LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: גלגול נשמות: ושבת יש לי שאלה ברשותך האם בכל יהודי יש גילגול של נשמה? האם יכול להיות ליהודי גילגול של גוי? מראש
תשובה: ב"ה שמחתי מאוד לקבל את השאלה. פעמים רבות שאלת הגלגולים עולה בפרט בגילאים של תיכון ומעט אחרי זה, והדברים מאוד מעסיקים את האנשים. יחד עם זאת, חשוב מאוד לדעת שכל נושא הגלגולים, למרות שיש בו אריכות בתורת הסוד, התורה הפנימית שעוסקים בה גדולי המקובלים, נושא זה מאוד לא מרכזי בתורה. באמת שאנו לא מבינים בנשמות. אנו כן יודעים שנשמה של יהודי היא שונה מנשמה של גוי, וגם בין היהודים יש נשמות שונות. לכן אנו אומרים בתפילה בבקר "מודה אני. שהחזרת בי נשמתי" והדגש הוא הנשמה המיוחדת שלי. כי אנו מבינים שכל אחד בעם ישראל יש לו את המיוחדות שלו. ה' ברא כל אחד ואחת מאיתנו מיוחד, ולכל אחד ואחת ה' יתברך נתן תפקיד מיוחד בעולם, תפקיד שכל החיים שלנו מובילים אליו, ושרק אנו אמורים לעשות את התפקיד הזה. כשאנו זוכים ללמוד את הדברים, ללמוד את התפקיד שלנו, ללמוד את הדרך שבה אנו צריכים לבנות את החיים שלנו, אנו זוכים להתקדם מאוד. פעמים רבות, אנשים עוסקים בנושא הגלגולים, ומשקיעים בו, ולימוד זה נשאר להם עקר, בלי השפעה משמעותית עליהם, בלי שהוא יתן להם כלים איך להמשיך ולהתקדם. לכן מאוד חשוב שגם אם שאלות אלו עולות, לא לתת שהן תהיינה העיקר בלימוד שלנו, אלא שהן תישארנה נקודות קטנות, ואת העיקר להשאיר במה מקדם אותי, במה מברר את התפקיד ואת המהות שלי. ובכל זאת אגע בקצרה בשאלות שנשאלו. כתוב בספרים הפנימיים שבדור שלנו, דור הגאולה, כל הנשמות שלנו הן כבר לא נשמות חדשות, אלא גלגול של נשמות מהעבר, נשמות שנשאר להן תיקון לעשות, ובגמר התיקון יגמרו הנשמות הזקוקות לתיקון ותבוא הגאולה השלמה. ליהודי לא יכול להיות גלגול של גוי. סליחה שאני מקצר בדברים, שכן הם עמוקים וגדולים ואינני רוצה להיכנס אליהם. בברכת לימוד פורה ודרך צליחה הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: האכלת צמחים טורפים בחרקים: ב"ה כעובד משתלה שמוכרת צמחים טורפים, מבקש להזהיר את הקונה מלהאכיל את הצמח הטורף באופן מלאכותי - הדבר מזיק לצמח ועלול להביא למותו! השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "האכלת צמחים טורפים בחרקים"
תשובה: ישר כח על ההערה! בברכת התורה מערכת האתר
שאלה: היתר להיות צמחוני: 1. מותר להיות צמחוני? כי אני שמעתי שיש איזה גמרא שכתוב בה שצריך לאכול לפחות פעם פעמיים בשר בשבוע, זה נכון?, מה הדין?, וגם איפה הגמ הזאת?
תשובה: נחלק את התשובה לשני חלקים חלק רעיוני, וחלק הלכתי. תחילה נציין שעל האדם הראשון נאסר להרוג בעלי חיים על מנם לאוכלם (בראשית, פרק א', פסוק כ"ט), לאחר המבול ניתן לנח ולזרעו היתר לאכול בעלי חיים, תחת הסייג היחיד של איסור איבר מן החי. על פי דברי התורה ו מסורת ח למדנו את דיני השחיטה ואת שאר ההלכות הקשורות לאכילת בעלי חיים (איסור גדי בחלב אמו, חלב ודם, גיד הנשה, כיסוי הדם ועוד) הרב אברהם יצחק הכהן קוק (מאמר חזון הצמחונות וה ) מבאר שהמצוות המגבילות אכילת בשר והסובבות את עשייתו והכשרתו, מיועדות לעדן את יצר אכילת הבשר. כמו כן כותב הרב קוק שהצמחונות היא המצב האידאלי לאנושות, שאליו היא צפויה לחזור לעתיד לבוא, כאשר תתעלה למדרגה המאפשרת לה לעשות כן. עם זאת, הוא מדגיש שזה נועד לעתיד לבוא ולא בתקופתם(!). הרב קוק עצמו, לא היה צמחוני. ובמכתב שכתב לבנו, הרצי"ה, כתב, בין היתר: ".ושלא ללכת שבוי אחרי הדולגים על ההרים של תנועת צער בעלי חיים, שרובם כמדומה יש במעמקי רוחם טינה גנוזה של שנאת הבריות." (אגרת תת"ב)". דעת הרבי מלובביץ' היא שה"צמחונות איננה לא על פי חסידות ולא על פי קבלה כי על ידי זה חסר בבירורים שכן אינו מברר את הדברים שאינו אוכל ומה שנאמר בשדי חמד שלא להלעיג על הצמחונים הרי זה רק ליחידי סגולה (ספר היחידות עמ' 235 היכל מנחם ח"א עמ' רכה). בצד ההלכתי   נאמרו שתי גישות מרכזיות בנושא זה  ליקוט מאינציקלופדיה הלכתית רפואית חלק ו'   ערך צער בעל חיים, טבעונות וצמחונות  יש שכתבו  עשה לך רב ח"ה סי' מז, הגרש"ז אויערבאך הובאו דבריו בס' הליכות שלמה ח"ב מועדי השנה תשרי-אדר פ"ט הע' 54  שאין הטבעונות והצמחונות נוגדים במאומה את דרך התורה, שכן לא חייבה התורה לאכול בשר אלא כזית בליל הפסח בלבד, והפורש מבשר ומוצריו מטעמי בריאות או מטעמים אחרים אינו חוטא. גם בשבתות וימים טובים אין חייב לענגם בבשר דווקא ורשאי כל אדם לכתחילה לנהוג באכילתו כפי הבנתו מבחינה בריאותית ויכול להוסיף זהירויות במאכלים. ויש שכתבו  רמב"ם הלכות דעות פרק ג' הלכה א'  שהצמחונות אסורה לפי השקפת התורה שכן כל מה שלא אסרה תורה הרי הוא מותר והמונע עצמו מכל דבר היתר הרי הוא חוטא, ועוד שיש תקופות בשנה שיש חיוב לאכול בשר כגון בימים טובים.(רמב"ם הלכות יו"ט פרק ו' הלכה ח', מג"א סי' תקכט ס"ק ג'). ויש מי שהוסיף לאסור צמחונות מדין בחוקותיהם לא תלכו.(שאילת ישורון ח"א סי' י"ט). יום טוב
שאלה: דין של ועשית הישר והטוב: מדוע דין בר-מיצרא, שנובע מדין ועשית הישר והטוב הוא חובה גמורה, ואילו לפנים משורת הדין בהשבת אבידה, להחזיר אבידות מדין הישר והטוב שגם הוא נובע מדין ועשית הישר והטוב, זה לא חובה?
תשובה: לשאלתך מדוע ח בררו שחובה לתת השדה לבר מיצרא, לפנים משורת הדין. ולעומת זאת לא חייבו להשיב אבדה לפנים משורת הדין? יש לחלק לחלק בין מקום בו האדם כלל לא מפסיד מעשיית הישר והטוב, שם חייבו אותו ח לנהוג לפנים משורת הדין. לבין מקום בו האדם מפסיד, או מונע מעצמו רווח כתוצאה מעשיית הישר והטוב, ולכן אינו חייב בכך, למרות שראוי וטוב שינהג לפנים משורת הדין. המוכר שדהו מחויב להציע לשכנו בר המיצרא לקנותו ראשון, כיון שאינו מפסיד כלל, שהרי לא משנה לו אם מוכר לאחר או לשכנו, ואכן הגמ' מבררת שבמקומות בהם מפסיד כתוצאה מכך אינו מחויב למכור לבר מצירא. לעומת זאת במציאה, במקומות בהם על פי שורת הדין המוצא שוכה בהם, ראוי לו להשיבו לבעליו למרות זאת, אך אינו מחויב בכך כי הוא מפסיד את שווי האבדה. אמנם יש לעיין בדין ועשית הישר והטוב בדין שומא הדרה, (ב"מ לה) הראשונים נחלקו שם האם מה דין שבח הבא ממילא, לסוברים שמשלם לו עבור שבח זה, ניחא שחייב להשיב השומא לפנים משורת הדין כיוון שאינו מפסיד מכך כלל. אמנם לחולקים וסוברים שאינו משלם לו עבור שבח זה יש לעיין בדבר, שנמצא שחייב לנהוג לפנים משורת הדין למרות שמפסיד מכך. יתכן לדחות השאלה מצד ששבח זה הוא צדדי, ואינו חשוב. ושמא ראשונים אלו יחלקו באופן שונה, שח חייבו לנהוג לפנים משורת הדין במקומות בהם המציאות קבועה, כגון בדין בר מיצרא, ודין שומא וכדו', אך במקומות מזדמנים כמו אבדה וכדו' לא חייבו. הרב מרדכי גרוס.
שאלה: טלטול מוקצה בשינוי: 1. מותר לטלטל מוקצה בשינוי? 2. מוקצה זה דרבנן או דאורייתא? נפקא מינה לעניין ספק דאורייתא או דרבנן.
תשובה: 1. אסור לטלטל בשינוי. אמנם מותר לטלטל מוקצה "מן הצד" (כגון על ידי מקל), אם זה לצורך דבר המותר (כמו שימוש במקום המוקצה). כמו כן טלטול בגוף האדם אינו נקרא טלטול, ועל כן בכל מקרה מותר לטלטל מוקצה על ידי הרגל או המרפק. 2. להלכה איסור מוקצה הוא מדרבנן. אף על פי כן לא בכל מקרה של ספק מוקצה הדין הוא לקולא. הרב עודד מילר
שאלה: החזרת מרק מהמצקת לסיר: לרב סיר מרק עמד על הפלטה בשבת. לאחר שמזגנו ממנו מרק בעודו עומד על הפלטה עמדה בתוכו מצקת. שפכתי את טיפת המרק מן המצקת אל תוך הסיר ומיד אחר כך הורדתי אותו מן הפלטה. האם זה אסור?
תשובה: ראשית יש להקדים שלבני אשכנז אין למזוג מרק מסיר העומד על האש, ואין לשפוך מרק לתוך סיר כזה - משום איסור מגיס, ואפילו המרק מבושל כל צרכו (משנה ברורה סימן שיח סעיף קטן קיג, ושער הציון סעיף קטן קלו). לבני ספרד: א) הוצאת המרק מהסיר הייתה מותרת, באם המרק היה מבושל כל צרכו (שולחן ערוך סימן שיח סעיף יח). ב) אם המצקת הוצאה מתוך המרק - יש להקפיד שלא להחזיר את המרק שנשאר בתוכה לתוך הסיר. זאת מפני שלדעת הספרדים הפוסקים כשולחן ערוך יש איסור בישול אחר בישול גם בלח שהצטנן קצת ואינו בכלל "יד סולדת"  לאשכנזים אסור רק אם הצטנן הרבה, וכתב בביאור הלכה (שם, ד"ה "אם נצטנן") שכל מאכל נוזלי שהוצא מן הכלי הראשון נקרא שהוא כבר איננו בחום של "יד סולדת". אמנם לגבי מצקת ששהתה בתוך הכלי הראשון יש סוברים שהיא עצמה נקראת "כלי ראשון"  כיוון שדופנותיה חמות, עיין משנה ברורה שם סעיף קטן פז, אמנם לכתחילה אין לסמוך על כך, ויש להימנע מלהחזיר מרק לסיר. הרב עודד מילר
שאלה: חימום נוזל בשבת: הרב! קראתי בספר פניני הלכה בענין חימום נוזל בשבת ש"אם הרוטב טפל לאוכל המוצק, גם למנהג אשכנז מותר לכתחילה לחמם את המאכל עם הרוטב המוקשה שיהפוך לנוזלי". אני לא מספיק מבינה מה ההגדרה של טפל. האם הרב יכול לחדד את ההגדרה או אולי לתת דוגמה למאכל כזה כדי שאדע האם את כל סוגי המאכלים עם רוטב אסור לחמם בשבת או ישנם מאכלים שמותרים. הרב!
תשובה: קשה לתת הגדרה מדוייקת, אך חושבני שאם אין כמות גדולה של רוטב בתחתית הכלי, אלא רובו בלוע וספוג במאכל, ורק מעט גלש למטה - מותר.
שאלה: קדושת שביעית ביבול נכרי: שתי שאלות: א: הרב זצ"ל בספר שבת הארץ בפרק ד הלכה כט דן בדין קדושת שביעית ביבול נכרי. כידוע הדיון תלוי בשאלה האם יש קנין לגוי להפקיע את המצוות התלויות בארץ. מדברי הרב אני מבין שיש באופן כללי שתי שיטות בראשונים אחת הסוברת שאין קנין לגוי להפקיע והשניה סוברת שמשום ששמיטה דרבנן אפשר להקל שיש קנין לגוי. האם אין שיטה הסוברת שבכל אופן יש קנין לגוי וגם כששמיטה דאורייתא לא נוהגים קדושת שביעית בפירות? ב: בעמ 464 בדעת המחמירים שנוהגת קדושת שביעית ביבול נכרי אומר הרב שיש מקילים לקנות מהנכרי בבכסף ולא חוששים שכסף קדוש זה יגיע לישראל שישתמש בו כרגיל. אינני מבין מדוע הימצאות הכסף אצל הגוי איננה בעייתית? הרי הוא בודאי לא ינהג בו קדושה?
תשובה: וברכת ד' עיין רמב"ם תרומות פ"א ה"י שהכריע כדעה שאין קניין לעכו"ם, ואמנם בגמ' וראשונים יש מעט דעות שסוברות שיש קניין לעכו"ם אפילו מדאורייתא (עיין בנושאי כלים פ"א דתרומות), אבל קיי"ל כדעת הרמב"ם שאין קניין, ואם רוצים להסביר שיש קנין חייבים לומר שזה בשביעית דרבנן או בסוריא. על כן כתב הרב קוק שרק בשביעית דרבנן שייך לומר שיש קניין לעכו"ם להפקיע. אין איסור שיהיה כסף ישראל אצל נכרי, ואם נכרי יסחור בו הוא לא יעבור על איסור שאיננו מצווה על קדושת שביעית, על כן החשש הוא שמא יבוא הכסף ליד ישראל והוא יעשה בו סחורה, ועל כך כתב המהרי"ט שאנו לא חוששים חשש כזה רחוק. בברכת התורה והארץ יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום - שבי דרום
שאלה: שתילה תחת פרוגלה מקורה : על התשובה האם ניתן לשתול את הצמח שנעקר לצורך בניה בחוץ על גבי ריצפה בפרגולה בעלת הצללה שמתאימה לסכך בסוכות, בעלת שנים או שלושה קירות קבועים ובעלת כיסוי ברזנט שקוף למחצה אטום למים בגג? בקיץ כיסוי הברזנט מגולגל. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "עקירת צמח נוי לצורך בינוי ושתילה שלו מחדש"
תשובה: וברכת ד' אפשר תחת הברזנט, אבל לכתחילה יש להמנע מלגלגל את הברזנט בקיץ. בברכת התורה והארץ יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום - שבי דרום
שאלה: ת לשדכנית: לרב! בשעה טובה אשתי ואני התחתנו לפני חודש וחצי, היכרותנו התבצעה דרך שתי נשים שאחת מהן היא שדכנית. אמא שלי שילמה לשדכנית 500 ש"ח. האם אנו בני הזוג צריכים לשלם לכל אחת מן הנשים? במידה וכן,כמה נהוג לתת? וישר כח!
תשובה: ראשית מזל טוב, ראוי לשלם לכל מי שטרח בשידוך המוצלח. איני יודע כמה נהוג לשלם, אך ת של 500 ש"ח נראה לי נמוך לעומת המקובל, השדכנית יודעת בודאי מה נהוג.
שאלה: תפילת הדרך באמצע פסוקי דזמרה: אם אני מתפללת בנסיעה, מותר לי להגיד תפילת הדרך אחרי ברוך שאמר?
תשובה: לשואלת, אין לומר תפילת הדרך בין ברוך שאמר לישתבח. יש להמתין עד אחרי תפילת העמידה, ואם עד אז הדרך צפויה להיגמר ותפסידי את הברכה ניתן לברך בין ברכת ישתבח לבין ברכת "יוצר אור". הרחבה: לגבי ברכת "אשר יצר" נחלקו אחרונים האם ניתן לברכה באמצע פסוקי דזמרה: לדעת החיי אדם (כלל כ סעיף ג) אין לברכה באמצע פסוקי דזמרה אלא יש להמתין עד אחרי תפילת העמידה. אולם המשנה ברורה (סי' נא סק"ח) כתב: "כל ברכת הודאה מותר לברך, כמו אשר יצר לאחר עשיית צרכיו וכיוצא בזה", ומקורו ב'דרך החיים'. והסביר בביאור הלכה (ד"ה צריך ליזהר) שעדיף לנהוג כך מאשר להמתין כדעת החיי אדם, שמא עד אז יצטרך שוב לשירותים ונמצא שהפסיד את הברכה הקודמת. מלשון דרך החיים והמשנה ברורה "כל ברכת הודאה" משתמע שההיתר להפסיק באמצע פסוקי דזמרה הוא רק לברכות של שבח והודאה לה', מפני שזהו חלק מהעניין של פסוקי דזמרה, כפי שאנו אומרים בברכת "ברוך שאמר": "ונגדלך ונשבחך ונפארך", וכך בסיום פסוקי דזמרה "ישתבח שמך", ולכן אמירת דברי שבח והודיה לה' בין שתי הברכות הללו איננה הפסק בעניין אחר. כך הסביר זאת בשו"ת אגרות משה (או"ח ח"ד סי' יד), וציין לערוך השולחן (סי' נא ס"ה), שנימק את ההיתר לענות אמן באמצע הפסוקים: "שהרי אמן לא גריע מכל השירות ותשבחות". אם כי, באגרות משה עצמו העדיף את דעת החיי אדם, משום שהשבח הראוי בין ברכת "ברוך שאמר" ו"ישתבח" הוא אמירת פסוקי שבח ולא ברכות שלמות נוספות. תפילת הדרך איננה ברכת שבח והודיה לה', אלא בקשה. ממילא, נראה שלכל הדעות היא מהווה הפסק בעניין אחר שאינו קשור לפסוקי דזמרה, ולכן אין לאומרה בין ברוך שאמר לישתבח. ב'חיי אדם' כתב כאמור להמתין עד אחרי התפילה, אבל ציין להמשך הדיון ב'נשמת אדם', ושם הציע להמתין עד אחרי ישתבח. כיוצא בזה כתב בתהלה לדוד (סי' נג סק"א), שבין ישתבח לברכות קריאת שמע "מותר להפסיק לצורך מצוה" כגון ברכת אשר יצר. לכן, אם יתכן שתפסידי את תפילת הדרך בהמתנה עד אחרי התפילה עדיף לברכה אחרי ישתבח.
שאלה: הרב!: מה התגובה של הרב לגבי שאלתה למה דווקא כשהיא אמרה לקב"ה שלא תתפלל עוד הוא ענה? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "ה שונא אותי?"
תשובה: ב"ה לא בגלל שהיא אמרה שהיא לא תבקש עוד, אלא בגלל שהיא ידעה שזו הבקשה האחרונה שלה היא התאמצה הרבה יותר והתפללה הרבה יותר מעומק הלב. כך הדברים באופן פשוט, אך מעבר לכך חשוב לדעת שאנו לא מבינים בכך, שאנו לא יכולים לדעת מדוע תפילה כזו מתקבלת ומדוע אחרת פחות. לצערנו הרב אין לנו נביא שיכול לדעת בכך. אבל כדי להניח את הדעת, אפשר לומר את התשובה הראשונה שכתבתי. הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: כיבוי הרכב והאורות לאחר נסיעה בשבת: הרב בשבת נאלצנו לנסוע לבית חולים עקב חשש לפיקוח נפש, הנסיעה היתה ברכבנו הפרטי. במידה ואין גוי, האם אסור לכבות את הרכב ולכבות את האורות?
תשובה: אם יש גוי שהוא יעשה את זה. זה בעיה לכבות לבד, ונראה שתשאיר את הרכב כך.
שאלה: תחרות ברדיו : כבוד הרב לפני יותר משנה, הייתה תחרות בתחנת רדיו מסויימת, שבה משתתפים שני אנשים שעולים לשידור ואומרים לכל אחד מספר והוא אמור לומר כמה יותר דברים שקשורים למספר בכמות זמן מוגבלת, מי שאמר יותר דברים ניצח ויזכה בפרס, בתור שלי היו לידי אחי ואבי שעזרו לי למצוא עוד דברים שקשורים למספר, (כמובן שרק אני דיברתי ואף אחד לא ידע מזה שהם לצידי) בסוף אני ניצחתי. השאלות הן: 1) האם זה רמאות שעזרו לי מהצד או שזה מובן מראש שאנשים יכולים להעזר מהצד וזה לא רמאות? 2) במידה וזה רמאות האם זה נחשב שגזלתי מהשני את הפרס? אם כן מה עלי לעשות? ב מראש אני מעריך מאד את ההשקעה של הרבנים והאתר כולו!
תשובה: 1. זה לא דבר חלק כל כך, מבחינת הישרות זה לא כל כך ישר, כמו להעתיק במבחן. 2. אם הם נתנו כבר את הפרס זה לא גזילה, ודאי שהם כבר מחלו.
שאלה: ברכת המזון במצב מסופק:, אם נטלתי ידים ואכלתי לחמניה עגולה קטנה, ואני לא בטוחה 100 אחוז שזה כזית ביצה האם אני צריכה לברך ברכת המזון או לא? ושבוע טוב.
תשובה: חיוב ברכת המזון הוא בכזית. בלחמניה עגולה רגילה בוודאי יש כזית. מי שהסתפק אם אכל כזית: אם שבע יברך ברכת המזון ואם לא שבע לא יברך ברכת המזון, וכדאי לאכול עוד קצת ולהסתלק מן הספק.
שאלה: שתילה בגינה בשמיטה: איני אדם דתי, הנני מסורתי. שתלתי בגינה פרטית מס שתילים, עצי נוי ופרי צעירים עם חוסר ידיעה לגבי איסור שתילה בשנת שמיטה. לאחר שיחה עם חברים הובא לידיעתי האיסור הנ"ל. כיצד עליי לפעול?
תשובה: וברכת ד' קדושת השביעית עוטפת כל יהודי באשר הוא שם. לגבי עצי הנוי (סרק) אפשר להשאיר אבל את עצי הפרי יש לעקור. אפשר להניחם במשך השנה על גבי מצע מנתק (פלסטיק, זכוכית וכו') העומדים על גבי רצפה ומעליהם יש גג (אפילו שקוף), ולאחר השמיטה לטעת שוב באדמה. בברכת התורה והארץ יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום - שבי דרום
שאלה: רצח, אנשי סדום: לרב, שתי שאלות: א. האם אדם שנרצח (בין באירוע פלילי ובין באירוע לאומני) זה אומר שהגיע זמנו באמת למות, רק שזה נעשה ברצח או שכלל לא הגיע זמנו? וכן האם זה שהוא נרצח זה חלק מייסורים שלו, כמו אדם שנפטר לאחר מחלה? אשמח אם הרב יוכל להפנות אותי למקור, אם לא קשה. ב. לא הבנתי בדיוק מה היו חטאי אנשי סדום: ג ע ע ז רצח לא רצו לעזור לעניים כמו מה שכתוב בסנהדרין? מה הם שונים מאנשי דור המבול שחטאו? סליחה על הטרחה ויישר כח.
תשובה: א. לפעמים אדם נרצח בגלל גזירה שהיתה עליו (כמו בשמואל א' פרק כ"ו פסוק י') ופעמים שלא נגזר עליו אבל עבר במקום סכנה ובזאת סיכן את חייו (כמו במסכת שבת ל"ב.) ב. אנשי סדום חוקקו חוקי רשע כנגד עניים ואורחים כדי שלא יהיה חסד שעלול לגרום להם הפסדים. ובזאת, חמור חטאם מדורות אחרים שהיו מושחתים אך לא הפכו את השחיתות לחוק.
שאלה: עליה להר הבית במבט כללי: הרב הגאון האם הסחף הציבורי בדבר העלייה להר הבית אשר יוצר לצערנו מצב שאנשים שאינם יראי שמים ח"ו עולים להר ואינם מקפידים על טבילה ואו על המסלול המותר, אינו מצדיק את סגירת ההר ליהודים (בוודאי שגם לערבים)? האם על כל עשרה יהודים שיעלו להר, אחד יכשל בכרת, האין זה סיבה מספקת לאסור את העלייה? נוסף על כך, עם חלק מהארגונים עולות גם נשים לא נשואות. נכון שהרב מורה כי מותר לעלות במסלולים המותרים, אך האם הרב לא חושב שיש חשיבות להסתכלות על העלייה ברמת האומה, ולא רק כהוראה ליחידים.
תשובה: לפעמים יש שאלה שאפשר לענות עליה בשאלה. האם זה שיהודים לא יעלו להר יגרום לכך שהמדינה תסגיר את ההר לערבים עקב חוסר ביקוש מצידנו? לאלו שלא שואלים דעת תורה זה לא משנה להם, מי שאכפת להם אלו בעיקר בני התורה. החשש שההר ייסגר לגמרי לכניסת יהודים חמור מהחשש שאתה מדבר עליו. אנחנו צריכים לשמור ולגאול את המקום.
שאלה: קימה מפני חכם: הרב. בפני איזה חכם צריך לעמוד וכיצד? מה זה בדיוק "יניק וחכים" הלכה למעשה?
תשובה: לשואל, מעיקר הדין יש לקום בפני תלמיד חכם שדרגתו בתורה ניכרת ובולטת ביחס למושגי הסביבה שבה הוא נמצא. דוגמאות: רב קהילה, ראש ישיבה, ר"מ בישיבה על-תיכונית (בדרך כלל), או מי שראוי למלא משרה כזו (מה שמכונה "אברך חשוב", ולסבר את האוזן - אחרי עשר שנים בישיבה על-תיכונית, שזה הרבה מעל לממוצע בציבור הדתי-לאומי). הדבר תלוי לא רק ברמתו בהשוואה לציבור אלא גם ביחס אליך: עליך לקום אם בדרגתו בלימוד התורה הוא בפער ניכר ממך ותיאורטית יכולת להיות תלמידו (גם אם בפועל לא למדת ממנו דבר). יש מקילים שלא לקום בפני תלמיד חכם כזה אלא אם כן הוא פוסק הלכה בשיעור קומה, כגון רב עיר בימינו, אך גם לפי דעה זו יש "להדר" אותו, כלומר, להתרומם קצת, לכבוד כל רב כנ"ל, וראוי להקפיד לעמוד מלוא הקומה לפחות בפני בפני הרב המקומי ביישובו וקהילתו וכן בפני ראש הישיבה בישיבתו. הרחבה: בגמרא בקידושין לב ע"ב נחלקו תנאים על הפסוק "מפני שיבה תקום והדרת פני זקן", האם חובה לעמוד מפני "יניק וחכים", צעיר וחכם, או דווקא מפני חכם שהוא זקן בגילו. בשולחן ערוך (יו"ד סי' רמד ס"א) פסק, על פי רוב הראשונים, שחובה לקום מפני "יניק וחכים", ואפילו אינו רבו. והוסיף הרמ"א: "רק שהוא גדול ממנו וראוי ללמוד ממנו". הש"ך (סק"ב) מסביר עוד, על פי תוספות בקידושין שם, שמדובר בצעיר שהוא חכם "מופלג", כלומר, חכם בולט בפער ניכר בהשוואה למקובל בשאר הציבור (ולא דווקא מי שבולט בהשוואה לחכמי הדור, עיין שם), ובערוך השולחן (שם ס"ד): "מופלג בחכמה בעירו". בפלא יועץ (ערך 'קימה') הגדיר: "שונה הלכות ויודע לאהדורי סברא בטוב טעם".מהדברים עולה שאין מדובר דווקא על החכם הכי גדול בסביבה, אלא כלשון הרמב"ם (הל' תלמוד תורה פ"ו ה"א): "כל תלמיד חכם מצוה להדרו ואע"פ שאינו רבו". קימה זו היא עמידה ממש, "מלוא קומתו", כמבואר בטור ובשו"ע שם ס"ז ובט"ז סק"ד, וכלשון הרמב"ם בהמשך שם: "ומאימתי חייבין לעמוד מפניו.". הש"ך (סי' רמד ס"ק יא) כתב שנהגו שלא לעמוד אלא מפני ראש ישיבה ואב בית דין, ואולי עשו זאת כדי שלא לחלק חילוקים דקים בין חכמים, וסיים "ועדיין צריך עיון". ביביע אומר (ח"ג יו"ד סי' יג אות ה) דחה את הדברים, שאין לזלזל במצוות עשה דאורייתא ובימינו ראוי להקפיד יותר על כבוד תלמידי חכמים. גם בשבט הלוי (ח"ו סי' קמו) כתב שאין לסמוך על סברה זו למעשה, ושגם לפי הש"ך יש חובת "הידור", דהיינו התרוממות קלה. טעם אחר לקולא זו כתב ב'תשובות והנהגות' (ח"ד סי' רי), שתלמיד חכם שמחל על כבודו - כבודו מחול, ובימינו תלמידי החכמים אינם מקפידים על כבודם בקימה מלאה. אך העיר שגם אם סברה זו נכונה הרי שמי שאינו קם אמנם אינו מבטל מצוות עשה שהתחייב בה אבל מכל מקום הפסיד קיום מצוות עשה שיכול היה לקיימה. עניין מיוחד יש לקום בפני מרא דאתרא במקומו, כדי לחזק את מעמדו והלימוד ממנו וקיום פסקיו, הן כלפי זה הקם בעצמו והן כלפי שאר הציבור (ראה ב'תשובות והנהגות' שם).
שאלה: איפה כתוב שהמרגלים שיקרו?: כבוד הרב חיפשתי בכתוב ובחלק מהמפרשים האם והיכן כתוב שהמרגלים שיקרו, ולא מצאתי. משמע שה יתברך החליט שלא לכתוב על השקרים שלהם? בבקשה ברך אותי ברפואה
תשובה: לשואל מספרים, שפעם אחת בא שד"ר מארץ ישראל לוולוז'ין וכמובן הלך לקבל את פני הגאון ראש הישיבה, את פני הנצי"ב (הרב נפתלי צבי יהודה ברלין). קיבל אותו הרב בסבר פנים יפות ושאלהו ל הישוב החדש שהתחיל אז להתפתח על ידי התיסדותן של המושבות החדשות ביהודה. לא הצליח השד"ר להתאפק וסיפר שקיימת הפקרות דתית במושבות. נתמלא הנצי"ב חימה, הרים עליו את קולו ואמר: מרגל, צא מביתי! ניסה השדר להצטדק ולהבהיר לנצי"ב, כי לא בדה, חלילה, את הדברים מליבו, אבל הגאון הישיש שב וגער בו, באמרו: גם המרגלים סיפרו את האמת ואף על פי כן נענשו, והרי זה בא ללמד אותנו, שמי שמוציא דיבת הארץ רעה, גם אם הדיבה אמיתית היא, הריהו בכלל מרגל וגדול עוונו מנשוא. נאמנה
שאלה: בישול מרק עם בצל בסיר בשרי חלבי: 1. אם אני מכינה מרק פרווה בסיר בשרי שלא בן יומו, ממלאת את הסיר מים, שמה בצל חי (שלא טיגנתי לפני) ואז מרתיחה את המרק, האם המרק הופך להיות לבשרי? 2. אם טיגנתי בצל במחבת חלבי לא בן יומו שהוכן כתוספת לפוקצ ה, אח כ חיממתי הכל בתנור: א. מה דין הפוקצ ה? האם נחשבת חלבית או בחזקת חלבי? ב.האם ניתן לאכול ממנה אחרי ארוחה בשרית ללא המתנה? ג. התבניות שנאפו איתן הופכות לחלביות או נשארות פרווה (התנור לא בן יומו והוכשר לפני על 230 מעלות) אציין שאני נוהגת על פי מנהג ספרד.
תשובה: 1) אין לאכול את המרק עם חלב, אך אין צורך להמתין לאחריו שש שעות. 2) הפוקצ'ה נחשבת כחלבית, ואסור לאכלה יחד עם בשר, אך מותר לאוכלה מיד לאחר ארוחה בשרית. אין צורך להכשיר את התבניות. הרב עודד מילר
שאלה: בריתה בשנת אבל : לך כבוד הרב, אני עתידה ללדת בת בעוד כשלושה חודשים. לאחרונה נפטר סבי, אביה של אימי. האם הדין במקרה ברית זהה לדין במקרה בריתה? האם אימי תוכל להשתתף בבריתה, לסעוד עימנו? מה על אחיה האבלים? ועל סבתי? האם ישנן הגבלות נוספות עליהן עלי לדעת? (מוזיקה אסורה?) לך ובשורות טובות
תשובה: ישנו איסור לאבלים בתוך שנת האבל על הוריהם להשתתף בסעודות שמחה. אמנם לסעודת מצווה כגון ברית או בר מצווה הקלו, כל זאת בתנאי שאין שם נגינה. המקרה של בריתה באופן פשוט הינו סעודת שמחה, ולכן אסור לאבלים להשתתף בסעודה זו. אם תעשו את הסעודה בשבת כסעודה משפחתית יש מקום להקל. נ.ב. כתבת שהסבא נפטר לאחרונה, בכמה זמן מדובר? אם מדובר כבר בכמה חודשים, בתוספת הלידה עוד שלושה חודשים, כבר הזמן עד סוף השנה מתקצר ותוכלו להמתין עם הבריתה עד לאחר השנה. אין חיוב לזמן מסוים במנהג הבריתה. שתדעו רק שמחות, כולל הלכה בית אל הרב אלישיב קפקה
שאלה: גיזום שיח עד השורשים בשמיטה: האם מותר לגזום שיח לא רצוי בגובה השורשים בשנת שמיטה? המטרה היא לפנות את האזור שמכוסה ע"י השיח מבלי לעקור.
תשובה: וברכת ד' אפשר. כשמדובר רק בשיח אחד אפשר אפילו לעקור כיוון שרק שלשה עצים נאסרו בעקירה. אבל עץ אחד לא נעשה לשתילה ולכן מותר. שבת הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום - שבי דרום
שאלה: עשן הקטורת במקדש: ב"ה,! כתוב במקורותינו ש עמוד - הקטורת היה מיתמר ועולה כמקל, מעולם לא נצחה הרוח את עמוד הקטורת וכו'. והרי, מזבח הזהב היה בתוך ההיכל, ולא היה פתח בתקרת - ההיכל (למיטב ידעתי), מהיכן היה יוצא עמוד - הקטורת החוצה?
תשובה: לשואל, במשנה באבות פ"ה מ"ה נאמר: "ולא נצחה הרוח את עמוד העשן", ולא מפורש לאיזה עשן הכוונה. בגמרא ביומא כא ע"ב מפורש שהכוונה לעשן המערכה, וכך הסבירו כל מפרשי המשנה. אך באבות דרבי נתן יש נוסחאות שונות: לפי אחת הכוונה לעשן המערכה של המזבח החיצון (נוסחא א פל"ה), ולפי השניה לעשן הקטורת (נוסחא ב פל"ט). יתכן להסביר בדוחק גם את הנוסח השני, שהרוח הנושבת מפתח ההיכל לא הזיזה את עשן הקטורת, או שהעשן התפזר אל מחוץ להיכל דרך הפתח הפתוח ומשם עלה ישירות למעלה.
שאלה: ריסוס עצי פרי נגד מזיקים: בגינתנו עצי הדרים שהעלים שלהם סובלים מפגיעת כנימות. לבסוף העלים קמלים ונגרם נזק לעץ ולפרי. האם מותר לרסס בשביעית? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "ריסוס גינה בשביעית"
תשובה: וברכת ד' אם אמנם נגרם נזק לעץ ולפרי אפשר לרסס לכל הדעות. שבת הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום - שבי דרום
שאלה: סיפורי התנ ך: בס ד לכבוד הרב, 1) האם אפשר מקור לדברי הרמב ן הנ ל? ממה שאני קראתי, הרמב ן סובר דווקא שאלו היו תקופות. 2) לפי מה שהבנתי מתשובת הרב, כל סיפורי התורה היו, ואם תמצא הוכחות לכך שלא היו זה אומר שהמקרא בא ללמד על נשמת הדברים. הבנתי נכון? 3) האם הכוונה גם לנ ך או רק לתורה? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "אגרת קל"ד"
תשובה: 1. הרמבן בראשית פס' ג. 2. יש דברים בתורה שמתארים מציאות בשטח ויש תיאור נבואי, לדוגמא התיאור של יעקב שנאבק על המלאך עד עלות השחר. יש דברים שלכתחילה לא היו במציאות ובאים ללמד אותנו. איפה שמופיע דברי מלאך או דברים שלא יכולים להבין הרמב"ם אומר שזה היה במראה נבואה. 3. היו בין בתורה ובין בתנך.
שאלה: גזל בטיסה- המשך: ו על התשובה הקודמת אמרת ש"זה לא חסר", אבל הוא כן חסר כי יש מין ערכה כזאת חד פעמית,למיטב זכרוני, שברגע שפותחים אותה אי אפשר להשתמש בה שוב ולכן במקום לתת את זה בפעם הבאה למישהו אחר, זה הולך אליי (ואני כאמור לא שילמתי על זה) השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "גזל בטיסה"
תשובה: א. קיבלת רשות להשתמש בכל מנציג החברה (הדיילת ) ללא קשר למה ששילמת - זה כבר מתיר את השימוש ב. ההפסד לחברה בשימוש שלך בערכה כזאת או אחרת הוא אפסי לעומת הרווח שנלווה שיש לה כדוג' שאתה יוצא מרוצה מהטיסה בחברה הזאת ותחזור שוב, או שרואים הנוסעים האחרים שיש כאלו שנסעו במחלקה "תיירים פלוס" וזה יכול לעשות להם חשק לפעם הבאה. וכו' כיד הדמיון העסקי, ומקור לדבר בגמ' בבבא קמא כ"א. "ביתא מיתב יתיב", "ושאיה יוכת שער" כדוגמאות שהגמרא נותנת לאדם שגרים בביתו והוא נהנה מכך שביתו נמצא בשימוש, וכאן זה דומה. רק המחשבה כמה כסף החברות משקיעות בפרסום ומשיכת לקוחות יכולה לתת לנו מענה לדבר, לכן בחישוב כולל אין כאן הפסד לעניות דעתי ואין צורך בת
שאלה: כשרות שמיטה בחנויות: השאלה שלי היא, האם כשאני קונה מחנות ששומרת כשרות זה תקף גם לגבי השמיטה?
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה ברור. צריך לראות בתעודת כשרות באיזה גידולים של שמיטה משתמשים בחנות: אוצר בית דין, יבול שישית, היתר מכירה, חו"ל או יבול נכרי. הרב חגי בר גיורא
שאלה: חנות בתוך בניין מגורים: אני גר בבניין מגורים רגיל, והשכן מקומת קרקע החליט להשכיר את דירתו לחנות בגדי ילדים. מבלי לשאול כלל את דעת השכנים. למותר לציין את המטרד שבדבר בפרט שהחנות פתוחה עד אחרי השעה 11 בלילה. שאלתי הוא, האם מותר לי לדווח לרשויות החוק (רישוי עסקים וכדו ) שהאיש הנ"ל עובר על החוק שהרי המקום אינו עשוי למסחר אלא למגורים, אף על פי שיכול להיות שבעל החנות יינזק (צו סגירה לחנות, קנסות כבדים וכדו ). יש לציין שלפי הידוע לי בעל החנות יודע שבעל הדירה לא ביקש את רשות השכנים, ובטח יודע שהמקום אינו עשוי למסחר אלא למגורים. ושניהם יודעים בבירור שהחנות הוא מיטרד בלתי נסבל לשכנים.
תשובה: יש לפנות לשכן ולבקש ממנו לסגור את החנות. במידה והדבר לא עוזר, אפשר לפנות לעירייה, על אף שיטילו על השכן קנסות. פירוט הדברים: א. התביעה לסגור את החנות מוצדקת הן לפי ההלכה כמבואר בשולחן ערוך חושן משפט סימן קנ"ו סעיף ב', הן על פי החוק. ב. אפשר לפנות לעיריה מפני שהקנסות אותם יטילו על השכן הינם קנסות כדין, להם יש תוקף כתקנת קהל מדינא דמלכותא,. ג. מפני שההליך המתבצע על ידי העירייה אינו הליך שיפוטי, אין צורך לתבוע את השכן לבית דין לפני הפנייה לעירייה. הרב יהודה חי לנזר