LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: אאור ל-": לא ברור לי משהו, אולי אפשר להאיר את עיניי: הגמ בפתיחת מס פסחים דנה לאורך 3 עמודים אם ה"אור" שבמשנה הוא יום או לילה, ובמסקנתה (פס ג.) מסכמת ש"אור" הוא אכן "יום", אלא שננקטה בפתיחת המסכת לשון נקייה "לישנא מעליא" (סגי נהור). האם זה בעקבות עניין לשוני או הלכתי? כלומר, הרי אם המסקנה הלשונית היא שאור יום, ובמשנה נאמר "אור ל-", למה לא פסקה שבודקים בבוקר י"ד? - לשוני - האם משהו בלשון המשנה גרם לה לפרש שזה לילה? וא"כ החלת סגי נהור כאן איננו דוחק? - הלכתי - או שמא ידעו כבר מלכתחילה שבודקים בערב, ורק חיפשו מהי האסמכתא ההלכתית, ונדחקו לפרש "לישנא מעליא"? מאיר
תשובה: ברור שידעו מראש שבודקים בערב, כך זה בדרך כלל, שההלכה הקדומה ידועה, ורק מחפשים אסמכתא לכך. כאן יש הוכחה מפורשת לכך ממשנה ג משנה מסכת פסחים פרק א משנה ג רבי יהודה אומר בודקין אור ארבעה עשר ובארבעה עשר שחרית ובשעת הביעור. כאן ברור שאם בודקים ארבעה עשר שחרית שמה שכתוב לפני כן אור לארבעה עשר הוא בערב. נראה שכל הדיון הוא לשוני, בכלל מדובר על סוגיה סבוראית שעוסקת בדקדוקים לשוניים כמו שיש בפתיחת כל המסכתות. לא ברור גם שהתרוץ הלשוני של הסבוראים הוא אכן ההסבר הנכון. לראב"ד יש הסבר אחר, לדעתו הביטוי "אור ל" מדגיש שאין לחכות ללילה ממש אלא ככל האפשר קרוב לאור היום הקודם.
שאלה: יהדות: לרב ברצוני לדעת האם מכלול ההלכות לאורח חיים ישראלי דתי מותאם לאופי האנושי,התרבותי והיהודי של זמננו ולצרכי השעה של היהדות,או שמא ההלכה קפאה בגדול לפני כמה מאות שנים ולא עברה שינויים בשל העדר פוסקים בעלי שיעור קומה המאפשר לבצע שינויים מעין אלה?כלומר האם היהדות רלוונטית ליהודי כשם שהיתה, לדוגמא, בעת כתיבת השולחן ערוך?
תשובה: ב"ה, מאז שנתנה התורה מסיני היא רלוונטית, ומתאימה לאופי הישראלי המיוחד, התורה לא משתנה מדור לדור, מה שמשתנה זו המציאות, ואז לא צריך להתאים את ההלכה למציאות אלא את המציאות להלכה, ואם ישנם חידושים במציאות צריך לברר את ההתיחסות ההלכתית למציאות החדשה. דני ארגמן
שאלה: ברוקולי וכרובית של חסלט: האם הברוקולי והכרובית הטריים של חסלט הם מהגידול ללא חרקים? עד איזו רמה צריך לפרק אותם לפני השטיפה במי סבון?
תשובה: בכל ירקות עלים יש לבצע במלואו ובדיוק את ההוראות הכתובות על גבי השקית. בברוקולי וכרובית צריך להשרות במי סבון ואחר כך לשטוף היטב היטב את כל הירק. זה לא ניתן לעשות כאשר הראש שלם ולכן צריך לפרק אותו קצת. אבל אין הפירוש שצריך לפורר גם את התפרחות.
שאלה: כשרות בבית חילוני : אני חילוני ולא מקפיד על כשרות בכלל. אבל הבית שלי הוא צימחוני - חלבי, מעולם לא בישלתי בבית מאכל בשרי. האם חברי הדתיים יכולים לאכול אצלי מאכלים שבישלתי?
תשובה: שמחים לקבל את השאלה ולהיות לעזר. ראשית, אמנם עיקר הבעיות הם בבשר לא כשר וכן בבשר וחלב, אבל גם בירקות ופירות יש חובה של תרומות ומעשרות, ולכן יש להקפיד לקנות אותם במקום שיש לו תעודת כשרות (בדרך כלל ברשתות הגדולות אין בעיה). מעבר לכך, יש להקפיד שכל שאר המוצרים מצוינים ככשרים. יש לזכור שגם גבינות או חלב יכולות להיות לא כשרות, למרות שבארץ הם נדירות בעיקר ברשתות השיווק הגדולות, הם קיימות בכל מיני מקומות. סירים חלביים שבישלו בהם גבינות או חלב שאינם כשרים צריכים הכשרה נוסף לכך, גם חובה לטבול במקוה כלים חדשים שנקנו מהגויים, לפני שאוכלים בהם. לכן, אם אתה מגיש את האוכל בכלים חד פעמיים - אין בכך בעיה. לחילופין, אתה יכול לבקש מהם להטביל במקוה את כלל הכלים ואז הם יוכלו לאכול אצלך באופן קבוע ללא חשש אגב, יתכן שבכל זאת, אחד הדתיים לא רוצה לאכול, ויתכן שהוא חושש לדברים אחרים, אולי ניתן לברר איתו מהי הבעייה. בהצלחה רבה
שאלה: דור הפלגה - איך הם רצו להגיע לשמים?: אני מחפשת כבר כמה ימים תשובה לשאלה: מדוע דור הפלגה התקבצו בבקעה"וימצאו בקעה בארץ שנער וישבו שם"(מקום נמוך)אם הם רצו להגיע לשמים? אני ממש אשמח לתשובה.
תשובה: התשובה לשאלתך נמצאת בפירושו של הרש"ר הירש על התורה. בתמצות- ח אומרים שחטאם של דור המבול נכתב בפירוש בתורה, אך חטאם של דור הפלגה נכתב ברמז. אחד הרמזים הוא הבקעה. עד לדור הפלגה בני האדם בנו בתים על ידי שהם חיברו אבנים עם טיט, אבל דור הפלגה החליט למרוד בה, אז הם לא רצו להשתמש בבריאה של ה, אלא בם רצו להעצים את הכח שלהם. לכן הם הלכו לבקעה, שם יש רק עפר, וממנו התחילו לבנות בניין. אלוהים הוא לא גוף, ולכן אי אפשר להלחם בו על ידי חיצים לשמיים, אך הדרך למרוד בו היא על ידי שגורמים לאנשים לשכוח אותו, ומעצימים את הכח של הציבור. זה מה שרצו לעשות בדור הפלגה, והמנהיג שלהם היה נמרוד שניסה להרוג את אברהם אבינו. על ידי העצמת השם שלהם ובניית הכל מחדש, בלי לזכור שיש אלוהים, הם חשבו שתהיה להם הצלחה אמיתית. מן הסתם יש עוד פירושים, אך זהו פירוש אחד. איתי אסמן
שאלה: כשרות קמח דגן: קנינו קמח של חברת דגן. סוג אחד של אריזה היה עליו רק העדה החרדית בלי שום הזכרה של כשרות רבנות או המילה כשר. אריזה שניה היה עליה סמל של הרב לנדא וכתוב עומד תחת פיקוח הרב לנדא בני ברק(משהו בסיגנון) השאלה היא האם מותר להשתמש בהם או בגלל שלא כתוב רבנות זה בעייתי?
תשובה: מבחינת הרבנות הראשית הרב לנדא הוא רבה של בני ברק ולכן כאשר המוצר מיוצר בבני ברק אז די בהכשר שלו בלבד. אבל במוצר שמיוצר במקום אחר צריך גם רבנות מקומית. מוצרים עם הכשר העדה החרדית צריכים להיות מלווים עם הכשר רבנות מקומית. ולכן יש להתקשר לחברה ולברר מדוע אין הכשר רבנות על המוצר.
שאלה: כלים מחו  ל: קניתי כלי מאפינס חד פעמיים אשר בחלקם הפנימי מרוח חומר המונע הידבקות העוגה לכלי. הכלים נרכשו מאתר ששמו אליאקספרס המייבא לארץ מוצרים המיוצרים מסין. האם ישנה בעיה מבחינת כשרות (החומר השומני המרוח בפנים)?
תשובה: יתכן מאד שהשומן אינו כשר,רק שאיני מכיר מציאות כזאת. מה שאנו כן מכירים היא כעין תבנית סליקון שהמפינס לא נדבק בו אבל לא מרוח עליה חומר. וגם במידה וכן היה חומר מרוח על התבנית אז היא היתה יורדת אחרי שטיפה במי סבון. ובכל אופן שלח ליינק וננסה לברר מה טיבו של תבנית המפינס הזה.
שאלה: האם נפילה היא צביעות?: לפעמים גם אם אתה מאד מאמין במשהו קורה שאתה נופל, אתה מאמין שאסור ולא טוב להגיד רע על בן אדם, ולפעמים אתה גם חי את זה, אבל לפעמים אתה מגיע למצב של דילמה ואתה צריך להחליט מהר מה לענות או איך להתנהג ויוצא שאתה נופל. זו התגובה האוטומטית שלך למצב שאתה צריך להחליט בין טוב לרע, זה לא נקרא להיות לא אמיתי עם עצמך? להאמין במשהו ולחיות אותו ואז במצב של לחץ או מחשבה מהירה לעשות הפוך ממה שאתה מאמין בו? אם כן כל מי שנופל במקומות שהוא יודע שאסור במחשבה של רגע נקרא צבוע?
תשובה: לק"י לשואל היקר אני רוצה להתנצל שלקח לנו מעט זמן לענות וברור שהנושא הזה של בירור הדרך של האדם וההתמודדות שלו עם נפילות בוערת בך. לדעת אם זה צביעות כשיש נפילות או לא, כאשר מאמינים במשהו ופועלים שלא ליפול, זאת בהחלט שאלה חשובה וטובה ואשריך שאתה מעלה את זה! אני מקווה שבאמת הבנתי את השאלה בצורה נכונה, ואם לא אשמח לחידוד ובעזהי"ת נענה כמיטב היכולות אשר הקב"ה חנן אותנו בהם. אמיתי או לא אמיתי? זה נכון שהרבה פעמים, לפני שאנחנו מצליחים לתקן את המידות, וגם לאחר מכן, יש נפילות ופעולות שנעשות מתוך אינסטינקט. אך כשמן כן הן - נפילות. כל עוד אנחנו כאנשים באמת עמלים על עצמנו ומחפשים איך לתקן את המידות אז הן נפילות. זה נכון שאם זה קורה הרבה צריך לבדוק את הענין, אבל זה עדין יכול להיות נפילה, או משהו שלא מתוקן לגמרי שעוד יש מה לעבוד עליו. על מה יש לעבוד? על הרצון. חוזק הרצון וההבנה הוא מרכיב חזק ביכולת לקום מנפילות. הרי אי אפשר לדעת משהו באמת, לא רק בשכל, אלא גם במעשה, ושהוא לא ישפיע על הרצון. הידיעה הזו - ידיעה שהיא לא רק חיצונית אלא משפיעה מבפנים היא זו שיכולה לפעול על הרצון. זה לא שלפני זה מדובר במצב שהאדם לא אמיתי. יש לו הבנה שכלית שעדין לא הגיעה לידי מעשה. זה נכון שאם זה לא יגיע לידי מעשה אז יכול להיות שהוא באמת לא אמיתי עם עצמו. מי הצבוע? כל זה אולי נוגע לאמיתיות, אבל לגבי צביעות ומה זה בדיוק, זה כבר ענין אחר. צביעות, לרוב, מוגדרת כחוסר התאמה בין האופי של האדם למעשיו או מישהו שמסתתר מאחורי דברים מסוימים, לרוב ערכים שונים, בשביל מטרות אישיות. לא משנה אם ניקח את ההגדרות האלה, אם נדייק בהם יותר או פחות, מדובר בסוף במשהו קבוע. דברים שנעשים מלכתחילה. זאת אומרת שיש חוסר התאמה בין המחשבה של האדם למעשה שלו. זה לא שזה קורה מאז שהאדם נפל, זה קיים שם עוד במחשבה. לכן, מי שנופל הוא לאו בהכרח צבוע. הוא בהחלט עומד (בעזהי"ת) מאחורי מה שהוא אומר. זה נכון שיש לפעמים הבדל דק בשטחים האפורים של מי שצבוע לבין מי שמתמודד ולא מצליח לקום בצורה חזקה. בנוסף, כמי שאולי צופה מהצד, מבחוץ, חשוב שלא נשפוט אנשים. אנחנו לא קוראים מחשבות של אדם להחליט אם הוא צבוע או לא, ואולי הוא מתמודד וקשה לו והא זקוק לעזרה. זה נכון שיש פעמים שצריך לחשוש, אבל זה כבר ענין כשלעצמו עם כללי זהירות משלו שאינם חורצים את גורל אופיו של מישהו כזה או אחר. ועל המשקל הזה, אסור לנו, כמי שאולי מתמודדים, לתת ליצר לשכנע אותנו שאנחנו צבועים רק בגלל שאנחנו לפעמים לא עומדים בניסיונות ונכשלים. אם אנחנו באמת מאמינים ולא מתחילת הדרך יודעים שיהיה הבדל בין המחשבה לבין המעשה. אני מקווה שהדברים באמת הניחו את הדעת ונגעו במה ששאלת. אם לא, או גם אם כן אשמח לחידוד אם יש משהו לא ברור או שתרצה להתעמק בו. הרבה הצלחה וישר כח על השאלה הנפלאה! חנוכה שמח, נתנאל netanelweil gmail.com
שאלה: מה רע במחשבות רעות?: מה רע בלחשוב מחשבות רעות, לאו דווקא על אנשים, כמו על חטאים או דברים לא צנועים?
תשובה: קודם כל על השאלה, זאת שאלה מצויינת, שמאפשרת לנו לחשוב לעומק על מה הן מחשבות, ומה הכוחות שלהם. הנחת המוצא של השאלה שלך היא שיש הבדל בין מעשים לבין מחשבות. מעשים הם דברים פרקטיים, שקורים במציאות, המחשבות לעומת זאת הן מנותקות, ולכן הן גם לא מזיקות. זאת התפיסה המקובלת כיום בחברה. אם באמת נניח ככה נתקשה להבין למה יש איסור גם על מחשבות, הרי הן לא מזיקות, ומה שלא גורם נזק אין איתו בעיה. אני רוצה לנסות לערער על התפיסה הזאת משתי נקודות, ואולי ככה להסביר את מה הבעיה במחשבות רעות. קודם כל, קשה מאוד לשים את הגבול בין מחשבות למעשים. דיבור, זה גם מעשה? ואם למשל אני לומדת עם חברה למבחן, ואני אומרת לה בכוונה תשובה לא נכונה כדי להכשיל אותה, ברור שזה מעשה, אבל אם אני רק שומעת אותה טועה ולא מתקנת אותה, זה גם מעשה? ומה לגבי תפילות? אנחנו כאנשים מאמינים, מאמינים שיש לנו כוחות לשנות את המציאות, אם זה על ידי תפילות, מחשבות, או כוונות. לכן, קשה מאוד לעשות הבחנה בין מעשים למחשבות, ולומר שמחשבות לא משפיעות ולכן הן מותרות. גם אם נחשוב על הדברים בצורה רציונאלית יותר, המחשבות שלנו משפיעות על המעשים שלנו. כמו שברור לך שמחשבות רעות על אנשים הן אסורות, כי הן מסוכנות, ועלולות להוביל לשנאת חינם, ככה גם מחשבות על חטאים, או דברים לא צנועים. בהתחלה אנחנו רק חושבים עליהם, אבל אחר כך, בעקבות המחשבות, גם המעשים כבר לא נראים לנו כל כך נוראיים, וכשפתאום יש לנו אפשרות לעשות אותם, אנחנו עלולים חס וחלילה ליפול. לכן, כדי לשמור על עצמנו טובים וטהורים ככל האפשר אנחנו צריכים להשתדל ולשמור גם על המחשבות שלנו. כמובן, זה לא פשוט, ולפעמים קשה מאוד לשלוט במחשבות, ולכן לא צריך להיות קשים עם עצמנו אם נפלנו, או גלשנו במחשבותינו, אבל צריך לדעת לעצור, וצריך להשתדל כמה שיותר לחשוב רק מחשבות טובות. המון בהצלחה, יעל yaelkagam gmail.com
שאלה: חסלט: בוקר טוב, שתי שאלות: 1. האם עלים של חסלט ודומיהם באמת צריכים השריה בסבון ככתוב על השקית? 2. יש שגורסים שבימות החורף אין צריך להקפיד על גידול שכזה, ואפשר לאכול כרובית, כרוב וכדומה היות ובחורף הם לא נגועים. מה דעתכם?
תשובה: בבדיקות שאנו עורכים במעבדת החרקים של כושרות עולה שכמעט תמיד יש חרקים על ריקות העלים של החברות המפוקחות. וגם שבוע שעבר ערכנו בדיקות ונמצאו חרקים בכל סוגי הירקות שבדקנו. אמנם על פי התקן של הרה"ר מותר לשווק ירקות ללא חרקים עם חרקים אבל בכמות קטנה וסוג של חרק שיורד בקלות אחרי שריה במי סבון 3 דקות ושטיפה יסודית. ולכן צריך להקפיד במאוד במאד לצבע את ההוראות הכתובות על גבי השקית. יתכן שבחודשי החורף של טבת שבט, ואדר הכרובית וברוקולי יהיו נקיים-כמובן לאחר פירוק הגיבולים, שריה במי סבון ושטיפה חזקה תחת זרם מים. ויתכן גם שלא!!! ולכן מי שרוצה לאוכל צריך לעשות את כל הפעולות שכתבנו ולאחר מכן גם לערוך בדיקה מדוקדקת של הירק. ומכיון שכמעט כל האנשים אינם בקיים בבדיקה היא הופכת להיות לא מעשית.
שאלה: כשרותו של הירק כרישה: ברצוני לדעת האם הירק כרישה הנמכר בחנויות השונות כשר מבחינת נקי מתולעים וחרקים? לא ראיתי שמוכרים אותו ארוז עם הכשר של נקי מתולעים. אם אכן הוא נגוע, האם יש דרך להכשיר את הירק? רוב תודות
תשובה: בדרך כלל מוכרים אותו רק בסביבות ראש השנה כי אז הרבה אנשים אוכלים אותו כסימן של "כרתי". אבל עכשיו (טבת תשע"ד) אין בשוק גידול מפוקח. אבל לא קשה לנקות אותו מחרקים. עיין במצגת המראה ומסבירה כיצד לעשות כך.
שאלה: אכילת דגים: למה אסור לאכול דגים ללא קשקשים ועצמות
תשובה: כי כך ציוה הקב"ה בתורתינו הקדושה. עיין ויקרא י"א:ט -י"ב. ואם בקשתך היא לדעת טעמים פניימים של מצווה זו ובעצם כל מה שקשור שאיסורי אכילה עיין ויש עוד הרבה מאד מאמרים ושיעורים שנכתבו ונאמרו על נושא זה. עיין עוד בשיחות הרב צבי והודה זצ"ל על פרשיות השבוע. נדמה לי שזה על הפרשת שמיני שהזכרתי את המקור לעיל.
שאלה: כיסוי הדם: איך מתבצע תהליך כיסוי הדם במשחטת עופות בימינו?
תשובה: בשו"ע כתוב סימן כח: דיני כסוי הדם סעיף א השוחט חיה או עוף צריך לכסות דמו, בין צדן עתה בין שהיו מזומנים בידו. הגה: והכיסוי הוא מצוה בפני עצמה (כך משמע באשירי פרק כיסוי הדם), אבל השחיטה כשירה אף אם הזיד ולא כיסה (ב"י וכ"כ א"ח וכ"ה בכל בו). סעיף ב חייב לברך קודם שיכסה: אשר קדשנו במצותיו וצונו על כיסוי דם בעפר. הגה: מי ששחט פעם הראשון, מברך שהחיינו על הכיסוי אבל לא על השחיטה, דמזיק לבריה (במנהגים ישנים בשם רבי ידידיה משפירא). סעיף ה צריך שיהיה למטה עפר תיחוח, וצריך להזמינו בפה, ויש אומרים שאינו צריך. סעיף ו מכסה בידו או בסכין או בכלי אחר, אבל לא ברגלו כדי שלא יהיו מצות בזויות עליו. סעיף טו דם הניתז ושעל הסכין, אם אין שם דם אלא הוא חייב לכסות  וגורר אותו ומכסהו, כדי שיתן עפר גם למטה. אבל אם יש שם דם אחר, אין צריך לכסותו, שאין צריך לכסות כל הדם. לפיכך אין צריך (להמתין) לכסות עד שיצא כל הדם. הגה: מיהו ימתין עד שמתחיל לירד טיפין, כדי שיכסה מקצת דם הנפש (מהר"ל בשם מהרא"ק ושחיטות ישנים בשם מהר"ש). סעיף יט צריך לבדוק הסימנים והסכין קודם הכיסוי, כדי שלא יבא לידי ברכה לבטלה. כל זה כתוב בשו"ע אבל כיצד ניתן לבצע את זה במקום ששוחטים בין 3 לכ20 שוחטים בו זמנית במשך שתי משמרות ובסופו של דבר זה מסתכם במשחיטות הגדולות בכמות של כ100,000 עופות ביום? 1. השוחטים עומדים בתור ושוחטים את העופות. מיד לאחר השחיטה הם בודקים את הסימנים (קנה וושט) הם זורקים אותו בתוך קונוס כאשר הראש למטה. הקונוס חתוך מלמטה כך שהדם זורם החוצה. מתחת לקונוס יש כעין שביל שמפזרים שם עפר לפני תחילת השיטה של אותו היום. ובסוף היום מכסים את הדם עם עפר נוסף.
שאלה: שמירת נגיעה בין נכדה לסבא: כל פעם שאני והמשפחה שלי הולכים לסבא וסבתא שלי סבא שלי מחבק אותי ומנשק אותי (בלחי) ואני ממש מובכת ולא יודעת איך להגיד לו שיפסיק-הוא יודע שאני שומרת נגיעה כי הם גם דתיים. מה לעשות???
תשובה: כל הכבוד שאת שואלת ומבררת. מצד הדין מותר לסבא לנשק את הנכדה שלו. ואמנם יש כאלו שמחמירים בזה, אך מעיקר הדין אין איסור. אם זה לא נעים לך בלי קשר, את יכולה לנסות לומר בעדינות לסבא שלך שזה לא נעים, אבל אם אין לך בעייה עם זה, גם ההלכה לא אוסרת. בהצלחה עקיבא akivamakshivim gmail.com מקורות: רמב"ם פירוש המשנה לסנהדרין פרק ז, והלכות איסורי ביאה פרק כא הלכה ו. שולחן ערוך אבן העזר סימן כא סעיף ז, (וח"מ שם סק"י ופתחי תשובה שם סק"ה)
שאלה: שטרי אדיוטות בשבת: ערב טוב כבוד הרב! האם מותר לקרוא שטרי אדיוטות בשבת? כיודע לי ישנה מחלוקת הן בראשונים והן באחרונים,ומה נפסק להלכה היום,אשמח אם הרב יפרט לי את הנושא בצורה ברורה שכן סוגיה זו מעלה לי קושיות רבות.
תשובה: לשואל: עיין מה שכתבנו בבירור הלכה על מסכת שבת עמוד קמט עמוד א. הרב אריה שטרן ראש מכון הלכה ברורה
שאלה: ממתקים מח  ל: באחד מסניפי בנק הפועלים חולקו לעובדים מזוודה מלאה בממתקים שרובם מחו"ל עם מדבקה בעברית שכתוב בהכשר של "קיי" בתוך משולש עם האות "די" למעלה. וכתוב באישור הרבנות הראשית לישראל. כמו כן, כתוב לאוכלי חלב נוכרי. האם אפשר לסמוך על ההכשר הזה או שהם נוהגים קולות מיותרות?
תשובה: המציאות שאתה מתאר היא נראת לא כל כך תקינה. 1. הרה"ר לא מאשרת "חלב" גוי, אלא רק אבקת או רכיבי או חלבוני חלב גוי. 2.בדרך כלל ההכשר צריך להיות כתוב על גבי המוצר ולא על מדבקה. ולכן ראוי ונכון לפנות למחלקת היבוא של הרה"ר כדי לברר האם מוצר זה באמת מאושר ואם כן מה רמת השכרות שלו.
שאלה: קטיף תפוזים ערלה: לרבני המכון ראינו מקום במרכז הארץ שמציע אטרקציה של קטיף תפוזים וסחיטת מיץ. שאלתי היא, בהנחה מבוססת שלמקום אין כשרות מקומית האם יש דרך לוודא שהתפוזים אינם ערלה ובהנחה שיש האם יש צורך לעשר כאשר מכינים מיץ במקום עצמו,כי מרגע שקטפתי אותם הם רכושי ואינני מכניס אותם הביתה אך לא אוכל אותם על יד העץ ממש.
תשובה: קטיף תיירותי -קטיף עצמי: יש להתייחס לכמה נושאים הלכתיים: 1. ערלה ונטע רבעי: בשלוש שנותיו הראשונות אסורים פירות העץ באכילה ובהנאה. יש לברר עם הגורמים המוסמכים במקום, מה מצבם של העצים שמהם קוטפים. גם אם יש בידי הבעלים אישור מהרבנות הראשית שהשטח נבדק ושהוא נקי מחשש ערלה, יש לוודא שהמסמך מתאים למטע הרלוונטי. 2. בשנה הרביעית הפירות הם נטע רבעי וצריך לפדותם לפני האכילה, כדוגמת פירות מעשר שני. פירות אלו פטורים מהפרשת תרומות ומעשרות. 3. ומהשנה החמישית והלאה הפירות שנקטפו הם טבל ואסור לאכול אותם לפני שמפרישים מהם תרומות ומעשרות. שנת תשע"ג היא השנה החמישית למנין שנות השמיטה, ומהפירות יש להפריש תרומה גדולה ותרומת מעשר (בשקית לאשפה), מעשר ראשון (ללוי) ומעשר שני (את המעשר פודים על מטבע המיועדת לכך או דרך קרן מעשרות, למי שמנוי על אחת שכזו). הערה חשובה: אחת הטעויות השכיחות היא, שאפשר לאכול בלי להפריש תרומות ומעשרות כל זמן שהפירות לא הוכנסו הביתה. אמנם, יש מקרים שבהם הדין הזה נכון, אבל בדרך כלל, פירות שנקטפו בחצר סגורה ומגודרת מתחייבים מיד בהפרשת תרומות ומעשרות. הדין זהה גם כשמכניסים את הפירות לרכב או אפילו לסל בתוך שטח הקטיף. יש בכך פרטים רבים, אך חשוב לזכור שמצב היחיד שבו מותר לאכול פרי בלי להפריש ממנו, הוא רק כאשר קוטפים פרי אחד (או גרגר אחד מתוך אשכול) ואוכלים אותו בשטח הקטיף עצמו ולא מכניסים אותו בתוך כלי. בנוסף, ראוי להזכיר שיש בוסתנים הפתוחים בשבת ובוודאי שיש חשיבות ועדיפות לחזק את שומרי השבת ולא את עוברי העבירה. לצערנו, באתר התיירות של הגולן, חמש מתוך שבע חוות שכאלו מחללות שבת. וכמובן, בכל מקרה של רכישת פירות וירקות במרכולים או בבסטות על אם הדרך, יש צורך בתעודת כשרות תקפה המעידה על הפרשת תרומות ומעשרות מהתוצרת. אם אין תעודה כזו, יש חובה להפריש באופן עצמאי בלי ברכה מחמת הספק. כמו"כ פורסם אצלנו גם מאמר של הרב פרידמן
שאלה: כשרות סלמון: האם ידוע לכם לגבי דגי סלמון בכשרות מהדרין (הרב יגאל אריאל מהגולן) -האם הם נקיים מחרקים? ואפשר לסמוך שהגיעו ממקומות ללא חרקים בבשר הדג? ומה לגבי דג סלמון של תנובה בכשרות מהדרין (נראה כי היבוא מסקנדינביה או דרום אמריקה)? האם יש אפשרות להקל בנושא האניסקיס?
תשובה: היום בכל דגי הסלמון יש בעיה של חרקים בין העור לבין הקשקשים. ולכן על כל הדגים כתוב להוריד את העור או להוריד את הקשקשים ולשטוף היטב את הדג. לגבי אניסקים- אין בעיה של טפיל זה בסלמון מנורווגיה או מצ ילה. אבל בכל המקומות האחרים יתכן שהדג נגוע בטפיל זה. יש גופי כשרות שמקפידים על כך ויש שבורים שאין בהם בעיה הלכתית. למשל העדה החרדית, בד"ץ מהדרין, והמכון למצוות התלויות בארץ של הרב רווח אומרים שהם מקפידים על כך. בענין השאלה: "האם יש אפשרות להקל בנושא האניסקיס?". השאלה הראשונה היא האם ביטאת נכון את השאלה? אולי צריך לשאול אחרת: האם צריך להחמיר האניסקיס? בכל אופן אין אנו מכריעים בשאלה גדולה זו שהתלבטו בה גדולי פוסקי הדור. עיין באתר שלנו ותראה את השיטות השונות בסוגיא זו:
שאלה: שטיפת ירקות עלים בשבת: האם יש היתר לשתוף חסה וכדו בשבת?
תשובה: נשיא כושרות הרב אליקים לבנון שליט"א רבה של השומרון רב הישוב אלון מורה וראש ישיבת ברכת יוסף, מתיר. בקרוב יתפרסם מאמר שמסביר את שיטתו בנושא זה.
שאלה: מעשרות מתנה לחתן בעל חובות: האם ניתן לתת מעשרות לקרוב משפחה שמתחתן? אמנם החתונה תהיה סטנדרטית מינוס ולא ממש ענייה. אך החתן נכנס לחובות בגלל עסק שלא הצליח והחתונה תכניס אותו עוד יותר לחובות. (אני סטודנטית ואין לי אפשרות לתת סכום משמעותי במתנה שלא תהיה מעשרות )
תשובה: לשואל: 1. בהחלט אפשר לתת לחתן מכספי מעשרות. אבל בתור עצה טובה כדאי לתת הכסף ב2 מעטפות במעטפה אחת את המתנה המתוכננת עם הסכום הקטן ובמעטפה השנייה את המתנה מהמעשרות וללא שם. הרב אריה שטרן ראש מכון הלכה ברורה
שאלה: התאבדות: לכבוד הרב יש לי מספר שאלות שמטרידות אותי ואשמח אם הרב יוכל לענות לי או להפנות אותי למקורות שמתעסקים בנושא. לפני שלוש שנים אחי הגדול התאבד, לאחרונה חשבתי על כמה דברים בנושא שקצת בלבלו אותי. דבר ראשון זה ביחס ההלכה למעשה הנורא הזה. אני יסביר למה אני מתכוונת, ברור לי שיחס ההלכה למעשה הוא שלילי מאוד אך השאלה שלי היא לאחר המעשה. אחי התאבד- מה ההלכה אומרת, כיצד אנחנו צריכים לנהוג?? השבוע שמעתי לצערי על אדם נוסף שהתאבד וסיפרו לי שאבא שלו לא בא ללויה, ושהם התלבטו אם לעשות שבעה בגלל שהמעשה הזה הוא נורא ואסור לתת לו מקום. (בסוף הם עשו שבעה אבל ביקשו שרק משפחה ואנשים קרובים מאוד יבואו לנחם) השאלה שלי היא מה ההלכה אומרת??- איך המשפחה צריכה לנהוג?? איך לעשות את הלוויה?? האם לשבת שבעה?? לעשות אזכרות?? מותר לעשות דברים להנצחה?? מותר לדבר ולספר עליו דברים טובים?.? השאלה השנייה זה לגבי עשייה לעילוי נשמתו של אדם שהתאבד. בד"כ כשאדם נפטר משתדלים לעשות כל מיני דברים לעילוי נשמתו- שעורי תורה, תהילים וכו. אבל אני תמיד שואלת את עצמי האם יש טעם שאעשה דברים לעילוי נשמתו של אחי היקר, הרי ח אמרו שמי שעושה את המעשה הנורא הזה אין לו חלק בעולם הבא, אז יוצא שאם אין לו חלק לעולם הבא אין טעם לעשות דברים לעילוי נשמתו כי הוא גם ככה לא נמצא בעולם שכולו טוב, אז אין לנשמה שלו לאן לעלות. אני ממש אשמח אם הרב יוכל לענות ולהסביר לי את הדברים!! ובשורות טובות!!
תשובה: היהדות מתנגדת להתאבדות באופן נחרץ. כך פוסק הרמב"ם: "המאבד עצמו לדעת אין מתעסקין עמו לכל דבר ואין מתאבלין עליו ואין מספידין אותו." (הלכות אבל פרק א הלכה יא) ההסבר לכך מובא בהלכות רוצח ושמירת הנפש (פרק ב, הלכות ב -ג) "וכן ההורג את עצמו. שופך דמים הוא ועון הריגה בידו וחייב מיתה לשמים. ומנין שכן הוא הדין, שהרי הוא אומר. את דמכם לנפשותיכם אדרוש זה ההורג עצמו." להתאבדות יש לעיתים השפעות רעות על הסביבה: לא פעם קורה שהתאבדות אחת משפיעה על אחרים שנמצאים במצב רגשי קשה לעשות מעשה ולהתאבד. לכן חייבים להסתייג מאוד ביחס למתאבד. מצבים אלו מחייבים זהירות עצומה: מצד אחד אין להקל ולקבל התאבדות, מצד שני איך אפשר להחמיר עם מי ששלם את המחיר היקר ביותר על מעשהו ובודאי איך אפשר להחמיר כל כך עם קרוביו - הוריו ואחיו שאבדו את היקר להם ונשארו עם רגשות כל כך קשים. הרב אליעזר מלמד מבטא את המורכבות: "פעמים רבות אין נוהגים בכל החומרה ההלכתית כלפי המתאבדים. הסיבה לכך, שרק כאשר ברור לחלוטין, שאומנם המוות ארע בכוונה ולא על ידי תאונה   דינו כמתאבד, אבל אם ישנו ספק, שמא מת בדרך אחרת, או שביצע את ההתאבדות ברגע של אי שפיות, אין מתייחסים אליו כמתאבד. בנוסף לכך, פעמים רבות משום כבוד המשפחה, משתדלים להסתיר את העובדה שקרובם התאבד. אף-על-פי כן, היחס העקרוני המופיע בהלכה כלפי המאבדים עצמם לדעת ידוע ומפורסם. גם כאשר הציבור רואה שנוהגים במתאבד כמנהג שאר המתים, הכל יודעים שזה נעשה או משום שיש איזה ספק שמא לא התאבד, או משום כבוד המשפחה. אבל היחס היסודי השלילי כלפיו נשאר שריר וקיים". ד"ר אבי כספי (קישור למאמר שלו בהמשך) דן במקורות הלכתיים ואחרים ביחס להתאבדות ומבחין בין  מאבד עצמו לדעת, ו- מאבד עצמו שלא לדעת  מכאן הוא פותח פתח להתייחסות יותר סלחנית. אני מביא לך מקורות שמצביעים על המורכבות הרבה בענין.
שאלה: קטורת: אפשר להדליק קטורת ולהתפלל לה באותו זמן זה לא נחשב עבודה זרה? הרמה הרוחנית גבוהה מאוד מתי שאני מדליק קטורת.
תשובה: אם את מדליקה כדי שיהיה אוירה וריח לא לשם הקרבה כקרבן אז מותר. כמובן שהתפילה לא תהיה לכיוון הקטורת.
שאלה: אין לפנות בשאלה זהה לשני רבנים: אפשר להדליק קטורת ולהתפלל לה באותו זמן זה לא נחשב עבודה זרה? הרמה הרוחנית גבוהה מאוד מתי שאני מדליק קטורת.
תשובה: לא נכון לפנות בשאלה זהה לשני רבנים שונים. אדם מחויב לקיים פסיקה שקבל כתשובה לשאלתו - כיצד תוכל לציית אם יהיו שני פסקים שונים? זו גם הטרחה מיותרת של רבנים משיבים.
שאלה: קטורת: אפשר להדליק קטורת ולהתפלל לה באותו זמן זה לא נחשב עבודה זרה? הרמה הרוחנית גבוהה מאוד מתי שאני מדליק קטורת.
תשובה: לשואל: אין דרכינו לחבר עבודת הקודש עם דברים מסוג זה. הרב אריה שטרן ראש מכון הלכה ברורה
שאלה: תות שדה: האם אפשרי לאכול תות שדה השנה, איך לנקות? - מיה
תשובה: טרם סיימנו את הבדיקות בנושא. לכשיסתיים נפרסם גם ברשימת התפוצה. ניתן להצטרף מימין לדף הבית
שאלה: למה ירושלים כל כך חשובה?: אני לא דתייה, אני באה ממשפחה מסורתית. ואני עדיין לא כל כך הבנתי למה ירושלים כל כך חשובה לנו? למה אנחנו לא מוכנים לוותר עליה?. אשמח אם תעזרו לי להבין, :).
תשובה: לשואלת היקרה בראש ובראשונה יש להסביר את העקרונות שמעלות את השאלה שהצגת. אנחנו חיים בתרבות שמכונה התרבות הפוסטמודרנית, בתרבות הזו אין ערך לאמת אחת אלא כל אחד עם האמת שלא, מעבר לכך, מכיוון שאין אמת אחד אין הדרגתיות אין שוני בין בני אדם, ארצות, נשים וגברים וכן דעות. ישנה השטחה של כל המציאות, יש אפילו גרסאות קיצוניות יותר שבהם אין הבדל בין בעלי חיים לבני אדם וממילא יכול להיות מצב שכלב יהיה יותר חשוב מבן אדם. לתרבות ולתפיסה הפילוסופית הזו ישנם כמובן יתרונות רבים שהקב"ה מגלגל דרך המציאות. אמנם יש בה תפיסות שסותרות את תורתנו הקדושה ואנחנו חושבים שהם אינם נכונות. בין אם נרצה ובין אם לא, כצרכני תרבות אנחנו קולטים את המסרים האלו דרך אמצעי המדיה כמו האינטרנט והטלוויזיה וכו. כאמור אותם אנשים ומשאבים שמפיצים את המסרים מושפעים מהתרבות המדוברת, וממילא הם מעלים שאלות כמו זכותנו על ארץ ישראל, ההייחודיות שלנו בתור עם יהודי, וכאמור גם החשיבות של ירושלים. ממילא כאשר נוצר קונפליקט בין הערך של ירושלים כחשובה לנו(דבר שאיננו ברור) לבין רצון לשקט ו הרי שהערך המכריע יהיה הערך השני. לעובי השאלה, ירושלים היא השפיץ הלאומי של העם היהודי, כל חברה באשר היא חברה מתבססת וצומחת מתוך ערכים משותפים מסוימים, בחברה או בעם היהודי הערכים הם תורה במובן הרוחני ערכי וארץ ישראל במובן הפיזי והחמרי, גם בארץ ישראל ישנה חלוקה הלב הערכי של ארץ ישראל הוא העיר ירושלים ולב העיר ירושלים הוא בית המקדש שהוא לב ליבו של העם היהודי וקישורו לבורא עולם. ירושלים היא הוא המקום שבו עקד אברהם את יצחק וקיבל את ההבטחה לברית בעקבות כך, ירושלים היתה המקום שבו המליכו את מלכי ישראל, ולכל אורך ההיסטוריה היהודית לפני 3000 שנה היתה לב העם היהודי, בין בתרבות, בין בערכים ובין בפעילות ממלכתית. כאשר יש משהו שהוא בלב שלך, אתה מתגעגע אליו וכוסף לחזור אליו, יוצר לו סמלים וכו. כמו אימא שאוהבת את התינוק הקטן שלה ולכן היא שמה תמונות שלו בפלאפון, מתקשרת למטפלת במעון, עד שהיא מגיע לקחת אותו חזרה אחרי העבודה. בגלות של אלפיים שנה, ירושלים וחורבנה היו לסמלים ולכיסופים בתרבות היהודית, בין התפילה, בין בשבירת הכוס בחופה היהודית ועוד ועוד סמלים. כעת עומדת מולנו אופנה חדשה, המערערת את הערכים שעליהם אנו חיים כבר יותר מ3000 שנה, מערערת על הלב שלנו, אופנות תרבותיות כמוה עלו וירדו מבימת העולם, אמנם היא יכולה לנגוס בליבנו ולעלות בו שאלות וקונפליקטים כפי שהצגנו. יהיה רצון שנזכה לראות בבניין ירושלים השלימה. אמן. בהצלחה, רועי roidublin gmail.com