שאלה: לא מבינה מה הקב  ה רוצה ממני?: אני לא ממש יודעת איך לנסח את זה אז סליחה אם זה יצא מסובך. אני במשבר, אני לא יודעת מה אני רוצה מעצמי. אני מרגישה דיי בודדה ושלאף אחד לא אכפת ממני ניסיתי להתחבר למדריכה שלי ופשוט הבנתי שהיא כנראה לא כל כך רוצה להיות בקשר איתי ואני סתם עלוקה עליה ואני ממש אוהבת אותה וממש הייתי רוצה שיהיה לי קשר טוב איתה. איך אני יכולה ליצור איתה קשר טוב ואמיתי כי אני באמת אוהבת אותה והיא בנאדם פשוט מ-ו-ש-ל-ם! בניגוד אליי. וגם אני מרגישה שהקב"ה לא באמת מקשיב לתפילות שלי שכאילו אני מתפללת וכלום לא קורה למה הקב"ה לא מקשיב לי? לאן הולכות כל התפילות שלי? לאוויר?! שאלתי את המורה שלי והיא אמרה לי שזה בגלל שתפילות מתקבלות ואולי למקום אחר ממה שביקשתי שתכלס זה נכון אבל קשה לי להאמין בזה אני משתדלת לכוון והכל לא תמיד אני מצליחה אבל בסך הכל אני ממש משתדלת ואני מרגישה שכלם לא קורה שאני פשוט מדברת לאוויר וגם לפני שבועיים בערך סבא שלי עבר ניתוח קשה (היה לו סרטן) והניתוח היה 7 שעות בערך ומאז שהוא התחיל לא הפסקתי להגיד תהילים גמרתי את כל התהילים לבד פעם אחת עוד פעם עם חברות ועוד פעם עם המשפחה ובסוף הניתוח הודיעו לי שהניתוח עבר ב וממש שמחתי ואחרי יומיים בערך גילו שהיה סיבוך והכניסו את סבא שלי לעוד ניתוח פתרו את אותו הסיבוך אחרי שבוע גילו עוד סיבוך והכניסו את סבא שלי לעוד ניתוח. ואני ממש לא מבינה את הקב"ה כאילו למה כל הסיבוכים האלה?הרי בסוף יקרה משהי לטוב או חס וחלילה לרע אז למה כל הזמן הזה?? מה הקב"ה משחק בנו? אני בדיכאון ואני פתאום מגלה שכל יום אבל כל יום אני בוכה. אני אשמח שתחזירו לי תשובה כמה שיותר מהר כי בינתיים האמונה שלי והביטחון שלי בקב"ה ובעצמי ממש יורד והוא כבר שואף לאפס אז אני ממש אשמח לתשובה מהירה.
תשובה: יקרה, מה שלומך? אפשר לשלוח אליך חיבוק חזק גם אם זה דרך המחשב? נשמע שאת עוברת תקופה די מורכבת ומוצפת עבורך. מקווה שבע"ה הדברים שאכתוב ישפכו אור ויעזרו אז בואי נחלק את השאלה שלך ל-3 חלקים, כדי לעשות קצת סדר: 1. איך לצאת ממצב של בדידות? (ובעצם, איך להעלות את הביטחון העצמי) 2. לאן כל התפילות הולכות והאם יכול להיות שהקב"ה לא מקשיב לתפילות? 3. האם הקב"ה משחק בנו ומביא עלינו דברים רעים? בדד אלך ותקווה יש לי. את מתארת מצב של בדידות, תחושה שאין לך חברות, שאפילו המדריכה שלך שאת אוהבת ואולי קצת מעריצה, לא רוצה בקרבתך. זה בהחלט לא פשוט, אנחנו בני אדם ויצורים חברתיים והקשר עם הסביבה הוא ממש כמו אוויר לנשימה. פעם קראתי באיזה מחקר שאצל בנות הדבר הזה הרבה יותר חשוב, בנות חייבות 10 דקות של דיבור עם חברה או לשפוך את הלב, אחרת הן מרגישות בדיכאון. לא סתם נאמר: או חברותא (חבורה) או מיתותא (מוות). אז מה עושים? איך יוצרים מעגל חברתי? תחשבי על עצמך, בתור אדם, למי היית רוצה להתחבר? אנשים בד"כ רוצים להתחבר עם אדם שנותן תחושה טובה ונעימה סביבו, אדם שהוא נוח לבריות. איך עושים את זה? בעזרת כלי פשוט אחד - החיוך. פשוט תתחילי לחייך ולהאיר פנים, ותראי מה קורה. יקרו כמה דברים: קודם כל לאנשים יהיה נחמד להיות בסביבתך, תמיד כיף להיות ליד אנשים מאירים וחייכנים. חוץ מזה, החיוך משחרר במוח חומרים שאחראים על אופטימיות, כך שגם את תרגישי הרבה יותר טוב. וברגע שתרגישי יותר טוב עם עצמך והסביבה גם תרצה להיות בקרבתך הביטחון העצמי שלך יעלה פלאים. וכל זה ממה? מחיוך קטן. זה לא אומר שאסור להיות עצובים, זה אומר שפשוט צריך לעבוד על עצמנו לראות את הצד הטוב בחיים, את חצי הכוס המלאה, את הטוב שבכל דבר (כן כן, גם בעצמך) ומתוך כך החיוך יבוא בצורה טבעית. התשמע קולי, אלוקים שלי.? האם יכול להיות שהקב"ה לא מקשיב לתפילות? לפעמים נראה לנו שאנחנו מתפללים וכלום לא קורה. התפללת שסבא שלך יהיה בריא, השקעת וקראת תהילים והנה, סיבוך אחרי סיבוך. מה קורה? נגיד שאת הולכת בת"א ליד מגדלי עזריאלי, ופתאום את שומעת פיצוץ את נורא נבהלת וחושבת שזה פיגוע ח"ו והנה, יש אחד שמנקה את חלונות המגדל בקומה הכי גבוהה הוא יכול להשקיף על כל ת"א והוא רואה שמה שאת חשבת שזה פיגוע, הוא נגיד התפוצצות של צינור מים ההבדל בין שניכם הוא בנקודת המבט. את מסתכלת על הדברים בנקודת המבט המצומצמת, מקורב את רואה את מה שקורה לך עכשיו בחיים מתוך מבט אישי ודי מצומצם אבל הקב"ה, כוחו וגבורתו מלא עולם, הוא רואה מסוף העולם ועד סופו והוא יכול לומר בוודאות ולקבוע בוודאות למה כל דבר קורה. מה שנראה לך לעתים כדבר הכי נורא, הוא בעצם הדבר הכי טוב. אין כזה דבר שהקב"ה לא מקשיב לתפילות, כמו שאין כזה דבר שאבא לא יקשיב לבן שלו כשהוא יצעק אליו. אבל מה? בגלל שהקב"ה רואה ויודע מה טוב לאדם לטווח הרחוק, לא תמיד הוא עונה לתפילות שלו כפי שהאדם רוצה, אלא הוא עונה לתפילות כפי שיהיה טוב לאדם. לא סתם אנחנו מברכים: שיתקבלו תפילותיך לטובה לא תמיד מה שאנחנו מבקשים טוב בשבילנו, למרות שאנחנו חושבים שכן. וזו גם הסיבה למה הקב"ה לא משחק איתנו משחקים. הקב"ה הוא אבא שלנו! הוא לא רוצה להרע לנו, והרבה פעמים מה שנראה לנו כרע, הוא בעצם הדבר הטוב ביותר. מספרים על אדם שנקלע פעם לאי בודד, כשהוא ראה שאין נפש חיה על האי, הוא החליט לקים לו מחנה הוא אסף כמה עצים וענפים ובנה לו בקתה והדליק מדורה לא היה לו הרבה למעט קצת רכוש והבגדים שעליו והוא לא הפסיק להתפלל אל ה  שיציל אותו מהאי ויעזור לו יום אחד כשהוא יצא להתרחץ בים, הוא בטעות שכח לכבות את המדורה עד הסוף וכשהוא חזר הוא ראה איך כל רכושו עולה באש האיש כ"כ הצטער וכעס: לא מספיק שהקב"ה שם אותי באי, הוא גם גרם לכך שכל מעט הרכוש שהיה לי נשרף? והנה, אחרי כמה שעות הגיע מטוס ונחת על האי להציל את האדם כשהוא ראה את מושיעיו, הוא שאל אותם איך הם ידעו שהוא נמצא באי? אז ענו לו האנשים במטוס: ראינו עשן עולה מהאי והבנו כשנראה יש מישהו במצוקה שם מה שהאיש חשב שהוא האסון שלו, הפך בעצם להצלה הכי גדולה עבורו אז יקרה, קודם כל אני ממליצה לך לקרוא גם את התשובה הבאה ומעבר לכך אני מברכת אותך מעומק הלב שתזכי תמיד לחייך, לראות את הטוב בכל דבר, ולהאמין באמונה שלמה בה  ואם תרצי עוד לדבר, אני במייל בת-חן batchenoh gmail.com