LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: שאלה ממסכת בבא קמא : במסכת מובא העניין שאם כמה אנשים קבעו יום מסוים לכל אחד ללקיחת חציר תבן וגם קבעו קנס בניהם למי שלא יעמוד בהתחייבות. ובא אחד מהם ולקח ביום לא שלו, לאחר מכן הוא הודה בכך שלקח ביום אחר (לא מה שקבעו לו). האם בית הדין יכולים לחייבו מדין " מודה בקנס חייב "? או מה דינו של אדם זה?
תשובה: דין מודה בקנס שייך רק בחיובי קנסות של התורה כמו ת כפל וכדו' כאשר מס' אנשים קובעים בינהם הסכם וקונסים את מי שלא יעמוד בו - לא שייך דין זה.
שאלה: בריתה בספירת העומר ומוזיקת רקע: המנהל שלי עורך בריתה (זבד הבת) לביתו ב-ב באייר במהלך ספירת העומר (יום שישי בצהריים), לא יהיו ריקודים אך ככל הנראה תהיה מוזיקת רקע. האם ניתן ללכת במידה ותהיה מוזיקת רקע?
תשובה: לעשות סעודה חגיגית ביום שישי שאינה הכרחית כמו ברית מילה גם לא ראוי. מוזיקת רקע שאינה לריקודים ואינה ביוזמתך מותר.
שאלה: נזיקין בטרמפ: לכבוד הרב. חבר הציע לי הסעה ברכבו הפרטי מהעבודה הביתה. התיישבתי בכסא שלידו והרסתי זוג משקפי שמש שהיו מונחות על הכסא. א. האם אני צריך לשלם את הנזק? ב. אם הוא מוותר על הפיצוי,האם יש מקום (ממידת הדין או לפנים משורת הדין)בכל זאת לתת לו?
תשובה: הנך פטור מלשלם את הנזק, כיוון שאין דרך הנכנסים לרכב לעיין במונח על המושב ולזהות חפץ קטן כמשקפיים. הדבר דומה לפטור הנתקל בכד באפילה, כשהונח במקום שבני אדם מהלכים, למרות שהונח במקום שמותר להניח אותו. (בבא קמא כז עב. טוש"ע סימן תיב ב) הרב מרדכי גרוס.
שאלה: הלוואה לגוי: לכבוד הרב. נתתי לחבר,לא יהודי,לעבודה 10 שקלים כהלוואה. האם "את הנוכרי תיגוש" זה ממש מצוות עשה שיש לי אפשרות לקיים? או שהדבר תלוי ברצוני לוותר על הכסף (מה שהייתי עושה ללא ספק אם לא היה מדובר בנוכרי)?
תשובה: א. ה"נגישה" שבתורה הינה לקיחת ריבית על ההלואה ולא ההשבה או אי ההשבה של הקרן שבהלואה. ב. התורה אסרה על היהודי להלות בריבית ליהודי וללות בריבית, אך לא חייבה לקחת ריבית מגוי על הלואתו אלא התירה לאיש מישראל להלות בריבית לגוי
שאלה: מעקבים בתהליך גיור: האם במהלך הגיור מתנהלים מעקבים וביקורי פתע ביתיים של המתגייר?
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה חוץ מלימודי יהדות, אמונה ומצוות, למתגייר צריכה להיות משפחה מלווה שהוא מתארח אצלה בשבתות וכו' כדי שיכיר את היהדות ויכירו אותו. המתגייר צריך לקבל על עצמו לקיים מצוות הבורא באמונה אמיתית. והצלחה הרב חגי בר גיורא
שאלה: סתם מצח: לרב. התוס בסוכה ה. ד"ה ואל כותב: "וסתם מצח רוחב שתי אצבעות" מצאתי אמרה זו רק בתוס רא"ש על אתר ובקרית ספר(למבי"ט). לא הבנתי מה כוונת תוס, איך זה הגיוני?
תשובה: כפי שציינת דברי התוס' מובאים בקרית ספר שלומד מהם שאין שיעור לציץ אלא "אלא כל חד לפי מצחו". והשיעור המינימלי הוא שתי אצבעות, אך ודאי שלא כל מצח הוא בשיעור זה. דבר מעניין נמצא בשו"ת מהרש"ם (חלק ב סימן רכה). המהרש"ם נשאל על אחד שהשתדך עם בחורה ולאחר הארוסין טען "שיש לה מצח קצר מאוד ועל ידי שהיתה מלובשת כובע.לא ראה מקודם" ולכן רוצה לבטל את השידוך. טוען כלפיו המהרש"ם "פשוט שאין זה טענה. וגם מבואר בתוס' סוכה (דף ה' ע"א).דסתם מצח רחב ב' אצבעות וכיון דבנידון דידן יש להמצח רוחב זה אינו מום כלל". אנו רואים מתשובה זו שתי נקודות א. היו במהלך הדורות אנשים עם מצח קצר. ב. השיעור המינימלי למצח הוא שתי אצבעות
שאלה: מרק כרובית מרוסק: האם מותר לבדוק כרובית לבשל אותה להוציא אותה,ואח"כ לרסק אותה? אם אני מעונין לאכול פירה כרובית השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "בדיקת ברוקלי שמיר וכרובית"
תשובה: וברכת ד' אם אתה יודע לבדוק כרובית היטב, א"כ אתה יכול לאכול לאחר בדיקה ואינך צריך כלל לריסוק מכיוון שבדקת היטב. אם אינך יודע היכן נמצאים החרקים בכרובית א"כ הבדיקה שלך לא מועילה, והרי זה כסומא שבודק, ומדוע שיתירו?! אלא א"כ הצלחת לבדוק ולגרום למצב שיהיה רק מיעוט המצוי של חרקים, ולאחר מכן בשלו את הכרובית, ואז אפשר לומר את דינו של הרשב"א שעבר ובישל בדבר שאין בו רוב נגיעות אפשר להקל. אמנם התרו של הרשב"א לא מועיל כל כך במקרה הנידון מכיוון שהרשב"א דן על דבר שיש בו מיעוט המצוי ואילו הדיון בכרובית הוא ברוב נגוע והמיעוט נגרם על ידי בני אדם וזה לא פשוט הלכתית. אבל במקרה שכבר נעשה אפשר להקל בדוחק, אבל לא לכתחילה לעשות כן. הריסוק לאח"כ לא מועיל כ"כ מכיוון שאין זה כטחינה שבו מתפוררים החרקים הריסוק הוא מעיכה בלבד שאיננה מפרקת את החרקים. אמנם אם היה מצב שאוכלים ברוקולי טחון דק אולי היה אפשר להתיר כפי שמתירים להשתמש בקמח למרות שהוא נגוע אבל כיוון שנטחן הקלו. חודש מבורך הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום אשקלון
שאלה: פלטה ותנור בערב שבת: אני חוזר בתשובה בבית חילוני ואני משתדל ללכת לפי פסקיו של מרן הרב מרדכי אליהו זצ ל. שתי שאלות: 1. ידוע שלפי הרב הפלטה הרגילה היא כמו אש גלויה ואסור להניח עלייה ישירות בערב שבת. שמעתי שיש פלטה מיוחדת לפי דעתו של מרן הרב זצל אבל הורי לא מסכימים לקנות לי אותה. האם אני יכול לשים תבנית תנור על הפלאטה שתהווה חוצץ? האם נייר כסף עבה גם אפשרי? 2. האם אפשר לבשל תבשיל בערב שבת בתנור וכ40 דקות לפני השקיעה מכבים את התנור והתבשיל מבושל כל צרכו ומשאירים אותו בתנור הכבוי עד לסעודה מכיוון שנשאר עוד חום בתנור וככה זה שומר על חומו? האם לפי מרן הרב זצ ל דבר זה אפשרי? האם לחוזרים בתשובה הוא הקל בזה?
תשובה: 1. הרב אליהו זצ"ל המליץ על פלטה מיוחדת אבל אמר שלמקילים יש על מי לסמוך ולכן אל תחמיר על הוריך. ואם יסכימו לנייר כסף עבה די בכך. 2. אם התנור מכובה והאוכל רק נשאר שם אין בזה שום חשש איסור ואין צורך להחמיר.
שאלה: עליה לקבר הנפטר: האם ניתן לעלות לקבר האבא כמה ימים לאחר תאריך יום הפטירה בגלל שלא כל הילדים יכולים להגיע באותו היום בגלל צרכיי עבודתם?
תשובה: עדיף ביום הפטירה. אם אי אפשר ניתן לעלות גם ביום אחר. ויש שכתבו שעדיף בימים הסמוכים שאחרי יום הפטירה יותר מאשר לפניו.
שאלה: זמן מנהגי האבלות בספירת העומר: בדקתי באינטרנט עד מתי מנהגי האבלות בספירת העומר ומצאתי המון תשובות אז אני רוצה לשאול מתי עד ל"ג בעומר ל"ב בעומר ל"ד בעומר או פשוט עד סוף ספירת העומר?
תשובה: לשואל, מנהגי האבלות בימי ספירת העומר תלויים במנהגים שונים (הבסיס הוא שיש ל"ג ימי אבלות, אבל יש דרכים שונות בחישובם). המנהג הנפוץ כיום בין האשכנזים בארץ ישראל הוא שלא להסתפר מפסח ועד ל"ג בעומר בבוקר (על פי הרמ"א סימן תצג ס"א), אולם השנה, שבה ל"ג בעומר חל ביום ראשון, מותר לפי מנהג זה להסתפר כבר ביום ששי שלפניו, לכבוד שבת (רמ"א שם). מנהג עדות המזרח, הנוהגות כשולחן ערוך, הוא להסתפר רק ביום ל"ד בבוקר. מנהגים אלו הם ברירת המחדל, למי שלא יודע שבמשפחתו נהוג אחרת. יש מנהגים נוספים שלפיהם איסור התספורת נמשך גם לאחר מכן: א. קיים מנהג אשכנזי שמותר להסתפר בחודש ניסן ואבלות ימי הספירה מתחילה מאייר עד שבועות. כאן קיימות שתי אפשרויות (מובאות במשנה ברורה סי' תצג ס"ק יד-טו): מל' בניסן עד ג' סיוון  או מב' אייר עד ה' בסיוון. ב. על פי מנהג האר"י (מובא בשערי תשובה סי' תצג סק"ד), יש מקפידים שלא להסתפר בכל ימי ספירת העומר ללא קשר לאבלות הספירה. מנהגים אלה אינם נפוצים כל כך, אבל אם מנהג משפחתך הוא כאחד ממנהגים אלה - יש ללכת על פיו.
שאלה: כפרה על לשון הרע: יצאתי עם בחור תקופה ארוכה.היינו בעליות ומורדות וזה הסתיים בצורה לא הכי נעימה. נורא נפגעתי ולצערי נכנסתי לכעס גדול וממש סיפרתי עליו למשפחה ולחברים דברים שלא הייתי אמורה לספר וזה כמובן לצערי פגע בשמו בקרב משפחתי וחבריי. אני תוך כדי וגם עכשיו ידעתי שזה לא ר אבל מגודל הכאב לא הייתה לי שליטה. בקיצור לשון הרע גדול. אני לא יודעת איך אני מכפרת על חטא גדול כזה? וזה ממש ממש יושב לי על הלב. כי כמה שלא היה לי טוב איתו, היו גם דברים טובים ואני לא יודעת איך לתקן!
תשובה: לשואלת, לאחר שחווים פגיעה קשה, לגיטימי לפרוק את הכעס בפני נפש קרובה אם המטרה היא לתועלת, להפגת הצער או התייעצות, למסור את המידע הרלוונטי לפגיעה ולא סודות שמעבר לו, וכאשר המידע יישאר אצל השומע בלבד. כך כתב החפץ חיים (הלכות לשון הרע כלל י סעיף יד בהערה), שמי שמספר לשון הרע על מנת להפיג דאגתו מלבו יתכן שזה נחשב כלשון הרע לתועלת. אך זאת בתנאי שזוהי כוונת כל השותפים לשיחה, והפורום והסגנון והאווירה מתאימים לכך. מהתיאור שלך אני מבין שהשיחות המדוברות חרגו מגבולותיו של היתר זה. אז מה עושים? קודם כל צריך לנסות למזער את הנזק. להסביר למשפחה ולמעגל הקרוב של יודעי הסיפור שאת מצטערת על אמירת הדברים ושאת מאוד רוצה שזה לא יעבור הלאה. במידה שזה שייך ומתאים, עלייך לנסות לתקן את הרושם שיצרת: להגיד דברים בשבח הבחור, ולהכניס את הדברים שאמרת לפרופורציות מתאימות. בוודאי אם הייתה בהם הגזמה - עלייך להגיד שהגזמת. אחרי זה, כידוע, על חטאים שבין אדם לחברו הדרך לכפרה עוברת דרך החבר. "אין יום הכיפורים מכפר עד שירצה את חברו". עלייך לבקש את סליחתו, באופן שיוצא מן הלב וייכנס אל הלב. במה דברים אמורים? אם הבחור יודע שסיפרת עליו לשון הרע. אם הוא לא יודע, בקשת הסליחה צפויה להסב לו צער גדול ונזקה מרובה מתועלתה. על כך ראי בהרחבה בספר 'מקראי קודש' מאת הרב משה הררי, הלכות יום הכיפורים, פרק ב הערה ד, שלדעת רוב הפוסקים אין צורך לדווח למי שהיה נושא לשיחות לשון הרע ולבקש את סליחתו אם אינו יודע על כך וסביר שהידיעה תפגע בו יותר משתועיל. מעבר לזה, עלייך גם להתוודות לפני ה' על חטא זה ולקבל על עצמך להשתדל שלא לעשות זאת יותר. אם את מתקשה לקבל זאת על עצמך, לפחות כדאי שתקבעי לך זמן לימוד בספר "חפץ חיים" וכדומה, על מנת להתחזק בעניין זה של איסור לשון הרע. אם להערכתך גרמת לו נזק ממשי, ובחורות שהוא ייפגש איתן מכאן ולהבא עלולות לשמוע ספיחים שליליים מפרשיה זו, יהיה רצוי מאוד אם בעוד תקופה מסוימת תמצאי את כוחות הנפש ואת היכולת המעשית להכיר לו בחורה טובה (כמובן, אם תחשבי שזה כדאי גם לה), וזה יהיה התיקון הגדול ביותר. מאחל לך שפצעי הנפש יגלידו במהרה ותמצאי גם את את זיווגך הראוי מהר ובקלות. הערה בשולי הדברים: הביטוי "יצאתי אתו", למרות שהוא נפוץ, אינו מוצלח לדעתי, משום שיש לו משמעות מחצינה. פגישות בין בני זוג פוטנציאליים אינן תצוגת אופנה בראש חוצות (וראי בראשית לד, א וברש"י). מציע לך להתבטא במינוח "נפגשתי", "הכרתי", ביטויים שמבטאים היכרות יותר עמוקה עם מכלול האישיות.
שאלה: מוזיקה בספירת העומר: יש מנהג אבלות בספירת העומר שאסור לשמוע מוזיקה אבל אם אני פותח את הטלוויזיה תמיד יש מוזיקת רקע בתכניות בידור אבל גם בחדשות האם זה מותר או יש הקלה? וגם יום העצמאות מתקיים כמובן בספירת העומר ואני רוצה ללכת להופעות שיש בחג האם מותר?
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה האיסור לריקודים. אין איסור לשמיעה ברדיו וכ'ו בלי כוונת שמחה. הרב חגי בר גיורא
שאלה: סדר קריאת שמע שעל המיטה: ר קריאת שמע שעל המיטה כתוב בסידור שלי יעלזו חסידים כבוד ירננו על משכבותם: רוממות אל בגרונם, וחרב פיפיות בידם: הנה מיטתו שלשלמה ששים גברים סביב לה, מגברי ישראל: כלם אחזי חרב מלמדי מלחמה, איש חרבו על ירכו מפחד בלילות: (ג פעמים) האם יש לחזור על הכל או רק על כלם אחזי חרב מלמדי מלחמה, איש חרבו על ירכו מפחד בלילות:
תשובה: תחזור מהמילים: הנה מיטתו.
שאלה: תפילת הלל: מהי תפלת הלל? מה חשיבותה? ולמה צריך לקרוא אותה ביום העצמאות?
תשובה: ב"ה שמחתי לקבל את מכתבך ואשתדל לענות על שאלותיך אחת לאחת באופן הפשוט וברור. 1. תפילת הלל - תפילה שאנו מהללים את ה' על הניסים שה' עושה לנו. בחגים אנו אומרים את ההלל, וביום העצמאות בגלל הניסים הגדולים שה' עשה לנו, קבעו לומר הלל. 2. חשוב מאוד לדעת להלל לה' על הניסים. כבר אמרו חכמים שחזקיה המלך הייתה לו תשועה גדולה והוא לא אמר הלל, ולכן הוא לא נהיה משיח. אם הוא היה אומר הלל על הנס שה' עשה לו, לא הייתה לנו גלות, וכבר היינו בגאולה. בהלל אנו פועלים המון, אנו זוכים למשוך עלינו עוד ניסים ועוד ישועות. 3. ביום העצמאות אנו אומרים הלל על הניסים, על הגבורה שהתגלתה בהכרזת המדינה, למרות כל הלחצים, על הזכות שזכינו למדינה, על חזרת מצוות ישיבת ארץ ישראל ויישובה, על עוד דברים. כדאי שתיכנס לאתר ותראה שיעורים על הימים האלו, ותלמד מהם המון, זה יתן לך המון עומק והמון משמעות לימים האלו. שתהיה לך המון הצלחה, ואשמח לעזור לך עוד בכל מה שאוכל. הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: תחילת זמן שניים מקרא: אני אתפלל בשבת במנין בלי ספר תורה. שאלתי היא: ממתי מותר לי לקרוא שניים מקרא ואחד תרגום בלי שמיעת קריאה בתורה במנחה?
תשובה: מותר להתחיל שניים מקרא של פרשת בהר מזמן מנחה של שבת אמור בערך 13:30
שאלה: מקום המזוזה בפתח עם משקוף פנימי: רוב שלומות אני מתגורר בבניין משותף. בכניסה לבניין יש דלת ומשקוף אבן, כמקובל, וצמוד אליו משקוף פנימי מברזל בעובי של 3 ס"מ (הן בעוביו והן ברחבו). מאן דהו החליט כי יש לשים את המזוזה בתוך המשקוף מברזל, קדח חור במסגרת הברזל ושם את הקלף בתוך נילון. האם המזוזה צריכה להיות חלק ממשקוף הברזל או על המשקוף מאבן אליו מחובר המשקוף הצר מברזל? למותר לציין כי כאשר המזוזה טמונה בתוך המשקוף היא אינה נראית לעין וניכר בחסרונה לעומת מיקום בולט על משקוף האבן ובבית מזוזה מכובד.
תשובה: לשואל, לדעתי הצדק אתך, שיש לקבוע את המזוזה על משקוף האבן. כשיש משקוף פנימי מתעוררת השאלה: האם "מזוזות ביתך" הן קירות האבן של הבית, ומשקוף העץ או הברזל אינו "מזוזת הבית" אלא חלק מחלל הפתח, או שמא מכיוון שהמשקוף הפנימי אינו ניתן לפתיחה והוא חוסם במידת מה את חלל הפתח הרי שהוא ה"מזוזה", ורק המקום שבו הדלת נפתחת הוא חלל הפתח. בספר 'חובת הדר', שהוא מספרי היסוד בהלכות מזוזה, כתב (פרק ח חלק ג סעיף א הערה ג ד"ה בהרבה פתחים) שכאשר יש משקוף פנימי צריך לקבוע עליו, מאחר שהוא מקטין את חלל הפתח ומזוזות הבניין נחשבות כ"מחוץ לחלל הפתח". ובניסוח אחר מובא בשם הגרי"ז מבריסק (ב'קביעת מזוזה כהלכתה', מילואים, סי' טו, עמ' שיט), שחובה לקבוע את המזוזה תחת המשקוף דווקא ולא כל מקום בחלל הפתח כשר לכך, ודווקא המשקוף הפנימי נחשב "משקוף". לעומתם, כתב בספר 'קונטרס היחיאלי' (דיני מזוזה פ"ה סעיף כב) שהמזוזה העיקרית היא מזוזת האבן, והמשקוף מחומר אחר טפל אליה. ועוד, שלכתחילה יש לקבוע את המזוזה בטפח הסמוך לכניסה (שו"ע יו"ד סי' רפט ס"ב), ואם המזוזה תינתן על המשקוף הפנימי זוהי חומרא שיש בה קולא כי היא מרוחקת יותר מטפח מהכניסה למזוזת האבן. נראה שבמקרה שאתה מתאר, שהמשקוף הפנימי עבה 3 ס"מ בלבד, הכל מודים שמשקוף זה בטל למשקוף האבן שהוא העיקרי. כך כתב ב'חובת הדר' שם ס"ק א: "כשיש משקוף רחב אלא שתחתיו יש עוד משקוף צר, כעין חלון מעל לדלת, יכול לקבוע מתחת לרחב". וב'קביעת מזוזה כהלכתה' שם ביסס בהרחבה דעה זו, ואף כתב (עמ' שכ) שאפילו הגרי"ז יודה שבמשקוף צר הטפל למזוזת האבן היא המזוזה העיקרית, ושכן נהג הגרש"ז אוירבך זצ"ל. קל וחומר בנדון זה, שהבחירה בברזל כמשקוף מצריכה לקבוע את המזוזה בתוך הברזל באופן שאינו ניכר לרואים שיש פה מזוזה.
שאלה: מועד ברית מילה: אתמול יום שלישי 29 04 2014 ברוך ה נולד לי בן בשעה 19:34, בגלל השעה הגבולית (שקיעת החמה) רציתי לדעת מה המועד הנכון לקיום הברית האם ביום שלישי 06 05 2014 או ביום רביעי 07 05 2014?
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה מזל טוב. הזמן משקיעת החמה(יש אומרים מרבע שעה זמנית לפני לילה) עד יציאת ג' כוכבים בינוניים נחשב לבין השמשות וזה ספק יום ספק לילה. לכן כאשר נולד בן בזמן הזה הברית נידחת ביום מספק. כמבואר בשולחן ערוך(יורה דעה רסו, ח):"מי שנולד בין השמשות.מונים מן הלילה ונימול לתשיעי שהוא ספק שמיני.". היות והשקיעה היתה ב19:18 והתינוק נולד בבין השמשות (או בלילה) יש למולו ביום רביעי. תזכו בע"ה למולו ביום רביעי בבריאות ונחת ולגדלו לתורה חופה ומעשים טובים. הרב חגי בר גיורא
שאלה: מעשר מהשכר: ברצוני לשאול כמה שאלות בנוגע למעשר מהשכר שמעתי פעם שהמתנות שאנחנו נותנים באירועים הם מכספי מעשר האם זה נכון? שכר לימוד שאני משלמת עבור כל הילדים שלי האם זה נחשב גם מכספי מעשר? אם אני פותחת חסכון לילדים כשיגדלו ללימודים, חתונה, בר מצווה זה כספי מעשר? אודה על תשובתכם בהקדם
תשובה: מעשר כספים הינו מנהג וטוב שמי שנוהג יאמר בלי נדר. חסכונות לילדים מעל גיל 6 נחשב למעשר כספים,וכן שכר לימוד בוודאי לישיבה תיכונית,אולפנא. מתנה בחתונה אינה נחשבת כחלק ממעשר כספים שזהו מעין חוב, אבל אם את מוסיפה סכום ממה שהיית נותנת והחתן הוא נזקק התוספת נחשבת כמעשר כספים.
שאלה: כמה זה התוספת כתובה?: כמה צריך הבעל לתת לאישה תוספת כתובה כי למדתי שהכתובה היום לפי השו"ע זה 450 ש"ח בימינו אבל אני רוצה לדעת כמה זה תוספת הכתובה
תשובה: אין סכום קבוע לתוספת הכתובה, מקובל לתת סכום שנע בין 26000 כמנין שם ה' או פעמים הסכום הנ"ל ויש שמוספים יותר עד לכ200000, כמובן שאפשר לתת פחות מהסכומים הנ"ל, כיון שאין זה חובה. מומלץ לא להפריז יתר על המידה. הרב מרדכי גרוס.
שאלה: נסיעה בשבת בטכנולוגית "מוליכי על": כחלק בעבודה שאני כותבת בקורס "יהדות ומדע" אני עוסקת בנושא מדעי המדבר על טכנולוגית מוליכי על. מוליך על הוא מוליך שע"י קירור באמצעות מימן נוזלי, הוא מאבד את ההתנגדות החשמלית שלו ולכן, חשמל הזורם בחוט של מוליך על, נשאר קבוע במשך שנים, הוא לא מתפזר כמו במוליך חשמל רגיל. דבר נוסף, כאשר מניחים מגנט מעל מוליך על שקורר באמצעות מימן נוזלי, המגנט מרחף מעליו ואף אם נטפח עליו הוא יסתובב בכוחות עצמו. וזה קורה משום שהשדה המגנטי של המגנט לא יכול לחדור למוליך ולכן יש דחייה של השדה המגנטי הדוחף את המגנט וגורמם לו- למגנט לרחף מעל המוליך. בהמשך לטכנולוגיה הזו: המדענים מדברים על רכבות ורכבים שינועו בטכנולוגית מוליכי על, בעצם ירחפו. בסלילת כבישים ישתמשו במוליך על במקום באספלט. הרכבות והרכבים יכילו בתוכם מגנט קבוע. וכך הם ירחפו מעל הכביש. הדבר היחיד שיהיה דרוש כדי להניע אותם כדי להתגבר על החיכוך עם האוויר- הוא אוויר דחוס או מנוע חשמלי. אם כן, נשאלת השאלה: האם תהיה מותרת הנסיעה בשבת ברכבות או רכבים המונעים על ידי טכנולוגית מוליכי על? אשמח לקבלת תשובה, זהו קורס בו נדרש ללמוד על נושא מדעי ולהעלות שאלה הלכתית. מראש אנאל. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "טעם איסור נסיעה בשבת"
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה גם במנועים ומדחסים יש איסור הבערה בניצוצות הנוצרים במנוע. נוסף לכך יש גם לחשוב על איסור תחום שבת, טילטול והוצאה מרשות לרשות - כאשר נוסעים מחוץ לעיר. ויש גם לדאוג ל"אוירת שבת" לא להפוך את יום השבת ליום חול שהרי ח חייבו אפילו על הילוך ודיבור שיהיה שונה בשבת מחול. בהצלחה הרב חגי בר גיורא
שאלה: התגברות על מידת הכעס: קודם כל, רבה על התשובה המאוד מפורטת! זה עזר לי ואני מקווה שאכן אצליח להפסיק עם הלשון הרע. נושא דומה שמאוד קשה לי איתו, שזה מה שגורם לי לא לשלוט בפה שלי. זה עניין הכעס. שכשפוגעים בי אני מאוד מאוד כועסת ומתחילה לשפוך בלי גבול. איך אני אצליח להתגבר קודם כל על הכעס שמשתלט בתוכי? זה עושה לי ולסובבים סביבי רע מאוד. שוב השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "כפרה על לשון הרע"
תשובה: לשואלת, כדי להתגבר על הכעס צריך להבין מאיפה הוא בא. כאשר יש לנו ציפיות ממישהו, או מעצמנו, ואחר כך אנחנו מגלים פער בין הרצוי למצוי - יש בנו התקוממות וכעס, על אחרים או על עצמנו. יש לכעס בסיס חיובי, מפני שהוא מבטא תביעה אמיתית לשיפור המעשים. לכן אמרו ח (תענית ד ע"א) שתלמיד חכם שכועס - התורה שבקרבו היא הגורמת לכעסו, ובדומה לזה בקהלת (א, יח): "כי ברב חכמה רב כעס", ופירוש הפסיקתא זוטרתא: "כל אדם שהוא חכם רואה דבר שאינו הגון וכועס, וכן הוא אומר (תהלים קיט, קלו): 'פלגי מים ירדו עיני על לא שמרו תורתך', אבל ההדיוטים רואים דבר אסור ואומרים: מה בכך?". כמובן, הדבר תלוי האם הוא כועס וכואב באמת (כלשון הפסוק בתהלים הנ"ל) על ליקויים אמיתיים על פי הסרגל של התורה או על אכזבות פרטיות משלו, והאם האדם דורש בעיקר מעצמו או בעיקר מאחרים. אולם המקור העיקרי לכעס הוא מידה מסוימת של גאווה: האדם מניח שהוא יודע איך נכון להתנהג ומה כדאי לעשות ומה צריך לקרות ומה מגיע לו, ולכן כשאחרים לא פועלים לפי ציפיותיו והוא לא מקבל את מה שמגיע לו מתעורר כעסו. גם כלפי עצמנו: מי שיש לו ציפיות גבוהות מעצמו, מפני שהוא חושב את עצמו לחכם וכישרוני, מתאכזב ומתרגז על עצמו כשהוא לא מצליח כפי שציפה. לכן, על מנת להפיג כעסים יש צורך בשינוי תפיסתי. להתרגל במחשבה שדברים שקורים לנו מכוונים משמיים ואינם רק פרי בחירתם של בני האדם שסביבנו. לדעת שדעותינו על מה שצריך להיות הן יחסיות, ויש לאחרים גם את נקודת המבט שלהם. ובלשון בעל 'פלא יועץ', ערך 'כעס': "ויחשוב. שאין אדם נוקף   מקבל מכה  אצבעו מלמטה אלא אם כן גוזרים עליו מלמעלה. ושאין אדם נוגע במה שמוכן לחברו, וש'דרך איש ישר בעיניו' (משלי כא, ב) ואין להאשימו ולכעוס על חבירו. כהנה מחשבות טהורות החי יתן אל ליבו, לפי העניין שגורם לו כעס". שינוי כזה לא בא ביום אחד, והוא זקוק לתזכורות. כדאי שיהיו ברשותך מקורות בגנות הכעס שתשנני אותם יום יום, עד שתרגישי שינוי משמעותי לטובה ואז תוכלי להסתפק בתזכורות לעיתים רחוקות יותר. למשל, איגרת הרמב"ן הידועה (מודפסת בחלק מהסידורים), שעוסקת גם במידת הכעס. מסילת ישרים, בחלק מפרק יא. אורחות צדיקים, שער הכעס (באריכות בדברים חשובים וקלים להבנה). פסוקים מתאימים מקהלת (ז, ט  יא, י), וכמה מאמרי ח שלהלן: 1. תלמוד בבלי שבת קה ע"ב: "המקרע בגדיו בחמתו, והמשבר כליו בחמתו, והמפזר מעותיו בחמתו - יהא בעיניך כעובד עבודה זרה  שכך אומנתו של יצר הרע, היום אומר לו עשה כך ולמחר אומר לו עשה כך, עד שאומר לו עבוד עבודה זרה והולך ועובד. אמר רבי אבין: מאי קראה  מה הפסוק המלמד על כך? - 'לא יהיה בך אל זר ולא תשתחוה לאל נכר', איזהו אל זר שיש בגופו של אדם? - הוי אומר זה יצר הרע". 2. פסחים סו ע"ב: "כל אדם שכועס, אם חכם הוא - חכמתו מסתלקת ממנו, אם נביא הוא - נבואתו מסתלקת ממנו". 3. נדרים כב ע"א: "כל הכועס - כל מיני גיהנם שולטין בו. אפילו שכינה אינה חשובה כנגדו". בהצלחה מרובה!
שאלה: סימן בהשבת אבידה של כסף: מצאתי שני שטרות של 200 ביחד, על הרצפה ברחוב. האם זה נחשב סימן (העובדה שיש שני שטרות) ואני צריך להכריז על כך, או שאני יכול לקחת את הכסף לעצמי?
תשובה: אם שני השטרות לא היו מחוברים יחד אלא אחד ליד השני, אין בהם סימן, והם שייכים למוצא. (המניין שלהם אינו נחשב לסימן כי הבעלים אינו יודע אם הם יפלו בבת אחת, ולכן לא יידע לתת סימן מניין, כדברי תוס' בבא מציעא כד ע"א ד"ה אבל שנים) אם השטרות היו מחוברים יחד באופן שלא צפוי שהם ייפרדו תוך כדי נפילה, כגון קיבול כפול חזק, או בסיכה משרדית, יש בהם סימן, (שני שטרות של 200) וצריך להכריז עליהם. הרב מרדכי גרוס.
שאלה: נגינה בספירת העומר: האם מותר לנגן לבד בראש חודש בספירת העומר?
תשובה: לא נוהגים לנגן לצורך שמחה. להתאמן בנגינה מותר. יש מקלים לשמוע, וממילא גם לנגן, שירים שאינם שירים שמחים.
שאלה: חלה לשבת על בסיס קמח שיבולת שועל ללא גלוטן: אנו לא אוכלים גלוטן ומצאנו שיש קמח שיבולת שועל, מחמשת מיני דגן, שהוא זן גנטי ללא גלוטן. ואנו רוצים לעשות ממנו חלה וברכת המוציא ואולי לברכת המזון. אם עושים חלה רק מהקמח הזה, יש בה מרירות לא נעימה. ולכן אנו רוצים לעשות את המרשם הבא שמבחינת הקמח יש בו 33 מקמח חמשת מיני דגן ו67 קמח אחר. ושאר המרכיבים הם כמו של חלה או לחם רגילים. האם אפשר לברך המוציא ו או ברכת המזון לפי האשכנזים ולפי עדות המזרח? ב 1. כוס קמח שיבולת שועל ללא גלוטן (זה זן גנטי כזה) 2. כוס קמח אורז 3. כוס קמח חומוס 4. כפית וחצי מלח 5. שתי כפות סוכר (עבור השמרים. זה לא ממתיק) 6. 11 גר שמרים יבשים 7. 2 ביצים 8. רבע כוס שמן 9. חצי כוס חלב סויה 10. שלושת רבעי כוס מים חמים עושים בלילה מהכל, נותנים שעה לתפוח ואחרי זה אופים בתנור. כמו לחם.
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה כדי לברך המוציא לפי כל הדעות צריך: א) שיהיו רוב הנוזלים מים לעומת השמן, חלב סויה וביצים שיהיו המיעוט. ב) שלמרות התערובת יהיה ניכר טעם קמח שיבולת השועל. כדי לא לברך המוציא אלא מזונות: לפי השולחן ערוך מספיק שיהיה מורגש קצת טעם אחר ואילו לפי הרמ"א צריך שהטעם האחר יהיה מורגש יותר מטעם הקמח. כדי לברך ברכת המזון צריך לכתחילה לאכול כזית מקמח שיבולת השועל בתוך זמן של אכילת פרס(4-8 דקות). לכן אני מציע שתנסו להחליף את החלב סויה במים והקמח שיבולת שועל יהיה 60  והקמחים האחרים יהיו 40. הרב חגי בר גיורא
שאלה: נסיעה במדים לצורף פרטי - המשך: על ההתייחסות. הרב ענה שתשובת דובר צה ל שממנה שאלתי את שאלתי, מתייחסת לגבי מלש ב ולא לגבי חייל בשירותו. אשמח אם הרב יוכל לעיין בתשובת דובר צה ל פעם נוספת. בתשובה נאמר באופן מפורש כי היתר הנסיעה לחייל במדים תקף רק בתנאים מסויימים, ורק לאחר התייחסות זו לזכאותו של החייל, עוברת התשובה להתייחס לגבי נסיעות המלש ב, ולכן אני שב ושואל את שאלתי. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "נסיעה במדים לצורך פרטי"
תשובה: ידידי, קראתי את הדברים שנאמרו על ידי הרבנות הצבאית בשאלה ובתשובה, אין איסור נסיעה בתחבורה ציבורית עם מדי צה"ל. נאמנה
שאלה: קדיש דרבנן - אוריתא קדישתא: לכבוד הרב העיר לי ת"ח מפורסם, שלדעת הרב קוק (ע"פ סידור עולת ראיה) יש לומר בקדיש דרבנן בא"י "דעסקין באוריתא קדישתא די באתרא קדישא", ברם לא ראיתי בשום מקום שנוהגין לומר כן בקדיש, וכשאמרתי כך לאותו ת"ח הוא אמר שהוא לא מכיר את מנהג האשכנזים בזה (שכן הוא ספרדי) אך כך כתב הרב זצ"ל. כיצד עלי לנהוג? כדברי אותו ת"ח ע"פ דברי הרב זצ"ל או כמנהג האשכנזים שאני מכיר?
תשובה: הנוהג לומר אתרא קדישא מקובל על רוב הציבור האשכנזי לא רק על תלמידי הרב קוק הרב קוק כתב לומר בא"י גם אורייתא קדישתא כדי לא להבליט את קדושת א"י יותר מקדושת התורה וכך ראוי לנהוג