שאלה: אני סטודנטית - מה אני יכולה להדריך?: אני סטודנטית שלומדת שנה א ולא עשתה שירות, לא הדרכתי בשום תנועת נוער וגם לא הייתי בתנועות נוער, לא עשיתי שירות אחרי שהתייעצתי עם רב והוא אמר שלא לעשות.אם הייתי עושה הייתי הולכת להיות מדריכה, אני מרגישה עכשיו יותר מתמיד שאני כל כך רוצה להדריך כי יש לי כל כך הרבה מה לתת ואני גם לומדת דברים שקשורים לזה מה אפשר לעשות בשביל להגשים את החלום הזה? שירות או שירות בשכר לא בא בחשבון.
תשובה: צדיקה! מה נשמע? השאלה שלך ממש טובה וקשורה לכל אדם במהלך חייו הפרטיים, מצטער שלקח המון זמן להשיב. מקווה שכבר מצאת משהו מתאים, ושמה שמצאת יסתדר לך עם תקופת המבחנים הבאה עלינו לטובה בקרוב אמן! בכל אופן, גם אם מצאת משהו, אשמח אם נעבור יחד על כמה נקודות שאולי יעזרו לנו בנושאים שקשורים לנושא של השאלה שלך מקווה שהקב"ה יעזור לנו לכוון יחד לתשובה מדויקת. רק הבהרה ראשונה ומאוד חשובה   את, ורק את, זאת שצריכה לתת את ההחלטה הסופית מה את רוצה להתנדב. ברשותך, נתחיל עם משל קטן: once upon a time היו היה פעם בעיירה קטנה, בה כל שנה היו נוהגים לעשות טורניר קליעה למטרה. מאז שהיה ילד רצה להשתתף בתחרות, אבל לא הרשו לו מכיוון שהוא היה קטן מידי. בגיל 10, הוריו של שייקה הקטן קנו לו מתנת יום הולדת נפלאה   חץ וקשת (שכמובן, לא מהווים סכנה) ולוח מטרה לחצים, ושמו אותם במרתף. במשך 3 שנים התאמן שייקה, עד שהגיע לגיל המתאים להתמודדות בתחרות! כשהגיע תורו   ירה שייקה לעבר המטרה! שייקה פגע בלוח, אבל לצערו הרב   לא פגע במרכז, ואפילו לא קרוב למרכז. במשך הזמן, התבגר שייקה, התאמן יותר, השקיע והלך למורה פרטי טוב, קנה חצים יותר טובים   וברוך השם ניצח בתחרויות! (ומאז הוא חי באושר ואושר ובלה בלה בלה בלה בלה.). משל קצת ארוך, אולי גם ילדותי, ברשותך   ננסה "לחלוב" ממנו דברים שקשורים לנושא שלנו. קליעה למטרה שייקה הוא בעצם כל אחד ואחד מאיתנו, וכל חץ הם היכולת, הפוטנציאל, הידע, הניסיון, החוכמה וכוליה   אותם אנחנו משיגים תוך כדי הזמן שאנו גדלים. המטרה כשמה היא   מטרה   מה שאנחנו רוצים לעשות ולהשיג, או במקרה שלנו: מה אנחנו יכולים להתנדב. ככל שאנחנו גדלים יותר, ככה יש לנו "אשפת חצים" גדולה יותר, איתם באים אוסף המטרות שמתרבה   מעשים יותר גדולים ויותר קשים אותם אנו יכולים לעשות. לסיכום עד כאן לאדם יש פוטנציאל מאז לידתו להגיע למטרות, מאז לידתו הוא "עוזר" בדברים קטנים. למשל: תינוק גורם להעלות חיוך לכמעט כל אחד שמביט בו   "איזה פושפושון!!! ממש מתוק שבא לאכול אותו". ככל שהאדם גדל נהיה לו פוטנציאל רב יותר, ואוסף מטרות גדל ומתרחב. התפקיד של כל אחד לחפש לאיזו הוא הכי נקשר, במה הוא הכי טוב (ואם יהיו פספוסים   העיקר שהתנדב). זה היה בכללי   ועכשיו לשאלה הפרטית את הרעיונות אספתי גם מכל מיני אנשים, אם יש רעיון שחוזר על עצמו   סליחה מראש. אזהרה - זה הולך להיות ממש ארוך. יש המון פרויקטים שמותאמים במיוחד לסטודנטים ומשלבים בתוכם הדרכה. אפשר לחשוב על איזשהו פרויקט חונכות: יש בפר"ח, מעגלים, אפיקים ובעיקר בסחל"ב - פרויקטים שהם קבוצתיים. וזה גם עבור מילגה. אמנם כבר כמעט נגמר סמסטר, אבל לפעמים אפשר למצוא מקומות פנויים. אם את חושבת שיש לך רמה תורנית טובה (ואל תצטנעי כשאת מסתכלת על עצמך בעניין הזה), יש מדרשות שצריכות מדריכות (זה בד"כ בשכר). מדרשות של סמינריונים   הבנתי שמדרשת רמות שפירא מתחדשת ומחפשת אנשים, או מכון אורה לבנות של מכון מאיר. זה סוג של הדרכה שדיברת עליו, זה בשכר וזה לא שירות או משהו כזה, אבל מצד שני - אני מאמין שמי שמגיע לזה לא מגיע רק בשביל הכסף, אלא גם בשביל האידאליים, שזה דבר שנלווה גם להתנדבויות. להדריך במוזיאונים. להדריך נוער בסיכון. יש סניפים של תנועת נוער שהיו שמחים לקבל מדריכים בוגרים, בעיקר "סניפי פיתוח". דברים אחרים שצריכים קצת יותר השקעה בחיפוש, אלה דברים שתלויים באיפה שאת גרה: אם יש אולפנא באזור שלך, אפשר לבדוק אולי הם צריכים איזו חונכת עם היקף מסוים חלקי. יש הרבה מסגרות של יכולת נתינה בהדרכה לא פורמלית לא רק בבני עקיבא. אם את לא נעולה על הדרכה   יש הרבה התנדבויות אחרות, לדוגמא באתר רוח טובה. אם יש למישהו עוד רעיונות   נשמח אם תגיבו בבקשה. שמח אם עזרתי, שיהיה לך ב"הצלחה בהכול! את יותר ממוזמנת להגיב למייל האישי שלי על כל דבר. דורון dozkih gmail.com