שאלה: חיובי שמירה של ביביסיטר: רבקה הוזמנה ע"י בעל בית לשמירה על ילדיו, כעבור זמן מה הילדים ורבקה נרדמו והדלת הושארה לא נעולה. רבקה מבחינתה קבלה שמירה על הילדים ולא על הבית, במידה ולא היו הילדים בתמונה לא היו מזמינים אותה. האם יש מקום לחייב את רבקה על הנזק והרכוש שנגרם לבית מדוע? מראש.
תשובה: שמרטפית המגיעה לשמור על ילדים בבית, נראה שאינה מקבלת שמירה על הבית ולא על החפצים שבו ופטורה מנזק הנגרם להם, ואף אם הוזקו בגרימתה, גרמא בנזיקין פטור. רק אם נאמר שפשעה בשמירה על הילדים במה שלא נעלה את הדלת, יתכן שננכה לה משכרה על הזמן שלא שמרה כנדרש. ולזה צריך לדעת מהו מנהג המקום, ושאר פרטי המקרה במדויק. במה שנרדמה, בפשטות אין פגיעה בשמירה, ואף אם התנו איתה שלא תישן, הרי זה אונס ופטורה. יש לציין, שהכרעה במקרה כזה צריכה להיות בדין תורה אחר שהדיינים שמעו את טענות שני הצדדים וביררו את פרטי המקרה לאשורם, ואי אפשר לענות בזה תשובה למקרה ספציפי, ולכן התשובה כאן היא כללית על דין שמרטף. ובהרחבה: פועל קבלן המקבל לעשות מלאכה לבעל בית הוא שומר שכר ופטור רק באונס גמור, כיון שנהנה במה ששכרו למלאכה זו דווקא אותו ולא אחר (סמ"ע), או משום שנהנה מעצם זה שמקבל ששכרו אותו לעשות המלאכה (ש"ך), או משום שתופס בחפץ של בעה"ב ולא יתננו לו עד שישלם לו שכרו. (מחנ"א). (ע' שו"ע חו"מ ס' שו סע' א והחונים עליו). לגבי פועל שכיר, לדעת הב"ח והש"ך דינו ג"כ כשומר שכר, ולדעת הסמ"ע אין דינו כשומר שכר, כיון שהיום נותן מלאכה זו לאחד ומחר לאחר ואין לו הנאה במה שקיבל לעשות המלאכה עד גומרה כבקבלן. וכן לדעת מחנ"א, שטעמו שייך רק בקבלן. אומנם, במלאכה הנעשית בבית הבעלים, מודה הב"ח לסמ"ע שאין דינו כשומר שכר כיון שלא חל עליו חיוב שמירה על הדבר אלא על הבעלים, ובמחנ"א כתב שנראה שבזה אינו שומר כלל. אך הש"ך חולק גם בזה, וסובר שדינו כשומר שכר, כיון שיש לו הנאה שנתן לו את המלאכה הזו ליטול עליה שכר. לפ"ז, לכאורה במקרה שלנו ששומרת בבית הבעלים, הדין נתון במח' הסמ"ע וב"ח ומחנ"א מול הש"ך. אלא שגם לסמ"ע, יתכן לומר שבבית בעלים כאשר אין הבעלים בבית, הפועל כן מתחייב בשמירה. (מלשון הסמ"ע בחילוק השני אפשר לדייק שזה תלוי בהמצאות הבעלים.) אך במחנ"א מוכח שזה תלוי בכך שהעבודה ברשותו של פועל, וא"כ ודאי לשיטתו יהיה פטור, ואף לסמ"ע לחילוק א' פטור בשומר בבית בעלים. אך כל זה הוא בשמירה על הדבר שבו עובד, ולא על הבית והחפצים שבו. ויש לדון כאן האם שמרטפית מקבלת שמירה נוספת גם על הבית, ואולי אף על החפצים, שהרי בעל הבית הלך והפקיד בידה את ביתו, או שקבלה שמירה רק על הילדים. מסברה, לא נראה לומר ששמרטפית מקבלת שמירה על כל חפצי הבית בסכום זעום זה שמקבלת, אלא כל שקבלה הוא אחריות להעסיק את הילדים ולדאוג לצרכיהם בשעות אלו. ואף אם נאמר שקבלה שמירה על הבית והחפצים, הרי לא נעשה כאן קניין על שמירת החפצים, ושומר שלא עשה קניין, לא נתחייב בשמירה (שו"ע חו"מ ס' רצא סע' ה, וס' שג סע' א, וכן הכריע הש"ך רצא ס"ק יג), ועל הבית, אף אם נאמר שנעשה קניין כגון אם נעלה אותו, הרי אין חיובי שומרים בקרקעות, ובית הרי הוא כקרקע. (שם ס' שא א, ולגבי בית, ש"ך וקצו"ח ס' צה) לכן, בודאי אי אפשר לחייב על הבית, ולא על חפצי הבית מדין פשיעה בשמירתם. מ"מ, אפשר לומר שנעילת הבית היא חלק משמירתה על הילדים לדאוג שלא יצאו ולא יגיעם נזק (זה תלוי במנהג המקומות ובשעה שלא נעלה), וא"כ, במה שלא נעלה את דלת הבית אכן לא שמרה כראוי, אך אי אפשר לחייב אותה בנזק על מה שלא קיבלה לשמור, ורק אולי אפשר לנכות לה משכרה על הזמן שלא שמרה כנדרש. ואם נאמר שאין לה אלא דאגה לצרכי הילדים והעסקתם, ונעילת הדלת כלל אינה חלק מהשמירה על הילדים אלא רק שמירה על הבית ובזה לא נתחייבה, א"כ אין כאן אלא גרימת נזק במה שהשאירה את הדלת לא נעולה (על הצד שהדרך לנעול בכגון זה), ופטורה מלשלם כיון שגרמא בנזיקין פטור. (עיין שו"ע חו"מ ס' שפו) ולגבי מה שנרדמה, באופן סתמי אין בזה בעיה כלל שהרי רשאית לשון בזמן שהילדים ישנים, ואף אם התנו שתישאר ערה, מ"מ שינה היא אונס ושומר לא חייב באונסים, אך אולי רשאי לנקות משכרה את הזמן שישנה שלא שמרה בו כנדרש. אך דינים אלו תלויים הרבה במנהגי המקומות אם הדרך לנעול בכל שעות היממה, או רק בלילה או רק משעה מסוימת או רק כשהולכים לשון או שאינם נועלים כלל וכד' וכן מתי ואיך קרה הנזק, ואם הוא אונס שבזה פטור אע"פ שתחילתו בפשיעה. ועוד אם יש מנהג קבוע במקום, או אם התנו במפורש שאז הכול הולך אחר התנאי (אבל מחשבה בלב בלבד אינה כלום). וכ"ז כמובן בתנאי השומר חייב במצוות. הרב ש. ידידיה לוי