שאלה: אאני מרגיש בתפילה שאני ממלמל. מתחבר יותר להתבודדות: אני נער מאוד מאמין, באמת, אבל אני פשוט לא מצליח להתפלל, אני מרגיש כאילו שאני ממלמל לעצמי משהו ולא יוצא לי מזה כלום, וזה לא בגלל משבר באמונה, כאילו, אני פשוט לא מתחבר לטקסט שמישו לפני 2000 שנה כתב בשבילי, אני לא יודע מה לעשות, האם זה אומר שיש לי בעיה? ניסיתי פעם להתבודד ורק לדבר עם הקב"ה וזה באמת הרגיש לי יותר נכון, אבל הרב שלי אמר לי שזה לא נקרא תפילה, מה לעשות? בבקשה תענו לי.
תשובה: לשואל היקר מדהים לראות את הרצון הגדול שבולט מהשאלה. אשריך  אכן הקושי בחיבור לתפילה קיים. אלו אותם מילים יום אחר יום כאשר קובם לא בשפתנו היומיומית. אכן בעיה-של כולנו. אך זו בעיה שיש לה פתרון. בוא נלך קצת אחורה ונשאל שאלה קצת יותר בסיסית לשם מה אנו מתפללים? התשובה הראשונית היא- בשביל הקשר עם הקב"ה. האדם שרואה בעצמו חסרונות בעולם רוצה לשנות את המציאות, לבקש להביא אותה למקום גדול יותר, טוב יותר-לתקן. לכן התפילה היא הזמנה לקשר, להיות שותף של הקב"ה בתיקון, בקידום העולם. עכשיו מדוע דווקא בנוסח הזה, למה לא כל אחד יתפלל בדיוק על הדברים שחשובים לו, שמציקים לו? ננסה להמשיל את העניין. דמיין לעצמך כי נקבעת לך פגישה עם מלך אנגליה בוודאי שתלמד את השפה את הקודים ישנם קודי דיבור, את הקודים הללו גנזו כנסת הגדולה בתפילה כאשר היא מושתת על תפילת הנביאים שידעו איך בדיוק אפשר להשפיע בלי לפגוע באחרים, בעזרת המילים נוכל להשפיע על המציאות. כמו כן, אם התפילה הייתה free stayle יתכן ואתה תבקש למשל כי תרצה יותר אור מול הגינה שלך מה שאומר שאצלי הבית צריך להיהרס. ז"א כאשר התפילה היא יחידית ולא מושתת על עקרונות מסוימים אנחנו אפילו יכולים להגיע למצב אבסורד שלהתפלל על דבר שיכול לפגוע בחברי. עכשיו תשאל השאלה-האם אז ההתבודדות איננה טובה? כמובן שהתבודדות היא חשובה היא מועילה היא טובה!! היא קשר בלתי אמצעי עם הקב"ה, היא מלמדת את האדם על עצמו ונותנת לו מקום לפורקן להבנה לאמונה גדולה-היא חשובה אך היא לא הכל. אם נתבונן נראה כי כל התפילה היא בלשון רבים. התפילה שלי כפרט מקושרת לכלל-ולא סתם. ישנו עקרון חשוב-"תפילה לעולם אינה חוזרת ריקם"-הפירוש הוא כי אינך יודעת אם השפעת בצורה ישירה על אדם אחר מישראל שהיה זקוק לתפילתך. ז"א עמ"י לא מסתכל רק על הפרט אלא על תיקון מציאות שלימה, תיקון עמ"י כולנו מקושרים יחד אני וחבר שלי זה בעצם אותו אחד ולכן התפילה שלנו היא ברבים אני מבקש מהמקום שלי, על הכלל. אני רוצה להתקדם עוד שלב ובאמת לתמוה ה ויפה ואני גם אתפלל על עמ"י אבל עדיין כל יום אותו הדבר? אז האמת שכאן שוב הבחירה שלנו נכנסת ובאמת כל יום אדם חייב לחדש משהו בתפילתו או לפחות לחדש בהבנה ואני שואל אותך(וגם אותי) האם אנו מבינים כל מילה בתפילה? האם אנו מבינים מדוע 6 מזמורי הללויה? מה הפירוש ומה המהות של עלינו לשבח? מה ההבדל בין "גאל ישראל" "לאת צמח דוד" זאת אומרת כמה אנו משקיעים על ההבנה. ככל שאני משקיע בדבר יותר כך אני יותר מחובר אליו כך אני יותר מקושר אליו-לכן אני ממליץ לנו לשאול מדי פעם להתעניין בנקודות שמעניינות אותנו ולהשקיע בשביל להבין ואז בוודאי שתפילתנו תהיה אחרת כי היא תהיה שלנו. הכוונה היא אצלך. והרי אנו רואים שישנם חסרונות. ברגע שאנחנו ערים להם ודרך מילותיהם של אנשי כנסת הגדולה אנו מוצאים את החיבור לעולמנו האישי,לדברים שאתה רואה בהם חוסר ואתה מתפלל עליהם-אתה הופך שותף! לכן לאחר שהבנו כי זו עבודה שבלב ועלינו "לעבוד" אז הגיע הזמן לשנס מותניים שווה אולי לנסות לקרוא ספר בנושא-במעמד השחר של הרב דוד חי הכהן-שהוא מצוין! או ה  שפתי תפתח של הרב וידל. כמו כן שווה להשקיע אפילו 10 דקות לפני התפילה לחשוב על דברים שמציקים לי שכואבים לי בנושאים שונים במעגל המשפחתי החברתי והאישי. אפר גם להשקיע כל שבוע אחרת מבחינת כוונה והבנה-וככה ייעשה סבב כל ארבע חודשים וחצי על כל התפילה וכמובן שזו עבודה שכל הזמן מגדלת וגדלה. לסיום. על השאלה היפה בתקווה לשינוי אצל כולנו! בהצלחה תמיד בשמחה :) חנן. Hananb1081 Gmail.com