LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: אוכל שמחומם ע"י גוי: מקום שעובד שם ערבי והוא זה שמחמם את האוכל, (זה אוכל מוכן) האם יש בעיה אם זה? הוא מכניס את זה למיקרוגל, כמו בורקס שמוכן כבר והוא רק מכניס את הבורקס כדי לחמם.
תשובה: נכרי שחימם אוכל שבושל בידי ישראל והתקרר, אע"פ שהאוכל התקרר עד כדי שאינו ראוי לאכילה מחמת קרירותו, הוא מותר באכילה מפני שכבר מבושל הוא. (שו"ת שבט הקהתי ח"א סי' רכז, ע"פ השו"ע יור"ד סי' קיג ס"ח). (בנושא בישול במיקרו גל, יש סוברים שאין בו דין בישול נכרי במקרו גל, היות שאין זה כבישול על האש, ואין לנו להוסיף גזירות מעצמנו, אך עיין שו"ת שבט הלוי ח"ח סי' קפה שאסר במקרה שהמאכל לא היה ראוי קודם הבישול).
שאלה: חופשי חודשי: האם מותר להשתמש בחופשי חודשי של אחר אם לולא הכרטיס הייתי נוסע בטרמפים
תשובה: איני רואה היתר. הכרטיס נקנה בתנאים מסויימים, וממילא אינו שלך!
שאלה: ברכות הנהנין: לכבוד הרב! א. האם אפשר -כדי לא להיכנס לספקות בברכות הנהנין- לכוון בכל פעם שאוכלים דבר מה, לפטור כל אוכל מאותה ברכה שיעלה בדעתי לאכול מאוחר יותר(גם אם הוא לא מונח לפני? ב. האם אפשר לכוון שאוכל לצאת מהחדר באמצע האכילה בלי צורך לחזור ולברך שוב? ג. האם השיעור של 30 גרם לברכת על המחיה כולל גם את המילוי של המאכל (שברכתו כשלעצמו אינה מזונות?
תשובה: א. "וטוב ליזהר לכתחילה להיות דעתו על כל מה שיביאו לו" (רמ"א, שולחן ערוך אורח חיים רו,ה). מדבריו עולה כי מלכתחילה עדיף בעת הברכה להתככון על כל האוכל שיובא בהמשך. ב. בשאלה זו רבו הדעות, וורבן גם הבחינו בין מצבים שונים - לדוגמה: בין ברכה ראשונה המוציא שהיא ממש קביעות סעודה, המאפשרת חזרה ביתר קלות, לבין ברכה אחרת. למעשה נהגו כי אם מתכוונים מלכתחילה לצאת אים חוזרים ומברכים, אך יש להקפיד כי ההפסקה לא תהיה גדולה מאוד. ג. הדבר תלוי בטיב המאכל, ולמעשה בלשון בני אדם. לדוגמה: אם מדובר בבורקס, המילוי הוא חלק אינטגרלי מהכיסוי, ועל כן מודדים גם את המילי כחלק ממנו. לעומת זאת, אם מדובר בשני דברים שאינם אינטגרליים, אלא הם רק "שכנים" כמו עוגה שעליה שמו גלידה קרה יש לראות כלא חד מהם בנפרד.
שאלה: ניגוב ידיים: לכבוד הרב! אני יודעת שניגוב הידיים אחרי הנטילה צריך להיעשות במגבת יבשה. שאלותי, אם כן, הן: האם מדובר בכל נטילה או רק בנטילה לצורך אכילה? אם ניגבתי ובדיעבד ראיתי שהמגבת היתה לחה?
תשובה: א. איסור השימוש מגבת רטובה נובע בשל העובדה כי המים שבמגבת מרטיבים מחדש את הידיים והם אינם כשרים לנטילה, ולפיכך מטמאים מחדש את הידיים, על פי גזירת חכמים שמים הופכים את הידיים להיות שניות לטומאה. ב. לפיכך, כל נטילה שמטרתה לטהר את הידיים אינה כשרה במגבת נקיה. ג. נחלקו חכמים ביחס לנטילות אחרות מהי מטרתן - לדוגמה: האם מטרת הנטילה בבקר היא להיות ככהן הנכנס לעבודתו, בשל נקיות הידיים לאחר שנגעו במקומות המכוסים, או כדי להסיר רוח רעה. מובן שכל אחד מהנימוקים מוביל להלכות אחרות, כמו זו שאנו דנים בה: אם אין המטרה קשורה לטומאה אין בעיה בשימוש במגבת נקייה. על כן הדבר תלוי במטרת הנטילה: כל נטילה שמטרתה היטהרות - אין להשתמש במגבת רטובה. כל נטילה שמטרתה אחרת - מותרת. אם נטל אדם לסעודה וראה לאחר מכן שהמגבת לחה לא ישוב ויברך.
שאלה: זכויות יוצרים: האם מותר להוריד שירים מהאינטרנט (נפסטר וכו'). מה הגדרים ההילכתיים בעניין.
תשובה: שאלת זכויות יוצרים היא שאלה מסובכת בהלכה בשל העובדה כי אין זה ברור מלשון התלמודים מה מעמדו של "קנין רוחני". ברם, רוב מוחלט של הפוסקים סוברים כי מלכתחילה אסור לאדם להעתיק קלטת או ספר, ויש זכויות יוצרים. השאלה היא האם במצב בו הדבר וודאי שהקונה לא יקנה את המוצר, האם מותר אז להעתיק. הגאון רבי זלמן נחמיה גולדברג פסק שגם אז אסור, אולם יש שערערו על דבריו. במצב בו מדובר על שיר ישן, אותו כבר לא מוכרים, מותר להעלות על הנפסטר ולהוריד משם.
שאלה: לשיר בשבת: האם מותר לזמזם או לשיר בשבת?
תשובה: מצוה לשיר בשבת, וכדאי לעיין בזמירות השבת, שהמשמעויות הטמונות בהם מוסיפים לעונג שבת.
שאלה: נרות שבת: מה עושים כשאחרי שמדליקים ומברכים כבר על נרות השבת ופתאום אחד מהנרות נכבה מכל מיני סיבות, וזה קורה לי הרבה פעמים
תשובה: לא ברור מדברייך מהי בדיוק השאלה, ועל כן אשער: אם השאלה היא האם יש להדליק מחדש התשובה היא חיובית (כמובן ללא ברכה, וכמובן רק אם עדיין לא נכנסה שבת). ההסבר לכך הוא שנרות שבת נועדו להשרות בית מכוח אורם, ועל כן הם צריכים להאיר. אם השאלה היא האם הדבר מלמד על בעיה שמעבר לטבע, זו מסקנה שאינה מתחייבת מכך. ראשית, בדקי היטב את טיב הנרות, את מקום ההדלקה (אולי יש שם רוח, או שכל מי שעובר לידם מכבה אותם) וכדו'. גם אםלא מצאת שום סיבה, אין אנו נזקקים לנסתרות. ברור מאליו כי תמיד כדאי להוסיף בית, אהבה ורעות, כיוון שאלה המטרות של הדלקת נרות שבת. ו אמת
שאלה: התחפשות לדתי: איך אפשר לדעת שכשדתי חרדי דופק בדלת הכניסה ומבקש צדקה אם הוא באמת דתי או מתחזה, כי בימינו יש הרבה מתחזים לדתיים,את הדברים האלה שמעתי בתקשורת, ומאז אני נמנעת מלתת צדקה לאנשים כאלה, כי אני לא יודעת מי אמיתי ומי לא
תשובה: חכמים לימדונו כי כבר בזמנן היו עניים שאינם מהוגנים, והתייחסותנו אליהם תסייע לנו כשהאלוקים יתייחס אלינו באותה סלחנות. אבל, לעניין מצות צדקה, תבקשי מהם מכתב המלצה אותנטי, פנקס קבלות הנראה אמיתי. לשם כך הוקמו וועדות רבנים לעניני צדקה המאשרות את זכאות הנזקקים, מי ייתן ולא ירבו.
שאלה: חלומות: אם חולמים על מים אמרו לי שזה סימן שיש לי עין הרע, זה נכון?
תשובה: "הרואה נהר בחלום ישכים ויאמר "הנני נוטה אליה כנהר " קודם שיקדמנו פסוק אחר "כי יבוא כנהר צר". מכאן לומדים: א. יש להתייחס לחלום ולא להתעלם ממנו, וכך עשית. ב. חלום מורכב מהמון דברים: חלקם נובעים מהאדם עצמו ("אין אדם רואה אלא מהרהורי לבו"), חלקם נבואה (חלום אחד מששים בנבואה") וחלקו סתם ("אין חלום בלא דברים בטלים"), ועוד דברים. החלק העיקרי בפשר החלום הוא המשמעות שהאדם נותן לו. על כן קבעו חכמים כי תפקיד האדם הוא לא רק להיות פאסיבי בהתמודדות עם החלום, כי אם לתת לו משמעות חיובית. ג. על כן, הדבר תלוי בך - אם המים יבשרו אצלך פשטות וענווה, תורה וזרימה פנימית, הרי זהו חלום טוב. אם הם יהיו מי סוטה או מי מדון - הדבר יוביל את החוויה הנפשית של החלום לרע. ד. מכאן, שלעולם הבחירה החופשית הטובה היא היכולה לכל החלומות כולם.
שאלה: פדיון הבן: נשאלתי בדבר משפחה שנולד להם בנם הבכור לפני 4 וחצי שנים ופדו אותו כדין, וכעת התברר לאב כמעט בודאות גמורה, שהכהן אינו כהן ( התברר שכנראה הוא מאומץ), השאלה היא האם חל בזה די המע"ה או שעל ההורים לשוב ולפדות אין להם יכולת לברר באופן מוחלט כי הקהילה היא קטנה ואנשים יכולים להפגע, ואם יש על האב החובה לפדות, האם יש לו לברך ומה?
תשובה: אם אכן נראה בוודאות גמורה שהכהן אינו כהן, חייב האב לפדות את בנו, ללא קשר לדיני הממונות שיכולים להיות לו עם הכהן הפודה, שלא יסכים להחזיר את הכסף, ויחול כאן דין המוציא מחברו עליו הראיה. הגר"א היה בכור שפדה את עצמו אצל כהנים רבים, מחשש שמא הכהן הפודה אינו כהן. אנו איננו מחמירים עד כדי כך, אך כשיש ריעותא בחזקת הכהונה, האם בשביל סכום ממוני קטן נפסיד מצוה זו? ראוי לפדות פעם נוספת, ללא ברכה.
שאלה: כספים: בע"ה שני חברים קבעו ללכת להופעה שהכניסה אליה כרוכה בת למען הנוחיות אחד החברים(להלן המזמין), הזמין שני כרטיסים על שמו מחשבונו, והשני(להלן, המוזמן)כמובן החזיר לו את דמי הכרטיס. בערב ההופעה, המוזמן מסיבות שונות לא יכל להגיעה להופעה, והוא הציעה למזמין, להזמין מישהו אחר.(מוזמן2) האם המזמין צריך להחזיר למוזמן1 את כספו, שהרי מישהו אחר נהנה מהכרטיס, או שכמו אם היה מזמין ישירות מהסוכנות, לא היה מקבל את כספו בחזרה, כך המזמין אינו צריך להחזיר לו את כספו, והמוזמן השני זכה.
תשובה: חסרה לי כאן הצלע השלישית, המוזמן השני, האם הוא הוזמן ולא שאל על חשבון מי? מה חשב המוזמן כשביקש להזמין אחר במקומו. לכאורה התביעה היא בין השני לשלישי, ולא בין הראשון לשני, כי הראשון קנה כרטיס בשליחותו ובהסכמתו של השני, וקיבל על כך ת השני שהתחלף עם השלישי צריך לדאוג לכספו.
שאלה: קונצרט בשלושת השבועות: ילדיי מסיימים את חוג הנגינה בשלושת השבועות. האם הם יכולים להשתתף בקונצרט הסיום החל בשלושת השבועות? בברכת התורה
תשובה: שמיעת מוזיקה בשלושת השבועות אסורה משתי סיבות. ראשונה בהן היא עצם האיסור לשמוע מוזיקה מאז חורבן הבית. אף שאין אנו נוהגים כך הלכה למעשה, יש משמעות מיוחדת להקפיד על עניין זה בשלושת השבועות. עניין שני הוא ההנהגה המיוחדת של שלושת השבועות, שאף שלא נאסרה במפורש בשולחן ערוך, הדבר נהפך להיות חלק מדיני ישראל. בשל כך, עקרונית, אין לשמוע מוזיקה מענגת בשלושת השבועות. ברם, בשאלה זו מדובר באירוע שהוא חלק מלימודי המוזיקה, ולא באירוע שמטרתו מלכתחילה היא עינוגית. על כן, אם מדובר עד ראש חודש אב הם ישתתפו באירוע זה. לאחר ראש חודש אב - נראה לי לאסור. כדאי ללמוד איתם קודם שילכו את "על נהרות בבל", ואת דברי המשורר" איך נשיר את שיר ד' על אדמת נכר", כדי שהליכתם אכן תהיה תוך מודעות עמוקה לימי החורבן, ולעובדה שהם הולכים לקונצרט הוא סיום הלימודים, ולא תענוג העומד לעצמו.
שאלה: נטילת ידיים: כבודו, האם גם לאחר מקלחת צריך ליטול ידיים (שכן הן נוגעות במקומות המכוסים)? בכבוד רב, אייל.
תשובה: "אלו דברים צריכים נטילהבמים.וביוצא מבית הכסא ומבית המרחץ.". מעיר המשנה ברורה: "אפילו לא עשה צרכיו וכן מבית המרחץ אפילו לא רחץ שם, ומשום רוח רעה ששורה באלו המקומות".
שאלה: לבישת טלית: מה המקור ללבישת טלית,ומדוע הספרדים לובשים טלית לאחר הבר מצווה ואילו האשכנזים רק לאחר הנישואים? ב מראש חיים
תשובה: מצות עשה להטיל ציצית בבגד של ארבע כנפות, הפליגו חכמים בגודל המצוה ובעונש המבטלה. נכון שיהיה האדם זהיר ללבוש טלית קטן בכל יום (שו"ע סי' כד, ראה שם בדברי הגר"א). לאו דווקא בחור מתעטף בטלית, אלא אף בחור מחוייב להתעטף בטלית, ותמה בשו"ת לבושי מרדכי על המנהג שבני אשכנז ממתינים עד שישא אדם אישה, מפני שכתוב בסמיכות "גדילים תעשה לך, כי יקח איש אישה". הבאר היטב סי' יז אות ח כתב טעם מדוע בחור אינו מתעטף בטלית, וכן בתשב"ץ קטן סי' תסב, בני יששכר תשרי סי' יג, וכן ציין המשנה ברורה.
שאלה: Havdala: we are girls who live together in an apartment. what do we do about Havdala? can we not hear it? do we have to say it? can we drink the wine thank you so much
תשובה: you can say havdala, end drink wine. shabat shalom
שאלה: שחרית: עד מתי אפשר להתפלל שחרית ועד מתי ניתן לומר ק"ש?
תשובה: השאלה עצמה אינה מובנת כל צרכה, ואענה כפי שהבנתי אותה: זמן תפילת שחרית הוא עד ארבע שעות זמניות וזמן קריאת שמע הוא עד שלוש שעות זמניות. נחלקו חכמים כיצד מודדים את השעה הזמנית. הגר"א סבר כי יש למדוד מהנץ החמה עד שקיעתה ולחלק את הזמן לשתים עשרה, ואילו אחרים סברו כי המדידה היא מעלותה שחר עד צאת הכוכבים. מובן כי לשיטת הגר"T השעה הזמנית קצרה יותר, אך נקודת ההתחלה מאוחרת יותר. לכך השפעה משמעותית על סוף זמן תפילת שחרית, כיוון ששלוש שעות זמניות של הגר"א (אף שהן קצרות יותר) מסתיימות מאוחר יותר, כיוון שנקודת ההתחלה מאוחרת יותר. עניין שני הנוגע למעשה - כיוון שאנו מצרפים את קריאת שמע לתפילה, יוצא שאף שהשעה לסיום התפילה היא מאוחרת יחסית (סוף 4 שעות זמניות) יש לדאוג לאמירת קריאת שמע קודם לכן. הלכה למעשה ינהג כל אחד כמנהג אבותיו. ברם, אני דוחף מאוד בחופש הגדול לקבוע את זמן התפילה המאוחר ביותר האפשרי כמניין נוער. בכך אנו נעודד אותם ללכת לתפילה מתוך בחירה חופשית, ומתוך פשרה בין רצונם להאריך בשינה לבין התפילה במניין. למעלה מכך, אני גם ממליץ לקבוע אותה עד סוף שעה רביעית, אך להורות כי עם ישכימו לאמירת קריאת שמע קודם לסוף זמנה, ולאחר מכן יבואו לתפילה בשמחה. בדרך זו אנו נביא לכך שהחופש הגדול אינו זמן התפרקות, אלא שילוב של עבודת ד' יחד עם החופש, ויש סיכוי גדול יותר שהם יבואו לתפילה מרצון חופשי
שאלה: חלומות: איך יודעים אם חלום הוא מהרהורי הלב או מנבואה
תשובה: אין אנו בעלי כלים להבחין אם מדובר בהרהורי לב או נבואה. בשל כך, אין אנו יכולים להסתמך על חלומות, ולא לחינם אמרו חכמים "דברי חלומות לא מעלין ולא מורידין". ברם, יש בהלכה מושג הקרוי "למיחש בעינן". דוגמה לדבר: כאשר שומע אדם לשון הרע על מישהו, שזהו עניין חמור מאוד, אסור לו לראות את הדברים כעובדה, אך גם אסור לו להתעלם. הוא צריך לחשוש שמא הדברים נכונים, ואם הם משתלבים במערכת הכללית שהוא יודע על אותו אדם. כך הדברים גם לגבי חלומות. יש לקחת בחשבון את האפשרות כי מדובר בדברים עליונים שנגלו לאדם, אך בשום אופן ופנים לא להסתמך עליהם כעובדה או כנבואה. צריך לחשוש שמא יש בהם משהו המאותת לאדם על דרכו ועל ענייניו, להגביר את עשיית הטוב, ולהשתחרר מההכרה שמשהו מלמעלה אינו תלוי בבחירה החופשית הטובה, היכולה לשבר את המחיצות כולן.
שאלה: האם משיח בא לפני גוג ומגוג או אחריו: רציתי לדעת מתי בדיוק יבוא המשיח, לפני מלחמת גוג ומגוג או אחרי?
תשובה: כתב הרמב"ם בהלכות מלכים פרק יב: "וכל אלו הדברים וכיוצא בהן לא ידע אדם איך יהיו עד שיהיו, שדברים סתומין הן אצל הנביאים, גם החכמים אין להם קבלה בדברים אלו, אלא לפי הכרע הפסוקים, ולפיכך יש להם מחלוקת בדברים אלו, ועל כל פנים אין סדור הויית דברים אלו ולא דקדוקיהן עיקר בדת, ולעולם לא יתעסק אדם בדברי ההגדות, ולא יאריך במדרשות האמורים בענינים אלו וכיוצא בהן, ולא ישימם עיקר, שאין מביאין לא לידי יראה ולא לידי אהבה, וכן לא יחשב הקצין, אמרו חכמים תפח רוחם של מחשבי הקצים, אלא יחכה ויאמין בכלל הדבר כמו שבארנו". ואנחנו מה נענה אחר המלך?
שאלה: הדלקת נרות: 1.מה קורה או מהוא הדין במקרה שהתחייבתי על עצמי בהדלקת נרות מדי ערב שבת ושכחתי כמה פעמים. 2.מהוא הזמן המאוחר ביותר להדלקת הנרות
תשובה: מנוסח השאלה אני מבין כי מדובר בקבלת החלטה בעניין מצווה. בשל כך מדובר למעשה בנדר שהוא משמעותי, וקשה מאוד להתירו. לפיכך, עליך לקבל על עצמך להמשיך ולהקפיד להדליק נרות בזמן, ואף לעשות פעולות חיוביות שתזכרנה לך ביום ששי את חובת המצווה. על ידי כך את הופכת את העובדה ששכחת בעבר למנוף להקפדה גדולה יותר בהמשך. הזמן המאוחר ביותר להדלקת נרות לכתחילה הוא כרבע שעה לאחר הזמן הכתוב בלוח. כך זוכה את גם לקיים את מצוות תוספת שבת. רק במצבים שבדיעבד שבדיעבד ניתן להדליק עד כ 7 דקות לאחר הזמן הכתוב בלוח, אולם לא כדאי להסתמך על כך. ובזכות נרות שבת ידליק לנו ד' נרות של ציון
שאלה: ברכה אחרונה על מים,: כאשר שוכחים לברך ברכה אחרונה על מים, כמה זמן מרגע השתייה אפשר עדיין לברך על המים?
תשובה: השותה משקה יכול לברך ברכה אחרונה כל זמן שמרגיש רויה מהמשקה (שו"ע או"ח סי' קפד ס"ה). אם אינו יודע לשער, ואינו מרגיש רויה, אך גם אינו מרגיש צמאון, עד חצי שעה מהשתיה יכול לברך בורא נפשות (שזו הדעה המחמירה בשיעור עיכול של משקים - דעת הכף החיים). אם עברה חצי שעה יאכל דבר מאכל שברכתו האחרונה היא בורא נפשות, ו יכוון לפטור גם את המים.
שאלה: צניעות: לכבוד הרב! רציתי לדעת האם מותר לי להסתובב בבית עם מכנסיים ארוכים ליד אבי ואחי(נשוי)?
תשובה: נחלקו חכמים מהי סיבת איסור לבישת מכנסיים לבנות - האם היא נוגעת לתבנית גוף האישה או לאיסור הקשור לערוב בין המינים, כדי למנוע מצב של שחיתות מוסרית. כשמדובר בבית ובקרובי משפחה מדרגה ראשונה נראה שיש להתיר, וכך גם נוהגים רבים
שאלה: הלבנת פנים: ב"ה האם בן אדם שהלבין את חברו ברבים ומי שהלבינו אותו ברבים סלח לאותו אדם שהלבין האם עדיין למלבין אין חלק לעולם הבא?
תשובה: אין אנו יודעים חשבונות של מעלה. הראי"ה קוק כתב פעמים רבות, בעקבות רבים שקדמו לו, כי אין דבר המעכב את התשובה, ומי שתקן את חטאו, ובוודאי מי שחבירו מחל לו, ואף זכה לעשות תשובה שלמה ולקבל על עצמו חומרות בשל סטייתו הקודמת, תשובתו רצויה לפני הקב"ה והוא זוכה להיות עם עם ישראל בעולם הבא.
שאלה: מיקרוגל:, אולי כבר נשאלה שאלה כזאת,אבל הייתי רוצה להבין (פעם אחד ולתמיד ) מה הלכה לגביי שימוש במיקרוגל? האם מותר להשתמש בו גם לבשרי וחלבי? שמעתי פעם שאפשר לשים כוס מים לתת להם לרתוח ואז אפשר להשתמש בו שוב לסוג המאכל שרוצים.
תשובה: סוגיית המיקרוגל אינה פשוטה כלל ועיקר. אמנם, רוב הפסוקים סברו כי התהליך הנעשה במיקרוגל אינו מוגדר כבישול. ברם, תוצאת התהליך היא שהמאכל מבושל, ואף עולים ממנו אדים הנקלטים בדפנות התנור. בבישול הבא האדים נפלטים ומתערבבים במאכל, כך שהדבר דומה לבישול בשר בכלי חלב או להפך. על כן למעשה נראה כי יש קלבוע האם המיקרוגל הוא חלבי או בשרי. אם הוא חלבי יש לבשל חלב כרגיל, אך את המאכל הבשרי יש לעטוף בשתי עטיפות (נניח בתוך קופסה שמסביבה נילון). תשובה דומה כתב גם הרב דוד לאו הי"ו באתר זה
שאלה: תפילת העמידה: לכבוד הרב! בת שעקרה רגליה בטעות באמצע תפילת העמידה האם צריכה לחזור ולהתפלל?
תשובה: גם מי שעקר את רגליו אינו חוזר ומתפלל, שכן עקירה זו אינה מפסיקה את התפילה. אין בעניין זה הבדל בין גברים לנשים.
שאלה: ברכה על טלית במנחה: ש"צ שמתפלל מנחה לפני התיבה :ומתעטף בטלית,האם עליו לברך על ציצית?
תשובה: במשנה ברורה כתוב כי עליו לברך. ברם, כאשר הייתי בחור בשנה א' בישיבה, נגשתי לעמוד לתפילת מנחה וברכתי על הטלית. זכיתי לנזיפה מפי ראש הישיבה, הרב עמיטל הי"ו. בדבריו לימוד אותי שכיוון שעמדת המשנה ברורה לא התקבלה ולא נהוג לעשות כך - אין לברך.
שאלה: כמה שאלות: 1. רציתי לדעת מתי מתחיל צום י"ז בתמוז ומתי מסתיים שעות וימים. 2.לא הבנתי האם אכילה של דף מלוואח מאכל שכתוב עליו הופרשה חלה האם לברך עליו מזונות או המוציא וכך מה דינם של אכילת קרקרים איזה ברכה אם אוכלים 6-7 בארוחה מהקרקרים. 3.אני גרה בבית חילוני שלא שומר כשרות אבל אני שומרת לבד עם כלים משלי ותנור משלי האם אני יכולה להשתמש בכיור של הבית לשים מים לביצה למשל?. או לשטוף ירקות. מראש.איריס אור
תשובה: א. צום י"ז בתמוז מתחיל בעלות השחר (בערך ב4:14, אין בידי כעת לוח מדוייק, אך הוא קיים בכל פרסום), ומסתיים בצאת הכוכבים (בערך ב 20:10).השנה הוא חל ביום ראשון, ה 8.7 ב. שאלת המלאווח נתונה במחלוקת. אני מורה לעשות כך: אם המלאווח מתפקד בתפריט כארוחה, אזי יש ליטול ידיים ולברך המוציא. אם כחטיף - ליטול ידיים אך לברך מזונות. הברכה האחרונה בהתאם. לגבי קרקרים - בכל מקרה מזונות. ג. אם מדובר בדבר מה קר - אין שום בעיה. רצוי מאוד שלא להשתמש בדבר חם בכיור.
שאלה: חלב נוכרי: כבודו, מהו חלב נוכרי? מה ההבדל בינו לבין חלב רגיל? מה הדין לגביו? בכבוד רב, אייל
תשובה: א. חכמים אסרו חלב עכו"ם בשל אי הפדת עכו"ם שלא לחלוב בהמה שאינה כשרה. כדי שלא להגיע לשתיית חלב אסור על ידי יהודים אסרו חלב עכו"ם לחלוטין. ב. יש פוסקים שפסקו כי אם ישנם דרכים להתגבר על איסור זה (כגון: פיקוח ממשלתי צמוד, או מקום בו כלל לא מגדלים בהמות טמאות לחליבה) מותר הדבר בשימוש. נראה שעל פי ההלכה הדבר מותר, אך במקומות מסוימים לא קיבלו היתר זה. ג. לגבי אבקת חלב, רבו המתירים מכמה סיבות: ראשית - החלב איבד את זהותו, ואין מודבר כבר בחלב. שנית - מלכתחילה לא נאסרה אבקת חלב. שלישית - אבקת חלב זו כבר גזירה לגזירה, שאין גוזרין אותה. על כן - אם מדובר ברמה הבסיסית ביותר של ההלכה, נראה שיש להתיר אבקת חלב, אך לא חלב ממש, אלא אם כן מדובר בפיקוח מרחיק לכת. ברם, המבקש להחמיר על עצמו ונמנע גם מאכילת אבקת חלב אינו נפסד. תשובה נוספת שנכתבה באתר זה על חלב עכו"ם, ופירוט המקורות ראה אצל ידידי הרב דוד לאו הי"ו:
שאלה: קדושה של חפצים: האם טלית היא חפץ קדוש בפני עצמו או חפץ המהווה אמצעי להשגת קדושה?
תשובה: הגמרא במסכת שבת (קכג) אומרת שטלית שבלה אסור להשתמש בה לכל דבר מגונה, אף כשהוסרו הציציות ממנה, מפני שחפץ שהשתמשו בו בקדושה לא ינהגו בו מנהג בזיון. כלומר הטלית אינה בגד קדושה בפני עצמו, אך כפך המסייע לקדושה יש בו דינים השומרים על חשיבותו.
שאלה: משיח: מה קורה עם המשיח מתי הוא צריך לבוא
תשובה: "היום - אם בקולו תשמעו". זה מה שאנו יודעים על ביאת המשיח. לגבי אפשרויות אחרות, אין אנו יודעים. יש מקורות שקצוב לו זמן מראש, והוא יבוא "בעתה" גם אם לא נהיה מוכנים לכך, אך אלו הן נסתרות שאין אנו יודעים אותן.
שאלה: כשרות דבש: לרב ראיתי את תשובת הרב לגבי ה"הוה אמינא" לאסור חלב נכרי- מפני שיש חשש שהוא יוצא מבהמה אשר איננה טהורה, ורציתי לשאול, כיצד יתכן הדבר שדבש מותר לאכול והרי הוא נוצר ע"י הדבורה שהיא טמאה בטוח?,
תשובה: עונג גדול הוא לשאול שאלת שהגמרא עצמה שואלת (חולין ז ע"ב): ".מםני מה אמרו דבש דבורים מותר? מפני שמכניסות אותו לגופן, ואין ממצות אותו מגופן". ביאור: אין הדבש שהדבורה מיצרת עובר דרך מערכת העיכול שלה. היא נושאת את הצוף בפיה, והאנזימים שם מעבדים את הצוף. הדבר נכון גם מבחינה מדעית. בשל כך דבש דבורים מותר לאכילה. ואכן, ביחס למזון מלכות, העובר כנראה דרך גופה של המלכה השאלה מסובכת יותר.
שאלה: בשר וחלב: איזה גבינה זאת גבינה קשה שצריך לחכות אחריה 6 שעות האם בא"י יש גבינה כזו
תשובה: לפני שנים רבות שאלתי את הרב יחזקאל דאום זצ"ל, רבה של רמת מגשימים, תנובה, כינר, יקבי הגולן ועוד מקומות רבים שאלה זו. עד כמה שזכור לי הוא ענה שאין בארץ גבינות קשות כאלה, ומה שאנחנו נוהגים ביחס לגבינה צהובה אינו מחוייב על פי ההלכה.
שאלה: עצב: כבוד הרב השאלה הזאת אינה שאלת הלכה היא יותר שאלת החיים או אולי האמונה בטוב ואנסח אותה לפעמים אני מרגישה עצב מרגישה שקשה ואני רוצה להיות שמחה אופטימית אבל כל פעם שאני מנסה משהוא בא ומוטט את הכל קשה לי להאמין שיהיה טוב איך מתגברים על הרגשה שכזאת?
תשובה: חכמי המידות לימדו אותנו כי לכל המידות כולן שורש בקדושה, ואסור לבטל את קיומן. הכעס לדוגמה, הדומה לעבודה זרה, אף הוא בעל משקל בתנאים מסוימים, ואף לו תפקיד כאשר הוא נמצא במיד הנכונה. כך כתב ריה"ל בעת ששרטט את דמותו של עובד האלוהים (בתחילת מאמר שלישי) וכך כתב הראי"ה כאשר בירר מדוע אין מרצין לו לאדם בשעת כעסו. יוצאת מן הכלל היא מידת העצבות, עליה כתב הראי"ה קוק "העצבות אין לה שורש בקדושה כלל". סיבת הדברים היא שהעצבות היא מידה משתקת, כלומר: היא מפילה את האדם לתהומות הייאוש, בהן הוא מאבד את יכותו להגיב למציאות ולפעול בתוכה. נקודת המבט של האדם אינה חייבת להיות אופטימית, ואף אחד לא ניבא כי בהכרח יהיה טוב. אמנם, בסופו של דבר יתברר כי הכל לטובה, אך אין זה הכרחי כי הצעדים הבאים יהיו טובים. נקודת המבט של האדם צריכה להיות שהכל ייתכן. ריבונו של עולם הוא מנהיג העולם, ובשל כך הכל ממנו בא והכל אליו הולך. בשל כך - כל שערי שמיים פתוחים, ואין הדבר תלוי אלא במעשיו של האדם המכוונים לרצון ד'. בשל כך, במקום לשקוע בעצבות יכול האדם להפנות את תשומת לבו לאמונה הבוטחת כי מה שלא יהיה "גם כי אלך בגיא צלמוות לא אירא רע כי אתה עמדי", ולעולם ילווה ריבונו של עולם את האדם, גם בהיותו שם. ליווי זה הוא המבוא לכוח ולאמונה כי אפילו חרב חדה מונחת על צוארנו על נמנע עצמנו מן הרחמים. על כן, כדאי להמיר את העצבות באמונה ובדביקות, ואת המבט החושש למבט המאמין והמייחל, שהוא זה המעניק כוחות להתמודד עם המציאות.
שאלה: כשרות: לכבוד הרב! האם אפשר לאכול במסעדה שכשרותה היא לא למהדרין?
תשובה: שמה של כשרות זו מעיד עליה. ענייני כשרות, ככל ענייני ההלכה, הם בעלי דרגות שונות. ישנה כשרות הנתבעת על פי ההלכה, וישנה זו המומלצת, כיוון שהיא מחמירה במקום בו יש מחלוקת פוסקים, דורשת יותר גם במקומות שכתוב בהם "והמחמיר תבוא עליו ברכה" ולא רק כשיש חובה הלכתית וכדו'. באופן עקרוני, התשובה היא אפוא שהדבר תלוי באדם עצמו. אם בכל שאר העניינים הוא מסתפק ברמ בסיסית - הוא יכול לעשות זאת גם בכשרות. אם בכלד בר אחר הוא שואף לטיב העליון - כיצד ישא פנים לעובדה שבכשרות לא? ברם, מבחינה מעשית הדבר מסובך בהרבה. ראשית - מדובר בעסק כלכלי, והתורה חבה על ממונם של ישראל. הכשרויות השונות והמאבק ביניהם מעלה את מחירי המוצר, דבר שהוא בעייתי בפני עצמו, ולא תמיד קשור בהלכה. שנית - התוספתא עצמה כותבת כי המחפש אחר החומרות עליו נאמר "והכסיל בחושך הולך", ויש גמרא אחרת האומרת "הפטור מדבר ועושהו נקרא הדיוט". לא ביקשה התורה למרר את חייו של ההולך בדרכי ד'. שלישית - חלק מהחומרות הנהוגות בכשרות אינן חומרות. ועיקר העיקרים - יצירת הקטגוריה של כשרות לחומרה הביאה לפיחות בכשרותה רגילה, דבר המביא לזלזול בה ועל כן לקריסתה, ולעובדה שהרבה מבני ישראל אינם אוכלים כשר. לו הייתה כשרות אחת חזקה המיועדת לכל כלל ישראל היה האוכל כשר בהרבה. על כן - מבחינה מעשית, כשמדובר באדם פרטי ראוי כי יחפש את האוכל בכשרות המהודרת, ובתנאי שלא יפסול אחרות, ולא יביא לזלזול ופיחות בנוהגים אחרת על פי ההלכה, ושהכשרות למהדרין לא תביא למצב בו אין היא מפרידה בין ישראל לאומות אלא בין ישראל לישראל. על כן למעשה - במקום בו הכשרות למהדרין היא תוספת ראויה שאינה פוגעת באופן משמעותי בכיסה של החברה, ואינה מושתת על חומרות שאינן במקום - יש מקום להקפיד על מהדרין. ברם, במקום בו מדובר על עניין כלכלי, או חומרות שאינן הרכחיות ולעתים אף אינן צודקות, ובהפרדה בין אדם לאדם שלא כדין, יהיה נכון ללכת בכשרות רגילה, כדי ללכת לאור דבר ד'.
שאלה: מזוזה במעלית: האם יש חיוב לקבוע מזוזה במעליתץ נא לציין נימוקים ומקוקות(אפ' בקיצור)
תשובה: לעניות דעתי אין חיוב לקבוע מזוזה במעלית, מפני שהיא דירת עראי. מכיוון שביקשת מקורות אציין לך רשימה העולה בדעתי. ספר חובת הדר לרי"י בלוי שליט"א פרק ה סעיף יא האריך בשאלה במקורות הספר. שו"ת באר משה ח"ב סי' פח ואחיו שו"ת בצל החכמה ח"ג סי' פ. ספר טהרת יום טוב ללהר"ח דייטש חי"ג קובץ מכתבים בנושא.
שאלה: עבודה חדשה בתשעת הימים: התקבלתי למקום עבודה חדש הם מעונינים כי אתחיל בתאריך מסויים היוצא בתשעת הימים במידה ולא אצליח לשכנעם לשנות את התאריך, מה הדין?
תשובה: דין ימים אלו הוא דיני אבילות. מצאנו היתר בדיני אבלות שעיקרו דבר האבד, כלומר שאם עלול אתה להפסיד דבר מה הותר הדבר. אם הם מתנים את תחילת העבודה בתאריך המדובר, ועלול אתה לאבד את מקום העבודה החדש, או להתחיל "ברגל שמאל", זהו דבר האבד, שמותר.
שאלה: שחייה בשבת: לרב הייתי מעוניין לדעת את הנימוק ההלכתי לאיסור שחייה בבריכה או כגדומה בשבת- לעומת מקווה שכידוע לא אסור בשבת,
תשובה: שחייה בשבת אינה אסורה מן התורה, ואינה חלק מאבות מלאכה או תולדותיהן. ברם, בשל העובדה כי בעת השחייה קיימת אפשרות סבירה כי תחולל השבת על ידי עשיית מלאכות ח"ו, ובשל רצוננו לשמור על קדושת השבת ודרכיה, פסקו חכמים כי השחייה בשבת אסורה. בעת השחייה תיתכנה הבעיות הבאות: בניין כלי שיט (או"ח שלט)  הוצאת מים מרשות לרשות ע"י התזה, סחיטה, השקאה וכדו'. מדוע אם כן התירו טבילה במקווה? הדבר נובע משתי סיבות: א. חלק מהסכנות לא קיימות. ב. מול החשש והניסיון למנוע חילול שבת עומדת חובת הטבילה ומצוותה, ועל כן נדחה החשש מפני המצווה. לסיום, בידיד הוא עובדא: בשבתי הראשונה בקיבוץ ראיתי חברי משק המלאים ברכות פלסטיק לילדים כדי שיטננו מהחום. לשאלתי כיצד הם עושים זאת אמרו כי היה רב גדול שהתיר לעשות כך בשבת בשל החום הכבד השורר בעמק ביתש אן והחובה לצנן את הילדים. כיוון שיש הגיון בהיתר זה לא הגבתי. ברם, עם יציאת הילדים מהבריכה שפכו חלק מחברי המשק את הבריכה כולה על הדשא, דבר שהוא איסור השקאה מדאורייתא (אולי זו מלאכה שאין צריכה לגופה, אך בוודאי שהדבר אסור). כשראיתי זאת אמרתי לעצמי כמה גדולים דברי חכמים שאסרו רחיצה בבריכה מתוך רצון עמוק להגן על קדושת השבת מפני עניינים היכולים להיווצר כתוצאה מרחיצה בשבת.
שאלה: כניסה לבתי כנסת רפורמים: על הזרזיזות במענה התשובה. שאלה נוספת האם מותר להכנס לטמפל רפורמי או קוסרבטיבי במהלך טיול ובכלל
תשובה: אינני מכיר איסור להיכנס לבתי כנסת רפורמים או קונסרבטיביים. אמנם מצינו בגמרא איסור כניסה לבתי המינים, אך זה נראה חלק מהלכות עבודה זרה, ולא חלק מאיסור כניסה. יחד עם זאת, כל זה נכון ביחס לטיול. ברם, לדעתי יש להימנע הימנעות מוחלטת מכניסה למקומות אלה בעת שהם נוהגים כמנהגיהם - תפילה, חתונה וכדו'. בכך מדגיש שומר ההלכה כי מה שנעשה שם אינו קשור כלל וכלל להלכה, אלא עניין טקסי, שבשל העובדה שהוא דומה להלכה, קיים צורך חיוני להבחין בין הקדש ובין החול, בין אור ובין החושך. אני נמנע מלבוא לטקסי זוגיות, בר בת מצווה או כל עניין אחר הקשור במקומות אלה, בשל העובדה כי מדובר בזיוף חיצוני של משמעותה של ההלכה