LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: נרות שבת: משפחה המתארחת אצל חברתה, כלה אצל חמותה או בת אצל אמה כיצד תנהגנה לגבי הדלקת נרות באותו חדר?
תשובה: אכן לפי מרן המחבר יש בזה משום ברכה לבטלה אם תדלקנה באותו חדר שהדליקה בעלת הבית, משום שבנר שבת, לשיטתו לא שייך מהדרין ולהוסיף עוד נרות כי כבר יש אור בחדר הזה, אמנם הרמ"א מיקל ומתיר לברך אף באותו מקום, כי סובר שבכל זאת יש כאן ענין של תוספת אורה בבית. לכן על מנת לחוש לשיטת המחבר ישנם שתי אפשרויות: א'- שתדליק בחדר אחר שגם קשור לאוכל, ( כגון האחת תדליק בסלון והאחרת במטבח, או אם יש לה חדר מיוחד לשינה באותו בית, תדליק בו) ואז כל אחת יכולה לברך. ב'- שיכין שתי זוגות נרות באות חדר, אלא שרק בעלת הבית תברך ותכוון להוציא ידי חובה את האורחת והיא תענה אמן ובכך נחשב כאילו היא בעצמה ברכה, מדין שומע כעונה, ושתיהן תדלקנה.
שאלה: הדלקת נרות שבת: היכן עדיף (לאורח) להדליק במקום שאוכל או במקום שישן? והאם בשעת ההדלקה צריך לכבות את מנורות החשמל שבבית?
תשובה: יותר חשוב להדליק במקום שאוכלים, גם משום שכך יוכל להנות מהנרות משא"כ אם ידליק במקום שישן, אזי קיים חשש סביר שעד שיגיע יכבו הנרות, ועיקר התקנה בנרות היא במקום הסעודה, ואם אי אפשר אזי ידליק במקום שישן ובלבד שידלק נרות ארוכים שיספיק לראותם ולהנות מהם באופן המותר קודם שיכבו. לגבי השאלה השניה, הרב פרנק פסק שניתן לצאת ידי חובת נרות שבת (בשונה מנרות חנכה) בכל אור גם בחשמל, כי עיקר התקנה היא על האור, לכן אין צורך לכבות את החשמל ומדליק את הנרות ומכוון גם על החשמל.
שאלה: טעימת פיצוחים מהמוכר : האם מותר לטעום משקיות של פיצוחים מהם מוכרים פיצוחים במשקל?
תשובה: צריך לברר אצל אותו מוכר אם הוא מקפיד שלא יטעמו כי בכך יכול להפסיד במקרה שקונים רבים יטעמו או להיפך מעוניין שיטעמו על מנת למשוך קונים, לסיכום הדבר תלוי בדעתו של המוכר.
שאלה: הנחת אבן על הקבר: מדוע בבית הקברות מניחים אבן על הקבר?
תשובה: הבאר היטב באו"ח כותב שהסיבה שנהגו לשים צרור אבן או עשב או רגב אדמה על הקבר היא משום כבוד המת כדי שיהיה סימן או הוכחה למת שקרובו או ידידו ביקר אצלו. המהר"ש בדרשותיו אף הוסיף שיש נהגו לומר זאת על הקבר כדי שישמע המת. הרב רואי מרגלית. תשובת הרב דב ליאור
שאלה: אמירת "רבי חנניה" בסוף לימוד: מדוע אחרי לימוד תורה אומרים את המשנה רבי חנניה בן עקשיה, האם כל הלימוד הקודם לא מזכה בקדיש?
תשובה: המסורת היא שלר' חנניה בן עקשיא לא היו ילדים ולכן תקנו חבריו או בדורות יותר מאוחרים לומר משנתו קודם הקדיש כדי שהקדיש יהיה לעלוי נשמתו. גם מסברא אפשר לומר שזה כמין בקשה לאחר הלימוד שאכן נמשיך להרבות תורה ומצוות ושה' יזכנו לכך. בשם הרב זלמן ברוך מלמד שליט"א.
שאלה: שירת פסוקים: מהם בדיוק גדרי האיסור של שירת ונגינת פסוקים? מה מותר ומתי?
תשובה: הכלל הוא שלשם שמיים, כדי להודות ולשבח לה' - מותר, וכך היתה שירת הלוויים. אבל להשתמש בפסוקים כחומר גלם לזמר תוך התעלמות ממגמתם הקדושה של הפסוקים - אסור.
שאלה: הפעלת כלים חשמליים ע"י שעון שבת: האם מותר לחבר את המדיח לשעון שבת כדי שביום שישי וביום שבת לאחר הארוחה המדיח יעבוד? האם הדין שונה כשמדובר בפלטה חשמלית? (לסדר שתפסיק לעבוד ביום שבת אחרי ארוחת הבוקר)?
תשובה: נפסק בשמירת שבת כהלכתה (יב, לה) שאסור להפעיל בשבת מדיח כלים על סמך שעון שבת, משום שהמכונה לא תפעל בלא שיסגרו את דלתה, נמצא שהסוגר את דלתה אחר שהכניס לתוכה את הכלים המלוכלכים גרם להפעלתה. אמנם יש שהתירו זאת בשעת הדחק כאשר יש צורך גדול לנקות כלים רבים בשבת, וקשה מאוד לנקותם בידיים. וטעמם, משום שסגירת הדלת נחשב לפעולת "גרמא", שאין כאן עשיית מלאכה ממשית, אלא רק פעולה שעל ידה אח"כ תיגרם פעולה האסורה בשבת. וזהו דבר שאסרוהו חכמים לכתחילה אבל בשעת הדחק הקלו בו (שו"ת מראש צורים ל'). אמנם אם ינתקו את המנגנון התולה את הפעלת המדיח בסגירת הדלת, כך שגם אם לא יסגרו את דלת המדיח בשעה היעודה המדיח יתחיל לעבוד, אז יהיה מותר להניח שם כלים מלוכלכים כדי לנקותם במשך השבת. לגבי פלטה חשמלית, מותר לסדר בשעון שבת שתפסיק לפעול אחר סעודת שחרית. לתשובת הרב יעקב אריאל. לתשובת הרב דב ליאור.
שאלה: גיל נישואין במקורות: כתוב בתלמוד שניתן ליארס בנות בגיל 3, וזה אומר שהם כשירות לקיים יחסי אישות. זה עומד בסתירה למה שהתורה מלמדת אותנו. איך ניתן להבין את זה?
תשובה: כיום ישנו איסור מוחלט לחתן ילדה. מה שדיברו על אירוסין לבנות בגיל שלוש, הוא במצב של עוני כזה, שאין ביכולת ההורים לקיים את ילדיהם, ואם לא יחתנו אותה היא תמות ברעב (כידוע שבתקופות רעב, לעיתים היו מתים עשרות אחוזים מן האוכלוסיה, כמו שקורה גם היום באפריקה). ואזי מותר לחתן אותה לאיש שיכול לפרנס אותה. וגם אז הוא מחכה עד שתתבגר, ורק אז מותר לו לקיים עימה יחסי אישות. וכבר ידוע שהכלל היסודי ביותר בתורה הוא: "ואהבת לרעך כמוך", והוא כמובן חל גם כלפי אותה ילדה. ולכן במצב שאין רעב נורא או סכנות קשות, אין מתירים לחתן ילדה קטנה.
שאלה: פסיקת הלכה על פי ראשונים: אם אדם לומד אליבא דהלכתא, עובר על כל שיטות הראשונים בצורה נכונה, ומגיע למסקנות שונות מאלו של האחרונים. האם יש לו לנהוג כפי הבנתו, או שמא עליו ללכת כפי הוראת הפוסקים?
תשובה: ככלל עליו ללכת לפי הוראת הפוסקים, וכן נוהגים רוב גדולי ישראל, שאף כשיש להם קושיות על הדעה המוסכמת להלכה, למעשה נוהגים על פי המקובל לפסוק. אמנם יש גדולים מיוחדים, שסומכים על שיקול דעתם. אבל ודאי תלמיד חכם צעיר לא יכול לנהוג כן.
שאלה: שירת נשים בשעת התפילה: האם מותר לנשים לשיר בבית הכנסת בזמן התפילה, לדוגמא בעת הוצאת והכנסת ספר תורה, אנעים זמירות, אדון עולם וכד. מה הדין לגבי השירים בקדושה? במידה ואסור, ובכל זאת יש נשים שעושות כך, האם צריך לצאת מבית הכנסת?
תשובה: מותר לנשים לשיר, הואיל והן בעזרת נשים, ואין רואים אותן, ואין אפשרות להבחין ולהבדיל מי שרה. ונהגו הנשים לשיר בקול רגיל, ולהמנע משירה בקול רם, כדי שלא יהיה ניכר קולה של אחת מהן יותר מן האחרות.
שאלה: כלי נשק בבית הכנסת: האם בבית הכנסת יש להסתיר את כלי הנשק שלא יהיו גלויים מפאת קדושת בית הכנסת?
תשובה: לכתחילה יש להסתירם, אבל אם קשה, אפשר שיהיו גלויים. והצורך בהם כיום מובן, לצורך הצלת נפשות. ועיין בפניני הלכה ח"ד ע' 136. ושם כתבתי לפרוק את המחסנית, אבל כיום שיש צורך בטחוני להשאר עם המחסנית, אין לפורקו. לתשובת הרב דב ליאור.
שאלה: שכר שונה לעבודה דומה: חברי ואני עובדים במשרות דומות זמן שוה. לאחר בירור עם חברי התברר שהוא מקבל יותר שכר ממני. האם מותר לי ללכת למנהל ולברר איתו את הענין? במידה וכן, האם אני צריך ליטול רשות מאותו חבר?
תשובה: אם תרצה לציין את משכורת חברך, תצטרך לבקש ממנו רשות לכך, מפני שיתכן והמנהל ביקש ממנו שלא לגלות את משכורתו, ובזה שתזכיר כי סיפר לך על משכורתו תגלה קלונו שלא עמד בדבריו. ויתכן שיצמח לו מזה נזק, וודאי לא לכך התכוון בנותנו בך אמון בספרו על משכורתו, ולכן צריך לבקש את רשותו. בלא רשותו, תוכל לדבר עם המנהל אבל לא לציין את זה שאתה יודע את משכורתו.
שאלה: נשק בברכת כהנים: האם כהן חגור באקדח יכול לעלות לדוכן או שעליו להסיר קודם את האקדח?
תשובה: לא עיינתי בזה, ואינני זוכר מי שהתייחס לשאלתך, שהיא שאלה טובה. מכל מקום נראה שלכתחילה ראוי שכהן לא יעלה לדוכן עם כלי נשק, וכדין תפילה, וכדין המזבח, שנועדו להרבות ואין להניף על המזבח סכין, ולכן אין לבוא לבית הכנסת לתפילה בכלי נשק. אבל כיום שיש סכנה ממחבלים, ויש בכך צורך, אפשר להקל, וטוב שיסתיר האקדח שלא יראה.
שאלה: זקן מול בית: בעלי מאוד רוצה לגדל את הזקן ואני מאוד לא אוהבת איך שהוא נראה כשיש לו זקן. אפילו רבנו כמה פעמים על זה. הוא חושב שיותר חשוב לגדל זקן מאשר צורת המראה החיצוני, אבל זה באמת מפריע לי. מה יותר חשוב?
תשובה: מצד הדין הזקן הוא של בעלך, ואינו חייב לשמוע בקולך. אמנם אם ברור שהזקן מאוד מפריע לאשה אף שאין האיש חייב להתחשב באשתו, מכל מקום מצד ההידור, יותר מהודר להתחשב באשה מאשר להדר בגידול הזקן, מפני שהמצווה להרבות באהבה בין איש לאשתו חשובה יותר. אלא שפעמים רבות אשה מתנגדת לכך מפני שהיא חוששת משינוי, וחוששת שלא תתרגל למראהו החדש של בעלה, ולכן הצעתי שהבעל יגדל את זקנו למשך חצי שנה עד שנה, ואם אח"כ יתברר שהוא מפריע לאשה, אזי אף שאינו חייב לגלח את זקנו מצד ההידור להתחשב ברצון אשתו - מוטב שיגלח אותו. יש להוסיף, שאם גם האשה אינה מתחשבת בבעלה בדברים שחשובים לו, אין זה צודק שהיא תדרוש או תבקש ממנו להתחשב בדברים שחשובים לה.
שאלה: קריאת שמות לילדים: שמענו שאסור לתת לילד שם לא מהתנ"ך. האם זה הלכה או מנהג? לבת שלנו קורים ענהאל. האם זה לא טוב לתת שם כזה, במיוחד כשזה עם שם ה?
תשובה: אין חובה לתת שם מהתנ"ך. והשם שבחרתם יפה. וזה שיש בו שם השם, הרי זה כשמואל וחננאל ועוד שמות רבים, ואין בכך כל בעיה, להפך, יתרון.
שאלה: ת על עבודה בשבת: האם מותר לעבוד בשבת בעבודות תמורת ת כגון בייבי סיטר, מלצרות וכדומה, על מנת לקבל שכר ביום חול? האם יש תנאים מיוחדים לכך? האם זה הכנה מקודש לחול?
תשובה: אסור לקבל שכר עבור עבודה בשבת, כמבואר בשו"ע (שו, ד). אמנם אדם שיש לו אחריות שמירה על שבוע שלם, יכול לקבל שכר עבור כל השבוע. ואם מדובר על צורך מצווה, כגון מלצר לסעודות שבת, או טיפול בחולים וכדומה, נחלקו הראשונים אם אפשר לקבל על כך שכר, כמבואר בשו"ע (שו, ה). ולמעשה נוהגים להחמיר שלא לקבל שכר רק על המעשה של שבת, אלא להבליע את שכר השבת בעבודה שנעשית לפני או אחרי השבת. כלומר עליך להקפיד לעבוד גם אחר השבת או לפניה, ולסכם עם המעביד שעיקר השכר הוא על אותה העבודה.
שאלה: ברכה על גומי לעיסה: האם יש לברך על גומי לעיסה? האם יש הבדל בין גומי לעיסה מנטה לגומי לעיסה עם סוכר?
תשובה: אף שיש חולקים בזה, דעת רוב הפוסקים שצריך לברך, מפני הנאת החיך, וכן ההלכה, מפני שגם על הנאת החיך, כל זמן שהיא נעשית כדרכה - צריכים לברך. ומה שאין מברכים על מטעמת, הוא מפני שאין זה דרך אכילת אותו המאכל.
שאלה: נחמה להורים שכולים: חברי לעבודה איבד את בנו בתאונת דרכים בגיל לפני בר המצוה. הוא כועס על הקב"ה - איך אוכל לחזקו ולנחמו? נשאלתי על ידו האם אמירת קדיש תועיל לבנו, היות והוא לא הגיע לגיל מצוות ולא טעם טעם חטא מימיו, והרי הוא בדרגה עליונה של צדיק.
תשובה: בעניין הכעס יש להשיב לחברך שתכונת הכעס בכלל אינה חיובית. היא מצביעה על חוסר שליטה של האדם בעצמו ועל עבדות שהוא מצוי בה כלפי דחפים ויצרים פנימיים. בודאי ובודאי שכשהכעס מופנה כלפי שמיים זה לא מועיל ואף פוגם הרבה מאוד בקשר שלנו עם אבינו שבשמיים. האמת היא שבמקרים טרגיים כאלו הכאב הוא גדול מאוד וקשה לשפוט אחרים. התורה מדריכה אותנו לומר במקרי מוות "ברוך אתה ה' דיין האמת" למרות הכאב וזאת כהדרכה לאדם לא להפקיר את עצמו ולא לתלות את האחריות באחרים. לא הכל מובן לנו, אבל אם נרכז את כח הכאב בנסיון להבין מה אפשר וצריך לעשות הלאה נצא נשכרים הרבה יותר מאשר הכעס כלפי שמיא. לגבי אמירת קדיש, בוודאי שהדבר מועיל וכך נהגו בכל קהילות ישאל. פרטי הלכות וטעמים אפשר למצוא בספר "מעגלי החיים" ובכל ספר המפרט את דיני אבלות, כגון "גשר החיים", "פני ברוך" ועוד. הרב משה אליה.
שאלה: צירוף מחלל שבת למניין: האם אפשר לצרף מחללי שבת בפרהסיא למניין ולקדיש? אני מתפלל בעבודה עם מניין של 5 שומרי שבת והשאר כולם לא שומרי שבת (מחללי שבת בפרהסיה), האם אפשר להתפלל כך. ראוי לציין שלפעמים אנו קוראים להם שישלימו לנו מנין, האם זה מותר? ומה עם זה שהם באים מרצונם, האם כך אפשר להתפלל? גם נציין שאנחנו מתפללים מנחה בלי חזרה כי עומדים לרשותנו 10 דקות.
תשובה: סוגיה זו מורכבת ואכתוב את ההלכה למעשה, אם אותם אנשים שמחים להצטרף לדבר שבקדושה ולהשלים מניין, מותר לצרפם, מפני שלדעה הרבה אחרונים, כיום אין דין מחלל שבת בפרהסיא כדין מי שאינו מצטרף למניין, מפני שאינו עושה זאת להכעיס. ולכן אם הוא שמח להשתתף בדבר שבקדושה, הרי הוא משלים מניין. ובזה שאינכם עורכים חזרת הש"ץ, גם למחמירים יש פחות בעייה. אבל אם החילונים אינם רוצים להצטרף למניין, והם עושים לכם טובה ויושבים שם, אבל אין להם יחס של כבוד לתפילה - אין לצרפם למניין. לתשובת הרב יעקב אריאל.
שאלה: הליכה לים מעורב: האם יש היתר להליכה לים מעורב? אם לא, מה חומרת האיסור?
תשובה: אין היתר ללכת לים מעורב. וכל הלכות צניעות שתקנו חכמים נועדו להרחיק את האדם מהרהורים באשה זרה שאינה אשתו, כדי שיתחבר יותר לאשתו. וטבעו של עם ישראל שהוא צנוע ושומר על שלמות המשפחה. והליכה לים מעורב מנוגדת לכל ההלכות הללו, ולכן בלא להכנס לפרטים, מדובר על איסור חמור. הליכה של ילד קטן לחוף מעורב עם כל המשפחה הליכה לחוף מעורב כשיש לי מספר גבוה במשקפיים
שאלה: הליכה למגדת עתידות או קוראת בקפה: האם מותר ללכת למגדת עתידות או קוראת בקפה או קלפים, ומדוע?
תשובה: נאמר בתורה (דברים יח, י-יג): "לא ימצא בך מעביר בנו ובתו באש, קוסם קסמים, מעונן ומנחש ומכשף. וחובר חבר ושואל אוב וידעוני ודורש אל המתים. כי תועבת ה' כל עושה אלה, ובגלל התועבות האלה ה' אלקיך מוריש אותם מפניך. תמים תהיה עם ה' אלקיך". שני סוגי מצוות ישנם כאן, איסור של כל מיני כשפים וניחושים, ומצוות עשה להיות תמים ולסמוך על ההנהגה האלוקית. בכל אופן ברור שההולך למגידי עתידות ואסטרולוגים למיניהם מבטל את המצווה "תמים תהיה עם ה' אלקיך", מפני שהוא אינו סומך על הקב"ה שמסדר הכל לטובה. אפילו אם ח"ו עומדת לבוא עליו איזו שהיא צרה, גם היא לטובה, שעל ידה יתכפרו עוונותיו ויינצל מצרה גדולה יותר. אבל אם ינסה להתחכם ולהינצל מהצרות העומדות לבוא עליו, סופו שיבואו עליו צרות גדולות יותר, מפני שלא תיקן עצמו בצרה הקטנה שעמדה לבוא עליו וכיוון שלא תיקן עצמו, יבואו עליו צרות גדולות יותר בעולם הזה או בעולם הבא. העיקר הוא שאדם צריך להתפלל על עצמו ולעסוק בתורה ובמצוות, ועל ידי כך יוכל להינצל מהייסורים בלא להזיק לעצמו בעתיד. המצווה של "תמים תהיה" נתבארה בדברי הרמב"ן שם על התורה. ואף במניין המצוות שלו מנאה כאחת מרמ"ח מצוות עשה (במצוות עשה שהוסיף ח'). ומוסכם שהרמב"ם אינו חולק על כך, אלא שלא מנה זאת כמצווה מפני שסובר שזו הדרכה כללית, שאף שהיא מחייבת כמצווה מהתורה, מכל מקום אין סופרים אותה כאחת מרמ"ח המצוות. וכן כתבו למעשה בשערי תשובה לרבינו יונה שער שלישי אות פ"ו, ובסמ"ק וספר חרדים, שאין ללכת לכל סוגי מגידי העתידות מפני שנאמר "תמים תהיה עם ה' אלקיך". כל זה מוסכם על הכל, בנוסף לכך יתכן שיש בכך גם איסור "לא תעשה", מפני שיתכן שההליכה למגדת עתידות או קוראת בקפה וקלפים כלולה באיסור "מעונן ומנחש", שהן שיטות לידיעת העתידות על ידי מעשים שונים, כגון אם נפלה פיתו מפיו סימן שיארע לו כך וכך, או על ידי חשבון עונות, שהיו אומרים זמן זה יפה למעשים כאלו וכאלו. אף שלא פרטה התורה הסתכלות בקפה וקלפים, יתכן והם כלולים באיסור. למשל על הליכה לרואים בכוכבים נחלקו הראשונים אם יש בזה איסור, לרמב"ם יש בזה ממש איסור של מעונן, ואילו לרמב"ן אין איסור (אלא שמצד "תמים תהיה" אין ללכת לשאול אליהם). כך מבואר בבית יוסף ובשולחן ערוך חלק יורה דעה סימן קעט סעיף א'. לתשובת הרב דב ליאור שליט"א
שאלה: לבישת מכנסיים רחבים: האם מותר לבת ללבוש מכנסיים ארוכים מתחת לחצאית או שמלה. והאם מותר כאשר לובשים מכנסיים רחבים ללבוש חצאית שאיננה מגיעה עד הברך?
תשובה: המכנסיים הרגילים הם לבוש של גבר, ולכן יש איסור מהתורה לאשה ללובשם. וגם אם תלבשם מתחת לחצאית או שמלה יש בכך איסור תורה. ומכנסיים שהם שונים לגמרי מהמכנסיים המקובלים ללבישת גברים, כגון מכנסי פיג'מה, נחלקו האחרונים, יש אומרים שבכל אופן מכנסיים אסורים, וכך כתב בשו"ת מנחת יצחק ח"ב ק"ח. ולדעת רוב הפוסקים כל זמן שמדובר בסוג אחר של מכנסיים אין בלבישתם איסור לא ילבש. וכן הלכה. ולכן מותר לנשים ללבוש מכנסי פיג'מה כטרניג וכדומה. אלא שכל ההיתר בזה הוא דווקא בבית או באולם התעמלות, אבל ללכת בהם בחוץ אסור מפני שאין זה צנוע. לגבי מכנסיים רחבים שרגילים ללכת בהם ברחוב, נראה שיש להחמיר ולהחשיבם כבגד של גבר, מפני שהם מוגדרים כמכנסיים, ומכנסיים שהולכים בהם ברחוב נחשבים כלבוש גבר. ואמנם יש נשים מבוגרות שרגילות ללבוש בחורף מכנסיים תחת חצאית רחבה, אולם כיוון שהן לובשות עליהם חצאית רחבה, כמעט ואינם ניכרים, אין בכך איסור, והרי הם כגרביים. ואף שהם רחבים כמכנסי טרניניג, כיוון שמגמתם לחימום ואינם ניכרים כל כך כלפי חוץ, הרי שהם נועדו לחימום ולא כבגד שמופיעים בו, ולכן אינן נחשבות כלובשות בגדי גבר. אבל כאשר החצאית אינה רחבה וארוכה, ניכר שהבת לובשת מכנסיים, שהם בגד של גבר, ויש בכך איסור "לא ילבש". אמנם אם יהיו מכנסיים רחבים כל כך שיראו כחצאית, וגם כשהבת תלך בצעדים רחבים יראו עדיין כחצאית שיש בה כפלים, אותם מותר ללבוש תחת חצאית קצרה. וזאת משום שביחד זה יראה כחצאית על גבי חצאית. ככלל צריך לדעת כי בדינים אלו המחמירה משובחת, מפני שככל שתהיה האשה צנועה יותר ביחסה לגברים אחרים, וכן בעלה ביחסו לנשים זרות, כך יוכלו יותר להרבות באהבה ואמון ביניהם. נמצא שאין כאן רק דקדוק בקיום מצווה מדברי חכמים של צניעות בלבוש, אלא סיוע למצווה הגדולה של "ואהבת לרעך כמוך", שמתקיימת באופן השלם ביותר בין בני הזוג. וכן לגבי נערות, ככל שתקפדנה יותר בדיני צניעות כך יוכלו אח"כ לבנות את ביתן באהבה רבה יותר, מפני שהצניעות שומרת את היכולת לאהוב בשלמות למען ההתקשרות השלמה אל בן הזוג, שלמען האהבה שבין בני הזוג חנן הקב"ה את האשה ביופי. לאחר מכן שמעתי שהרב מרדכי אליהו שליט"א מחמיר בכל מצב של מכנסיים. וכנראה סברתו שאי אפשר לתת את דברינו לשעורים, וכן צריך להורות. לא כאן המקום לפרט ולנתח, אבל עובדה היא, שככל שמקפידים באופן נכון יותר על צניעות, כך הסיכוי להתחתן ולשמור על שלמות המשפחה - גובר. כמובן שמכל כלל יש יוצאים מהכלל, ויש בנות שהצניעות נובעת אצלן מבעיה נפשית ומחסרון באהבת החיים וצריך לחנך אותן כיצד להיות שמחות ומלאות חיים ועם זאת צנועות. אבל ככלל ברור שבקבוצה שפחות מקפידה על הלכות צניעות, אחוז הרווקים והרווקות, הגרושים והגרושות, גבוה יותר. ואילו בחברה שמקפידה על הלכות צניעות, אחוז הבנים והבנות המקימים משפחות ושומרים על שלמותם גבוה יותר, מפני שהאהבה שלהם אינה אובדת לריק בחוסר צניעות, אלא מכוונת כראוי בתוך המשפחה. האם השסע מותר? מהי הדרכת התורה בנושא זה?
שאלה: שוקולד שעבר עליו הפסח: האם שוקולד טובלרון מכיל חמץ וייחשב כחמץ שעבר עליו הפסח?
תשובה: שוקולד טובלרון המיוצר בשוויץ בפס הייצור הכשר, הינו בכשרות רגילה ומכיל חלב נוכרי. כיוון שהוא בכשרות רגילה אין פיקוח על כל המוצרים הנמצאים בו, ובהחלט יתכן שיש בו מרכיב של חמץ. ממילא אם יש בזה חמץ יחשב זה כחמץ שעבר עליו הפסח.
שאלה: עליה לתורה לבר מצווה: תאריך ההולדת של בני הוא כ"ח בתשרי, יום זה חל השנה ביום שישי. לפי מנהג עדות ספרד אנו חוגגים עליה לתורה בכותל בימות שני או חמישי וגם עליה לתורה בבית הכנסת ביום שבת. כיצד יש לנהוג במקרה הנ"ל?
תשובה: את העלייה לתורה בשבת תערכו ביום שבת שאחר כ"ח בתשרי, שאז הוא כבר יהיה בר מצווה בעז"ה. ואף את העלייה לתורה בכותל, תקיימו בעשרת ימי תשובה, ביום חמישי, כדי שעלייה זו תהיה אחר שיהיה בר מצווה. ואמנם יש סוברים שקטן יכול לעלות לתורה כאחד משלושת העולים, אבל למעשה המנהג שלא להעלות קטן לתורה, וכן המנהג לפי האר"י, וכך מבואר בכף החיים רפב, כב. אמנם אם תרצו לבוא לכותל בלא שהוא יעלה לתורה, תוכלו לעשות זאת ביום חמישי שלפני בר המצווה.
שאלה: קריאת עיתונים בשירותים: האם יש בעיה לקרוא עיתונים וכד בשירותים? האם יש הבדל בין עברית לשפות אחרות? אם זה אפשרי, אשמח לקבל גם מקור.
תשובה: יש שהחמירו בזה מפני קדושת הלשון העברית. אבל למעשה המנהג להקל, מפני שרק כאשר מדובר בדברי תורה, אין לקוראם בשירותים. בנוסף לכך, אותיות הדפוס שלנו אינן כאותיות סת"ם המקודשות. ועיין בפניני הלכה ח"ד עמוד 118-120.
שאלה: עליה לארץ מול כיבוד הורים: אני לומד בכולל בחוץ לארץ. למדתי על חשיבות העליה לארץ. לעומת זאת הורי לא יכולים לשמוע על רעיון מסוג זה בו אני אעזוב את הבית למרחק כה רב. מה לעשות? חשוב להדגיש כי הדילמה קשה כי יש לי צורך דחוף להיות כאן כרגע.
תשובה: ככלל אתה צריך לעלות לארץ ישראל, אמנם אם יש צורך שתשאר, כי אין מי שיעשה זאת במקומך, אתה צריך להשאר שם. אבל אם יש מי שיעשה זאת במקומך, מוטב שתעלה בקרוב. להרחבה בעניין זה עוד בנושא
שאלה: זמן בין בשר לחלב: האם אדם ללא מנהג אבות, אך נוהג כמנהג בני אשכנז, רשאי לבחור לשמור בין בשר לחלב 3 שעות כמנהג חלק מהאשכנזים, או שעליו לשמור 6 שעות?
תשובה: לכתחילה מוטב שיקפיד על המתנה של שש שעות, ובמיוחד אם במשפחתו כך נהגו, ופוסקים רבים המליצו שאף מי שנהג להקל מוטב שיחמיר. אמנם, כיוון שישנו מנהג מיקל, זכותו לבחור בו.
שאלה: נרות שבת במקום סכנה: האם במקרה של חשש להדלקת הרבה נרות בבית, במקום של חשש לשריפה, אני יכולה להדליק רק 2 נרות?
תשובה: בשעת הצורך, כפי שציינת, אפשר להדליק רק שני נרות.
שאלה: שם לילד: נולד לנו בן זכר. השאלה היא בנוגע לשם שצריך לתת לו, האם השם צריך להתחיל באות מסוימת, זאת אומרת, לפי התאריך שבו נולד, השעה שבו נולד, שמות ההורים וכו או אולי לתת שתי שמות?
תשובה: אין צורך שהשם יתחיל באות מסוימת, ואין הדבר תלוי בתאריך או השעה, העיקר הוא שתכוונו לבחור את השם של הילד לשם שמיים. כלומר תחשבו איזה שם יעודד אותו להיות אדם טוב, ועם איזה שם הוא יוכל להיות שלם ושמח. וכן צריך שאתם תאהבו את השם, שעל ידי כך תתרבה אהבתכם אליו.
שאלה: מותר להשתמש בכלי זכוכית לבשר וחלב?: ברשותי כלי אוכל מזכוכית שעד היום נהגתי בהם שימוש גם לאוכל בשרי וגם לחלבי (לסירוגין כמובן) -צלחות וכוסות. אני נוהג על פי מנהג בני אשכנז. האם יש חובה כיום להפריד בין כלי זכוכית ולייעדם לשימוש בשרי או חלבי, או שניתן להקל כמנהג עדות ספרד ולהשתמש בהם גם לבשר וגם לחלב? במדה וההפרדה מתחייבת, כיצד עלי לנהוג עם הכלים שברשותי כיום?
תשובה: גם לחלק מהפוסקים הספרדים אסור להשתמש בכלי זכוכית לבשרי וחלבי, וכך דעת הבן איש חי, וכן מורה הראשון לציון הרב מרדכי אליהו שליט"א. בנוסף לכך, קשה לארח אורחים כאשר אתם מקילים בזה, ורוב ישראל מחמירים בזה. לכן יש להגעיל את כלי הזכוכית שבידכם ולהחליט לאיזה סוג הם ישמשו, ומכאן ולהבא להפריד גם בין כלי הזכוכית, בין הבשרי לחלבי.
שאלה: הכשרת כלי זכוכית: כיצד להגעיל כלי זכוכית ששומשו גם לבשר וגם לחלב?
תשובה: תמתין עשרים וארבע שעות מאז השימוש האחרון שנעשה באותם כלי זכוכית במאכל חם. אח"כ תיקח את הסיר או דוד המים הגדול ביותר שברשותך, ותקפיד שגם בו לא בישלו בתוך עשרים וארבע השעות שלפני ההכשרה מאכל חלבי או בשרי. תמלאו במים, תעמיד אותו על האש, וכשהמים ירתחו, תטבול בהם את כלי הזכוכית. ותקפיד שהמים הרותחים יגעו בכל צידי הכלי, ובזה הם מוכשרים.
שאלה: כיצד מעשרים תבן?: נשאלתי ע"י תלמיד בכיתה (כיתה ב ) כך: כתוב "ויאהב יצחק את עשו כי צייד בפיו". צייד: פירושו שצד את אביו בפיו, כגון בשאלה: "כיצד מעשרים את התבן?". שהרי ידוע שאין צוריך לעשר את התבן. אם כן, למה אצל חמורו של רבי פנחס בן יאיר, נאמר שם שלא היה אוכל, כי אם תבן מעושר בלבד? כלומר, יש מקום להבין מזאת, שתבן כן חייב במעשר?!
תשובה: כפי הנראה נתנו לפני חמורו של רפב"י שעורים עם גרגירי שעורה, שאותם צריכים לעשר. ואולי היה זה אוכל שיועד לאדם והתחייב במעשרות, ואח"כ כשקצת התקלקל נתנוהו לפני החמור.
שאלה: גניזת דברי תורה: האם יש קדושה בכל דברי התורה המודפסים? לכאורה בעידן הדפוס, מכונות הצילום, תרבות קריאת עיתון יומי וכד, הצורך לגנוז כל דף שיש בו דברי תורה נראה בלתי סופי, ובתוך דור או שניים יבצרו מצבורים שגם האדמה לא תוכל להכיל?
תשובה: מבחינת המקום באדמה, יש מקום די והותר, אמנם יש בדבר טרחה גדולה, להפעיל כלים כבדים כדי ליצור בורות לגניזה, או לנצל חפירות לפני הקמת בתים, כדי לגנוז בהם דברי דפוס מקודשים. ולעצם העניין, היו בין גדולי ישראל, מעטים, שהורו לשרוף את הספרים הישנים בצנעא, כדי שלא יגיעו לידי ביזיון גדול יותר, שלא נמצאו להם מקומות מתאימים לגניזה. אבל דעת רוב הפוסקים שאסור לשרוף ספרי קודש ישנים, אלא חובה לגונזם על ידי קבורה באופן המכובד ביותר. בשו"ת שבות יעקב ח"ג י' וי"ב מקל לשרוף ספרי קודש מודפסים שנתבלו בצנעא בתוך כדים או אבנים ואח"כ לקבור האפר, וזאת כדי למנוע ביזיון גדול יותר מהספרים ע"י שלא ישמרו ויגנזו כראוי. אבל רוב הפוסקים חולקים עליו, וכ"כ בשו"ת באר שבע מ"ג, וכנסת יחזקאל ל"ז. וכ"כ המ"א או"ח קנד, ט, ושו"ת שואל ומשיב מהד"ג ט"ו, והמ"ב קנד, כד. וכן משמע שדעת כל הפוסקים שהקלו לגבי דפי הגהה מטעם שלא נדפסו לשם לימוד, שספרי קודש שנועדו ללימוד צריכים גניזה. היו שרצו לחלק בין ספרים שנכתבו ביד שנתקדשו על ידי כוונת הכותב, לבין ספרים שנדפסו במכונה שלא נתקדשו ולכן אינם צריכים גניזה. אבל רוב ככל הפוסקים דחו סברה זו, וכ"כ הט"ז יו"ד רעא, ח. ועיין בציץ אליעזר ח"ג סוף תשובה א'. ובמנחת יצחק ח"א יז, ח-יב, ואף אם המדפיסים היו גויים הסכמת הפוסקים שיש בספרים קדושה. ורק לעניין תשמיש המיטה יש מקילים בשעת הצורך בספרים המודפסים כשאין לו במה לכסותם. ורוב הפוסקים החמירו גם בזה, עיין מ"ב מ, ד. ועיין בפניני הלכה ח"ד עמודים 110-114 ובהערות. אמנם לגבי דברי תורה שנדפסו בעיתון שרובו עוסק בענייני חול, ההלכה היא שמותר להניחם בפח, רק שיניחם באופן מכובד, כגון שיעטפם בשקית מיוחדת. והטעם לכך, שהואיל ומגמת ההדפסה של העיתון אינה לשם מטרת קודש, ואף העמוד שיש בו דברי תורה נדפס כדי שיקראו בו לזמן קצר בלבד ואח"כ יזרקו את כל העיתון, לא חלה קדושה על אותו הדף ומותר להניחו בפח. וכן כאשר עוסקים בהדפסת ספר קודש, לפני תחילת ההדפסה מדפיסים דפים לצורכי הגהה, כדי לבדוק אם ישנן שגיאות דפוס בספר. לדעת רוב הפוסקים אין באותם הדפים קדושה, הואיל ומלכתחילה נדפסו אך ורק כדי שיקראו בהם פעם אחת בלבד כדי להגיה הספר משגיאות.
שאלה: עבודה והסעה בשבת: בענייין עבודה בשבת - לגבי הבלעת השכר של שבת בעבודה של כל השבוע. אם אני עובד במקום בו העבודה היא 24 שעות ביממה, ועיקר עבודתי היא במשמרות של שבת, כי אין לי זמן נוסף, וגם כי בשבת המשכורת גבוהה יותר, ולכן איך שלא מסתכלים על זה את רוב המשכורת אני מקבל על העבודה בשבת. האם זה אומר שעלי להפסיק לעבוד שם כי רוב עבודתי ושכרי זה על שבת? עוד עניין, יש במקום הסעת גוי. האם מותר להשתמש בה בשבת? גם לנסוע וגם לחזור?
תשובה: אם המשמרת שלך נמשכת מעט אחר צאת השבת, או מתחילה מעט לפני כניסת השבת, כבר אפשר להבליע את שכר השבת באותו הזמן שעובדים מחוץ לשבת. ואף אם תמיד המשמרות בשבת, ויש פעם אחת משמרת ביום חול, אפשר להבליע את השכר באותה המשמרת. ואף אם תמיד העבודה רק בשבת, כתבתי בתשובה קודמת, שיש מקילים בזה, כאשר מדובר בעבודה שהיא לצורך מצוה, כמו למשל טיפול בילדים מפגרים. לגבי הנסיעות, אינני מכיר מספיק את הנחיצות שבנסיעות, והאם בלא זאת אי אפשר לעבוד שם, ולכן אינני יכול לתת תשובה שלמה. במבט ראשון נראה לי שאין לנסוע למקום עבודה גם על ידי גוי.
שאלה: ניפוי סולת: האם יש צורך לנפות סולת, וכיצד?
תשובה: לפעמים ישנם תולעים בין גרגירי הסולת, ולכן צריך להעבירם על השולחן ולהסתכל ביניהם.
שאלה: מסיבה בשנת אבלות: אני תלמידה בבי"ס ממ"ד. לכתתנו יש מסיבת סיום אך אני בשנת אבל על אבי. אבקש לדעת כיצד עלי לנהוג לגבי המסיבה בהצגה טקס הסיום וכו?
תשובה: בכל הקטעים שיש בהם שירה שמחה וריקודים - תצאי, ובכל שאר המסיבה את יכולה להשתתף. לגבי ההצגה, אם היא איננה שמחה, מותר לך להציג או לצפות בה.