LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: אשה שמתפללת מאוחר: כיצד ראוי שתנהג אשה שבאה לבית הכנסת בשבת בשעה שהציבור כבר עומד להתפלל עמידה. לגברים כידוע יש בזה הלכות מפורטות, כאשר מצד אחד עיקר המניין הוא להתפלל עמידה עם הציבור, ולכן מדלגים בפסוקי דזמרה כדי להתפלל עמידה עם הציבור ומנגד בתפילת שחרית צריך להקדים את ברכות קריאת שמע לתפילה, כדי לסמוך גאולה לתפילה. אולם נשים אינן מחויבות לא בברכות קריאת שמע, וממילא לא בסמיכת גאולה לתפילה, ומנגד גם אינן מחויבות להתפלל במניין.
תשובה: למעשה, כל אשה רשאית לבחור כיצד להתפלל, והעיקר הכוונה, שכפי שנראה לה שתכוון יותר כך ראוי שתנהג. אבל אם תבוא לשאול, נראה להמליץ שתתפלל עמידה עם המניין, שהואיל ועיקר חובתה להתפלל עמידה, ואילו מפסוקי דזמרה וברכות קריאת שמע היא פטורה, מוטב שתתפלל עמידה באופן המהודר, עם המניין, ותזכה אח"כ לענות לקדושה ולברכות חזרת הש"ץ. ומזה שבאה לבית הכנסת משמע שרצתה לזכות במעלת המניין. בנוסף לכך, בכל מקום שהיא מסתפקת כיצד לנהוג, תעשה כפי חובתה, שהיא חייבת בתפילת עמידה ולא בברכות קריאת שמע. ואם תספיק לומר לפני כן את ברכת "אמת ויציב" מה טוב, שאז תזכה לזכור את יציאת מצרים ולסמוך גאולה לתפילה, ויש סוברים שהיא חייבת בזה. (אמנם ראיתי בהליכות שלמה ה, הערה ד, שהואיל ואין לאשה מצווה להתפלל במניין תתפלל כסדר. מ"מ נראה לעניות דעתי שאף שאין מצווה מ"מ ודאי שיש מעלה, שהשכינה שורה עם המניין, והיא שעה רצויה, ולכן תעדיף לקיים את חובתה באופן המהודר. עוד יש להוסיף שיתכן והגרשז"א מתחשב בדעות שסוברות שנשים חייבות בפסוקי דזמרה ואמת ויציב, אולם דעת רובם המוחלט שנשים פטורות מפסד"ז וברכות ק"ש). להמשך הדיון בנושא. לתשובת הרב בנושא תפילה מאוחרת לגבר.
שאלה: מעבר בין שתי נשים: האם זה נכון שאומרים אין לעבור בין שתי נשים כשם שאין לעבור בין שני חמורים? האם האישה דוגמא לחמור? מה הקשר בין הדברים?
תשובה: אין קשר בין הדברים וכל אחד סיבתו בפני עצמו. החשש הוא משדים ומזיקים, שכחה וקושי בלימוד. היום. כשלא שכיחים מזיקים ושדים יש להיזהר בזה לכתחילה מהטעמים האחרים. יש אומרים שבאשה דוקא מצד מעלתה יש כוחות טומאה נגדיים שרוצים להידבק אליה בבחינת "זה לעומת זה עשה אלוקים". הרב רואי מרגלית.
שאלה: למה לא מדברים לאחר נטילת ידים?: מדוע כשנוטלים ידיים על מנת לאכול לחם לא מדברים עד שאוכלים? מי קבע? מאיזה טעם?
תשובה: נחלקו הפוסקים בשאלה האם מותר לדבר בין נטילת ידיים לברכת המוציא. לדעת הרמב"ם ורוב הראשונים, כל זמן שאין מסיחים את הדעת מכך שעומדים לאכול, מותר לדבר על כל דבר שבעולם, ואין בזה הפסק. אבל מי שהסיח את דעתו, בדברים או במעשה, עד ששכח שהוא עומד לאכול, הפסיד את הנטילה ועליו לחזור ליטול ידיו בשנית. ורבים מעולי תימן נוהגים כן, ומדברים בין נטילת ידיים לסעודה. אולם לדעת מקצת מן הראשונים (טור מהירושלמי ועוד) אין להפסיק בדיבור בין הנטילה לברכת המוציא, ורק לצורך דחוף הנוגע לסעודה מותר לדבר, למשל, אם חסר לו מלח או סכין או לחם, מותר לבקש שיביאום לפניו. ונפסק בשו"ע (קסו, א), שטוב לנהוג כדעת המחמירים, שרק לצורך הסעודה מתירים לדבר, אבל בדברים אחרים ראוי להחמיר שלא לדבר ולא לשהות בין הנטילה לברכת המוציא. והוסיף הרמ"א (עפי תוס' סוטה לט, א) שטוב להיזהר שלא להפסיק כשיעור הליכת כ"ב אמה (11 מטר).
שאלה: מוסר ותקשורת: האם על כתב בעיתון שנאמר לו ע"י המרואיין שאינו חפץ בפרסום שמו, לכבד את בקשתו? האם יש לכך מקור הלכתי?
תשובה: זו אקסיומה פשוטה וברורה שאין רשות לפרסם שמו של אדם המתנגד לכך. זוהי זכות יסוד של כבוד האדם וחרותו עוד לפני שנחקק חוק בשם זה
שאלה: השתתפות אבל בשבת שבע ברכות: אבי אבל כעת על אביו שנפטר לפני כשבועיים. בעוד כשבועיים בת דודתי תחגוג שבת שבע ברכות, בהשתתפות כל המשפחה הקרובה (אחים, דודים ובני דודים). השבת תתקיים לאחר שיעברו 30 יום מפטירת סבא שלי. השאלה היא האם יהיה מותר לאבי להשתתף בשבת שבע הברכות לאחר שעברו 30 ימי האבילות על אביו.
תשובה: אם יש צורך בהשתתפותו של אביך כי הוא תורם לשמחה ובלעדיו יהיה חסר מותר לו להשתתף. וכן אם כל המשפחה נמצאת וזה ניכר שאביך לא משתתף מפני האבלות אזי מותר לו להשתתף כי אין אבילות בשבת בפרהסיה. אכן יש גם לשקול את התחושות כי אם יש הרגשה שההשתתפות פוגעת בכבוד האב מוטב לא להשתתף בשמחה.
שאלה: מדרשה או עבודה: סיימתי ללמוד במכללה שלוש שנים ואני כעת בשנה הרביעית שאמורה להיות שנת סטאז. בכל אופן אני מרגישה שהדבר הנכון בשבילי עכשיו יהיה ללכת ללמוד לימודים חלקיים במדרשה, יחד עם שילוב של עבודה, לאו דוקא בהוראה. מה נראה לדעת הרב שנכון לעשות? מצד אחד ישנה המשפחה והחברה שלוחצת עלי לסיים כבר עם הסטאז, ומצד שני אני יודעת שאם אני לא אלך למדרשה עכשיו, לא תהיה לי אפשרות נוספת לעשות זאת ואני ארגיש חוסר פנימי.
תשובה: לא כתבת מה למדת ובמה את אמורה לעשות את הסטאז' - אולי ניתן לשלב את השניים, דהיינו: גם לסיים את החובות וגם להתמלא בתוכן רוחני. מבלי להכיר את כל צדדי השאלה אי אפשר לענות תשובה נכונה. מכל מקום נראה לי שטוב להתייעץ עם ההורים - לומר להם מה את מרגישה ולשמוע מה דעתם. לפעמים הרצון ללכת למדרשה הוא בריחה מעול, ולפעמים הרצון ללמוד הוא אמיתי וצודק. אם אפשר לעשות את השנים ביחד זה כמובן הטוב ביותר.
שאלה: ברכת מעין שלוש פוטרת שאר פירות העץ?: אם אכלתי יותר מכזית תמרים, שעליהם אני חייב ברכה אחרונה של "מעין שלוש" ובו זמנית אכלתי גם יותר מכזית שקדים (לדוגמא), שעליהם אני חייב ברכה אחרונה של "בורא נפשות", האם השקדים נפטרים בברכת מעין שלוש של התמרים, שהרי זה וזה באו מן העץ?
תשובה: הברכה מעין שלוש על התמרים פוטרת את השקדים.
שאלה: כוונות בלימוד תורה: אני מרגיש שלימוד התורה שלי בעיקרו נובע מתוך רצון אנוכי של אהבת הלימוד והידיעה ולא משום מצוות לימוד תורה. כלומר, זה לא מה שבראש מעייני אלא אני עושה את זה משום ההנאה שבלימוד ורק יודע שיש שכר בצד המעשים שלי. האם אני צריך תיקון בכוונותי או שזה ר?
תשובה: לימוד הנובע מאהבת הלימוד הוא לימוד חשוב כי הוא גורם להתקרבות של הלומד אל הלימוד וזה עוזר לו לזכור יותר טוב את הלימוד. כל זאת בהנחה שהלימוד הוא חומר לימודי ככל חומר לימודי אחר אך בהנחה אמיתית יותר שהתורה היא דבר ה' דברי אלוקים חיים ממש וכשאנו לומדים תורה אנו לומדים ונפגשים עם ה', המטרה בלימוד צריכה להיות שונה בתכלית, זאת אומרת המגמה בלימוד צריכה להיות דבקות שלי כאדם עם נותן התורה וזה הדגש העיקרי. לא פגישה יבשה שיכלית עם התורה אלא התקרבות אל נותן התורה. התקרבות כזאת היא חיה ולא מתבטלת לעולם (הרעיון מופיע בהקדמה של המהר"ל לספרו תפארת ישראל). היוצא לסיכום הוא שתיקון גדול אתה צריך לעשות על מנת להגיע למדרגה האמיתיתשל לימוד תורה. הרב משה אליה.
שאלה: בין אמונה "מבוססת" לאמונה תפלה: אודה לרב על הפניה למקורות בעניין אמונות תפלות, אמונות שאינן תפלות אך אינן זוכות להכרה ברורה עד שיוצאו מגדר תפלות, והאם ניתן להגדיר אמונה באופן כללי כך שיובהר מהי אמונה תפלה ומהי אמונה שאינה תפלה.
תשובה: המקור המוסמך ביותר הוא השולחן ערוך עיין בחלק יורה דעה סימן קע"ט הלכות מעונן ומכשף שם מבואר מה הם אמונות טפלות שאסורות והאם מותר להתחשב במזלות עיין שם.
שאלה: כשרויות רגילות ולמהדרין: אני מנסה ללמוד את נושא ההבדלים בין רמות הכשרויות השונות ואשמח אם תוכלו לענות לי על מספר שאלות: 1. האם ישנו פיקוח על יצור אבקת חלב הנוכרי בה משתמשים במוצרים עם כשרות רגילה בכדי לוודא כי לא מעורבים בה חומרים אסורים? 2. האם בגלידות הנמכרות בארץ תחת כשרות רגילה יש חשש לשימוש בג לטין? 3. היכן ניתן למצוא חומר המסביר את ההבדל בין כשרות רגילה ומהדרין במוצרי חלב פרווה?
תשובה: 1. אבקת החלב המיובאת לארץ מחו"ל המאושרת ע"י הרבנות הראשית חייבת להיות מלווה עם תעודת השגחה מגוף מאושר בחו"ל אשר פיקח כי אין תערובת איסור במוצר. 2. בשיחה עם משגיח חברת שטראוס וחב' נסטלה - אסם, נמסר לי כי בגלידות של החברה אין כיום ג'לטין מבהמות. גם בכשרות רגילה. לאחרונה יובא מוצר מספרד ע"י נסטלה המכיל ג'לטין דגים בכשרות למהדרין. 3. באופן כללי מוצרי חלב למהדרין ובכלל אין מכילים חומרים ומרכיבי מזון אשר כשרותם נתונה במחלוקת בין הפוסקים. ההתייחסות לכך תבוא לידי ביטוי במקור החלב או אבקת החלב (חלב ישראל או עכו"מ, חליבת שבת וכו'), תוספות מזון כחומרים מעמידים, צבע טעם וריח וכו'. ניתן למצוא התייחסות במספר מקומות וביניהם האתר של תנובה אשר נכתב ע"י הרב ויטמן שליט"א.
שאלה: מעשרות בבננות - המשך: בהמשך לשאלתי הקודמת בנושא גדרה ההלכתי של הבננה רציתי לשאול מה קובע שהבננה שייכת למעשר עני? הקטיף, החנטה?
תשובה: כיוון שהבננה נחשבת ירק ולא אילן, לכן התאריך הקובע הוא א' בתשרי וכן קטיף הפרי. כלומר, מה שנקטף לאחר א' בתשרי, יש להפריש ממנו מעשר עני. בפירות האילן התאריך הקובע הוא ט"ו בשבט וחנטה. לכן הפירות שיחנטו לאחר ט"ו בשבט (ומבשילים באביב או בקיץ) יש להפריש מעשר עני. לפני כן עדיין יש להפריש מעשר שני.
שאלה: כבוד המת בלימוד אחיות: אני סטודנטית שלומדת סיעוד-אחיות במקום שאינו דתי. בקרוב נכנס לחדר דיסקציה שבו מנתחים גופות. אנחנו לא ננתח אלא רק נסתכל. רציתי לדעת אילו הלכות יש להזהר בהם משום כבוד המת?
תשובה: ה"נודע ביהודה" מסביר שגוף של אדם מישראל משמש כנרתיק לנשמה הקדושה ולכן כמו שיש כלל :"תשמישי קדושה נגנזים" וצריך לנהוג בהם קדושה, גם גוף של יהודי צריך להזהר בו ולנהוג בו קדושה. לכן אסור לעשות ניסויים על גופו של יהודי כדי להתלמד משום בעיה של ניוול המת. אם מדובר על מקרה מיוחד שבו בודקים תרופה למחלה מסוימת צריך לשאול שאלת רב. כל האמור לעיל מתייחס ליהודי, אך במקרה של גופה של גוי אין לו דין של כבוד המת ומותר לנתחו על מנת להתלמד. לתשובת הרב יעקב אריאל
שאלה: הזכרת שם לא יהודי: כשמתפללים ל פלוני בן אלמוני או ב"מי שברך" או לעולה לתורה האם יש צורך להזכיר את שמו הלועזי למשל אנדרי אברהם בן ליאונורה ליאת? מה קורה אם אין שם עברי?
תשובה: אין צורך להזכיר את השם הלועזי אא"כ אין שם עברי כלל, ואם יש פירוש לשם הלועזי שאפשר לקרוא בו עדיף, אבל אפשר גם בשם הלועזי. הרב רואי מרגלית.
שאלה: ניפוי קמח שיפון: האם אותם כללים שהזכרתם לגבי ניפוי קמח מלא נכונים גם לגבי קמח שיפון?
תשובה: הדרך הטובה ביותר היא כמו בקמח מלא לקנות קמח מיד תוך 72 שעות מהטחינה ולהכניס את הקמח להקפאה. אם לא - אין דרך לנפות את הקמח הזה כיוון שהוא גס ולכן יש לברור אותו כמו אורז, לשטוח אותו על שולחן ולבדוק שאין חרקים. בברכת התורה והארץ, הרב יואל פרידמן.
שאלה: להודיע שאסור להשתמש ב'רמדיה'?: משרד הבריאות הודיע ביום שבת, שאין להשתמש ברמדיה צמחית מפני חשש סכנה. בשכונות החרדיות הודיעו לציבור בשבת על ידי רמקולים. אני גר בישוב וכאשר שאלתי את קצין הבטחון מדוע בישוב לא הודיעו ברמקולים וחלק מהאנשים לא ידעו עד צאת השבת, ענה לי שבשכונות החרדיות הודיעו על ידי גויים, ולא בטוח שדבר זה דוחה שבת. השאלה מה עושים במקרים כאלו, האם להודיע בישוב כאשר המודיעים הם יהודים?
תשובה: תמהני על רכז הבטחון שלכם. אם יש חשש שתינוק עלול למות מאכילת אוכל מסוכן האם אין מצוה למנוע זאת על יהודי ולהציל אותו מסכנה?
שאלה: אכילה לפני התפילה בשבת: רבים נוהגים לאכול מזונות לפני התפילה בשבת. האם הם נוהגים כשורה? אם כן, מה מקור ההיתר? האם ההלכה שונה לגבי נשים?
תשובה: כתב השו"ע בסימן רפט: ומיהו לשתות מים בבוקר קודם תפלה מותר מפני שעדיין לא חל עליו חובת קידוש. וכתב המשנה ברורה שם: וגם הנשים שייכים בענין זה, דכל מלי דשבת איש ואשה שוין. וכתבו האחרונים שהבריאים הנוהגים לשתות קפה או תה קודם התפלה לישב דעתם מותר בשבת קודם התפלה בלא קידוש. ובספר פניני הלכה כתב שאלו האוכלים גם מזונות קודם התפלה טועים הם ואין להם על מה שיסמוכו. הרב רואי מרגלית.
שאלה: כתובה שאבדה: כתובה שאבדה האם אפשר לסמוך על העותק הנמצא ברבנות או במועצה הדתית או שחייבים לכתוב כתובה חדשה ועד אז כאילו אין כתובה?
תשובה: באופן זמני ניתן לסמוך על ההעתק שברבנות אולם מן הראוי לכתוב כתובה חדשה.
שאלה: טעם ברכת הלבנה: אבקש לדעת מהי הסיבה שאנו מקדשים מדי חודש את הלבנה.
תשובה: השו"ע פסק בהלכות ר"ח ע"פ הגמ' בסנהדרין שהרואה לבנה בחידושה מברך וכו'. כמו שאנו מברכים על הנר במוצ"ש שזהו זמן ברייתו. וכמו שמברכים על ראיית ברק וקשת. הרב רואי מרגלית.
שאלה: נתינת מתנה בשבת: בבית הכנסת שלנו בישוב הר-אדר חוגגים הרבה אנשים חילוניים את הבר-מצוה של ילדיהם. אנו נוהגים שהרב נותן להם מתנה סידור בעת הדרשה לאחר קריאת התורה. האם ישנה בעיה עם נתינת מתנה כזו בשבת? האם יש הבדל בין ספרדים לאשכנזים?
תשובה: יש בעית קנין בשבת, ולכן יש להקנות לפני שבת ע"י מישהו אחר שיזכה בשביל נער בר המצוה, ואם שכחו יכולים לתת ולהתנות שרק במוצ"ש יהיה קנוי לו בתורת מתנה (שש"כ). הרב רואי מרגלית.
שאלה: מתנה בשלשה רגלים באיחור: האם יש טעם בקנית מתנה לאשה בדיעבד (לאחר חודש) בהקשר של מצות מתנה בשלש רגלים?
תשובה: כיון שמצוה לשמח את אשתו ברגל (שו"ע תקכ"ט) נראה על פניו שלאחר הרגל לא יועיל מצד שמחת הרגל ועל כגון זה נאמר: "עבר זמנו בטל קרבנו". מכל מקום ודאי ששייך לתת מתנה לאשתו ולשמח אותה גם במשך ימות השנה להראות אהבתו וחיבתו, ואפשר תמיד למצוא זמן וסיבה לתת. ותשתדל בכל מקרה לזכור לקראת הרגל הבעל"ט. הרב רואי מרגלית.
שאלה: איפור קבוע - מותר?: האם מותר לאישה לעשות איפור קבוע? אמנם זה מעין קעקוע אבל זה יורד אחרי חמש שנים.
תשובה: קעקוע הוא כתב או ציור. צבע בלבד ללא צורה מסוימת אינו קעקוע. לתשובת הרב דב ליאור.
שאלה: חילוני מברך תחת החופה: בעוד כמה שבועות, ב"ה, אעמוד תחת החופה לנישואין. הקרובים של אשתי אינם שומרי הלכה ומקיימי מצוות. הייתי רוצה לדעת אם אפשר שאביה ואחיה יברכו אחת מה-7 ברכות תחת החופה? חשבתי שזאת דווקא הזדמנות מצויינת לתת להם לברך ולקבל בעקיפין על חשבונם מצווה.
תשובה: אין מניעה שמי שעדיין לא מקיים מצוות יברך שבע ברכות. הבעיה יותר טכנית האם הוא יודע לאומרם בנעימה?
שאלה: איסור אבר מן החי: מהי דרגתו הגדולה של איסור אבר מן החי עד כדי כך שנכלל בשבע מצוות בני נח? הרי מקובל שאי אפשר לקיים חברה אנושית ללא איסור רצח, גזל, ניאוף וכן מערכת אכיפת חוק ולכן נכללו הללו במצוות בני נוח - אך מדוע נכלל גם איסור זה?
תשובה: כותב ספר החינוך: כדי שלא נלמד נפשנו מדת האכזריות שהיא מדה מגונה ביותר. ובאמת שאין אכזריות בעולם גדולה יותר.וכבר כתבתי התועלת הגדולה בקנות המידות הטובות ולהתרחק מהרעות כי הטוב ידבק בטוב, והאל הטוב חפץ להיטיב לכן צוה לבחור בטוב. כלומר: יש כאן בנין אב לכל המדות שאדם צריך לבחור בטוב ולהתרחק מן הרע ומצוה זו כמשל לציווי זה. הרב רואי מרגלית.
שאלה: קדיש אחרי לימוד: האם רצוי לומר קדיש דרבנן אחרי כל שיעור תורני בישיבה?
תשובה: לא נהגו לומר קדיש דרבנן אחרי כל שיעור תורני בישיבה להשערתי מכמה סיבות: 1. אין אומרים קדיש דרבנן אלא לאחר לימוד אגדה. 2. בישיבה אין סיום ללימוד. 3. קדיש דרבנן תוקן לרגל התכנסות הציבור ללימוד אגדה. עם הפיזור ברכו את המלמדים ואת הלומדים. בישיבה הציבור מכונס ועומד ואינו מתפזר אחרי הלימוד אלא נשאר ללמוד בישיבה.
שאלה: דם בביצים: מה ההלכה לגבי תבשיל עם ביצים באם נמצאה ביצה אחת עם דם?
תשובה: הביצים שנקנות בחנויות הם ביצים שלא הופרו על ידי תרנגול זכר, ולכן אם נמצא בביצה כזו דם, מוציאים את הדם ומותר לאכול את שאר הביצה. לכתחילה למי שההפסד אינו קשה, מוטב לזרוק את הביצה. אבל שאר התבשיל ודאי מותר ללא פקפוק. להמשך הדיון בנושא
שאלה: צחצוח שיניים בשבת - המשך: בהמשך לתשובת הרב בנושא צחצוח שיניים בשבת רציתי לשאול האם לא חוששים להוצאת דם מן החניכיים על ידי הצחצוח?
תשובה: אכן מי שברור לו שדם יצא מחניכיו אסור לו לצחצח שיניים משום פסיק רישיה (אע"פ דלא ניחא ליה). חששות נוספות בעניין זה.
שאלה: מי נחשב עני לעניין מעשר כספים?: מיהו הנחשב עני בימינו לדין הפרשת מעשר כספים? מהו גדר "לא גומר את החודש" מבחינה הלכתית? האם ישנם סכומים לפי נפשות?
תשובה: מי שמרויח פחות משכר המינימום נחשב לעני.
שאלה: נטילת ידיים לפירות - המשך: הרב כתב שאף על פי שלהרבה פוסקים צריך ליטול ידיים לפני אכילת פירות רטובים ניתן להקל בזה כדין ספק דרבנן לקולא. לצערי לא הבנתי היכן הספק?
תשובה: יש ראשונים שסוברים שמאז שהפסקנו לנהוג דיני טהרה נתבטל דין נטילת ידיים לפני אכילת מאכל הרטוב במשקה. וכן סוברים התוספות, מהר"ם מרוטנבורג ובעל העיטור. לכן פסק בשולחן ערוך (או"ח קנח, ד), שיש ליטול ידיים על מאכל שטיבולו במשקה בלא ברכה, מפני שספק ברכות להקל. המגן אברהם הביא בשם לחם חמודות, שהעולם נוהגים שלא ליטול לפני דבר שטיבולו במשקה, ויש להם על מה שיסמוכו. ודבריו הובאו במשנה ברורה קנח, כ. אמנם מסיים המשנה ברורה שהרבה אחרונים החמירו בזה וכתבו שיש לנהוג כדעת רוב הפוסקים.
שאלה: חרקי נייר בתה: כאשר קונים שקיות תה (תיונים) ומשאירים אותם על המדף מוצאים לפעמים חרקים קטנים הידועים בכינוי חרקי נייר בתוך הנייר של התיון. בתוך אוסף התיונים שלנו מצאתי בכל קופסא וקופסא מספר חרקים כאלה. א. האם עלי לזרוק את כל התיונים לפח? ב. האם יש דרך להפטר מהחרקים (מים רותחים?) ג. באם אסור השימוש האם מותר לתת לגוי מחבר העמים? ד. האם יש לשמור תיונים במקרר בלבד? האם כלי אטום מספיק?
תשובה: בדקתי עם כמה גורמים מוסמכים בנושא החרקים והם לא נתקלו בתופעה אף שאמרו שהיא תיתכן. לגופו של עניין: א-ב. אם נמצאו חרקים בשקיות תה כנ"ל, הדרך היחידה להשתמש היא בעשיית התה ולאחר מכן בסינון ע"י מסננת שיש בה צמר גפן או נייר מחלחל. אם לאו, יש לזרוק את שקיות התה. ג. מותר לתת לגוי, שכן הם לא נצטוו על איסור שרצים. ד. אין צורך לשמור את שקיות התה בדרך מיוחדת שכן כאמור המומחים לא נתקלו בבעיה ועכ"פ בוודאי אין זו תופעה נפוצה עד כדי כך שצריך לחשוש לה (אלא א"כ מצאת חרקים וכנ"ל).
שאלה: הסברה לילדים כיצד נוצר התינוק: אני אב לארבעה ילדים ואישתי ב"ה בהריון שוב, בני הבכור (כבן 8) וביתי (בת 6) מאוד מתעניינים בשאלה "כיצד בדיוק נוצר התינוק" וכנראה שלמרות מאמצי, תשובותי אינם מספקות. ברצוני לציין שהם די תמימים מה שמקשה עלי את ההסברים שאיני מכחיש, די מביכים אותי.
תשובה: אין צורך להכנס לפרטים. אפשר לומר לילד שהתינוק נוצר בבטן האם, בהתחלה הוא קטן מאד ושם הוא גדל עד שהוא נולד. הסבר זה יספק אותם ואין צריך בשלב זה להוסיף עליו דבר.
שאלה: רופא שיש לו תורנות בשבת: רופא שיש לו תורנות בשבת, האם רשאי לנסוע לבית החולים בשבת, כי יש בזה פיקוח נפש והצלת נפשות?
תשובה: כתב הרב פיינשטיין (אג"מ או"ח א, קלא), שעליו לנסוע לבית החולים לפני כניסת השבת, כדי שלא יצטרך לחלל את השבת בנסיעה לבית החולים. ואמנם אם לא נסע לבית החולים לפני כניסת השבת - מותר לו לנסוע בשבת, שפיקוח נפש דוחה שבת. אלא שאם הוא יודע לפני כניסת השבת שיש לו תורנות בשבת, מצווה עליו להתכונן לשבת ולדאוג לכך שלא יצטרך לחללה, ולכן עליו לשבות בבית החולים או סמוך לו, כדי להמנע מחילול שבת. למעשה, המנהג כיום, שלפני השבת מתאמים עם נהגים נוכרים שיגיעו לביתם של הרופאים והאחיות היהודים בשבת, ויסיעום לבית החולים בלא שהיהודים יצטרכו לעשות מלאכות אסורות. וכך יכולים הרופאים והאחיות לענג את השבת בביתם, וכשיגיע זמנם לצאת לבית החולים יסעו לשם בלא לחלל את השבת. ואף שישנו איסור מדברי חכמים להסתייע בשבת במלאכה שביצע נוכרי עבורינו, מכל מקום לצורך פיקוח נפש הקלו בזה.
שאלה: חזרת רופא לביתו אחר תורנות בשבת: האם רופא שסיים תורנות בשבת רשאי לחזור לביתו על ידי הסעה של גוי?
תשובה: אם הנסיעה הזו כרוכה באיסורי חכמים, היינו שהנהג גוי, אפשר להקל. ואם כרוכה באיסור תורה, שהנסיעה מחוץ לתחום שבת מהתורה, שהוא כשנים עשרה ק"מ, אסור. ורק אם יש צורך חיוני שאותו רופא יהיה בישוב שלו, אפשר להתיר (עיין נשמת אברהם ח"ד שכט, א. אסיא ח"ז ע' 241-249)
שאלה: משחק בחול בשבת: האם מותר לילדים לשחק בשבת בארגז חול?
תשובה: אין למחות בילדים המשחקים בחול דק ויבש, שהונח בארגז חול כדי שישחקו בו, מפני שכל זמן שהוא יבש אי אפשר לעשות בו גומות, כי כשחופרים בו, החול נשפך לתוך הגומה, וממילא אין חשש של איסור חורש. אבל אם החול לח, כיוון שאפשר לעשות בו גומות, אסור לשחק בו (מ"ב שח, קמג). והמרטיב את החול עובר משום לישה (מ"ב שכא, נ). ואם החול לא הוכן למשחק או כדי שישתמשו בו לכיסוי דברי טינוף - הרי הוא מוקצה ואסור לשחק בו (שו"ע שח, לח, מ"ב קמד). אבל כשהוא בארגז חול, הרי שהוכן למשחק ואינו מוקצה. וכ"כ בשש"כ טז, ד.
שאלה: הכשר רבנות - חלק?: אני מבולבל בנוגע לאישורי הכשרות על בשר בישראל. שמעתי שמכיון שאני אוכל רק בשר גלאט כשר, כשאני עובר לישראל אני יכול לאכול רק בשר בהכשר מהדרין, ולא רק הכשר הרבנות. האם הכשר רבנות סתם זה לא בשר גלאט?
תשובה: אם הינך מקפיד לאכול בשר בקר חלק גלאט הרי שחובה עליך לוודא כי על גבי המוצר מצויין זאת במפורש. אם לא, הבשר קרוב לוודאי לא חלק. במסגרת הרבנות יש כשרות מהדרין גלאט או כשרות רגילה.
שאלה: משחק בגולות בשבת: האם מותר לילדים לשחק בגולות בשבת?
תשובה: אסור לשחק בגולות על הקרקע, שמא יבואו להשוות גומות ויש בזה איסור חורש או בונה (שו"ע שלח, ג, מ"ב שח, קנח). ובתוך הבית על המרצפות מותר לשחק. ומחוץ לבית במקום מרוצף, לדעת רבים אסור, מפני שחוששים שלא יבדילו בין קרקע מרוצפת לשאינה מרוצפת, וכך מובא מהגרשז"א בשולחן שלמה שלז, ד.
שאלה: ניסיונות באמונה : אם לבנאדם יש ניסיונות והוא סובל למרות שהוא לא כזה ששומר על המצוות כל כך. אם הוא יחזור בתשובה הוא יסבול יותר, נכון? למה הבנאדם צריך לסבול את כל היסורים ובכל זאת אם יחזור בתשובה יתייסר יותר? הרי יש את הפסוק "רשע וטוב לו צדיק ורע לו"? אם אפשר כמה עצות באמונה בחזרה בתשובה ואיך לצאת מן היסורים?
תשובה: שאלתך קצת מבולבלת ולכן אענה עליה באופן עקרוני, זה שאדם סובל בחייו זה בדרך כלל אשמתו כי בעולם שלנו יש דין ויש דיין ויש אנשים ששומרים מצוות וסובלים ויש כאלה שלא, יש כאלה שאינם שומרים מצוות וסובלים ויש כאלה שלא, לכן אדם חייב לעשות בדיקה עם עצמו ולהחליט על דרכו. זה שאדם החליט לחזור בתשובה זה מחייב, נכון. אבל זה בכלל לא נכון שהוא חייב לסבול בגלל זה. אדרבא וודאי שיש לו שכר גדול מאוד. אמנם, יתכן שיהיה לו קשה אבל זה בודאי שווה את זה. לגבי העצות שבקשת. הדבר הכי חשוב שאתה יכול לעשות לעצמך זה ללכת לרב שיכיר אותך ויכוון אותך אל הדרך הנכונה. להמשך הדיון בנושא. הרב משה אליה.
שאלה: הידורים בכשרות של הרבנות: אני קיבלתי על עצמי (בלי נדר) לא לאכול ג לטין ואבקת חלב עכו"ם. עד כמה שידוע לי הרבנות הראשית לא מקפידה על כך ונותנת כשרויות לדברים המכילים את הנ"ל. רציתי לדעת האם תמיד רשום על המוצרים שהם מכילים את הנ"ל או שמא לא כדאי שאני אוכל מוצרי חלב וסוכריות שהם לא בהשגחת הבד"ץ?
תשובה: במוצרי יבוא ניתן לראות כי היבואנים מקפידים לרשום במפורש כי המוצר "כשר חלבי - לאוכלי אבקת חלב נוכרי   גויים   עכו"מ". באופן כללי לגבי מוצרים מיובאים אם לא מצויין במפורש כי הנ"ל "חלב ישראל" או "כשר משעת החליבה" רוב הסיכויים שמדובר בחלב שאינו ישראל. מזה כשנתיים שהרבנות אינה מאשרת לייבא יותר ג'לטין בהמות אלא אך ורק ג'לטין המופק מדגים וממילא אין יותר ציון כשרות "לאוכלי ג'לטין" על מוצרים אשר יש להם תעודת כשרות בתוקף. לעניין מוצרים המיוצרים בארץ, רוב המפעלים שרמת הכשרות שלהם היא כשרות רגילה לא מתייחסים בכיתוב למקור החלב הואיל וגם אם המוצר מכיל אבקת חלב ישראל הרי ישנם מרכיבים נוספים אשר קובעים את רמת כשרות המוצר ולאו דווקא אבקת החלב היא שמורידה את רמת הכשרות. לכן, ייתכן מאוד שבכשרות רגילה יהיה שימוש באבקת חלב חו"ל מה שאין כן ברמת מהדרין שם לא יהיה שימוש באבקת חלב זו. ישנן רבניות מסויימות אשר מקפידות להשתמש רק באבקת חלב ישראל אפילו בכשרות רגילה כגון רבנות צפת. לעניין השימוש בארץ בג'לטין בתעשיית המזון, לצערינו חלק מהמפעלים בכשרות רגילה אינם מבצעים את הוראות הרבנות ומשתמשים בג'לטין לא מאושר מבלי לציין זאת בגלוי על גבי המוצר. הדבר נמצא בטיפול. בכל מקרה כדאי לפנות ישירות למשגיח המפעל בכל אתר ואתר ולהתייעץ עמו בעניין.
שאלה: מתי לאכול סעודה שלישית?: האם מותר בשבת לאכול סעודה שלישית לפני מנחה?
תשובה: כתב הרמ"א בסימן רצא סעיף א': ויש אומרים דיותר טוב להתפלל מנחה תחילה וכן נוהגים לכתחילה בכל מדינות אלו. משנה ברורה שם: ובמקום שקשה לו לקיים הסעודה לאחר מנחה יוכל אפילו לכתחילה לקיים הסעודה קודם מנחה. הרב רואי מרגלית.
שאלה: נסיעה במונית שירות או באוטובוס?: עקב המצב הביטחוני נוצר מצב בו יש העדפה לסוע דווקא במונית שירות, שלפחות ע"פ נסיון העבר פחות מסוכנת מנסיעה באוטובוס. בנוסף נהגי המוניות גובים ת נמוך במקצת מעלות הנסיעה המקבילה באוטובוס. מהנסיון שלי, הרבה נהגי מוניות שירות הינם בני מיעוטים, והשאלה היא האם רצוי, למרות החששות, לנסוע דווקא באוטובוס ולא במוניות משום העניין לפרנס אחינו ישראל?
תשובה: אין הצדקה להעדיף נסיעה במונית מסיבות בטחוניות. הנסיעה במונית אינה יותר בטוחה מנסיעה באוטובוס. השיקול של חסכון בכסף אינו משמעותי ועל כן איני רואה סיבה דוקא להעדיף מוניות על אוטובוסים.
שאלה: יחסים דתיים-חילוניים: ההשתלבות שלנו בחיים מעורבים עם הציבור החילוני גורמת לפעמים להתנגשויות עם קיום ההלכה. לדוגמא: שימוש באינטרנט מתנגש עם שמירת העיניים עבודה משותפת חושפת אותנו לבעיות של לשון הרע, הרצון הטוב לזכות את ציבור הנשים ברחיצה נפרדת (עם מצילה) גורם לבת דתיה להשתתף בקורס מעורב למצילים, ועוד. איפה עובר הגבול? מתי ניתן להכניס את עצמינו למצבים בעיתיים מצד ההלכה?
תשובה: אין תשובה חד משמעית לכל שאלותיך. כל נושא צריך להיות נדון לגופו. אגב, הייתי מגדיר זאת אחרת לא כיחסי דתיים -חילוניים אלא מחיר ההשתלבות במודרנה. נסתפק בשאלתך הראשונה: "האינטרנט". מן הראוי לשאוף לכלי טהור, אך כל עוד אין כלי כזה דינו כהליכה ברחוב. כאשר אין דרך אחרת מותר ללכת ברחוב אך אסור ללכת למקומות שבהם אין הכרח להימצא. הוא הדין השימוש באינטרנט. אמנם יטען הטוען שכלי זה אינו הכרחי כלל. אך מי שסבור שכלי זה הכרחי כי הוא נחוץ לעבודתו דינו כנ"ל ועליו להימנע מלגלוש למחוזות שאינם הכרחיים. השאלה היא האם ניתן לסמוך על כל אדם שיעמוד בכך. בפרט נוער? שמעתי הצעה שיש להנהיג באינטרנט את הלכות ייחוד שאדם לא יגלוש לבדו אלא רק בהימצאות אנשים כשרים במקום. הבעיה חמורה וטרם נפתרה ובינתיים יש להבין את השוללים באופן מוחלט את השימוש באינטרנט. בעיה דומה קיימת בטלויזיה אולם בה נראה יותר לומר שהיא אינה הכרחית היא אינה מכשיר עבודה אלא מכשיר בידורי.
שאלה: ראש הישיבה צודק?: בישיבתנו הוחלט לא לאפשר לומר קדיש דרבנן (בהיעדר יתום בתוך ימי אבלו). כתוצאה מלחץ זמנים. האם נוהגים נכון?
תשובה: קדיש דרבנן גם מי שאינו יתום יכול לאומרו. אבל ראש הישיבה הוא הקובע את סדרי הישיבה, שאל נא אותו.
שאלה: דם בביצים - המשך: בהמשך לתשובת הרב בנושא תבשיל עם דם בביצים רציתי לשאול כיצד אפשר לדעת האם הביצים ששמים בסיר של חמין הם ללא דם? מלבד זאת שמעתי כי רק הביצים של תנובה אינן מופרות, אולם יש ביצי משק (של ערבים ולהבדיל ממשקים יהודיים) שעלולות להיות מופרות (הן גם הרבה יותר בריאות). האם צריך לחשוש לכך?
תשובה: כמעט כל הביצים שבשוק אינן מופרות, וכך אנו מתייחסים לסתם ביצים שנקנו בשוק. מפני שכאשר הביצים מופרות הן בדרך כלל נמכרות כביצים מיוחדות אורגניות, והקונים יודעים על כך. אם כן, כשנמצא בביצה רגילה דם, רק את הדם צריך לזרוק ונוהגים להחמיר ולזרוק את כל הביצה, אבל ודאי שהתבשיל כולו אין בו שמץ איסור. כן אין לחשוש להניח ביצה כזו בחמין, מפני שגם אם יש בה דם איסורו מדרבנן, וברוב רובם של הביצים אין דם. גם בביצים מופרות אין חוששים מתחילה שיש בהם דם, ורבים נהגו לשתות ביצה חייה בלא לבודקה, מתוך שסומכים על הרוב שאין בהם דם וכן נהג האר"י. אמנם כאשר ממילא שוברים את הביצה, מתבוננים כדי להיות בטוחים שאין בה דם. כשמשתמשים בביצים מופרות, נהגו להניח שלוש ביצים ביחד, כדי שאם ימצא דם, תתבטל הביצה עם הדם בשתי הביצים האחרות (שכך הדין מהתורה שאחת מתתבטלת בשתיים). וכיוון שתמיד יש ספק אם הדם הוא דם האסור מהתורה (גם כשהביצים מופרות), ממילא זורקים את האחת שיש בה דם והשאר מותר (ע' שו"ע יו"ד סו, ח).
שאלה: השלמת מניין על ידי משחית זקנו: האם מותר להתפלל עם אדם שמתגלח עם סכין (הוא עשירי)? האם מותר לעלות אותו חזן?
תשובה: לצערנו יש עבירות רבות שאנשים עוברים ואיננו פוסלים אותם מהצטרפות למניין, עם זאת אין לשלוח אדם כזה שהכרת פניו עונה בו כשליח ציבור.