שחובת הפרנסה והעבודה מוטלת בעיקר על גברים ואם כן, אם נולד לו בן כנראה זימנו משמיים עוד כח לעבודה. לפי זה, הולדת בת יש בה סימן טוב בזמן בניית משפחה או קניית בית למגורים וכדו' שבזה מיוחדת האשה יותר.
שאלה: לברך לבד או לצאת ידי חובה-המשך: הרב ענה שאשכנזים נוהגים שכל אחד יברך לעצמו אף שיש ענין שאחד יברך והשאר יענו אמן. אך מה לגבי קידוש והבדלה וכן נר חנוכה ועוד הרבה מצוות שכולם יוצאים ידי חובה ע"י אחד שמברך. מדוע בעניינים אלו לא יברך כל אחד לעצמו?
תשובה: החלוקה בין הברכות שהזכרת לשאר ברכות היא שבברכות אלו (נר חנוכה, שופר, מגילה וכד') ידוע ומפורסם שצריך לכוון לצאת ידי-חובה, ואין את החשש הרגיל שלא יתכוונו לצאת ידי-חובה.
שאלה: גדר אחרי הרבים לרעות: למה מתייחסים להחלטה הנוגדת את חוקי התורה כ"אחרי הרבים לרעות", מה גדרה של ההלכה הזאת? בנוסף, הרי בהרבה מן המקרים חלק מסויים של הפוסקים יכול להתיחס לכל הכרעה הלכתית כנוגדת את חוקי התורה, משום שהם משוכנעים בפסיקתם, ועפ"י הרוב הוכרע הפוך משיטתם?
תשובה: השאלה הבסיסית היא מהו טוב ומהו רע. והתורה קובעת לנו מה טוב ומה רע, כמו שכתוב: "ראה נתתי לפניך את החיים ואת הטוב ואת המות ואת הרע". אם יבוא רוב ויחליט לבטל את חוקי התורה, הרי שהוא גורם רעה לכל עם-ישראל. וכך פסק הרמב"ם, שלמרות שיש מצוה מן התורה לשמוע בקול המלך, אם מלך ישראל יחליט שהוא מחוקק חוק נגד התורה, החוק בטל ודברי תורה קיימים, ואין לשמוע למלך זה. ולגבי מחלוקות בתורה עצמה, ניתנה רשות לחכמים לפרש את התורה על-פי המסורת, וכל חכם חייב להביא ראיות וסימוכין לדבריו מתוך התורה עצמה. וכאשר כל אחד מביא ראיה מהתורה עצמה לשיטתו, הרי שאין כאן בכלל מצב של "לרעות", שהרי הכל מתוך התורה ולא נגדה.
שאלה: מהו גיל חינוך?: בתשובות שונות שהועברו על ידיכם, עלה נושא "גיל החינוך", וכי ילד בגיל גן עדין לא הגיע לגיל החינוך. אבקש לשאול מתי מתחיל גיל החינוך, אך בעיקר מהו חינוך על פי תפיסה זו, שהרי ברור לכולנו שגם בגיל גן אנו מתערבים ומשפיעים על התפחותם וצמיחתם של ילדינו?
תשובה: גיל חינוך תלוי מאוד בכל ילד וילד לפי מה שהוא. אם הילד יודע לנענע בלולב, נותנים לו לולב לנענע. אם הוא יודע קצת לדבר, מלמדים אותו "שמע ישראל". ילד בגיל גן מבין בדרך-כלל קצת, ולכן צריך לחשוב מה ללמד אותו. וכל זה רק ביחס למצות עשה, אבל במצוות לא-תעשה, מרגע שיודע לעזוב חפץ כשאומרים לו "אסור", צריך לחנך אותו על מצוות לא-תעשה.
שאלה: השלמת גילוח עם סכין: אני נוהג להתגלח עם מכונת גילוח. תמיד נשארים שאריות של שיער מסביב לפיאות ומתחת לפיאה. האם מותר עם סכין גילוח להשלים את הגילוח סביב הפיאה ומתחתיה תוך כדי זהירות לא להיפצע?
תשובה: איסור השחתת הזקן הוא איסור לאו מהתורה. יש המסבירים אותו שהוא כדי שלא נידמה לעובדי עבודה זרה שדרכם היתה לגלח בתער את זקנם ויש מהפוסקים שמסבירים שהאיסור הוא גזרת הכתוב. חמש פאות (מקומות) יש בזקן והמגלח אחת מהן עובר על איסור. הראשונים נחלקו בהגדרת מקום הפאות בדיוק ולכן אין להעביר תער בכל מקום הזקן. (שולחן ערוך יורה דעה סימן קפא סעיף יא)
שאלה: משרה של חילול שבת: הוצעה לי משרה של רכז תוכניות לימוד של מסגרת טיולים גדולה ביותר בארץ. הטיולים מיועדים לאנשים מבוגרים. רובו של הציבור חילוני. חלק קטן מאוד של הטיולים והתוכניות מתבצעים בשבתות. במסגרת המשרה הנ"ל, אדרש לתכנן, לערוך ולגייס מדריכים מתאימים גם למסלולי הטיולים בשבת (ברכב וברגל), למרות שאני לא אמור להשתתף בהם. האם ניתן לקבל את הצעת העבודה?
תשובה: תתנה איתם שאתה לא תתכנן טיולים שיתקיימו בשבת, מפני שאתה תסייע לדבר עבירה.
שאלה: התארחות בבית של לא מפריד בין בשר לחלב: האם יש פתח להיתר לאכול אוכל שבושל בכלים של מי שאינו מפריד בין בשר וחלב, כגון: כלי שכל שמושו הוא פרווה (ירקות), ויתכן שלפני זמן רב בושל בו פעם אחת בשר או חלב?
תשובה: אם יש ספק, וידוע שהסיר הזה משמש רק לפרווה, אזי אפשר לאכול ממאכל פרווה שבושל בו. וצריך להיות בטוחים שבעל-הבית לא ישקר בדבר זה כדי לגרום לך לאכול אצלו.
שאלה: סכין שנחתך בו חריף: אני עובד בחברה בה אין השגחה צמודה על הכנת הסנדויצים, מכינים סנדויצים חלביים ובשריים. בהנחה שאין הקפדה על שימוש בסכינים נפרדים, האם מותר לאכול סנדוויץ קר עם טונה ובצל? אם התשובה חיובית, האם אפשר ביחד עם הסנדויץ הנ"ל לשתות קפה?
תשובה: עקרונית יש לדרוש שאוכל יוכן לציבור רק תחת השגחה רבנית מוסמכת. זו זכותו הבסיסית של כל עובד והחוק עומד לצידו. ובאשר לשאלתך, אם חתכו גם בצל האוכל טרף.
שאלה: אמונתו ועונשו של יוסף: בפרשת וישב נמצא הסיפור של יוסף שפותר את החלום של השר של פרעה ואז אומר לשר יוסף שיזכיר לפרעה שהוא פותר החלומות, וש"יגיד מילה טובה". ועקב זה מקבל יוסף עונש על שום שלא בטח בקב"ה שיוציאו מהכלא. שאלתי היא, הרי אומרים שבתור אדם מאמין לא צריך לשבת ולחכות שהקב"ה יעזור לך אלא לפעול ולעשות, ואנו חיים ע"פ דעה וגישה זו כיום, אז למה יוסף שאני בטוח שהאמין בקב"ה נענש, הרי הוא רצה לעשות כל מה שהוא יכול ולקוות לטוב?
תשובה: המקור לדעה שהבאת שיוסף נענש על כך שבטח בשר המשקים הוא במדרש רבה (פרק פט ג). הפרשנים על המדרש מסבירים במה חטא יוסף. יוסף היה אדם שמידת הביטחון שלו בה' הייתה כל כך גדולה שמעולם לא ביקש עזרה מאף אדם ולכן כאן כאשר פנה אל אדם וביקש את עזרתו הרי זו ירידה מדרגתו ונענש עליה. בדרך זו הלך אף הנצי"ב (העמק דבר בראשית פרק מ כג ובהרחב דבר א ובבראשית פרק לב כו ובהרחב דבר א) ומוסיף שאדם הרגיל במידה טובה הרי זה עליו כנדר ואם עובר עליה הוא נענש. (בחידושי הרש"ש על המדרש מזכיר את שאלתך)
שאלה: מה עדיף: תורה או תפילה : אני לומד תורה בשיעור, במקום הסמוך לבית הכנסת הזקוק לעשירי למנין. האם ההשתתפות בשיעור פוטרת אותי מהליכה לבית הכנסת לשם השלמת מניין לבית הכנסת - ואילוץ כל התשעה שבבית הכנסת להתפלל בלי מניין?
תשובה: אינך חייב להפסיק את השתתפותך בשיעור כדי להשלים להם מנין, שהעוסק במצוה פטור מן המצוה.
שאלה: הדלקת נרות ללא האב: יש באפשרותי לנהוג באחת מהדרכים הבאות: א.להדליק לבדי בזמן העדיף מדאורייתא (אחרי ערבית) ב.לחכות לאבי (בד"כ גם שאר המשפחה) ולהדליק בזמן מדיעבד (כל הלילה) יחד איתו(ם). איני חושב שלאבי מפריע שאדליק לפני בואו הביתה אך האם בכל זאת מן הראוי שאחכה לו (ואדליק בזמן דיעבד)?
תשובה: אם אביך יגיע בשעה סבירה (עד 7.00 בערב) מותר לחכות לו. אך אם האב יאחר יותר ואינו מתנגד שתדליק לעצמך מוקדם יותר הדלק מוקדם.
שאלה: סימון הפתח לפני מכת בכורות: מדוע היה צורך לסמן את מפתן הבית לפני מכת בכורות?
תשובה: הקב"ה מצווה את משה לומר לבני ישראל את מצוות קורבן פסח. "והיה הדם לכם לאת על הבתים אשר אתם שם וראיתי את הדם ופסחתי עלכם ולא יהיה בכם נגף למשחית בהכתי בארץ מצרים" (שמות יב יג). רואים באופן ברור שהקב"ה ציווה לסמן את המזוזות והמשקוף כדי שעל ידי זה ינצלו ממכת בכורות. רש"י (פסוק ו) מביא מדרש המסביר את עניין קורבן פסח במצרים. הגיע זמן גאולת ישראל אולם הם היו ללא מצוות והיו שרויים בטומאת מצרים לכן נתן להם הקב"ה דם המילה, שמלו באותו הלילה, ודם קורבן פסח כדי שיהיו להם מצוות שבזכותם ינצלו. וזהו האות שאמר הקב"ה לשים על המזוזות והמשקוף.
שאלה: לשון הרע בפעילות ציבורית: אדם קרוב אלי עוסק בפעילות ציבורית. באמת שהוא מועיל הרבה לציבור בפעילותו, אולם לעתים הוא מתייעץ איתי לגבי אופן ההתנהגות במקרים מסוימים. הדבר מצריך לשמוע את מה שהולך בהנהלה. שאלתי היא האם מותר לי לשמוע ולהביע דעתי בעניין כדי לסייע בפעילותו זו?
תשובה: אם רצונו לשמוע את חוות דעתך ורצונך לעזור לו, ואין אתם מדברים סתם מתוך סקרנות והתעניינות גרידא, אין בזה בעיה של לשון-הרע, משום שזה מוגדר כלשון-הרע לתועלת.
שאלה: טבילת כלים והכשרתם: ראיתי שהרב כתב שניתן להכשיר כלי מתוצרת נוכרית (כמו טוסטר), ע"י מכירתו לגוי כמו במכירת חמץ ולקבוע שהוא מושאל לי לתמיד. שאלתי היא: במעמד מכירת החמץ, נציגי הרבנות נותנים לגוי סכום כסף. האם גם אני צריך לתת לגוי שאני מוכר לו סכום כסף ואם כן, למה? והרי אני זה שמוכר לו, אז, לכאורה, הוא זה שצריך לשלם לי? ואם לא צריך לתת לו סכום כסף, אז איך בפועל לבצע את המכירה של הטוסטר לגוי?
תשובה: בעצם, במכירת חמץ לגוי היינן צריכים לקבל כסף מהגוי ולא לתת לו, כיון שהוא קונה והקונה צריך לשלם. ומה שנוהגים לתת כסף לגוי איננו מדין מכירה וקנייה אלא כדי שיסכים להשתתף באותו הסכם. לפי זה ברור שבמכירה של טוסטר אין שום צורך לתת כסף לגוי ואפשר לתת את הטוסטר ליהודי ולומר לו שבהרמתו את המכשיר יתכוון שהוא מרימו לשם הקנאתו לגוי ובזה מסתיימת כל צורת המכירה. מובן שצריך לדבר על גוי מסוים ולא על סתם גוי. השימוש בכלי מאוחר יותר מתבצע ע"י שאילת הכלי מהגוי, וכיון שהכלי שייך לגוי מותר להשתמש בו גם ללא טבילה.
שאלה: ברכה על בורגול: כשמבשלים בורגול עם מים בסיר, וזה יוצא כמו אורז, מה מברכים עליו?
תשובה: אם הם לא מדובקים, מברכים עליהם "בורא פרי האדמה".
שאלה: אינטרנט אלחוטי - הבהרה: הרב קדם בתשובה קודמת שכיוון שהשימוש עולה כסף יש פה גזל. השאלה שלי היא מה קורה אם אדם עולה על אינטרנט שהת לגביו הוא חודשי ולא לפי כמות זמן, אלא ת מראש קבוע לחודש, ואז מה הדין מבחינת "זה נהנה וזה לא חסר"? מיותר לציין כי הרבה מאוד משתמשים היום בצורה שכזו באינטרנט (ת לפי חודש) ובנוסף רצוני לדעת מה דיעבד ולכתחילה הדין במקרה שכזה?
תשובה: לדעתי דבר כזה אינו ראוי, והדבר דומה למי שתופס טרמפ עם בעל המכונית ללא ידיעתו, והוא טוען שהנהג ממילא כבר נוסע לאותו מקום שגם הוא צריך להגיע אליו. השימוש הוא דבר שנתון להשכרה ואתה נהנה ללא ת וגם אם בעל הרשת לא נוהג להשכיר את השימוש לאחרים, הרי צריך לבקש את רשותו על השימוש, כמו בדוגמה שהבאנו לעיל. לשאלה הקודמת בנושא
שאלה: מוזיקה קלאסית של אנטישמים: האם יש בעיה לשמוע יצירות של מלחינים אנטישמיים (אני מתכוון בעיקר לאנטישמי הגרמני וואגנר)? יש לציין שבשירים אלה אין שום מילים אלא רק מוזיקה.
תשובה: מותר.
שאלה: מתן 3 מטבעות לצדקה: מדוע צריך לתת 30 א"ג כל יום שקמים לצדקה? מה המקור לכך בהלכה?
תשובה: אין עניין לתת דווקא 30 אגורות אלא 3 מטבעות לצדקה. יכולות להיות גם מטבעות של 5 אגורות. המקור בהלכה הוא שטוב שאדם יתן צדקה לפני התפילה ע"פ הפסוק : "אני בצדק אחזה פניך". ונראה שהסיבה לשלוש מטבעות היא כעין חזקה, כלומר, נתינת הצדקה בדרך של קבע ולא ארעית כי כל דבר הנעשה 3 פעמים נחשב לקבוע.