LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: שמיטה בבנין של חילוניים: הרב כתב בספרו על שמיטה, שמי שגר בבניין של אנשים שלא שומרים שמיטה, שיפקיר את חלקו בגינה. לגבי הכסף שנותן לוועד הבית וחלקו הולך לגינון, האם מותר לתת את הכסף לוועד, כי אומרים שיש "ברירה"?
תשובה: ראשית כל צריך לבקש שישתלו השנה פרחים רב שנתיים ובכך יימנעו משתילת פרחים בשנה הבאה, רק בדיעבד יש להשתמש ברעיון הדחוק של הפקר. ובאשר למיסים - הבעיה קיימת כל השנה שהשכנים משתמשים במעלית 7 ימים ושומר השבת רק 6 ימים, וכן במסי עיריה והמדינה. נוהגים להסתמך על בררה.
שאלה: ורחמיו על כל מעשיו?: נדמה שהתשובה גרמה לחילול ה עקב אי הבנות. האם אסור לרחם על בעלי חיים? האם אסור לטפל בבעלי חיים? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "חשוב להאכיל חתולים?"
תשובה: בודאי שמצוה לרחם על בעלי חיים, אך האכלת חתולים שיש להם שפע של אוכל בכל פחי האשפה אינה מצווה. מצווה גדולה יותר לרחם על רבבות ילדים שלפי מה שפורסם מצויים במצוקת תזונה.
שאלה: זכויות יוצרים על פרוכת: קיבלתי הצעת מחיר לפרוכת ארון קודש,גיליתי שבמקום אחר יש יצרן שיעשה לי את העבודה במחיר נמוך יותר את אותה הפרוכת. האם יש זכויות יוצרים על הציור שעל הפרוכת (יש הרבה חברות שעושות את אותם דוגמאות) שאלה נוספת האם מותר לצלם פרוכת מבית כנסת ולעשות בדיוק אותו הדבר?
תשובה: אם מדובר על מבנה של ציור קבוע, או שהציור אינו חתום על ידי האומן, אין עליו זכויות יוצרים. אך אם ניכר שהציור ייחודי ויש בו חתימת האומן, יש עליו זכויות יוצרים. הן לסוברים שיש בעלות על זכויות יוצרים, והן לחולקים וסוברים שאין בעלות על כך. כיון שחוקי ומנהגי המדינה מקפידים על כך. הרב מרדכי רוימי.
שאלה: איך דג טורף יכול להיות כשר?:, נתקלתי במקום עבודתי בשאלה, שלא היה לי מענה עליה וגם עניינה אותי. התורה התירה לנו חיות לאכילה וסימנים על מנת שנוכל לזהותם, כאשר לכל חיה ישנה סיבה מדוע היא מותרת לאכילה - אחת מהן היא שאנו לא אוכלים חיות טורפות מאחר והאוכל אותו אנו אוכלים נדבק בנפש - וחיה טורפת יכול להשפיע על הנפש. אם כך, מדוע דג הטורף דגים אחרים אשר יש לו קשקשים וסנפיר מותר לאכילה? (לדוגמא: נסיכת הנילוס ולוקוס)
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה אסור לאכול ייצורים לא טהורים בגלל שה' ציווה ולא בגלל שאכילתם מזיקה לבריאות הגוף או הנפש. חכמינו ניסו למצוא טעמים למצוות אולם יתכן שלה' היה טעם אחר. לגבי שאלתך יתכן שאותם דגים אוכלים לא באכזריות אלא בצורת אכילה ולכן הם לא ישפיעו על נפשינו. הרב חגי בר גיורא
שאלה: שאלה בנוגע לדברים כ  - דיני מלחמה: היום בשיעור על מלחמת מצווה ומלחמת רשות דיברנו על כך שבמלחמת מצווה ההשמדה היא טוטאלית ושמשתמע כי אין חסים אפילו על הבהמות. התלמידים שאלו מדוע לא לחוס על הבהמות, בייחוד כשבפסוקים שלאחר מכן מצווים לא להשחית עצי פרי. האומנם האמינו כי גם בבהמות דבקים החטאים.? עוד הקשו לאחר מכן כי הבקשה לרחם על העץ שאינו כאדם המסוגל להתגונן מפני התקפה, אינה עולה בקנה אחד עם האדישות כלפי עץ הסרק שאינו נושא פרי, במקרה שאפשר להשתמש בו לצרכי בנייה. אשמח מאוד אם תוכלו להאיר את עיניי :) רוב תודות,
תשובה: לשואל הרמב"ם בהלכות מלכים מונה שלושה סוגי מלחמות מצוה: מלחמת שבעת העממים (לפי הכתוב בספר דברים פרק ז: "ונשל גויים רבים מפניך החיתי והגרגשי והאמורי הכנעני והפריזי והחוי והיבוסי שבעת גויים רבים ועצומים ממך ונתנם ה' אלקיך לפניך והכיתם החרם תחרים אותם" וגו'). מלחמת עמלק (ככתוב בספר דברים פרק כה: "תמחה את זכר עמלק מתחת השמים". מצוה זו מיושמת בתקופת שאול המלך. בספר שמואל נאמר: "ויאמר שמואל אל שאול. עתה לך והכת את עמלק והחרמתם את כל איש. ולא תחמול עליו" וגו'). עזרת ישראל מצד צר שבא עליהם (הרמב"ם לומד זאת מספר ויקרא פרק יט, מהפסוק: "לא תעמוד על דם רעיך", שבא להטיל חובת הצלת ישראל במסירות נפש עצמית). במלחמת שאול בעמלק (שמואל א' טו, ג) בא ציווי מיוחד על הריגת בעלי החיים. ציווי זה אינו נוהג בכל מלחמת מצוה, אלא רק במלחמה פרטית זו, ולפי חלק מהשיטות בכל מלחמה שהיא נגד עמלק. ציווי זה מבואר בשני אופנים: לפי רש"י שם אין מדובר בבעלי חיים רגילים, אלא בבני אדם שהפכו להיות בעלי חיים בדרך כישוף, וזו לשונו: "משור ועד שה - שהיו בעלי כשפים ומשנין עצמן ודומין לבהמה". כלומר מדובר בהוראת שעה שנבעה מן הרקע של הדברים. ורד"ק שם כתב: "כי אם יחיו מהם שור או חמור, יאמרו: זה היה משלל עמלק והרי לא נמחה זכר עמלק, והכתוב אומר 'תמחה את זכר עמלק'?!". לפי זה נראה שמדובר בציווי כללי הנוגע לכל מלחמות ישראל בעמלק. באשר לאיסור השחתת עצי פרי: כל דבר שברא הבורא יש לו תכלית שלשמה הוא נברא   עצי הסרק, מלבד הנוי והצל שהם מביאים לעולם (ושאר סגולותיהם.), הם נועדו לסייע לאדם (בהסקת ביתו, ביצירת הנייר וכו'), לכן אין כל איסור בכריתת עצי סרק. לעומתם עצי המאכל נועדו למאכל האדם, ואם אדם משחית אותם מסיבה שאינה ראויה, הריהו פוגע בתכלית שלשמה נוצרו. נאמנה
שאלה: חומר ניקוי סטרילי: קניתי חומר בשם סטרילי והוא לניקוי והכשרה של פירות וירקות. האם הוא מנקה גם כרובית? האם יש ירקות או עלים שאין בחומר הזה תועלת? או שהוא מכשיר הכל? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "נוזל סטרילי לניקוי עלים"
תשובה: וברכת ד' הוא לא מנקה גם ירק רגיל, ובודאי לא כרובית. על החומר עצמו כתוב שצריך לאחר מכן בדיקה. אמנם הוא מפחית את מספר החרקים כפי ששטיפות, מלח, חומץ ועוד פעולות מפחיתות אבל לא מנקות והופכות אותו לנקי לגמרי. הדבר נבדק במעבדות ויש תוצאות ברורות שגם לאחר סטרילי יש עדיין חרקים. בברכת התורה והארץ יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ
שאלה: המשך לשאלתי לגבי טקס ברית המילה: בהמשך לשאלתי, ברשותך כבוד הרב, אנחנו מתכננים טקס צנוע בחיק המשפחה בעז"ה, האם מותר להשמיע מוסיקה? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "גילוח בספירת העומר לברית"
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה ברור שאסור לרקוד ולהשמיע כלי זמר. להשמיע מנגינת קודש רק לשם מנגינת רקע יש מתירים, ויש מחמירים ומשמיעים רק מנגינות ווקליות. מזל טוב הרב חגי בר גיורא
שאלה: ל ג בעומר בעומר וספירת העומר: שמעתי שעדיף לא לקנות בגדים חדשים בספירת העומר, האם בל ג בעומר מותר? ולאחריו? מותר לשמוע שירים אחרי ל ד בעומר? מהן ההלכות והמנהגים של ל ג בעומר?
תשובה: לקנות בגדים שמברכים עליהם שהחיינו מותר לאחר לג' בעומר. וגם לפני אין איסור (לספרדים וגם לאשכנזים) לאחר לד' מסתיימים מנהגי האבלות לחלוטין. בלג' בעומר טוב ללמוד מדברי תורה של רבי שמעון בר יוחאי ועל דמותו הרוחנית.
שאלה: לשון הרע על מוכרת: לדודי יש חנות שלא מצליחה, ע"מ לנסות למכור יותר ולשחרר את דודי בשעות מסויימות בנו הביא לחנות מוכרת. נכנסתי לחנות והמוכרת לא "עשתה את העבודה" ולא ניסתה למכור ומה שלא מצאה לא חיפשה, אני נכנסת לחנותו לקנות דבר ספציפי שאני נזקקת לו מידי פעם רק בשביל לקיים מצווה, את אותו המוצר אני יכולה להשיג בחנות אחרת בזול. אני רוצה להגיד לבן דודי את הסיפור עם המוכרת ע"מ שידע ואולי יעיר לה או ילמד אותה את מה שהיא לא יודעת, האם זה לשון הרע? והאם כדאי ורצוי לעשות זאת? יישר כח.
תשובה: אל תאמרי לבן דודך מה שראית כי יתכן לדון לכף זכות, אבל תאמרי לו שכדאי לו לבדוק אם העבודה נעשית כפי מה שהיה בדעתו.
שאלה: ייחוד עם גיסה בחדרים נפרדים : אני רווק בשנות העשרים. אחי ואשתו באים להתארח אצלנו בשבתות ולפעמים כל המשפחה הולכת לבית הכנסת למניין ראשון, מלבדי ומלבד גיסתי. אני מתעורר בערך בשעה שהם חוזרים מבית הכנסת. (ואז הולך לתפילה) האם יש בזה בעיה של ייחוד? האם אפשר להקל מכיוון שאחי (בעלה) בעיר? או מכיוון ששנינו ישנים? (כמובן בחדרים נפרדים) אשמח לתשובה מפורטת,
תשובה: לשואל, אם הם מתפללים בבית כנסת במרחק דקות ספורות של הליכה, ובכל רגע עשוי מישהו מהם להיכנס, כפי שקורה לפעמים ש'קופצים' הביתה באמצע התפילה מסיבות שונות - מותר. ואם אפשרות הכניסה איננה סבירה - אסור, ובשעת הדחק יש מקום להקל בתנאים מיוחדים שלהלן סעיף 4. הרחבה: 1. איסור ייחוד קיים גם ביחס לגיסה, ובמובן מסוים הוא חמור יותר מאשר אישה שאינך מכיר ומיודד איתה, כדלהלן. רק קרובות משפחה מדרגה ראשונה: אם, בת ואחות, מותרות בייחוד (וגם אח ואחות אסורים לגור יחד לבדם לאורך זמן - חלקת מחוקק אה"ע סי' כב סק"א). 2. היתר "בעלה בעיר" איננו נוהג בנשים שיש קשר ידידותי ותכוף עמהן, כגון קרובות משפחה (שו"ע אה"ע כב, ח). 3. השיקול המרכזי להיתר כאן הוא להחשיב את הבית כאילו היה פתוח לרשות הרבים, אם בכל רגע מישהו מההולכים לבית הכנסת עשוי לחזור (עיין שו"ת בניין ציון ח"א סי' קלח ושו"ת ציץ אליעזר ח"ו סי' מ פרק כג אות ח-ט). אמנם יש אומרים שאישה שיש איתה קשרי ידידות כנ"ל אסורה בייחוד אפילו כשהפתח פתוח לרשות הרבים, או על כל פנים כשהפתח לא פתוח ממש אלא שדינו כפתוח בגלל האפשרות להיכנס (חלקת מחוקק אה"ע סי' כב סקי"ג). ברם, מעיקר הדין מסתבר כדעה המקילה, מאחר שבפשט הגמרא ורוב הראשונים (רמב"ם, טור ושו"ע אה"ע סי' כב סעיפים ח-ט) לא החמירו כשיש קשר מיוחד אלא בעניין הקולא של "בעלה בעיר" ולא בקולא "פתח פתוח לרשות הרבים" והמסתעף ממנו (עיין בט"ז שם סק"ח). 4. שיקול שמצטרף להקל הוא העובדה שמדובר בשני חדרים. הדעות חלוקות האם שני חדרים בבית אחד דינם כשני בתים בחצר, שאינו יחוד (עיין רמ"א ביו"ד סי' קצב ס"ד, שמשמע להיתר, וב'שיעורי שבט הלוי' שם, סק"ו, ש"אין לך יחוד גדול מזה", ופירש את הרמ"א אחרת). המשנה ברורה (שער הציון סי' רלט סקי"ז) הקל במקרה זה כאשר האיש נועל את עצמו מבפנים. נראה שלדעתו מעיקר הדין אין זה יחוד, אלא שיש חשש מדרבנן שמא יעברו מחדר לחדר, ובזה יש להקל כשנועל את עצמו, וכן התיר גם בציץ אליעזר (ח"ו סי' מ פרק ז סק"י וסי' ח סק"ה). כיוצא בזה כתב בבינת אדם (שער בית הנשים, יז (כח), על החכמת אדם כלל קכו) על שני בתים זה לצד זה בחצר משותפת, באחד איש ובשני אישה, שיש מהראשונים שאסרו זאת אך גם לפי הדעה האוסרת הרי זה דווקא בשעה שהם נעורים ולא כשישנים. כנראה טעמו כאמור, שעצם המצב של שני בתים נפרדים אינו יחוד, אלא שאנו חוששים למעבר מאחד לשני ואז יהיה יחוד, וחשש זה קיים דווקא כשערים. אם כן, כאשר אתה נועל את עצמך וגם שניכם ישנים (וכשאתה מתעורר כבר ברור שבני הבית עשויים לשוב בכל רגע) הדבר מותר. אך יש להדגיש, כמודגש בלשון הציץ אליעזר הנ"ל, שהיתר זה נאמר רק כאשר שני הצדדים יודעים שברוך ה' אין מקום לחשד, אבל בנסיבות שבהן מבחינה מעשית החשש חמור יותר, ודי לחכימא, אין להקל בלינה בבית משותף בשום פנים ואופן.
שאלה: תפילה על חלוקת הירושה: אמי היתה אשת חסד אצילית שהתרחקה מהמחלוקת כמו מאש מהכבוד כמו לא יודע להגיד ממה וכמו כל היתומים אחרי שנפטרים ההורים הם משארים רכוש גשמי, ואין אני יודע את נפשי בשעות האחרונות שנעבור את המסוכה הזאת גם בלי מחלוקת וריב שזה יגיד חפצתי בזה. האם ישנה תפילה שאומר אותה לפני שוכן מרומים ויתן חן אני באחי ואחי בי ולא יגיע לפיתחינו הריב והמחלוקת כפי שאמא בהלכותיה הורתה לנו בחייה? אודה למי מהרבנים ויענה לי לפני יום שני. חג פסח שני שמח שישפיע עלינו ויבוא גואל וירושלים תובב"א כמו בזמנם שביקשו הטמאים לנפש והקב"ה שינה והתרצה ונתן להם להקריב קורבן פסח בפסח שני כן נזכה לגאולה השלמה במהרה בימינו אמן
תשובה: כדאי לקרוא פרק י"ז ופרק כ"ג בתהלים ולסיים בעושה שלו' במרומיו הוא יעשה וכו'
שאלה: ביצי דגים איקרה בשבת: נים. ידוע שישנה מצווה או לפחות סגולה לאכול דג ביום שבת. האם ביצי דגים או סלט איקרה (כמובן בכשרות טובה מפאת חשש לתולעים) נחשבים דג לעניין זה? ב מראש.
תשובה: גם ביצי דגים נחשבים לדגים לכבוד השבת.
שאלה: אזכרה: אנחנו משפחה מרוקאית. אמא שלי נפטרה בכ"ב חשון תשע"ד. מבקשת להנחות אותנו איך לנהוג ב-11 חודש ב-12 חודש זה נופל בכ"ב בתשרי חג שמחת תורה. ומאחר ושנה היא שנה מעוברת. יום הפטירה הוא כ"ב בחשון על תשובתכם
תשובה: שלא תדעו צער מהשמיים תנוחמו. בסיום 11 חודש תעשו אזכרה כנהוג.(כב' אלול) בסיום 12 חודשים שמחת תורה - מסתיימת האבלות. וביום השנה תקיימו אזכרה נוספת. (כב' חשוון) באחד מהם סעודה ולימוד. ובשני אזכרה של לימוד וברכות.
שאלה: להתפלל לעילוי נשמת מתאבד: ידוע הוא שעל אדם מישראל שנפטר אומרים קדיש 12 חודשים חוץ מהפסקה קצרה, כי הזמן שהנשמה עלולה להיות בגיהנום הוא לכל היותר 12 חודשים. שאלתי היא- א. מאחר ואנחנו יודעים שאדם שאיבד עצמו לדעת, לא מגיע למנוחה גם אחרי 12 חודשים, זה אומר שאפשר להתפלל לעילוי נשמתו תמיד? או כמו כל נפטר מזכירים אותו רק ביום השנה? ב. האם לנשמות האלה אין תקנה? הן לא מגיעות לגן עדן לעולם? שה ירחיק אותנו מהדברים האלה וישמור את נפשותינו,
תשובה: א. רצוי להזכיר עד 12 חדש ככל הנפטרים וכן ביום השנה. ב. אין אדם בישראל ללא תקנה אך ישנם כאלה שתקנתם מסובכת וקשה יותר מאחרים.
שאלה: הקמת אוהל בדומה למשכן: ארגון יהודי בחו"ל ביקש את עזרתי בהקמת אוהל כדוגמת המשכן, לא המשכן כולו אלא רק האוהל לפי התיאור שבספר שמות פרק כ"ו. האוהל יהיה רק משיער עיזים ולא מהעור שלהם. הם מצהירים שהמטרה הינה להראות לציבור הדתי והחילוני בעיר את מעשי בני ישראל, ולא חלילה לשימוש אסור כגון הקרבת קורבנות חלילה. האם הדבר מותר?
תשובה: לשואל, הדבר מותר בתנאי שהזכרת לגבי מטרות המקום הלימודיות. כמובן חלק מהלימוד הוא להבהיר שמקדש ה' האמיתי אינו אלא בירושלים עיר הקודש. אזהרה: על פי מידע מבוסס שהגיע לידי (ופרטים שהיו בשאלתך והושמטו על ידי), יתכן שלא מדובר בארגון יהודי אלא בארגון יהודי-משיחי, כת נוצרית מיסיונרית. כדאי שתבקש מהמזמין את פרטיו של בית חב"ד הסמוך או רב אורתודוקסי מוכר ותברר באמצעותם על המזמין. הרחבה: נאמר בגמרא (עבודה זרה מג ע"א) וברמב"ם (בית הבחירה פ"ז ה"י) ובשולחן ערוך (יו"ד סי' קמא ס"ח) שאסור לעשות כדוגמת בית המקדש לשימוש פרטי: "לא יעשה אדם בית תבנית היכל", כי יש בכך משום זלזול בבית המקדש וביטול מוראו (כך נראה מהקשר הפרק ברמב"ם, ועיין רדב"ז שם). הלכה זו מעוררת שתי שאלות: מה מידת הדמיון להיכל שנחשבת כ"תבנית היכל"? ועל איזה היכל מדובר? האם כדוגמת בית ראשון או בית שני, או שמא גם כדוגמת המשכן? לגבי השאלה הראשונה, רש"י (עבודה זרה שם ד"ה בית) כותב שהאיסור נאמר על שכל ממדיו במדויק לצורת המקדש, "אבל אם נשתנה במקצת - מותר", אך המהרי"ק (שורש עה) סובר שכאשר מתעורר הרושם שזוהי צורת המקדש - הדבר אסור אפילו אם אינו מדויק. בשו"ת בית אפרים (או"ח סי' י) דן בהרחבה בשתי השאלות, ומכריע שהאיסור חל כשהאורך והרוחב זהים למקדש הראשון או השני. הסיבה היא, שמידות אלו מחייבות להלכה, מאחר שמאז קידוש המקום על ידי דוד ושלמה המקום התקדש לעולם לצורך ההיכל, ולכן זוהי "תבנית היכל" עבורנו. מדבריו עולה, למרות שלא כתב זאת בפירוש, שכיום אין איסור בעשיית צורת המשכן. גם במנחת חינוך (מצוה רנד, ו) כותב שהקובע הוא המקדש האחרון שהיה (ושם העלה אפשרות שאולי בזמן החורבן אין איסור כלל, אך זה מנוגד לפשטות הרמב"ם והשולחן ערוך). אם כן, בפשטות דוגמת המשכן מותרת (וכן משמע במקדש דוד סי' א סק"ג). טעם נוסף להתיר את הדבר, הוא משום שמותר לבנות דגם של המקדש "להבין ולהורות", כלומר, להמחיש ולהסביר יותר את צורתו, ובאמצעות זו את תולדות עם ישראל בכלל. הגמרא בעבודה זרה שם מביאה כמקור לאיסור את הפסוק "לא תעשון אתי" - "כדמות שמשיי", וזהו המקור הן לאיסור יצירת תבניות של שמש וירח וכדומה והן לתבנית המקדש. ועל צורת הירח אומרת הגמרא ש"לא תעשון" - אבל מותר לעשות "להבין ולהורות" (כפי שעשה רבן גמליאל דגמים של ירח להראות לעדים). מסתבר שהיתר זה נוהג לגבי שאר הדברים שנלמדו מפסוק זה, וכך פסק בשו"ת מנחת יצחק (ח"י סי' עג) שמותר להקים דגם של המקדש שנועד ללימוד והמחשה.
שאלה: שתילתו באדמה: לא כדאי לכתחילה לשתול באדמה בשנת השמיטה? או שלא כדאי לשתול לפני השמיטה? ומה הבעייתיות בזה? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "גידול בעציץ בבית בשנת השמיטה"
תשובה: וברכת ד' גם שתילה בבית בעציץ שאינו נקוב היא לא היתר מוחלט, אלא צירוף של דעות. ועל כן בודאי שהתירו זאת לחקלאים שזאת היא פרנסתם, או אספקת תוצרת בשביעית ליהודים. אבל סתם שתילה לנוי בשמיטה אין לאסור אבל גם לא כדאי לכתחילה. בברכת התורה והארץ יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום אשקלון
שאלה: שם קודש שמופיע בתוך משפט מבזה: יש בידי ספר קריאה, שבו מופיע (במהלך העלילה) שם אלוקים (ככתיבתו האמיתית, כלומר שהוא כתוב באות ה ולא ק ) וצמוד לו ביטוי גנאי (מסופר שם ש"גיבור" הסיפור התרגז על משהו שקרה לו, ולכן הטיח דברי גנאי כלפי מעלה). שאלתי היא: האם אפשר (או חובה) לזרוק את הספר לאשפה, או שאותו דף צריך גניזה כי סוף סוף יש בו שם שמיים (גם אם הוא כתוב בהקשר מאד מבוזה). ברצוני לציין: א. יש בספר מקום נוסף שבו מוזכר שם דומה, ללא כינוי גנאי (אלא "אלוקים אדירים" גם שם זה כתוב באות ה ), והשאלה גם על אותו דף. ב. הספר הוא תרגום מאנגלית, כך שיש לשער שהכותב המקורי לא היה יהודי - האם זה משנה (שאולי לא נכתב דווקא כלפי הקב"ה וכו ). (וסליחה על האריכות בדבריי).
תשובה: ערב טוב ומבורך יש לגנוז את שם 'אלוקים' משני המקומות שציינת  כשכתוב לא כפי שכתבתי אלא ללא אות 'ואו' וכן כשכתובה אות 'הא' במקום 'קוף'  לא צריך לגנוז את כל הדף. די את שם 'אלוקים' בלבד. מסברא, כדאי למהר לגזור שם אלוקים מהדף המבזה אותו ובכך למנוע גנות זו. הרחבה אסור למחוק אחד מ7 שמותיו של הקב''ה. שם אלוקים הוא אחד מהם.שו''ע יו''ד רעו,ט. וכשם שאסור למחוק,כך יש לגונזו  גנזי הקודש פ''ז הערה א. אמנם האיסור הוא לא כפי שכתבנו עם אות קוף ועם אות ואו. אלא דווקא כשכתוב באות הא  לא קוף  וכן דווקא כשכתוב ללא אות ואו  פניני הלכה ליקוטים א סוף הערה בעמ' 128. וכן ראיתי שכן כתב ת''ח אחד. בשורות טובות לכל עמ''י.
שאלה: טבילת מכונת פסטה: למה צריך טבילה? זה כלי שמשתמש להכנת דבר שאינו נאכל כמות שהוא כמו מקלף המיוחד לתפוח אדמה או כלי ליצור צורות בעוגיות. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "טבילת מכונת פסטה"
תשובה: עיין בשולחן ערוך יורה דעה, קכ, א ו-ד. וכן בערוך השולחן שם אות ל, שכתב הכל באופן ברור. כלי סעודה וכלים המיועדים להכנת האוכל ומשתמשים בהם במגע ישיר עם האוכל צריכים טבילה.
שאלה: שדה המושכר ליהודי למשך זמן ארוך: בשנה האחרונה השכרתי את השטח החקלאי לאדם יהודי (שאינו דתי ואינו מוכן לחתום על היתר מכירה) למשך 25 שנה וברור לי שהוא יעבוד גם בשמיטה. האם לחתום על הסכם מכירה אפילו בלעדיו או אולי למכור לו את השדה בהתניה שאוכל לחזור בי אחרי שנת השמיטה או שיש פתרון אחר? מה הדבר הכי נכון לעשות?
תשובה: וברכת ד' מבחינה הלכתית אין צורך כיוון שאתה השכרת את השדה. וכבר פסק הגרש"ז אוירבעך זצ"ל שבמקרה כזה האחריות היא על השוכר. אולם מכיוון שהיו שחששו אפשר לעשות מכירה לחומרא אבל אין חיוב. שבת הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ
שאלה: ישיבה מעורבת באזכרה: ב"ה האם מותר לשבת בישיבה מעורבת באזכרה? אני חושבת להישאר בבית ולקרוא תהילים, אך מקווה שהוריי יסכימו. לא נח לשבת באולם האזכרה עם כל כך הרבה נשים וגברים. אשמח לתשובה.
תשובה: אם הורייך יסכימו ובני המשפחה לא יפגעו טוב שתשבי בביתך ותקראי תהלים לעילוי הנשמה, אך אם ההורים יקפידו ויש חשש למחלוקת תלכי לאזכרה ותשבי במקום צדדי שכמעט ולא ירגישו בנוכחותך.
שאלה: השתתפות בחתונה במהלך שבע ברכות: האם מותר לחתן וכלה להשתתף בחתונה של חבר במהלך ימי שבע הברכות?
תשובה: מותר, אך לא רצוי כל כך מחשש לקנאה או להשוואות שיאמרו פה היה טוב ויפה יותר מהמקום השני.
שאלה: המשך שאלה אור אין סוף : כלומר אין זה לומר שעל פי חב"ד העולם הגשמי מורכב מאור אין סוף? האם על פי חב"ד האור אין סוף רק מחייה את העולם הגשמי או שהעולם הגשמי הוא בעצם השתלשלות והתגשמות של האור אין סוף בכבודו ובעצמו? ב השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "הכל אור אין סוף?"
תשובה: לך ידידי היקר. אני רואה שהדברים מאוד מעסיקים אותך. אכן שני הדברים שאתה כותב נכונים, והם לא סותרים אחד את השני. יש את החיצוניות ויש את הפנימיות. חב"ד מלמדים אותנו שגם החיצוניות היא השתלשלות של הפנים, אלא שהיא ירדה למטה עד העולם הגשמי והנמוך יותר, ואילו הפנימיות ירדה פחות ונשארה יותר רוחנית ופחות מוגשמת. שוב אני חוזר שהדברים ארוכים ומורכבים, וחבל לנסות לברר אותם דרך האינטרנט, כשאפשר לבררם ביתר סדר ובירור במסגרות מסודרות הקיימות. בברכת הצלחה רבה הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: המשך קבלת שבת מוקדמת: לכבוד הרב שליט"א במחילה מכבוד הרב, הרב אמר שקבלת שבת מוקדמת אינה לכתחילה מסיבות של שכחת ק"ש, עומר וכו. אינני רב ואינני פוסק, אך אני יודע שישנם מקורות הלכתיים בגמרא ראשונים ואחרונים לכך, ומעבר לזה- אני יודע מעדות שמיעה מפורשת מסבי שיחיה וכן כותב במפורש הרב יצחק רצאבי בספרו שו"ע המקוצר חלק ב סימן נח שהמנהג בתימן היה לקבל את השבת מבעוד יום באופן קבוע, גם בחורף וגם בקיץ ולא מטעמי נוחות. וכן אני מכיר היום במושב של אבי שיחי, בתי כנסת שכך עושים, שוב- גם בחורף שזה אומר שמקבלים שבת לפעמים בשעה 3 בצהרים. אז שוב במחילה מכבודו - האם לדעת הרב זה משנה את הדברים? אשמח לתגובת הרב, בברכת אורך ימים ושנות חיים. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "קבלת שבת מוקדמת"
תשובה: בעדות שונות נהגו להקדים מסיבות שונות באירופה בגלל אורך היום בקיץ במקומות אחרים בגלל חשש להימצא בלילה מחוץ לבית בקיבוצים בזמנו בגלל משמרת שניה בחד האוכל במקומות אחרים בגלל מחסור בתאורה מתאימה בלילה ועוד כדאי לברר בכל מקום מה היו הסיבות
שאלה: ספר הפטרות שהודפס על קלף: במידה וספר ההפטרות שנתרם אינו כתוב בכתב יד אלא מודפס על הקלף - האם יש מקום לקרוא בו ולא בתנ"ך שלם?
תשובה: אין עדיפות לספר הפטרות על ספר תנ"ך שלם, אך אם בעל הספר שתרם עלול להיפגע אפשר לקרוא בספרו מפני דרכי שלו'.
שאלה: פסח שני בי"ד או בט"ו: ב"ה כבוד הרב מדוע בלוח שנה כתוב שפסח שני זה ב י"ד אייר הרי פשוטו של מקרא שזה ערב פסח - בחדש השני בארבעה עשר יום בין הערבים יעשו אתו על-מצות ומררים יאכלהו.
תשובה: לשואל "בין הערביים" הוא פרק הזמן שמחצות היום, שאז השמש מתחילה לנטות כלפי מערב, עד סוף היום. פרק זמן זה שייך כמובן ליום י"ד באייר, כמצויין בלוח השנה. נאמנה
שאלה: התרת נדר: יהודי שמתוך כעס אמר לאשתו- אני נודר שאני לא אבשל לשבת כי הוא המבשל, ובא אליי ביום רביעי בערב. לא כ"כ רוצה שאני אביא עוד שני אנשים להתיר, רוצה בלי התרה. 1- זה בכלל לשון של נדר או שבועה? 2- האם צריך מעיקר הדין להתיר דבר כזה?
תשובה: הגדרת הנדר תלויה בלשון המדוייקת של הנודר. בלשון "אני נודר שלא אבשל לשבת" נחלקו הראשונים האם יש לה משמעות  רמב"ן  או שהדברים בטלים וחסרי משמעות  ר"ן רא"ש, אולם מ"מ כיון שאנשים רגילים לומר משפטים אלו אין להקל בזה וצריך התרה רא"ש. עיין בהרחבה בדברי הב"י  יו"ד רה ו ב רלט יא  זה לשון השו"ע: (יו"ד רו ה) הנודר: שלא אוכל עמך, או: שאוכל עמך, אפילו יד לא הוי, דלשון זה לשון שבועה הוא ולא לשון נדר, אם לא שנדר לעשות מצוה. ומיהו כיון דהאידנא מרגלא בפומייהו דאינשי למינדר בהאי לישנא, אין להקל וצריך התרה, כדי שלא ינהגו קלות ראש בנדרים. ויש מי שאומר דנדר שאמרו בלשון שבועה ושבועה בלשון נדר, מהני מדין ידות  ומיהו בנזירות שהוציאו בלשון שבועה, לדברי הכל אסור. לכן למעשה יש להתיר את הנדר בפני שלושה שמבינים בהלכות נדרים והם יתירו לו את הנדר.  שו"ע יו"ד רכח א
שאלה: בובת אשה למדידת בגדים: אשתי מעצבת אופנה ויש לנו חדר עבודה בבית. במסגרת עבודתה יש לה גם בובת אשה שעליה היא מודדת את הדגמים שהיא מייצרת. יש להדגיש שהבובה אינה שלימה בדמותה (חסרת ראש). קורה לפעמים שאני מתפלל ביחידות בבית. שאלתי היא האם מותר לי להתפלל בבית (הבובה נמצאת בחדר שאינו גלוי לעין)? ויום טוב,
תשובה: אם הבובה איננה בחדר שבו מתפללים אין שום חשש. בלאו הכי אין איסור הבובה משום עבודה זרה אלא מפני דמות אדם וכשהיא חסרת ראש, אין בזה איסור.
שאלה: נוסח ברכת "שלא עשני גוי": ב"ה ראיתי בסידור "עבודת ישראל" (הוצאת שוקן שנת תרצ"ז) את הדברים הבאים: "במנחות מג הנוסחא שעשני ישראל (הביאו הריף והראש פ"ט דברכות) אבל בתוספתא דברכות.שלא עשני גוי וכן גירסת רב עמרם והרמב"ם ואבודרהם והטור,וכן בכל סידורים ישנים.אבל בעל ויעתר יצחק הרחיק תיבת גוי והעמיד במקומה נכרי,ויפה תיקן,כי אע"פ שהרגילו חזל לקרוא גוי לאיש אחר שאינו מישראל,וכמו שכתב הרד"ק בשרשים ערך גוי,מ"מ בכל המקרא תיבת גוי הוראתה כמו "עם",וגם לא יתכן להשתמש בה בדיבור על איש אחד כאשר כבר העיר הראב"ע בפירושו לשמות כא,ח. אבל נכרי היא המילה הנכונה אם הכוונה על איש זר שאינו מזרע ישראל,ואנחנו חובתנו לסדר תפילותינו בלשון ברורה." אני מתלבט אם באמת ללכת לפי התיקון הזה,מצד אחד הדברים נכונים (יתכן גם שאין כל כך קפידא בדבר,כפי שמצינו שיש כאלה שאפילו חידשו ברכות מעצמם כדברי רב אשי בברכות נז: "אנא הא דרב המנונא לא שמיע לי אלא מדעתאי ברכתינהו לכולהו" והכוונה כמובן עם שם ומלכות כמו בכל הש"ס,ואולי על זה סמכו לתקן הנותן ליעף כח ויש שהיו אומרים מגביה שפלים כדאיתא בב"י,כל שכן לתקן איזה תיקון ולהשאיר הברכה על עיקרה). מצד שני אולי עדיף לא לשנות את הנוסח וחוץ מזה לפי מה שראיתי בויקיפדיה,בעל "ויעתר יצחק" הוא לא האדם המתאים לדבר הזה (זייפן, משכיל, "חציו מין וחציו מאמין" ועוד).
תשובה: לשואל, בתנ"ך המילה "גוי" מתייחסת לעם, פעמים רבות גם לעם ישראל. לעומת זאת בשפת ח המילה "גוי" מתייחסת לאדם פרטי מאומות העולם, כמקובל גם בשפתנו היום. בעקבות זאת, כאשר קבעו ח את נוסח ברכות השחר - התאימו אותו לשפה המקובלת בימיהם. ח ידעו היטב על הבדל זה, כפי שאמרו בבבא בתרא י ע"ב: "צדקה תרומם גוי (משלי יד, לד) - אלו ישראל, דכתיב 'ומי כעמך ישראל גוי אחד בארץ" (שמואל-ב ז, כג), ובכל זאת העדיפו לקבוע את הברכה בהתאם למקובל בשפת העם בזמנם. מדוע אנחנו צריכים להיות "אויבער חוכעם" ולחזור דווקא ללשון המקרא? מקור החיוב לברך הוא דברי ח, וכפי שהם ניסחו לנו את הברכות, ואין מקום לשנות כלל. לא רק בעל 'ויעתר יצחק' שהבאת אינו מקור נאמן לעניין זה, כפי שציינת, אלא גם מחבר סידור 'עבודת ישראל' נהג חופש בתיקון סגנון התפילה והברכות והתאמתו ללשון המדויקת יותר במקרא לפי ראות עיניו, כגון (בסידורו, מהדו' רדלהיים תרכ"ח עמ' 568) "בורא עשבות בשמים" (על פי 'עשבות' במשלי כז, כה), במקום "עשבי בשמים" שבח וכל הראשונים והפוסקים. מי שמו לתקן תפילות ולקבוע נוסחים מדעת עצמו?! אמנם יש גם מעט מגדולי ישראל ההולכים לפי מסורת ח שהעדיפו את הנוסח "שלא עשני נכרי", כגון שו"ת זכר יהוסף (ח"א סי' יג), אבל מעיון מדבריו ברור שהוא לא בא לשנות מנוסח ח, אלא חשב שהצעתו משחזרת את הנוסח המקורי של דברי ח שהשתבשו לדעתו בידי מעתיקים. לעומת זאת כיום, אחרי גילוי הרבה כתבי יד מספרות ח והראשונים ויציאה לאור של מהדורות משופרות מכתביהם, אין כל ספק שהנוסח המקורי בח הוא "שלא עשני גוי", ואם כן ברור שנוסח זה הוא הקובע. וכך נאמר בירושלמי בברכות (פ"ט ה"א): "צריך אדם לומר בכל יום. ברוך שלא עשאני גוי, שאין הגויים כלום, 'כל הגויים כאין נגדו'". משפט זה מוכיח בעליל שהנוסח המקורי הוא "גוי". גם מבחינת לשון המקרא, ההצעה "נכרי" איננה הפתרון הטוב ביותר. "נכרי" במקרא הוא מילה נרדפת ל"זר", לאו דווקא אינו-יהודי, כגון במשלי (כז, ב): "יהללך זר ולא פיך, נכרי ואל שפתיך" (וראה גם קהלת ו, ב, איוב יט, טו).
שאלה: נפש החיים - האם מצדו של השם העולם קיים?: האם על פי רבי חיים מוולוזין בספרו "נפש החיים "שער ג פרק ג, העולם קיים מצדו של הקדוש ברוך הוא?
תשובה: : דווקא בשער זה הרב מסביר את ההבחנה בין שם הוויה שהוא מצדו יתברך לבין שם אלוקים. במה שמצידו אין לנו כלל הבנה ותפיסה והכל אחדות פשוטה ללא חילוקי מדרגות. רק מצידנו יש עולם עם חילוקי מדרגות.
שאלה: שם שמים: במאמרו של הרב יוסף כרמל "עוד ע משרד החוץ ובת פרעה" מצוטט מהתורה: " והמלך שלמה אהב נשים. מן הגוים אשר אמר יקוק אל בני ישראל." ו "והיה באחרית הימים נכון יהיה הר בית יקוק." ועוד. מהו זה ה יקוק הזה? ברצוני להאיר את תשומת לב הרב שהמילה "קוק" באנגלית ובשבדית היא מילה גסה מאוד ואם הרב מתכוון להחלפת אותיות מסוימות אין זה מן הראוי לקרו לקב"ה בשם המעורר אסוציאציות גסות אצל הקוראים. יש גבול גם ליראה מ "לא תישא את שם." שהרי הקב"ה חודר לבבות ונפש ויודע בדיוק למי הרב מתכוון אף אם הוק קורא לו בשמות שונים ומשונים.
תשובה: לשואל שלו' רגישותך לנשיאת שם שמים באופן ראוי ומכובד מעידה כמובן על יראת שמים בריאה. השימוש באותיות "יקוק" כדי להמנע מכתיבת שם שמים הוא שימוש מקובל, וכך הנהיגו עורכי "פרויקט השו"ת" בכל ציטטה שמשובץ בה שם מפורש. אין צורך לשנות מן המנהג בגלל אנשים שעלולים לחשוב מחשבות עקומות. יתן ה' ונזכה לפרסם שם שמים ברבים מתוך מחשבה טהורה וראויה. נאמנה