LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: לשתות וודקה ולהתבודד ולהתפלל: אני נוהג לעשות התבודדות ולהתפלל להשם. האם מותר לשתות וודקה ולהתפלל להתבודד לדבר עם השם יתברך כשאני שתוי? כי זה מחזק לי מאוד ת'תפילה ויש לי מזה יותר בטחון לתפילה מאוד מאוד, ויוצאים לי יותר דיבורי אמת ודמעות.
תשובה: כתוב מפורש בח ששתוי לא יתפלל. וע' על כך במהר"ל בנתיב העבודה בפרק ב': "כי כאשר מסיר אזנו מן התורה התפלה נמאסת והיא תועבה לגמרי אל השי"ת, וכמו שאמרו (עירובין ס"ד ע"א) תפלת שכור תועבה. וענין זה כי תועבה נקרא כאשר האדם נוטה אל ענין זר כמו שכתוב בכל העריות שהם זנות של חמרי תועבה היא שתראה מזה כי מי שהוא מושך אחר הגופני יותר מדאי עד שנעשה בעל גוף והוסר השכל מכל וכל דבר זה הוא תועבה אל השם יתברך, ומפני כך תפלת שכור תועבה כי השכור כבר סר ממנו השכל עד שנעשה גופני, וכאשר מתפלל אל השם יתברך לעשות צרכיו, וכאלו הוא רוצה שהשם יתברך יתן לו שאלתו למלאות תאותו הגופנית כמו שהוא עתה שכור בעל גוף בלא שכל והרי תפלה הזאת בודאי תועבה היא אל השם יתברך. כי ראוי שיתפלל האדם שיתן לו השם יתברך צורכו כדי שיעבוד השם יתברך וילמוד תורה ואז תפלתו בודאי רצויה אל הקדוש ברוך הוא, אבל השכור בעת אשר נטה אל ענין הגוף ביותר ומתפלל אל השם יתברך שיתן אליו צרכו, והתפלה היא כמו שהאדם הוא בשעת תפלה שהוא בעל גוף לגמרי ויתן לו עוד שיהיה נמשך אחר הגוף לגמרי ודבר זה הוא תועבה בודאי. ועל זה אמר מסיר אזנו משמוע תורה גם תפלתו תועבה, כי מאחר שהוא דוחה התורה שהיא שכלית בשביל התפלה שהוא לצורך חיות גופו אם כן תפלה כמו זאת היא לצורך גופו בלבד, שאם היה תפלתו שיתן השם יתברך אליו צורך חיותו כדי שיעבוד השם יתברך וילמד תורה שהוא דבר שאינו ענין גופני אם כן למה מסיר אזנו משמוע תורה, ומאחר שמסיר אזנו משמוע תורה אם כן התפלה היא לצורך גופו בלבד ודבר שהוא לצורך גופו בלבד דבר זה הוא תועבה. עד כאן דברי המהר"ל. נמצאנו למדים, שההכנה הנכונה לתפלה היא לימוד תורה וברור הרצון שאנו צריכים לשאוף אליו. כל הפעולות האחרות שנועדות להביא את האדם לנגוע בעצמו הם לא הכנות טובות לתפלה. כל פעולה שנועדה לגרום לערפל מחשבתי ותודעתי אינו טוב, למרות שבמובנים אחרים זה מביא ליכולת להשתחרר מכבלי החשיבה הדוגמתית. ביום רגיל הריכוז המחשבתי היא הדרך המובחרת בעבודת ה'. רק בפורים יש היתר לעבוד את ה' שלא בדרך של התרכזות מחשבתית אלא דרך העלמת בהירות המחשבה ודיבור ממקור אחר.
שאלה: בשר חלק בשווארמה: אני ספרדי ומקפיד לאכול בשר חלק. בד"כ במסעדות שמוכרים בהן שווארמה הודו יש מעל הגלגל שווארמה שומן של כבש. האם כשאני אוכל במסעדה כזאת, כשהשמן של השומן כבש נוטף על גבי השווארמה, מותר לי לאכול מהשווארמה או שמא בגלל שהכבש הוא לא חלק זה אוסר גם את השווארמה? האם אפשר לסמוך כאן על ספק ספיקא (האם הבשר בפועל חלק לדעת מרן, ושמא הלכה כמו הרמ"א) ובנוסף שזה רק טעם (טעם כעיקר או לא.) למותר לציין שלא ניתן כמעט למצוא במסעדות שווארמה עם שומן חלק.
תשובה: ספרדים ומי שקיבל על עצמו צריכים להקפיד על חלק וגם פה.
שאלה: צעדים בתפילת ערבית: רציתי לדעת איך עושים את הצעדים לפני אדוני שפתי תפתח ופי יגיד תהילתך. אם איזה רגל מתחילים שמאל או ימין? ובסוף תפילת ערבית שלוקחים 3 צעדים אחורה, עם איזה רגל מתחילים?
תשובה: לפני התפילה יש לפסוע קדימה, כהגשה לתפילה, שלושה צעדים ומתחילים ברגל ימין. את הצעדים לאחור עושים מאחר ולא תמיד יש מקום לצעוד קדימה ולכן צועדים קודם כל אחורה. לאחר התפילה מתחילים ברגל שמאל. זה נכון לכל תפילת העמידה, בין בשחרית ומנחה ובין בערבית.
שאלה: לא לספר הכל בשידוכים: רציתי להציע שידוך לבחור ונודע לי שהבחורה עברה משבר נפשי ועדין לוקחת כדורים. היא בקשה לא לספר מראש לבחור והבטיחה שהיא תספר אם השידוך יתקדם. האם אני צריכה לספר לו?
תשובה: לא.
שאלה: חגיגת הודיה: אני בת 39 חולה בסכרת מגיל 16. לפני כשנה עברתי השתלה משולבת של כיליה ולבלב. לאחר כחודש מההשתלה איבדתי את ההכרה בבית כתוצאה מסיבוך בהשתלה. חיי ניצלו בדרך נס.(אגב, בערב חנוכה.נס חנוכה פרטי). שמעתי כי במקרים כאלו נהוג לעשות חגיגת הודיה. אשמח לקבל פרטים נוספים. ב מראש.
תשובה: קודם כל, מי שניצלה וחזרה לאיתנה צריכה לברך הגומל לפני עשרה אנשים. סעודת הודיה לא חייבים לעשות, אבל מותר לעשות.
שאלה: מה ההבדלים בין תורת חב"ד לתורת הרב קוק?: רציתי להבין מהם ההבדלים בתורת הרב קוק ובתורת חב"ד.
תשובה: שאלת שאלה יפה אולם נראה כי מסגרת השו"ת באינטרנט אינה מאפשרת התייחסות ראויה אליה, שכן הן תורת חב"ד והן תורת הרב קוק הינן עמוקות מאוד ואפשר ללמדן ולהעמיק בהן שנים על גבי שנים רבות, ואי אפשר להבין את ההבדלים ביניהם בלי להבין את עצם דבריהם. כשם שאם אדם היה מבקש ממך לומר לו את ההבדלים בין אביך לאמך, כל תשובה בלי היכרות עמוקה איתם תהיה דלה וחיוורת. מה עוד שהעיקר הוא לא ההבדלים, אלא המכנה המשותף ביניהם שרחב ועמוק הרבה יותר מההבדלים. ובכל זאת פטור בלי כלום אי אפשר, ולכן אכתוב על קצה המזלג שתורת חב"ד מדגישה יותר את ההתבטלות הפנימית של האדם לבוראו, ואילו תורת הרב קוק מדגישה יותר את שותפות האדם עם בוראו, את הכוחות שנתן לו ה' לעשות חיל, ואת היותו מגלה בחייו ובמעשיו את שם ה'. שני היסודות הללו נכונים, במקום הפנימי ביותר של המציאות ודאי שהבריאה בטלה לה', אך בצד הגלוי יותר הבריאה מגלה את שם ה', והמחלוקת היא רק בדגשים. הבדל נוסף הוא ביחס להבנת מקום הדור בו אנו חיים ביחס לתהליך הגאולה, שתורת חב"ד רואה בו דור אחרון לגלות ואילו תורת הרב קוק רואה בו דור של תחילת הגאולה, ומכך נגזרות השלכות רבות, כולל היחס למדינת ישראל. מעבר לכך ישנם עניינים רבים שתורת חב"ד עוסקת בהן יותר, כמו עיסוק נרחב וישיר בסתרי תורה לעומת הרב קוק שהלביש בכתביו את הענינים הפנימיים בלבושים נגלים. ויש עניינים אחרים שתורת הרב קוק עוסקת בהן יותר, כמו זיהוי נשמות דורנו כנשמות השייכות לדור של גאולה, ועל כן ספריו עוסקים בעיקר בהדרכות השייכות לדור מיוחד זה, הן לכלל ישראל והן לפרט. לדוגמא: הרב קוק ביאר שנפשות השייכות לדור של גלות מתאימות יותר למדרגה הגבוהה של ה'כובש', המסוגל לוותר על כוחות מכוחות חייו לצורך עבודת ה', ואילו נפשות השייכות לדור של גאולה המבקשות לחבר כל כוח חיים המתגלה בהן אל הקודש, ולא לוותר על אף כוח.
שאלה: צירוף יהודי שנשוי לגויה למנין: יש לי חבר קרוב, שמשמש שליח באחת ממדינות חבר העמים והרבה פעמים קורה שבתפילות המנין מצומצם מאד. אחד מהיהודים במקום נשוי לגויה, האם אפשר לצרף אותו למנין? (שמעתי שבספר "רשפי אש" כתוב שאסור לצרפו)
תשובה: כן, למרות שהוא עבריין, שישראל אע"פ שחטא - ישראל הוא.
שאלה: פתיחת טחינה בשבת: האם מותר לפתוח קופסא של טחינה גולמית בשבת ע"י הסרת הפס האוטם של המכסה? האם יש הבדל בין אשכנזים לספרדים?
תשובה: לגבי עשיית טחינה בשבת - אין בעיה, שהרי זה ההיפך מלישה כי שמים מים לרכך. לגבי בעייה בעשיית כלי - אז ירוקן את כל הטחינה ואז לא תהיה בעיה. כמו שבפתיחת קופסת שימורים יש לרוקן את הקופסה ולזורקה. אין בזה הבדל בין אשכנזים לספרדים.
שאלה: מה השיעור של תפילת הדרך: אני טס לאילת מנתב"ג, האם צריך לומר תפילת הדרך?
תשובה: ודאי. אין הבדל בין טיסה חצי שעה לטיסה של כמה שעות, כי עצם המציאות באויר היא מסוכנת ולכן צריך לומר תפילת הדרך. כמו שבנסיעה לא משנה אם נוסעים מבית אל לפסגות או לשכם, עצם הדבר שהדרכים בחזקת סכנה מחייב לומר תפילת הדרך.
שאלה: בעניין פרשת יעקב טייטל: לפני ימים אחדים נתפרסמה באתר החדשות "ערוץ 7" שבאינטרנט כתבה ובה נאמר: "מאז הותרה אתמול לפרסום הפרשה הביטחונית סביב יעקב טייטל, תושב שבות רחל, מתקבלות פניות רבות ללשכות רבני הציבור הדתי בבקשה לגנות את הפרשה ולשמוע את התייחסותם." בהמשך נאמר: "רבים מרבני הציבור מסרבים להתייחס לפרשה. רב הישוב בית אל וראש הישיבה, הרב זלמן מלמד, סירב אף הוא להגיב לפרשה הביטחונית, "זה כמו שתפנה לדמות חינוכית חילונית-שמאלנית לגבי גולדרינג", אמר עוזרו האישי, הראל כהן". הכתבה המדוברת: שאלתי לכבוד הרב, 1. האם לא מן הראוי לגנות את מעשיו של יעקב טייטל (כמובן בהנחה שהחשדות נגדו נכונות)? 2. האם ייתכן שכבוד הרב נמנע מלהעביר עליו ביקורת בגלל שיעקב טייטל נחשב לאדם דתי? האם לא מן הראוי לגנות מעשיים נפשעים ומתועבים ולא משנה לאיזה זרם אמונה אדם משתייך? 3. לא ברורה לי מה כוונתו של הראל כהן.אודה לכבוד הרב אם יואיל להסביר.
תשובה: האם. כאשר נער שיכור פצע את חברו במועדון בתל אביב פונים אל רבני הציבור לגנות את המעשה. ולמה לא פונים כי ברור שהם מגנים. אם כן גם המקרה של טייטל אין צריך לגנות כי מי שמגנה כנראה סבור שהוא שייך למחנה שבתוכו יש שמצדיקים מעשים כאלה והוא צריך להסתייג ולגנות. אך הרבנים שלא התייחסו אינם סבורים שיש מי שמצדיק את מעשיו לכן אין צרוך לגנות כי זה מובן מאליו.
שאלה: נטילת ידיים לברכות וללימוד תורה: יש לי אלרגיה בעור הידיים ורופאת עור אמרה לי שגם מים גורמים לי לאלרגיה הזו, ואני צריכה שהידיים יבואו כמה שפחות במגע עם מים. שאלתי היא לגבי כל נטילות הידיים שצריך ליטול במקרים השונים כדי שיהיה מותר להתפלל, ללמוד תורה או לברך. המקרים הם: נגיעה בנעל, נגיעה במקומות מכוסים (זה יוצא לי די הרבה כי אני מניקה) וגירוד בראש. בגלל הרבה שטיפות ידיים האלרגיה שלי מחמירה, ושאלתי היא האם אני יכולה במקרים אלו לא ליטול או לשטוף ידיים אלא להסתפק בשפשוף הידיים בבגד או רק לוודא שידי אכן נקיות (כמעט לעולם אין במקומות המכוסים בגופי זיעה, והם תמיד נקיים).
תשובה: אפשר לנגב את הידים במגבת וזה מספיק לנגיעה במקומות מכוסים וכדומה, רק בבוקר כדי להעביר את רוח הטומאה צריך ליטול ידים במים.
שאלה: חתונה של הבת בזמן אבל: דודי נפטר השבוע ובעוד כשבועיים אחותי מתחתנת. אני מעונינת לשאול, כיצד על אימי (אם אחותי) האבלה על אחיה (ב30 יום) לנהוג בחתונת בתה? ברצוני לציין שאימי היא בת העדה המרוקאית.
תשובה: מותר לאמא להשתתף בחתונה בתנאי שתשרת מעט את האורחים ובכך תהיה מעין מלצרית.
שאלה: ברכות ללא חולצה: 1. האם מותר לברך שהכול בלי חולצה? 2. האם מותר להשים יד על הראש (במקום כיפה) ולברך? 3. האם מותר לברך המוציא בלי נטילת ידים (אם לא היה לי אפשרות ליטול)?
תשובה: 1. עקרונית מותר לברך ללא חולצה, אך לא ראוי לברך כך. 2. אין היד מועילה במקום כיפה. 3. כן.
שאלה: מוזיקה של להקות אנטישמיות: א) אני מאוד אוהב מוזיקה גויית. יש הרבה להקות גויות (שאין בשיריהם לרוב מסר שלילי) שאני אוהב לשמוע אבל ביניהן להקות פיניות, יפניות (שעימן יש לי בעיה היסטורית) ואמריקאיות (שיש בהן יהודים אבל הן מבצעות שיתופי פעולה מוזיקליים עם גורמים אנטישמיים) ואני לא יודע אם ראוי או לא ראוי, אם חילול השם או לא, לשמוע אותן. ב) האם העונש על חילול שבת הוא בעקרון מיתה בידי שמים?
תשובה: איך יהודי בריא יכול לרצות לשמוע מוזיקה של אדם ששונא אותו ואת עמו. גם איו המוזיקה היתה טובה אי אפשר לרצות לשמוע אותה ועל אחת כמה וכמה שיש במוזיקה עצמה אופי ורוח של המחבר אותה דהיינו שנאה לישראל. חומרת חילול שבת והעונש כתובים בתורה ובגמרא נאמר שאף על פי שבטלו סנהדרין דין ארבע מיתות לא בטלו. מי שנתחייב סקילה או נופל מהגג או חיה דורסתו וכו'. עיין כתובות דף ל.
שאלה: בחירת ישיבות תורניות: לכבוד מוה"ר שליט"א. אני בכיתה ח ת"ת מוריה העיר העתיקה בירושלים. כמו כל תלמידי כיתה זאת גם אני צריך ללכת שנה הבאה לישיבה כל שהיא. אמנם עמדתי הייתה ללכת לישיבות תורניות, האם צדקתי בדבר זה? האם אני צריך לבדוק גם ישיבות לא תורניות? האופציות שחשבתי עליהן הם: הישיבה לצעירים (ישל"צ), חספין, יתד, בני צבי (בית א-ל). אשמח אם הרב ימליץ לי על ישיבה כל שהיא מאלה או לתת הכוונה על כל ישיבה וישיבה.
תשובה: מכיוון שאני קשור בישיבת בני צבי איני רשאי להמליץ לך איזה ישיבה יותר טובה. מכל מקום אני ממליץ ללכת לישיבה תיכונית שלומדים בה מכסימום לימודי קודש ומינימום לימודי חול לבגרות.
שאלה: פיקוח נפש דוחה שבת: 1. רציתי לדעת מהו פיקוח נפש? 2. באיזה מקרים פיקוח נפש דוחה שבת? 3. מה ההגדרה של פיקוח נפש? מנין יודעים זאת? 4. האם פיקוח נפש חל בעוד מקרים? (כמו למשל חג?) חקרתי בנושא רבות אך לא הגעתי למסקנה סופית וברורה. אם הרב יוכל לפרט עבורי - אשמח.
תשובה: כל דבר שכרוך בו סיכון לאותו אדם. למשל, אדם שנפצע והרופא אומר שצריכים להביאו לבית חולים כי הוא לא יכול לטפל בו שם מאחר ואין לו את כל האביזרים, ואם לא יביאו אותו לבית החולים החולה הוא בסכנה, למשל, שנפתח וריד והוא מאבד דם, וכל דבר שיש חשש סכנה. במקרים כאלה של פיקוח נפש זה לא רק שזה דוחה שבת, אלא שיש חיוב לעשות הכל כדי להציל נפש אדם מישראל. בשבת - או שאסור או שיש חיוב להציל. ואפילו אם אדם רוצה להחמיר על עצמו ואומר "אינני רוצה שיחללו עבורי שבת" - זה נקרא חסיד שוטה, כי יש פה זלזול בחיי אדם, במצוות "ונשמרתם מאוד לנפשותיכם". ביום כיפור - שרופא אומר למישהו, לדוגמא אשה בהריון, שצריכה לאכול ואם לא יהיה סיכון, ותגיד שרוצה להחמיר - זה גם חסיד שוטה. פיקוח נפש דוחה הכל, חוץ מאשר במלחמה, שכל כניסה למלחמה היא כרוכה בסיכון. יש תשובה של הרב קוק ב"משפט כהן" (קמ"ג) שאומר שכיוון שבאופן טבעי כל כניסה למלחמה היא סיכון, אבל דין "וחי בהם" שקובע שפיקוח נפש של אדם מישראל דוחה שבת הוא רק באדם פרטי ואינו נוהג במלחמה שהיא עניין כללי ובהנהגת ציבור. הדוגמא הקלאסית שאמרנו כבר פעם היא כשהמחבלים אומרים שאם לא יסגירו להם שטח מסויים בארץ ישראל הם ימשיכו במלחמה, יש שאמרו שצריך להביאו להם כדי למנוע פיקוח נפש. לפי הדין יש חיוב מלחמה על ארץ ישראל וחובה להיכנס לסכנה בשבילה (אא"כ המלחמה אבודה מראש) ויש חיוב על הציבור לספוג את האיום. בקיצור, במלחמה יש כללים אחרים ומותר בציבור (ומלחמה מוטלת על הציבור ולא על היחיד. רק שמשון הגיבור היה פרטיזן לענייני מלחמה).
שאלה: מי יכול לשבת בתור סנדק בברית מילה: מי לא יכול לשבת כסנדק?
תשובה: אם הוא יהודי כשר - לא זכור לי שיש מישהו שלא יכול. רק שבדרך כלל לוקחים לסנדק אדם מתאים. כלומר, מי שמומר לערלות ולא רוצה למול אז הוא לא מתאים. אבל לא ידוע לי על מישהו שפסול מצד הדין.
שאלה: מצוות ברית המילה: חבר חילוני טוען כי מצוות ברית המילה משחיתה את גוף התינוק, כיצד לענות?
תשובה: זו טענה גויית ידועה. ריבנו של עולם, שברא את האדם ואת ישראל, צוה אותנו למול ואמר לאברהם התהלך לפני והיה תמים. כלומר, המילה דווקא עושה שיהיה שלם כאשר מסירים את המיותר. אך את זה יבין רק אדם המאמין.
שאלה: קניה של חפצים מרשות הדואר: רשות הדואר עושה מידי כמה זמן מכירה של חפצים "עלומים" שהצטברו אצלם כאלה שלא היה להם ביקוש אצל הנמען או שאבדה הכתובת וכדו השאלה האם מותר לקנות במכירה כזאת, כי לכאורה יש כאן חובת השבת אבידה, אם ישנם חפצים שהיה עליהם שם השולח וכדו, ורק לפי הנהלים של הרשות, אין הם מחזרים אחר בעל האבידה או שמא נאמר שכל אדם שמשתמש בשירות הדואר עושה זאת על דעת הנהלים שלהם?
תשובה: מסתבר שהשולח בדואר עושה זאת על דעת תקנות הדואר.
שאלה: שכר אריכות ימים במצוות: לא ידוע לי המקור המדרש האומר שבתורה יש רק שתי מצוות ששכרן אריכות ימים: כיבוד הורים ושילוח הקן. ומכיוון שיש שכר זהה לשתי מצוות אלו, שאחת קלה והאחרת וחמורה. אין לחשב שכרן של מצוות כנאמר בפרקי אבות. מהו המקור לכך, והאם המלה רק אינה מיותרת? והרי יש מצוות אחרות עם שכר אריכות ימים, שנאמר (דוגמא): "אבן שלמה וצדק יהיה לך איפה שלמה וצדק יהיה לך למען יאריכו ימיך על האדמה אשר ה' אלקיך נתן לך."
תשובה: כך מובא בתלמוד בבלי (מסכת חולין דף קמב): משנה - לא יטול אדם אם על בנים אפי' לטהר את המצורע ומה אם מצוה קלה שהיא כאיסר אמרה תורה למען ייטב לך והארכת ימים ק"ו על מצות חמורות שבתורה. גמרא - תניא דבי ר' יעקב אומר אין לך כל מצוה ומצוה שבתורה שמתן שכרה בצדה שאין תחיית המתים תלויה בה. בכבוד אב ואם כתיב למען יאריכון ימיך ולמען ייטב לך, בשילוח הקן כתיב למען ייטב לך והארכת ימים. הרי שאמר לו אביו עלה לבירה והבא לי גוזלות ועלה ושלח את האם ולקח את הבנים ובחזרתו נפל ומת היכן אריכות ימיו של זה והיכן טובתו של זה אלא למען יאריכון ימיך בעולם שכולו ארוך ולמען ייטב לך לעולם שכולו טוב. בגמרא לא כתוב שיש רק שתי מצוות ששכרן אריכות חיים. כתוב שיש מצווה קלה  שילוח הקן  שיש בה אריכות חיים ויש מצווה קשה  כיבוד או"א  שיש בה אריכות חיים. לא כתוב שאין עוד מצוות שיש בהם אריכות חיים.
שאלה: ניסוח מודעת אבל: כיצד לנסח נכון מודעה על סדרי ההלוויה לאחר ציון שם הנפטר ת: ע"ה נ"ע או סתם? תזכו למצוות. שנשמע ונתבשר רק בשורות טובות.
תשובה: אין כללים לגבי מודעות אבל. נראה, שברוב המודעות כתוב. בברכת התורה, WWW.Yeshiva.org.il
שאלה: חישוב דמי מעשר כספים: שאלתי עוסקת בחישוב של הסכום שאותו צריך להפריש. לצורך העניין, אם אני מרוויחה ברוטו 4000 ש"ח כמה אני אמורה להפריש, 400 ש"ח או 1000 ש"ח? אשמח באם תוכל לומר לי בצורה יותר מדוייקת ע"פ הדוגמא הנ"ל.
תשובה: מעשר כספים הוא 10  מהרווחים. את החישוב יש לעשות מסכום הרווחים נטו (הכוונה לסכום הנכנס לבנק ולכסף המופקד בקרנות הפנסיה וכד'. ניכויי חובה, כגון: מס הכנסה וביטוח לאומי, וכן החזרי הוצאות אינן בחישוב המעשר). לכן בשאלתך, מ-4000 השקלים ברוטו שקיבלת את צריכה להוריד את ניכויי החובה והחזרי ההוצאות ולחשב 10  מתוצאה. אם הנטו היה 4000 ש"ח אזי המעשר הוא 400 ש"ח.
שאלה: ייחוד אשה עם בן מנישואים קודמים: אני גרוש ילד, ונשוי בשנית. בני בן השנתיים וחצי נמצא במשמורת אצל גרושתי ועתיד לעבור אלי אי"ה בשנה הקרובה, בכפוף כמובן להחלטת בית הדין. ברצוני לדעת, האם העובדה שאשתי הנוכחית הכירה אותו עוד מלפני שנה, כשהיה ממש פעוט, מתירה לה להתייחד עימו גם כשיגדל יחד עימנו בביתנו? הערה: זכורה לי תשובה בשו"ת כלשהו בעניין אימוץ ילד, שהרב המשיב התיר לאשה להתייחד עם הילד כיוון שהגיע אליהם כשהיה סה"כ בן שנתיים. אחרת לא הייתי שואל בכלל.
תשובה: אכןי יש דמיון בין המקרה שלך לאימוץ, אדרבה אימוץ נלמד מנישואין שניים. מכיוון שהילד הוא קטן מאוד, התיחסותה של אשתך הנוכחית אליו כאל בנה תמנע את בעיית היחוד לכשיגדל.
שאלה: מלווה לחתן כלה ביום החתונה: האם ליווי חתן או כלה ביום חתונתם זהו מנהג או דין? מה המקור לכך.
תשובה: זה לא דין אלא ממנהגי הקהילות שהונהגו במשך הדורות, ואם אין מי שילווה אז לא עושים.
שאלה: נישוק היד לאחר קריאת שמע: נתקלתי בתשובתו של הרב דוב ליאור לשאלה בדבר מקור המנהג לנשק את כף היד לאחר כיסוי העיניים בקריאת שמע. הרב ענה שאינו מכיר מקור למנהג זה. מנגד, בבתי כנסת ספרדיים שבהם אני מתפלל כולם מנשקים את היד בסוף ק"ש. אני ספרדי, האם יש מקור למנהג זה, ואם אין, כיצד עליי לנהוג?
תשובה: גם אני לא מצאתי לזה סמך ומקור. אך כך המנהג אצל הרבה מעדות ספרד, ולכן יש להמשיך במנהג זה, שמן הסתם יש לזה מקור, ומנהג ישראל תורה הוא.
שאלה: ערלה בעלים של צמח הצבר: א. האם יש דין עורלה בעלי צבר שנטעו בכוונה לאכילת הפירות? ב. האם יש דין עורלה בעלי צבר שנטעו בכוונה לאכול את העלים? (העלים אינם נאכלים חיים אך ניתן לבשלם) ג. במידה ומפיקים תרופה מעלים אלה, האם הדין שונה?
תשובה: א. בעלי צבר שלא נטעו לאכילה אין ערלה, מכיוון שבערלה הדין הוא בפריו והטפל לפריו, אבל העלין והלולבין אין בהם ערלה. ב. מדברי הגמ' (ברכות לו ע"ב) במעשה דרב אשי שזרק את האביונות הפרי ואכל את הקפריסין, ומסבירה הגמ' שהקפריסין לא היו נאכלים בד"כ אבל הוא רצה לאכלם (כנראה בצורה מיוחדת) והתירו לו למרות שהוא רוצה זאת לאכילה, מכאן נראה שאין הולכים לפי האדם האוכל אלא לפי הגידול הרגיל, אמנם לגבי מטרת העץ (אוכל או סייג) שם אנו הולכים לפי מחשבת האדם הנוטע, אבל בחלקי העץ עצמו אין הקפריסין מיועדים לאכילה.עיין גר"א ס'י רצד ס"ק יא שפסק כדעת הרמב"ם. כמו כן, דבר שגדל רק להוציא מימיו לא ברור שיש בו ערלה, ועיין פ"ת סי' רצד ס"ק א בשם הרדב"ז שקני סוכר הנמצצים אין בהם ערלה. ג. תרופה בודאי לא נחשבת להיות פריו. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום אשקלון
שאלה: הגעלת כלי בן יומו בסיר כשאין שישים כנגדו: בישלתי ירקות מאודים פרווה בכלי בשרי שאינו בן יומו. יכול להיות שבמהלך הבישול השתמשתי בכלי שהיה עליו מעט רוטב בשרי. לאחר כמה ימים אכלתי תפוח אדמה חם מהתבשיל והשתמשתי בסכין ומזלג וצלחת חלביים מאחר וחששתי שנטרפו, מיד לאחר השימוש שטפתי אותו בסבון וסקוטש והלכתי להגעילו. נצלתי הזדמנות זו להגעיל את יתר הכלים החלבים שבמטבח על אף כי לא ידוע לי שנטרפו. צרפתי אותם אל שאר הכלים והגעלתי אותם בסיר (ללא סבון) שאיני יודע אם יש בו שישים כנגד הסכין והמזלג. 1. האם יש ביטול בשישים בהיתר או שהתבשיל נהיה לבשרי? 2. האם אותם ירקות אכן הפכו לבשרים והטריפו את הסכו"ם? 3. ואם כן, אם הסכו"ם בזמן ההגעלה היה בן יומו ופסל את שאר הכלים ואת הסיר, מה עושים?
תשובה: 1. רחוק לחשוש שמא זה בלע ולא צריך. אם הגעלת - זה מצוין, אתה "סופר" חסיד. לא משנה שהגעילו בכלי בשרי.
שאלה: ליווי למקווה על ידי גרושה ופרודה: האם לנשים פרודות וגרושות מותר ללוות כלה למקווה? אני פרודה וחברה שלי אמרה שאסור לי ללוות אותה. ואחותה גרושה וגם התבקשה להישאר בבית. האם זה נכון?
תשובה: המנהג הוא שאין פרודות או גרושות מלווות את הכלה לא למקוה ולא לחופה.
שאלה: מצוות ישוב הארץ: ראיתי באתר את שיעורו של הרב מלמד בו מביא את דברי הציץ אליעזר בנוגע לכך שכיום ישנה מצוות ישוב הארץ. רציתי לשאול, כיצד מסתדר הדבר עם הפסוק "ומפני חטאינו גלינו מארצינו". שלפי זה יוצא שכשנשוב בתשובה נחזור ארצה ולא תלוי הדבר בפתיחת שערי הארץ. זאת אומרת, חזרתנו ארצה תלויה בהבטל סיבת הגלות ולא באפשרות הטכנית להכנס לארץ או לא. שאלה שניה בהנ"ל. לאחר גלות בית ראשון, שעם ישראל היו 70 שנה בגלות, התבקשו לעלות ארצה ע"י כורש וכו. וכידוע שלא כולם עלו. מדוע לא כתוב בנביא שאלו שלא רצו לעלות עברו על קיום מצוות ישוב הארץ בכך שלא עלו ארצה?
תשובה: ישוב הארץ הוא מצוה וגם ברכה. אנו מצווים ליישב את הארץ וזו מצות עשה מתרי"ג מצוות, לדעת הרמב"ן, בכל הזמנים. וגם ברכה. וכן גם מצות תשובה בפרשת התשובה היא מצוה וגם ברכה והבטחה, וכן ארץ ישראל.
שאלה: לימוד עם בת 10: אני מעוניינת ללמוד עם ביתי בת ה 10 לימוד קבוע משותף. על איזה ספר הרב ממליץ? יש לציין כי תורה, נביא ופ"ש היא לומדת במסגרת ביה"ס.
תשובה: הטוב ביותר ללמוד איתה את מה שהיא לומדת בבית הספר, לחזור על הלימוד ולהבין יותר. ואם היא רוצה דווקא משהו אחר, אפשר ללמוד פרקי אבות.
שאלה: דילול שיער ע"י תער לאישה: האם מותר לאישה, לעשות דילול בשיער ע"י תער, שחותכים רק חלק קטן מהשיער וזה לא מהשורש, רק מאמצע השיער? מה דינה של אישה שכבר עשתה זאת?
תשובה: לאשה אין שום בעיה של תער, ומותר לה להשחית את שערות הזקן, ובראש אין בכלל בעיה.
שאלה: הטפלת המים על פי ההלכה: כידוע ארץ ישראל תלויה בחסדי שמים ומתפללים להורדת הגשם. (לפי מה שהבנתי, אחת מן הסיבות היא לגרום לנו להתפלל, כי אם ארץ ישראל הייתה מושקית בנחלים גדולים, לא היינו מתפללים). האם, מבחינה השקפתית-הלכתית, פיתוח מפעלי הטפלת המים נוגד לקביעה זו? אולם, מאידך גיסא, במדינה מודרנית, אין מקום לגישושים והטפלת המים חיונית ביותר! האם אפשר להקביל את הבעייה הזו עם גניזת ספר רפואות על ידי חזקיהו המלך "והודו לו חכמים"?
תשובה: לא. כי גם אם יש מפעלי התפלה צריך להתפלל שזה יעבוד בדרך הטבע. כל החקלאים צריכים תמיד להתפלל שתהיה להם סייעתא דשמיא, גם בארצות מלאות מים, שהזריעה תצליח ושלא ירקב וכו'. לדוגמא באוקריאנה שיש הרבה מאוד מים ואדמות הכי טובות באירופה ובכל זאת אין להם מה לאכול, ולכן בכל מקרה צריך להתפלל ולא מספיק רק מים. ההתפלה היא רק אמצעי למים שהוא בגדר השתדלות. וכמו שלא נאמר שאדם לא ילך לחרוש ולזרוע אלא יסמוך ויבטח בה' שיוריד לו מן מהשמים, אלא אנו עושים השתדלות והקב"ה עוזר. וכמו שגם בגן עדן נצטווה אדם הראשון לעבוד את האדמה.
שאלה: בקשר לדחיית גיוס לזמן רב: רציתי לשאול ולברר שאלה שמציקה לי זמן רב בקשר לגיוסם של רבים מבני הישיבות הגבוהות לצבא. הרצ"יה שאמר: "שבמצב שאין הכרח לגייס את כל הבחורים אזי נכון ש הלומדים ע"מ ללמד יידחו את הגיוס וישארו ללמוד בישיבה". ועפ"י זה עשו (ועושים רבים) מתלמידיו במרכז הרב (ובישיבות אחרות) שדחו את שירותם שנים רבות ובסוף שירתו (אם בכלל.) שירות קצר בהרבה מכל מסלול אחר. אשמח אם הרב יוכל להתמקד בתשובתו בנקודות הבאות: א) למדנו שתלמוד תורה נדחה כשיש מצווה שאין בידי אחרים לעשותה. והרי כיום חסרים לוחמים רבים בצה"ל! האין זה "מצווה שאין בידי אחרים לעשותה"? ב) במשך כל התקופה של דחיית השירות אין הצבא יכול לגיסם, שהרי אינם יודעים עדיין להלחם (בניגוד למסלול ה הסדר ), ובמלחמת מצווה "הכל יוצאים אפילו חתן מחדרו וכלה מחופתה". וכיצד יכול תלמיד ישיבה למלט כך עצמו ממלחמת מצווה (שבמציאות זו אנו חיים )? האין זה כמו שאמר משה רבינו לבני ראובן וגד: "האחיכם יצאו למלחמה ואתם תשבו פה"? ג) לאחר שדחו את גיוסם שנים רבות, מתגייסים הם (אם בכלל) בגיל מבוגר (יחסית) ויכולתם המבצעית נמוכה בהרבה, והצבא אינו חש צורך בשירות שכזה. ובסופו של דבר מפסידים הם את כל התקופה שבה יכולתם (הפיזית) ללחום ולתרום משמעותית בצבא. -חשוב להדגיש שיש ציבור רב שנוהג כך ולא מדובר בהדרכה פרטית לייחודי סגולה- נ.ב השאלות נשאלו עפ"י ברור ארוך שלי בנושא ואשמח אם הרב יוכל להתייחס לנקודות הנ"ל.
תשובה: נכון שדעת מו"ר היא שאין פטור מיוחד לתלמיד חכם מחיוב מצוות המלחמה אולם בנוגע למתי וכיצד, כפי שכתבת, אנו מבינים שניתן לדחות את זמן קיום המצווה. ראשית, יש להגדיר כיצד מוגדרת מצוות המלחמה. האם זו מוגדרת כמצווה שאינה יכולה להעשות על ידי אחרים או שמא יש מספיק שיכולים לעשות מצווה זו. במיוחד הדברים נכונים בימינו שיש מחזורי גיוס גדולים והצבא מאפשר השתחררות מעול הצבא גם על סיבות פחותות מלימוד תורה. יש להתרגל להתבונן על המצווה הציבורית של הליכה לצבא במבט של טובת האומה. כשם שיש הבנה שאדם המוכשר במיוחד במדע המדינה יתאפשר לו להתפתח במדע, מתוך הבנה שבסך הכל יש בדחיית הצבא דבר שיביא בסך הכל תועלת מרובה לציבור, כך ועוד יותר בנוגע לתלמידי חכמים. מכיון שהשנים שבהם מתגדלים ת"ח הם השנים בגיל ההתבגרות, מגיל שמנה עשרה, יש צורך ותועלת ששנים אלו יוקדשו על ידי מי שמוכשר לכך להתגדל כתלמיד חכם. התרומה שיתרום התלמיד חכם לאומה עולה שבעתיים מתרומתו בצבא. אם כן, השיקול כאן הוא במבט רחב יותר ולא במבט מצומצם של הצורך בחייל קרבי. כמו שיש צורך בחיילים קרביים כך יש צורך בחיילים תלמידי חכמים ברמות שונות. הצבא הוא לא חי רק על היכולת הפיזית. היכולת המוסרית הערכית והרוחנית נותנת כוח לצבא לא פחות מאשר הכוח הפיזי. ההבדל בין הגישה החרדית לגישתנו, שאנו חושבים שרוח זו לא צריכה להישאר רק בבית מדרש וצריכה להיות בפועל בצבא. אולם גם זאת יש צורות שונות כיצד הדבר נעשה. אין כאן את ענין בני גד וראובן. מי שלומד תורה מקבל על עצמו שלא יעסוק בדברים לרווחתו האישית והכלכלית לפני שיעשה צבא. ברגע שבאמת מגיעים לשלב בחיים שאדם עומד לפרנס את עצמו ולהפסיק את מסירותו לציבור, באמת צריך האדם קודם כל להיות שותף למצוות הציבור.
שאלה: הפרשת חלה לאחר אפיה: אשתי אפתה בצק ולאחר שהוא נאפה והוצא מהתנור ניזכרה שלא הפרישה חלה. מה הדין, האם תפריש ותברך לאחר שהבצק כבר נאפה?
תשובה: גם לאחר האפיה יש להפריש חלה עם ברכה. וכך תעשה, לאחר שתאפה את כל הלחם תשים אותם באיזה כלי ותפריש חלה על כולם.