LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: מיקום כלים בפסח: האם אפשר בפסח לאחסן בבית את הכלים שלא ניתן להכשיר לקראת חג הפסח? כגון: טוסטרים, מחבתות,אופה לחם ושאר כלים עם ציפוי טפלון?
תשובה: כלים שאינם של פסח אפשר לנקות היטב מהחמץ ולאחסן אותם בארון סגור של כלי חמץ.
שאלה: שתי שאלות על הדלקת נרות חנוכה: אני נשוי וגר בקרבה אל הורי, בליל שבת אנו מתכוננים לאכול בבית הורי. (אנו אשכנזים) היכן עלי להדליק את נרות החנוכה, בביתי או בבית הורי? האם ישנה חובה לשבת חצי שעה ליד החנוכיה בזמן שהיא דולקת? (בכל הימים).
תשובה: עליך להדליק בביתך. אין חובה לשבת ליד החנוכיה בזמן שהיא דולקת אך מנהג יפה הוא ללמוד תורה באותה עת.
שאלה: איך מסכמים סוגיות בגמרא: אני רוצה לדעת איך מסכמים סוגיות בגמרא. אני לא יודע מה לכתוב ומה להשמיט, ואיך לסדר את הדברים. אודה לרב אם יתן לי הדרכה בנושא?
תשובה: יש שתי דרכים איך לסכם: יש דרך של סיכום לפי סדר הסוגיא. סיכום זה יש לעשות לפי התפתחות הסוגיא. אני יכול לשלוח לך דף עזר שיכול לעזור בסיכום הסוגיא. ויש דרך לסכם את הסוגיא בדרך שאתה בוחר לסדר אותה. בדרך כלל, הסוגיא בנויה מהגדרת המקרה, מהדין ומטעם לדין. כך גם כשיש מחלוקת בין הראשונים צריך לבדוק האם המחלוקת נוגעת למקרה או לדין או רק לטעם הדין.  בדרך כלל כל שינוי בטעם הדין גורם גם לנפקא מינות. אם כן, זו דרך לסכם את הסוגיא, לסכם את המקרה שעליו מדובר בסוגיא, לבדוק האם לגבי המקרה יש מחלוקת, ולאחר מכן לסכם את הדין ולבדוק האם יש שם מחלוקת. לאחר מכן לכתוב מהו הטעם לדין או מה הטעם למחלוקת. לעשות כך לגבי כל הדינים והמחלוקות שיש בסוגיא. לאחר מכן לבדוק האם יש קשר בין המחלוקות או שאין קשר בין המחלוקות. במקום שמצאת סדר בין המחלוקות בדרך כלל ניתן לנסח שאלה אחת עיקרית שבתשובה עליה יש את המחלוקת בסוגיא. כאן אתה יכול בסיכום להביא את המקרה. לשאול את השאלה העיקרית להביא את השיטות השונות בסוגיא ולהראות שהשיטות נחלקו בדיוק בשאלה שפתחת בה. בסוף יש לעשות סיכום קצר.
שאלה: הבחירה באברהם אבינו: למה הקב"ה בחר באברהם אבינו ולא בחר באדם אחר?
תשובה: כל בריאת העולם הייתה כדי שתיווצר אומה שבמרכז החיים שלה עומדת הדבקות באלוקים. לפי השקפת היהדות אין כל בני האדם שווים, יש דרגות. כמו שבעם ישראל יש כהנים לווים וישראלים, והכהנים קדושים יותר, כך בין העמים כולם. שורש נשמתו של אברהם התאימה לדבר הזה, וכך של שאר האבות שעבדו על עצמם ותיקנו את חטא אדם הראשון והבדילו בין טוב לרע, והבריאה כולה נבראה למטרה הזו. כמו שאהרון נבחר להיות כהן גדול כיון ששורש נשמתו התאימה לדבר.
שאלה: בר מצווה בלילה: ברצוני להפנות את תשומת לבכם לתופעה חוזרת ונשנית, של הורים המבקשים לערוך את מסיבת חגיגת הבר מצווה דווקא בשעות הערב. כמדריך ומורה בר מצווה רציתי לשאול: (השאלות הנ"ל מתייחסות לשעות הערב מ20:00 עד - 22:00 בלילה) 1. מהי השעה הכי מאוחרת שניתן לקרוא בתורה? 2. האם ניתן לברך ברכה ראשונה או 2 הברכות כי אני יוצא מספק הנחה שהתלמיד לא ברך ברכות השחר בבוקר? 3. האם מותר להניח תפילין האם מותר לברך על התפילין? 4. כיצד ניתן לערוך טקס בר מצווה בלילה?
תשובה: לעשות את המסיבה עם אוכל, כיבוד ודברי תורה אפשר לעשות בלילה. אבל עלייה לתורה מקובל שהנער עולה לתורה בשבת שאחרי זה או בימים שח קבעו ( שני וחמישי). לעלות לתורה בלילה ולהניח תפילין בלילה אלו דברים "חדשים מקרוב באו לא שערום אבותיהם". מי שרוצה לערוך "בר מצווה" לבנו יצעד במנהגים שהיו מקודשים במשך הדורות.
שאלה: המושג "האומה הישראלית": מהו עצם המושג "האומה הישראלית" כפי שמבוטא בעיקרה ע"י הציונות הדתית? מה יחס החרדים למושג הנ"ל?
תשובה: הגדרת האומה הישראלית לא נוגע לשאלה האם אתה אדם ציוני או שאתה חרדי. האומה הישראלית היא העם שהקב"ה בחר בו להיות בניו ועבדיו ולפרסם את שמו בעולם. האומה הישראלית מופיעה במסגרת לאומית. האומה הישראלית מורכבת מפרטים רבים. כל אחד מישראל הוא קשור לאומה הישראלית. כל אחד מישראל יש לו נשמה אלוקית ישראלית שהיא חלק אלוק ממעל ונשמה זו היא סגולת ישראל שבו. ככל שאדם מקיים תורה ומצוות ועושה את רצון ה' הוא מגלה את הנשמה הסגולה הישראלית שיש בו. יוצא אם כן שיש בכל אדם מישראל חלק סגולי וחלק בחירי. עד כאן כולם מסכימים. הרב קוק הביא שבדור שלנו שהוא דור בזמן גאולה החלק העיקרי שמתגלה באדם מישראל זה החלק הסגולי. למרות שבמצד הבחירי במעשים שהוא עושה הוא לא הולך בדרך ה' אומר הרב קוק על פי הזהר שזה רק ביטוי חיצוני לאישיותו אולם רובו של אדם מישראל בדור הגאולה מואר באור של הסגולה הישראלית. מכיון שכך היום גם אדם שהוא רחוק מאד במעשיו מדרך ה' הוא קרוב מאד לתשובה. ניתן לקוות שבמהרה כל ישראל יגלו את הצד העיקרי שנמצא מתחת לפני השטח. התבוננות זו יתכן שלא כולם מקבלים והם סוברים שאין דבר מיוחד בנוגע לאדם מישראל בעת הזאת. עוד דיון שנוגע לאומה הישראלית היא, האם יש חשיבות לכך שעם ישראל יתארגן מבחינה לאומית ויופיע כאומה. המחלוקת הזאת נגעה גם לימי בית ראשון. נחלקו בגמ' האם היה מצווה להקים מלך או שזה רשות. אולם נפסק שודאי כשיצאו ממצרים היה מצוה להתארגן מבחינה מדינית. האם יש מצווה להקים ריבונות יהודית עתה בארץ ישראל ואיזה ערך לתת למדינה היהודית. על כך המחלוקת הגדולה בין תלמידי הרב קוק והרב צבי יהודה לבין רבנים אחרים. הרב צבי יהודה זצ"ל כתב בספרו לנתיבות ישראל מאמרים רבים בהם באר את הערך של הקמת ריבונות יהודית בארץ ישראל.
שאלה: עונש על פי האר"י : בהמשך שו"ת מהאתר בנידון: שאלה: שמעתי שהאר"י הקדוש כותב שמי שכועס כל המצוות שעשה עוברות לסטרא אחרא. (אני מבין שיש את התשובה שיכולה להחזיר את העבירות לקודש). אך, כיצד הדבר מתיישב עם השכר והעונש שהוא אחד מ-13 העיקרים שלנו? תשובה: אין הכוונה שאדם מאבד לחלוטין את כל מצוותיו בגלל כעס של פעם אחת, אלא שאם אדם כועס עד שמתוך כעסו הוא עושה דברים חמורים מאוד כמו שפיכות דמים ח"ו או הרס רב אז המצוות שעשה מצטרפות לכיוון שלילי. כמו שאדם צדיק עובר עבירה חמורה נגרם על ידו חילול ד חמור בהרבה מאשר אם היה אדם פשוט עובר את אותה עבירה, וכך יוצא שהמצוות שעשה מוסיפות לחומרת החטא. ושאלתי: הגמרא אומרת שכר מצוה בהאי עלמא ליכא. (גם עונשים דחו ח לעתיד רחוק. אז איך האר"י מעביר מצוות מסיטרא חדא לסיטרא אחרא, ומה זה בכלל להעביר מצוות מצד לצד, ומה פירוש שאין האדם מאבד כל מצוותיו, איפה הן נשמרות?
תשובה: המצוות הן אינם שכר מוחש בעולם הזה, כך שאם מצוות עוברות מאחד לשני אין זה אומר שקיבל שכרו בעולם הזה. האם אתה זוכר ששאול חטא בעמלק שהקב"ה העביר את המלכות ממנו לדוד, באותה דרך אפשר להעביר מצוות מאדם שזכה להם קודם ואח"כ איבד את זכותו. ולפעמים ישנם חטאים שאינם מאבדים את כל הזכויות. כך מבואר בח ששאול איבד את המלכות אבל בכל זאת זכה לחיי העולם הבא.
שאלה: הנשמה והשכינה בעם ישראל: תשובת הרב: הנשמה איננה לבוש לגוף האדם אלא חופפת עליו מלמעלה ומקרינה עליו אור שמים קדוש לכוונו למעשים ולמחשבות של קודש. השכינה עושה תפקיד דומה על כל כלל האומה ביחד שעם ישראל ילך בדרך ד ולא יפול חלילה בידי שונאיו הגשמיים או הרוחניים, שכינה שוכנת בתוך ארץ ישראל כשעם ישראל נמצא שם וגם בהיותו בגלות גלתה שכינה שם כדי לשמור עליהם. מה הכוונה הנשמה חופפת מלמעלה, ומניין לרב דבר זה האם הוא ראה או קבל איפורמציה ממי שראה? מה זה אור שמים קדוש, האם זה לא מלים נשגבות ונבובות שהרי איך השכינה שמרה על עם ישראל בימי מסעי הצלב, בגזירות ת"ח ות"ט ובשואה?
תשובה: אתה יכול להבין שמה שכתבתי הוא מה שלמדתי מגדולי ישראל ולא מצאתי או דמיינתי מושגים כדי לעשות רושם על מישהו. ואם פנית לשאול אותי מתוך אימון, מה קרה שפתאום האימון נעלם? ועוד איך אפשר לומר על מילים שהם "נשגבות ונבובות" או כך או כך. והאם לא ידוע לך שלמרות מסעי הצלב והשואה יש חיוניות עצומה בעם ישראל, האם אינך רואה מה שגויים ראו שעם ישראל הוא עם נצח? והאם אינך מבין שנצח זה מקורו בשכינה שמימית נצחית?
שאלה: חישוב גודל הכיפה: לא הבנתי איך הרב הגיע לגודל כיפה בעלת קוטר של 11.5 ס"מ בחישוב של טפח X טפח, ולאיזה שיטה של טפח התכוון (9.6 8)?
תשובה: ח קבלו בהלכה למשה מסיני בדין אוהל המת שטפח על טפח מביא את הטומאה או חוצץ בפני הטומאה. ומכאן שכסוי ראש שהוא נחשב כחציצה צריך להיות לפחות באורך של טפח ורחב טפח. ולפי מה שמקובל לפסוק כשיטת רבי חיים נאה זצ"ל נראה שזה קרוב לקוטר של 11.5 ס"מ.
שאלה: המשך דיון על חשש גזל טלית אחרי שנתיים: לכבוד הרב אחיה ליפשיץ תשובות לבירור הסוגיה בעניין הטלית: א.הגבאים לא ידעו על ההשאלה. א2. השאלת הטלית היתה דבר חד - פעמי ביומו הראשון של המוסד. אך אני משער כי הגבאים היו מרשים לנו להשאיל אותה מתוך: "ניחא ליה לאיניש". ב. ראש המוסד ביקש ממני ללכת להביא את הטלית מביה"כ. ג.אני לא החזרתי את הטלית, אך שאלתי את אחד הבחורים והוא אמר לי שהוא יודע שיש כרגע שתי טליתות למוסד שלנו זאת אומרת שהשיגו עוד טליתות מאז והוא חושב שכן החזירו את הטלית הספציפית של ביה"כ. ד.שוב, ברצוני לציין שאין לי כרגע שום דרך לברר יותר מזה, ואף אין לי דרך להשיב את הגזלה באם התברר שאכן הטלית לא הוחזרה, אלא אולי לקחת את אחת הטליתות של המוסד שלנו ולתת אותה לביה"כ, וגם זאת עלי לעשות בלי לבקש רשות מאף גורם במוסד שלי כיוון שהם וודאי לא יסכימו לכך בשום אופן!!!
תשובה: א. שואל שלא מדעת הרי הוא גזלן, ואם כן גזלת ועליך לשלם את הגזילה. (וגם אם נראה אותך כשליחו של ראש המוסד, הרי אין שליח לדבר עבירה).(מבואר בפוסקים אוחר חיים סימן טו שאין אומרים 'ניחא ליה לאיניש שיעשו מצווה בממונו' אלא בשימוש בטלית במקום ולא בהוצאתה משם. והמקרה שלנו הוכחה לזה.) ב. גובה הת הוא כשווי הטלית המשומשת למכירה בשוק בשעת הגזילה. ג. אם הינך מסופק בשווי הטלית, חובה עליך מדיני אדם לשלם את המינימום של שווי הגזילה, ואילו את היתר על כך עד שיצא הספק מליבך שאינו יותר מזה, החובה היא בבא לצאת ידי שמים (שלא כופים עליה בדיני אדם, והיא לצאת ידי עונש שמים). (ואמנם יש שיטה שאף לצאת ידי שמים לכאורה פטור, כיוון שאין תביעה בזה, ועל הסך היתר הוא בגדר 'איני יודע אם גזלתי'  אבל כיוון שודאי היתה גזלה והשאלה היא כמה היתה שווה, ויש כאן פשיעה בכך שאינו יודע, החובה אכן מוטלת בבא לצאת ידי שמים. מקורות לזה בסימן עה סעיף יח ובאחרונים שם ובהשוואה לסימן עו וסימן ש וסימן שסה ואחרונים שם). ד. אופן ההחזרה הפשוט ביותר, וגם החוסך אי נעימות, הוא, לשים את השווי הנ"ל בקופת בית הכנסת. ה. יש לעיין היטב אם אמירת החבר שהוא חושב שהטלית הוחזרה, גורמת לכך שהמצב יחשב ל'איני יודע אם החזרתי' (אע"פ שאתה עצמך ודאי לא החזרת. ותלוי בסיבת ה'חושב'). אבל אין להאריך בזה למעשה, שכן הדבר יביא לשאלה האם החיוב הוא בדיני אדם או בבא לצאת ידי שמים (אחרונים בסימן עה על 'איני יודע אם פרעתיך' בשמא ושמא וסוג השמא וכו'), וכיון שעכ"פ צריך לשלם, עליך לעשות זאת. אלא אם כן יאמר על ידי אדם נאמן שהטלית הוחזרה בוודאות. ו. לא ציינת האם שאלת את ראש המוסד עצמו אם הטלית הוחזרה, דבר זה יכול לפתור את הענין כמובן. בשם הרה"ג אברהם יצחק הלוי כלאב שליט"א, ראש הכולל.
שאלה: ברכת הטוב והמטיב: האם על סניף של תנועת אריאל, שקיבל מבנה לאחר שנים ללא מבנה והשמחה ברוך ה' רבה, אפשר לברך הטוב והמטיב וכיצד?
תשובה: אם באמת שמחים אפשר לברך. שהאחראי   נציג התנועה באותו מקום יברך הטוב והמיטיב במעמד חנוכת המבנה, ויוציא את כולם.
שאלה: שאלה בהלכות מליחת בשר: האם דברי לקמן מדוייקים, הלכה למעשה, בחתיכת בשר שנמלחה ללא הדחה קמייתא: שו"ע: מותר בהפסד מרובה לקדירה וכל שכן לצלייה. (בהפסד מרובה כיוון שכך כתב בבית יוסף ועל פי זבחי צדק וכף החיים בכללי הפסיקה של השולחן ערוך). רמ"א: לקדירה מותר בהפסד מרובה בשני תנאים ביחד (על פי תפארת משה): 1. מליחה מועטת. 2. לא שהה שיעור מליחה. לצלייה מותר בשני התנאים הללו גם ללא הפסד מרובה (פרי מגדים שם). האם זוהי אכן ההלכה למעשה?
תשובה: רק בתנאי שידיח וימלח שנית, ועיין ש"ך ס"ק יב. וכן דעת הרמ"א ועיין שם בפרי מגדים בשפתי דעת אות יב. ועיין בש"ך, שבכל מקום שהתרנו בקדירה בהדחה ומליחה שנית קל וחומר שמותר לצליה. הרב חיים כץ
שאלה: זיווג עם בת העדה האתיופית: בחור שמעוניין להתחתן עם בת העדה האתיופית וההורים של הבחור במיוחד האב, מתנגדים מהפחד להכשל בקשר ליהדותה (או מטעמי גזענות). עלי לציין כי מבחינת הרבנות היא יהודיה. הבחור מעוניין להנשא לה על אף התנגדותם אולם זה מצער אותו שההורים מתנגדים (הבחור מאד מכבד את הוריו והוא חצוי בין אהבה להוריו לבין אהבת בת זוגו) מה עושים? חבל על בחור טוב כמוהו הנמצא בדיכאון. אנו כדודים מנסים לעזור לבחור. אודה לתשובתכם הדחופה להנחייה מה עוד אפשר לעשות?
תשובה: אם הבחורה יראת שמים ובעלת מידות טובות והבחור אינו כהן ויש ביניהם קשר טוב אינו חיייב לשאול את הורים, בנושא זה אין מצות כיבוד אב ואם. כדי להסיר כל ספק באשר ליהדותה כדאי שתטבול טבילת הצטרפות לעם ישראל, ניתן לעשות זאת יחד עם טבילתה לקראת חתונתה. אך יש צורך לקבל הנחיות כיצד לעשות זאת.
שאלה: מזוזה במחסן: מאחד הקירות בחדר השינה שלי יוצאות שתי דלתות: דלת אחת למחסן (2 2.5 מ ) שמשמש למכונת כביסה חומרי ניקוי וכד, ודלת שניה שהיא בעצם חלון גדול (1.8 מטר) עם דלתות הזזה שיוצאת למרפסת גדולה אך לא שימושית, שימושה רק לאחסון ולתליית כביסה. האם צריך להתקין מזוזה בשני הפתחים הללו, אם כן, באיזה כיוון? כמו כן, יש לי מחסן קטן במטבח (0.8 0.8 מ ) שמשמש כמזווה, האם צריך שם מזוזה?
תשובה: הדלת שיוצאת לחדר של המכונת כביסה, כיון שזה לא חדר של כבוד איננה צריכה מזוזה. לגבי הדלת למרפסת, זו שאלה גדולה. וכיון שיש ספק, יש לקבוע מזוזה מימין לכניסה מהמרפסת לחדר, בלי ברכה. המחסן היוצא מבמטבח מוגדר כ"חור" ואין צורך במזוזה.
שאלה: תגובה לנכתב "הרב קוק היה שמח היום?: קראתי בכל לב את דברי השואל וכמעט שאני מסכים עמו ברוב דבריו, מדינה היא מדינה למרות איך שהיא נראית היום, לצערנו, ארץ ישראל בודאי לא "המדינה" שציפו כל כך הרבה שנים, אך מנגד תורתנו הקדושה אינה שייכת לאף זרם מהזרמים התורניים, תורה נמצאת בקרן זויות וכל הרוצה יבוא ויטול. אני כחובש כיפה לשעבר וכיום שחורה לרבות כובע ולמדתי במוסדות "המזרחי" מעולם לא למדתי פרק או שתים בהליכות הרא"ה קוק זצ"ל, ולאחר שראיתי את הכשלון החרוץ, הן בבתיה"ס ו"הישיבות" וכן ההסדר, עד לצבא, הבנתי שאין טעם להשתייך לדבר שאין לו קרקע יציבה, וחבל. השאלה שצריך לשאול את כב הרב שליט"א, האם לדעתו כאשר רוב "הכיפות הסרוגות" אינם "חסידי הראי"ה קוק", אם כך, מדוע הם נקראים "מזרחי"?
תשובה: אין זהות בין תנועת המזרחי למרן הרב קוק זצ"ל. ראשית הרב קוק לא הסכים להשתייך למזרחי שקם אמנם על ידי גאוני ישראל ובראשם הרב ריינס זצ"ל, שהיה מבוגר מהרב קוק בכשלושים שנה. אכן רבים מפעילי המזרחי הושפעו מהרב קוק, וראו בו את רבם הגדול. אולם גם רבים מהמשוייכים לאגודת ישראל הושפעו מהרב קוק, הן בתוספת לימוד אמונה בישיבות, כמו למשל דרך ה"פחד יצחק" שהיה תלמיד מובהק של הרב קוק. והן בהלכה על ידי הרב פרנק, הרב אויערבאך ויבדל"א הרב אלישיב. ועוד רבים רבים אחרים. כפי הנראה אף פעם לא למדת אצל תלמידי חכמים ממשיכי דרכו של מרן הרב קוק זצ"ל, ואולי למדת, אבל הייתם בחברה שאינה מוכנה לשמוע הכל. כלומר מוכנים לשמור שבת, אבל לא מוכנים למשל לשמור על הפרדה בין בנים לבנות, וכיוצא בזה. וממילא למדו אתכם את הדברים היסודיים עד כמה שאפשר. אבל חבל שעדיין לא זכית ללמוד את הדרך השלימה של מרן הרב קוק זצ"ל.
שאלה: חברה שלי ואמא שלי: אני בחור מסורתי. בעברי הנחתי תפילין כל בוקר אבל מאז שאני וחברה שלי יוצאים התחלתי לשמור שבת ולהתקרב אליה יותר ולמשפחתה ששומרת מצוות יותר ממני. יש לי בעיה נוראית עם אמא שלי, אחותי וחברה שלי. אני וחברה שלי יוצאים שנה כבר, ותמיד הייתה לה קינאה למערכת היחסים שלי עם אחותי ואמא שלי. אנחנו בית מאוד אוהב, ואני ואחותי ילדים להורים גרושים אז תמיד היינו שם אחד בשביל השני. נהגתי לדבר עם אחותי הרבה ולקרוא לה בשמות חיבה כמו "ראנצ ו" (שמה מורן) ותמיד היינו מחוברים כאח ואחות ותומכים אחד בשני. מאז שחברה שלי נכנסה לחיי אני בתוך מערבולת רגשית. חברה שלי לא אוהבת שאני קרוב לאחותי ומרגישה כל הזמן צורך להרחיק אותי ממנה, אמא שלי רואה את הדברים הללו ומאוד נפגעת, ואחותי גם. חברה שלי תמיד בתחושה שכל הבית רוצה להרחיק אותה ממני ואני יודע שהדבר לא נכון. תמיד כשלא אומרים לחברה שלי בכניסה היא חושבת שזה מכוון נגדה, וכשאני אצלה בבית לא מקבל ברכת אני לא חושב על כלום ולא נוטר טינה אלא מבליג ואומר לעצמי שאנשים לפעמים לחוצים ולא תמיד חייבים להיות סופר נחמדים כל פעם שאני נכנס, אני לא מחפש אותם בכל צעד שלהם. בעוד שחברה שלי מחפשת את המשפחה שלי בכל צעד קטן. לפני כמה ימים אמא שלי צילצלה אלי ואמרה לי שהיא כועסת על חברה שלי ועלי שאנחנו מתרחקים ונעלמים והיא מרגישה שכל מילה שלה עולה לה ביוקר ובמריבות איתי והיא לא מבינה את חברה שלי. היא קראה לחברה שלי בשם גנאי ואני כעסתי עליה מאוד ואמרתי לה לשמור לעצמה את המילים האלה. יומיים מאוחר יותר אמא שלי צילצלה אלי ודיברנו לאחר שחלפה הסערה הרגשית שלה. אמרתי לה שהיא לא ר ושקודם כל מגיע לחברה שלי התנצלות על המילים האלה שנאמרו בעוד שחברה שלי נמצאת לידי. אמא שלי רצתה לקבוע פגישה עם חברה שלי כדי לבקש סליחה וליישב את הכל ולהגיע ל בין כולם, וחברה שלי לא מוכנה לפגוש אותה או לשמוע ממנה, לא רוצה לבוא אלי הביתה, ולא מוכנה לעשות שום צעד לפתור את הבעיה. שלחתי לה שאלה ותשובה מאתרכם שמוכיחה שצריכים לשבת ולפתור בעיות כאלה. אני שמח שאמא שלי החליטה לעשות צעד ולבקש סליחה ומאוכזב מכך שחברה שלי מבטלת את הכל ולא מוכנה לשמוע, מבחינתה היא קיבלה אישור ששונאים אותה וזה מספיק לה. אני לא יודע מה לעשות, אני רוצה לחיות את חיי עם חברה שלי ולא רוצה למחוק את המשפחה שלי בגלל זה. אין לי מוצא ואני מרגיש חנוק. מה לעשות?
תשובה: באופן כללי אני חושב שאתה פועל בדרך נכונה. אתה צודק שהעדפת את החברה שלך על משפחתך. זאת רק בתנאי שאתה הולך להקים איתה משפחה. אם מדובר על חברות סתמית ללא מטרה של הקמת משפחה לא מוותרים על משפחה קבועה בעד חויה חולפת. אתה צריך להרבות באהבה כלפי חברתך לחיים. ככל שתרבה באהבה אליה היא תרגיש בטוחה בקשר שלך איתה ואז יתכן שהיא תרגיש פחות מאוימת ממשפתך ותזרום לאט לאט לאט אל המשפחה. יתכן שבשלב מסויים תוכל להגיע לשלב ביניים שבו תחליטו שהקשר עם המשפחה שלך תהיה בעיקר על ידך. אתה תבוא לבקר את משפחתך. אי אפשר לכפות על החברה את הקשר כל עוד שהיא לא בשלה לכך. אתה צריך להסביר לאימא ולאחותך שלא נכון מצידם להיפגיע. יש סגנונות שונים ושעם רגשות לא מתוכחים. תסביר לאימא שאתה מאד אוהב אותה אולם אין טעם לעשות את הדברים כשעדיין לא בשלים. כולכם צריכים להירגע. על תלחץ ואל תצטער שהחברה שלך לא בשלה לסליחה של אמך. תרפה מניסיון להביא היום את ה אם תשרה אוירה של נינוחות ושל סבלנות וקבלה הדדית לכולם אזי תרויח את המחר. על תלחץ היום כדי שמחר הדברים יסתדרו בנחת.
שאלה: בת גוי וישראלית-להינשא לכהן: הרב כתב בתשובה שאין שום בעיה הלכתית לכהן להנשא לאשה שאבא שלה גוי. הרב ציין שזאת הלכה מפורשת באבן העזר סוף סימן ז. אבל נראה לעניות דעתי ששם מדובר בנושא אחר. שם בסעיף כ"א מדובר בבת גרים, והשאלה האם היא מותרת לכהן, ובא המחבר לומר שאם שני ההורים שלה גרים, אסורה לכהן, אבל אם אחד מההורים שלה ישראל מלידה, הבת מותרת לכהן. השאלה לגבי אשה שאמא שלה יהודיה ואבא שלה גוי, נמצא שם בסעיף י"ז, ששם פסק המחבר, "עובד כוכבים ועבד הבא על בת ישראל וילדה ממנו בת, אותה הבת פגומה לכהונה". אודה להרב אם יתקן אותי אם טעיתי בהבנת דברי הרב או בהבנת דברי המחבר.
תשובה: אמנם נכון שאין הבת ראויה לכתחילה לכהונה אבל אין זה איסור תורה או גזירת חכמים ולכן אם נשאת כתבו מפרשי השו"ע שלא תצא ורק לכתחילה לא תינשא. וזה נאמר (ענין הפגימה) דוקא באבא גוי שיש בזה צד של מיאוס מצד הטומאה והזרות לעם ד', אבל בירור ההלכה מצד דין התורה נאמר בבת של גר או גיורת מצד אחד שכאן יש מקורות מהפסוקים שיש בזה היתר ופג צד האיסור של הנוכריות הקודמת.
שאלה: כשרות קלף בתפילין: גליתי שהרמב"ם בכל כתבי היד שלו ובכל הדפוסים הספרדים והאשכנזים סובר הפוך ממרן השולחן ערוך לגבי עיבוד קלף בסיד ולגבי מה הוא הקלף ומה הוא הדוכסוסטוס. לכאורה, מכתביהם של האחרונים יש התעלמות מעובדה זאת. היות והנפקא מיניה אדירה ורואים שלא חקרו מספיק אודות עניין זה, משום שבזמננו יש שפע של מקורות וחידושים, ולכאורה, עם מרן היה יודע את דבריו האמיתיים של הרמב"ם פסיקתו היתה שונה. ובנוסף במציאות אין דברי מרן מתממשים היות ובעת השיוף של הקלף גם צד השער נאבד וכו'. המציאות מראה שעיבוד בסיד אינו כשר והוא תוצאה של גזרת שמד והיות ולא היתה בררה עיבדו בסיד (את לעשות לה' הפרו תורתך) והיום צריכים לחזור ולעבד בעפצים, ועוד שדברי הרמב"ם לפי כתביו, ולא דפוסיו אומרים שקלף הוא הצד הקרוב לבשר דבר שמרן לא ידע ואם היה יודע היה, לכאורה, פוסק אחרת. מסקנתי מבאור זה שקלף בסיד אינו כשר, ולגבי מה הוא קלף לא הגעתי להחלטה ולבי נוטה לדעת הרמב"ם משום שהלכה כבתראיי. מסקנתי שונה ממנהג אבותי לגמרי. ואני עומד לקנות תפילין חדשות ואיני יודע איזה תפילין לקנות, והיות שהרב עובדיה (רבי) סובר ששיטתי היא טעות מוחלטת מה לעשות למעשה?
תשובה: 1. עיין בכסף משנה פרק א' הלכה ז' מהלכות תפילין שיש שתי גירסאות בדברי הרמב"ם. 2. הנוסח ברמב"ם שבידינו הוא כשולחן ערוך, אם יש לך גירסא אחרת תציין את מקורה. 3. העיבוד בסיד הוא שיטת התוספות, שהוכיחו שעיבוד בסיד דינו כעיבוד בעפצים. ועיין בביאור הגר"א, סימן לב סעיף ח, במקור דברי התוספות. וזה מה שפסק השולחן ערוך להלכה. הרב חיים כץ
שאלה: הדלקת נרות שבת וחנוכה לנערות: האם על פי מנהג האשכנזים ראוי שנערות אחרי בת מצוה תדלקנה נרות, אפשר או לא ראוי?
תשובה: להדליק יכולה, אך לא תברך. כי בבית יש כבר אור דלוק ולפי מרן המחבר זה נקרא ברכה לבטלה. הרמ"א אמנם מקל בזה, כיון שיש ריבוי אורה. אך יש לחוש לברכה לבטלה. "ברכה לבטלה" לפי הרמב"ם זה איסור תורה ולא רק איסור דרבנן כמו שיטת התוספות. גם אורחת שמתארחת אצל משפחה, לפי ההמחבר אסור לברך במקום שיש נרות אחרים כיון שזו ברכה לבטלה. וגם לאשכנזים יש לחוש לברכה לבטלה ואם עקרת הבית מדליקה בסלון ידליקו במטבח ובחדר שישנים, כדי לחוש לשיטת המחבר שזה נקרא ברכה לבטלה. אם עושים הידורים צריכים לראות שלא פוגעים באיסורים אחרים. כותב על זה בעל התניא בקונטרס האחרון, בסימן רס"ג, שזה לא כמו חנוכה, שבחנוכה הנס היה הידור כמו שהט"ז כותב שגם אם לא היו מוצאים שמן טהור היה אפשר להדליק בטמא. וההשגחה האלוקית רצתה שיהיה אפשרות לישראל להדר. ולכן בחנוכה שייך לקבוע ברכה על הידור שכל אחד מבני הבית יברך. אבל בנר שבת לא שייך לקבוע ברכה על הידור. בחנוכה, המשנה ברורה אומר מפורשות שאישתו של אדם לא מדליקה כיון שאישתו כגופו והבעל מוציא אותה. כיון שכשתהיה גדולה לא תדליק, למה יש צורך לחנך אותה. אלא אם כן האישה לבד (כגון אלמנה) שזה מוזכר מפורש בהלכה שחייבת להדליק. אך אם היא גרה בבית, כל עוד היא לא נשואה היא שייכת לבית ואביה מוציא אותה. וכשנישאת בעלה מוציא אותה.
שאלה: הכנת מנה חמה בשבת: אני עושה את ה"מנה חמה" כמאכל בן דרוסאי, זאת אומרת, שם עליה מים ככה שאני יכול לאכול את זה חצי קשה חצי רך אבל לא חם כמו שאוהבים (אני שם מים כמו שצריך רק בטמפרטורה נמוכה ולא הרבה זמן ואז זה יוצא חצי קשה חצי רך, כמו שאמרתי, ופושר) האם מותר להשאיר "טמון" תחת הכיסוי הזה של העטיפה של הקופסא או שאסור כי זה יכול להיות מתחמם? אחרי זה בשבת שזה קר אני שם ממים מהמיחם על זה ואפשר להגיד שזה היה נאכל על ידי הדחק ולכן זה מותר, האם זה נכון?
תשובה: משאלתך לא ברור מי הכין את המנה החמה וכיצד הוכנה. מנה חמה שעברה בישול גמור וראויה לאכילה מותר להוסיף לה מים חמים בשבת. אולם לא אבקת תפוחי אדמה כי היא טעונה גיבול ולישה אסורה בשבת. לא ברור משאלתך מהו הטמון. אם לא מניחים אותה על האש מכיון שהיא נחשבת ככלי שני מותר להטמינה בשבת בדבר שאינו מחמם כגון שמיכה אולם אם הונחה אפילו על סירים שעל האש אין להטמינה כולה אלא רק לכסותה חלקית.
שאלה: חישוב ת דמי ועד בית: ברחובינו קיימים שני דופלקסים בקומת הקרקע משני צידי הבניין. הכניסות לדופלקסים אינן דרך בניין, אלא באופן נפרד ועצמאי, כך שאין לדופלקסים שום שיתוף עם הבניין לא בלובי, לא במדרגות ולא במעלית. כיום כל דייר משלם לוועד הבית סכום של 175 לחודש. סכום זה כולל הוצאות פנימיות בתוך הבניין וחיצוניות מחוץ לבניין. ההוצאות הפנימיות כוללות : ביטוח ואחזקת מעלית. ניקיון מדרגות. חשמל מדרגות. טיפוח ואחזקת לובי. ההוצאות החיצוניות כוללות: גינון סביבתי תאורה חיצונית בבדיקה פשוטה של ההוצאות השונות, עולה כי ההוצאות הפנימיות גדולות יותר מהחיצוניות. כמו כן, מסיכום ההוצאות לשנת 2006 שפורסם לדיירים מוועד הבית הוכח כי ההוצאות הפנימיות מהוות למעלה משני שלישים מסך כל ההוצאות. אבקשכם לקבוע שיעור דמי ועד לדיירי קומת הקרקע, אשר להם כניסה נפרדת ואינם קשורים כלל לפנים הבניין או שעליהם לשלם סכום זהה לשאר הדיירים. אמנם, על פי חוק תרבות הדיור כולם שווים בשאר בתים, אשר פחות או יותר ההוצאות שוות בין דיירי קומה ראשונה לבין אחרונה, אך מה צריך להיות בנדון זה.
תשובה: על פי בירור שערכנו, בנכס שמוגדר כנכס משותף, כל המצטרף ורוכש דירה בנכס, כלול בחוזה הרכישה נספח של חוק בתים משותפים, שעל פי החוק מתחייבים כל השותפים להשתתף בכל ההוצאות של תחזוקת הנכס המשותף, ובכללם הוצאות נקיון וחשמל. על כן החתימה על החוזה מחייבת בכל תנאי השותפות. בשלושה אפנים אפשר להפטר מחיוב התשלומים הנ"ל: א. אם בחוזה הרכישה הוחלט על ידי הקבלן ו או הרוכשים לערוך חוזה שותפות אחר מהמצוי על פי החוק, שעל פיו מי שלא נהנה בפועל מהנאה מסויימת אינו משלם עבורה. ב. על ידי הגשת ערעור למפקח האחראי על הבתים המשותפים, אפשרות הכתובה בחוק, ועל פי שיקול דעתו הוא יכול לשנות את חיובי השותפות. ג. אם הבית לא רשום כנכס משותף. הרב דוד בר שלטון
שאלה: אחי מתעלל באמנו: יש לי אח בן 25. לא רק שלצערנו הוא לא מכבד את אימנו, הוא צועק, משפיל ומקלל אותה. דיבורים איתו לא כל כך עזרו. (מדובר על בחור שסיים תואר ראשון בהנדסה, והוא קצין בדרגת סרן שלא מזמן נכנס לקבע.) מה אפשר לעשות בנידון? המצב ממש בלתי נסבל. אימי מספיק סבלה בנישואים מבעל מכה ומתעלל. הדבר האחרון שחסר זה ילד מתעלל. האם ישנו ספר מומלץ לקריאה, האם ישנו רב שיכול לעזור ולכוון? יש לציין שלאחי גם חלה ירידה באמונה. ואני ואימי בתהליכי תשובה.
תשובה: השאלה היא למה הוא עושה את זה. האם שינוי בהתהגות של האמא אליו יכולה לשנות את היחס שלו אליה. ואם לאו הייתי מציע שהוא לא יגור בבית אלא ישכור לו דירה לעצמו. כדי למנוע את ההתפרצויות שלו כנגד האמא.
שאלה: כשרות דג פלמידה: י שאלתי היה האם דג פלמידה כשר? אשמח אם תענה.
תשובה: המומחה לנושא זה הוא הרב ד"ר י.מ. לוינגר מבאזל
שאלה: שרשרת ח"י - המשך: לשרשרת יש משמעות כל שהיא, לא? אולי לחיים ארוכי טווח או משהו? ואם זה כל כך לא שומר עלינו ולא קשור לשום דבר תנכ"י אז איך זה שזה נמצא בדוכני דת אפשר להשיג את זה ואצל אנשי דת?
תשובה: המילה ח"י מבטאת גם את העניין שהקדוש ברוך הוא מחיה ומקיים את כל העולם, כפי שאנו אומרים "ברוך חי העולמים", יתכן שבגלל זו או בגלל הסיבה שהזכרת אנשים נוהגים לענוד תליון חי. איני בקיא בסגולות, אולם באופן כללי עיקר השמירה עלינו היא בזכות לימוד התורה וקיום המצוות, והמקבל על עצמו לומר פרק תהילים וכד' בכל יום ודאי תהיה זו סגולה מועילה יותר לשמירתו. ה' יברך אותך וישמור עליך בבריאות וביראת שמים עד זקנה ושיבה! הרב יאיר וסרטיל
שאלה: נוי מצווה באורך הציצית : כיצד הרב פוסק בנוגע לדין של שתי שליש ושליש בנוי של אורך הציצית, האם כמו המשנה ברורה שאומר שזה דין ולכן אסור לעשות אחרת לא פחות ולא יותר, או כמו החזון איש שאומר שזה רק מינימום כלומר שהאסור לעשות פחות משתי שליש אורך החוטים אולם מותר יותר מזה?
תשובה: לכתחילה משום נוי מצווה, עושים שליש את הכריכות ושני שליש את אורך החוטים. זהו הדין לכתחילה, אך אם החוטים ארוכים יותר אין בעיה. אם החוטים ארוכים אפשר לקצר אותם. זה לא נקרא תעשה ולא מן העשוי כי גם בלי החיתוך הזה, הציצית כשרה.
שאלה: בנוגע לעירוב חצירות: ראיתי את תשובת הרב בבנין שכולו גויים ויהודי אחר גר שם ועוד יהודי יש לו שם משרד. א.האם לא יותר פשוט לשכור מהיהודי, לכל הפחות, לשבת בלבד ואולי אפילו שכירות גמורה? ב.האם משרד נקרא דירה לאסור, וביותר שאינו נמצא בשבת שם, ואם כן הרי ביהודי אחד אין צריך לעירוב מתי שכל השאר גויים?
תשובה: א) תקנת ח שישכור מגוי ולא מיהודי כי יהודי משכיר יותר בקלות ורצו שלא יוכל בקלות לשכור מהגוי ואז לא ירצה לדור שם. ב) אם ברור שבעל המשרד לא נכנס בשבת למשרד אז צדקת שאין זו דירה לשבת וממילא אין צורך לערב, אבל אם בעל המשרד מגיע לפעמים בשבת אז המשרד נחשב לדירה ואוסר על היהודי השני.