שאלה: היכן הק  בה כשרע לי?: לפני כמה ימים חברה עצרה בי ושאלה אותי שאלה כזו: איך את יודעת שה אוהב אותי? עניתי לה כי אני לא יודעת אלא בטוחה בכך,כי ה אוהב את כל הבנים שלו,כמו אב טוב ואוהב. לאחר מכן היא הקשתה עלי: אז אם כך,לא הוא מביא לי צרות,ולמה הוא עושה לי רע בחיים?עניתי לה שזה לא אמור לסתור אחד את השני וניסיתי גם להסביר לה מעט,ולחזק אותה,אך לדעתי היא צריכה מעט חיזוק נוסף.איך אפשר לחזקה? ובכלל,אני חושבת שלא מספיק מדברים על כך עם הנוער,אולי ניתן להוסיף שו"ת שאלות באמונה לנוער באיזה עלון?(כמו עולם קטן)? לכם על הכל.
תשובה: לק"י לשואלת היקרה ראשית, אשריך שאת מחזקת את חברותיך ורצה לעזור להן, זה באמת דבר מבורך ותבורכי מפי עליון על כך. אמנם לרוב עונים על ראשון-ראשון אך במקרה הזה, לפני שנצלול לתוך דברי החיזוק, נדבר על מה שכתבת בסוף. יש כמה וכמה מקומות שבהם אפשר לדבר על אמונה, חלק זה עלוני השבת, הבית ספר, בבית וגם הלימוד העצמי. מצד עלוני השבת - בהחלט אפשר לכתוב ולהציע להם, אם כי בלא מעט יש פינות שמדברות על הנושא של אמונה. נכון, לא תמיד יש כותרת "כאן מדברים אמונה", אבל אולי צריך כאשר הנושא עליו מדובר הוא ממוקד וידוע. בנוסף, בתוך בתי הספר (למיניהם) שווה לדבר עם המורים ומי שעומד ת בראש המוסד ולהציע הצעות. אם זה לוח אמונה (אטרקטיבי!!!) או שיעורי אמונה פתוחים, כגון שוק שיעורים, בלי ציונים, שאפשר לבחור לאן להיכנס כאשר באופן קבוע יש מערך מובנה במהלך השנה לכל מורה על נושאים שונים. מצד הלימוד העצמי, אפשר להציע לא מעט ספרים אך השאלה היא אם את רוצה. אי"ה אנחנו גם כן נעשה את השתדלותנו בענין גם כן. עכשיו, אחרי הפתיח המעשי, אפשר לצלול לתוך התשובה. נתחיל אולי באמירה הכי חשובה - אנחנו לא מבינים. אנחנו לא מבינים את חשבונות שמים ולא תמיד יש לנו את היכולת להתרומם מעל שכאן ועכשיו, וגם כשכן, אנחנו עדין לא מבינים כי איך אומר זוהר ארגוב? "יש דברים נסתרים  לא נבין לא נדע  נעשה גם דברים  שנראים בלי סיבה  לא צריך כל דבר  לחקור ולשאול  לפעמים גם מותר  לא לדעת הכל". ככה זה! האם זו תשובה פשוטה? לא, אך עם רק אחרי שזה יושב לנו טוב בראש אפשר להתקדם ולנסות כן ללמוד מתוך המציאות הלא מובנית שאנו חיים בתוכה. למה ה  מביא לנו צרות? למה הוא עושה לנו רע בחיים? זה נכון שה  אוהב אותנו כמו שאבא אוהב בן, הווי אומר שלפעמים קצת כואב לנו כי היד שלנו קצת מהופנטת מהלהבה אנו ככה רוצים להרגיש אותה, למרות שזה יעשה כוויה. אז נכון, אבא בא ומושיט את ידו וחיש מהר מעיף אותנו באוויר כדי שהלהבה תמשיך לרקוד במקום ואנו, שאולי קצת נפגענו, לא נכוונו קשות. זו באמת תשובה נכונה ואשריך שזה מה שענית! אך צריך לזכור שלא תמיד קל לקבל את זה כי לא תמיד אנחנו מרגישים שאנחנו מושיטים את היד לתוך הלהבה או תקע החשמל, וכשלא מרגישים בכך, בטח כשהמציאות מתנהלת בסוג של איטיות והילוך איטי, איך אפשר בכלל לקבל את הכאב הזה שלפעמים כל כך חד, כואב ופתאומי. בשביל זה ניגש לתשובה משתי נקודות מבט שונות. רע או קשה? לא מעט אנחנו משתמשים בביטוי של רע כשבעצם קשה. זה אולי נראה כשינוי סמנטי בלבד, במילה עצמה ולא במעבר, כשבפועל שניהם מעידים על משהו שונה לחלוטין. הרבה פעמים יש לנו אתגרים בחיים, וטוב שכך. בלי האתגרים הללו היינו נובלים ולא עלינו גם מתים דרך ייסורים קשים. האדם, גוך ונשמה יחד, חווים אתגרים בחיים ולא מעט קשיים כי האדם, בשונה מדברים אחרים בעולם, הוא מהלך ומתקדם. הוא לא נועד לעמוד במקום ולא לפעול. השחיקה הגופנית והרוחנית אצלו היא יותר גדולה כאשר הוא לא מתקדם ולא פועל. ככה זה. לפעמים נדמה שה  עושה לנו את זה כי הוא לא אוהב אותנו, ופה אנחנו מתחבירם לדברים שאמרת בהתחלה, אך באמת הוא עושה זאת לטובה. המגמה היא באות ל. זה לא נראה קל, אבל ההרגשה בסוף, היא אדירה. כמו לעלות בהר. ה  לא עושה לנו את כל זה כדי להרע אלא כדי להיטיב. סוג של קריאה "הלו! איפה את? למה את לא מתקדמת עם כל הכוחות שנתתי לך?" או "בואי נעזור לך!". כן, עזרה לשכלל את עצמנו. האם זו בהכרח הסיבה? כמו שפתחנו: "יש דברים נסתרים  לא נבין לא נדע  נעשה גם דברים  שנראים בלי סיבה  לא צריך כל דבר  לחקור ולשאול  לפעמים גם מותר  לא לדעת הכל". ובכל זאת, ניתן גם כיוון שני שדומה גם כן, אך מעט שונה. עין טובה הרבה פעמים אנחנו נתפסים להסתכלות מסוימת, כי ככה אנחנו בני אדם - רואים משהו וכבר שבויים בתוך הרושם הראשוני. אפשר להתווכח לפה או לפה, אבל ככה אנחנו. לפעמים אנחנו נמצאים במסלול של "מצווה גוררת מצווה, ולא עלינו קורה גם להיפך. לפעמים אנחנו במסלול של "טוב אחר טוב" ולפעמים זה קצת הפוך. המפתח הוא ליצור את השינוי, לנסות כן לראות מה אנחנו למדים מהמציאות. אנחנו לא משנים את מה שקורה בפועל אלא את איך שאנחנו מסתכלים על זה. לפעמם אנחנו רואים שרע לנו, אגב כל הקשיים שה  נותן לנו, כשבעצם הוא דופק על דלתות הלב ומנסה לעורר אותנו. הוא לא רחוק מאיתנו אלא קרוב יותר ממה שאנחנו אולי מרגישים. זה לא שהוא רוצה להרע אלא רוצה להעיר ושניתן לו מקום בתוכנו. באופן הזה, כשמתסכלים כך, אנחנו משתמשים בעין הטובה שלנו. זה שינוי בתפיסה וזה לוקח זמן, ולכן אנחנו מביאים את זה בסוף. זה לא תמיד קל, אבל זה גם כן יכול לתת מקום של חיזוק בנוסף, אני מצרף פה שתי קישוריות עם תשובות לשאלות דומות: אני מקווה שהדברים באמת חיזקו ועזרו, לך ולחברתך. אם יש עוד שאלות בנושא זה או בנושאים אחרים, תרגישי חופשית לשאול ולברר. יישר כח גדול על כך שאת רוצה לחזק ולעזור לחברתך הרבה הצלחה, נתנאל netanelweil gmail.com