LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: "בהעלותך את הנרות": בפרשת בהעלתך העלתי כמה שאלות על הפסוק הראשון: "דבר אל אהרן ואמרת אליו בהעלתך את הנרות אל-מול פני המנורה יאירו שבעת הנרות" 1.למה לא כתוב בהעלתך אל הנרות במקום בהעלתך את הנרות? 2.למה כתוב פני ולא אל המנורה? 3.למה כתוב דבר אל אהרון הרי לאהרון יש גם את רוח הקודש?
תשובה: לשואל לשאלתך הראשונה נדרש רש"י (במדבר ח, ב). בפירושו הראשון מבאר רש"י שהכהן מצווה להדליק עד שתהא השלהבת עולה מאליה. כלומר הכהן לא ידליק וילך לו, אלא ימתין וידליק את הלהבה עד שלא תצטרך עוד לתיקון והטייה. לכן נאמרה לשון 'עליה' ולא 'הדלקה' ולכן נאמר 'את', שכן הכהן מעלה את השלהבת. גם לפי הפירוש השני הדבר מבואר. לפי פירוש זה מעלה היתה לפני המנורה, והמשמעות היא: כשאתה מעלה את הפתילות, על המעלות שלפני המנורה, דאג שתסדרם שיהיו פונים מול הנר האמצעי. גם לשאלתך השניה נדרש רש"י באמרו: "אל מול נר אמצעי שאינו בקנים, אלא בגוף של מנורה". וכך מבארו רבי יעקב צבי מקלנבורג, בעל "הכתב והקבלה": "פני הוא מענין 'פנימי' הפך החיצון, וזה היה באופן שראשי הפתילות מהנרות הצדדים היו פונות כלם אל נר האמצעי, ונר האמצעי היה פיו לנכח עצמו כמנהג כל הנרות, שאינה נוטה לאחת מן הצדדים, ובאופן זה היה כל שבעת הנרות מאירות אל מול האמצעי הפנימי". באשר לשאלתך השלישית אודות הפניה האלקית למשה שיאמר לאהרן ולא ישירות לאהרן, כבר דרשו ח (ספרי זוטא יח, ב): "'ויאמר ה' אל אהרן', הא למדת מכל הדברות שנאמרו לאהרן, על ידי משה נאמרו לו, ומה תלמוד לומר 'לאהרן', אלא כדי היה הדבור לאהרן, אלא שגדולת משה גרמה". כלומר אמנם אהרן היה ראוי לנבואה, אלא שגדולת משה גרמה לכך שהדיבור האלקי אל אהרן עבר דרך משה רבנו. נאמנה
שאלה: ויכוחים עם הורים: יש לי הורים שמבטלים את דעותי ללא סיבה אחרת חוץ מזה שאלה הדעות שלי. כל פעם שאני מנסה להידיין איתם בכבוד הם יורדים לפסים אישיים ומתחילים לריב. וכל פעם הם נכנסים לזה שמטעמי כיבוד הורים אסור לי לחלוק עליהם. האם מותר לי לחלוק עליהם על עניינים עקרוניים בכבוד בידיעה שהם ירדו לפסים אישיים? האם ראוי בכלל שהורים ידרשו מהבן שלהם לכבד אותם איך שהם רוצים?
תשובה: : ודאי שמותר לבן ואבא לדבר. מותר גם לחלוק בנושאים שונים באמונות ודעות אם הבן מדבר בנימוס ולא אומר זאת בדרך של התרסה אלא ברור עניני. כתוב שלא יסתור את דברי אביו הכוונה שאם אביו טועה לא יאמר לאביו הינך טועה דיש בכך חוסר כובד ויראה מאביו. אולם דבר שיש בו צדדים שונים ומדברים כחלק מברור נושא אין איסור שהבן יברר דעתו. אם מדובר על נושאים שקשורים שצרכים של ההורים שם יש מצוות כיבוד אב ואם לכבדם כפי מה שהם מגדרים את הצרכים שלהם. אם מדובר על החיים שלך והם מבקשים שתעשה דברים בדרך מסוימת ואתה רוצה לעשות בדרך שלך כאן הדברים מורכבים יותר. אם מדובר על דבר שמאד יצער אותם ולך זה לא משנה אז לא מצערים אותם. אולם אם מדור בדבר שהוא מצווה שלך או צורך חיוני בחייך כאן אינך חייב לשמוע למה שהם מבקשים. אם אתה מרגיש שהויכוחים לא עניינים וסתם יורדים לדברים אישיים כדאי כמה שיותר להימנע מלהיכנס לויכוחים. העצה שלי שלא תנהל דיונים רבים עם הוריך. עדיף שיהיה קשר שלא מעורר ויכוחים בינכם. אל תתווכח עם הוריך. מה שהם אומרים ולא מתאים לך אל תתווכח. בעולם המעשה כפי שאמרתי קודם אם זה צורך שלך תגיד להם בנימוס שבמה שנוגע לחיים שלך אתה מנסה עד כמה שאתה יכול להתחשב בדעתם. אולם יש לך את ההרגשות והצרכים שלך.
שאלה: נתינת שם לבת: לכבוד הרב רצינו לדעת האם ניתן לקרוא באחד מהשמות האלו לבת, האם יש בעיה באחד מהם?: שהם תמה עלמה בר
תשובה: שלושת השמות הראשונים חיוביים, השם הרביעי לא ראוי.
שאלה: אבלות על כלב: לכבוד הרב, האם ניתן לנהוג מנהג אבלות כלשהם לאחר מותו של כלב אהוב? אחזק את שאלתי, האם אין ראוי לו לאדם המוסרי והמאמין לנהוג מנהג אבלות לאחר מותו של כלב אהוב? (כמובן שאינני מדבר על מנהגי האבלות ההלכתיים כגון שבעה וכו )
תשובה: לא ראוי, כדי שלא יבואו לזלזל באבילות של בני אדם.
שאלה: שימוש בקופסת תפילין של ראש לשל יד: האם מותר להשתמש בקופסת תפילין של ראש עבור תפילין של יד?
תשובה: הדבר אסור משום שקדושת תפילין של ראש מרובה יותר ואין להפחית תשמיש של קדושה מרובה לתשמיש של קדושה מועטת יותר. מקורות: שו"ע סי' מב סע' א ומשנה ברורה ס"ק ב
שאלה: לימוד ספרי חסידות: לכבוד הרב. מהי כוונת הרב שלימוד חסידות היא הנהגה לשעתה הרי ישנם ספרי חסידות ועיקר חסידות חב"ד אשר מדברים בגדולת הבורא ומחזקים מאוד בעבודת התפילה והיראת שמים. האם ניתן לומר שמכיוון שזוהי הוראת שעה, הלימוד בספרים אלו אינו מתאים לדורנו? אשמח לתשובה, ב מראש לכבוד תורתו. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "היחס לחסידות וישיבה בתפילה"
תשובה: לימוד ספרי חסידות זה משהו אחר, יש הבדל בין לימוד תורה ובין העניין של כל תנועת החסידות שהפיחה רוח חיים ושמחה, השאלה היא האם החלק השני הוא הנהגה לשעתה או שזו הנהגה לדורות ועל זה הרב זצ"ל כותב שזו לא תורה נצחית ויכול להיות שלעתיד לבוא לא יצטרכו את ההנהגה הזו. אבל ספרי חסידות, מה שהרב בעל התניא כותב בפנימיות התורה זה תורה ודאי שזה נצחי, ולכן ודאי שלימוד הספרים האלה שייך תמיד. יחס הרב צבי יהודה לחסידות
שאלה: לבישת סוודר בחורף גורמת לשכחה?: האם לבישת סוודר בחורף נחשבת גם כן ללבישת שני מלבושים? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "דברים האסורים משום שכחה "
תשובה: לשואל, החשש מפני שכחה בלבישת שני מלבושים נאמר כאשר הם מונחים זה בתוך זה ולובשים אותם בבת אחת. אין שום בעיה בלבישת כמה בגדים אחד מעל השני בזה אחר זה. ראה במגן אברהם סימן ב ס"ק ג בשם האר"י בשער הכוונות וביאור העניין על פי הסוד בבן איש חי, שנה ראשונה, הקדמה לפרשת בראשית, על הפסוק: "ויעש ה' אלקים לאדם ולאשתו כתנות עור וילבישם". על דרך הפשט יתכן שהעניין של שכחה בזה הוא משום שהתלבשות כזו מלמדת על בהילות וחוסר סדר, שהוא אחד הגורמים העיקריים לשכחת הלימוד, וכך ראיתי מובא בשם הרב דסלר זצ"ל (מכתב מאליהו ח"ה עמ' 116). אגב, לדעת הרמב"ם הכהן הגדול לבש את החושן והאפוד בבת אחת (הלכות כלי המקדש פרק י הלכה א, וראו 'שערי היכל' על מסכת יומא, מערכה קפא). יתכן שהם נחשבו כבגד אחד, או שיש להסביר זאת על פי הטעם האמור, שהבעיה היא בלבישה בהולה, אבל כאשר הדבר מתוכנן ונצרך מטעם כלשהו אין בכך בעיה.
שאלה: היתר לכניסת כהנים לבית חולים: היות ששאלוני כהנים, האם מותר להם לבקר חולים בבתי חולים בגלל טומאת מת,עמלתי להגיע להיתר מבוסס,ורציתי לדעת את חוות-דעת של הרב,כי ראיתי שאסרו ולא ברור למה. א) 1- יש דעת ראשונים שאיסור טומאת מת דאוריתא נדחה בגלל כבוד הבריות וצורכי מצוה. והחזו"א, יו"ד, רי, טז סומך על זה וכותב שאפשר לסמוך על זה ולבקר חולה לדעת הבה"ג זה דאורייתא, ולרמב"ם,אבלות,יד, שורשו מה"ת. 2- טומאה שעוברת דרך חלון לחדר שהכהן נמצא, אמנם הרבה כתבו שזה מה"ת, אך דעת הישועות יעקב, או"ח, שמג שזה דרבנן, וכך לדעתו זה דעת הש"ך שעב,ב. וכ"ד התשב"ץ,ג,א. וכן הגהות אמרי ברוך,שעב, מצדד לפשט דברי הש"ך שזה דרבנן. 3- להגיד לכהן לסגור את הדלת בחדר שנמצא, ואז דעת הרבה פוסקים שטומאה שסופה לצאת, רק מדרבנן הכהן מוזהר עליה כמוסבר בספר הנפלא פתח האהל,א,ה 4- דעת מהרשם,ח"ד,קג ועוד שמותר לכהן להכניס עצמו לספק טומאה ברה"ר בית החולים נחשב רה"ר, כמובא בספר ועלהו לא יבול 5- גליון המהרש"א בסימן שעב כותב, שיש לעשות כסניף לספיקות לגבי יחוס כהנים בזה"ז. הצמח צדק בשו"ת, אבן העזר,יא. 6- יש אחרונים שצרפו את דעת הראב"ד שאין טומאה אחר טומאה. אבני נזר,יו"ד, תסו, ז. שו"ת רע"א, יח. שו"ת רבי עזריאל, יו"ד,עמוד שכד. 7- עדיף שיבקרו לפני השקיעה ויצאו לפני השקיעה, שאז גם חלילה אם נפטר משהו, עד שיוציאו אותו זה יהיה אחרי צאת-הכוכבים, ודעת הבא"ח בספרו עוד יוסף חי,תצוה, יא, זה מותר כי סוף טומאה צאת זה רק באותו יום. ב) גם אם יש בבית חולים מכון פתלוגי שאז כמעט ודאי שיש שם מתים,אם לחולה מאוד חשוב שהכהן יבקרו עדיין אפשר לצרף לס"ס, את סניפים 1,2,5,6
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה יפה חפשת היתרים. אולם אי אפשר להתיר ליחידים מחשש שכל נושא הטומאה יפרץ. וידועה סברת המנחת חינוך (רסג) שסיבת האיסור היום למרות שהכוהנים טמאים כי טהרה עושים ביום השלישי ואולי יבנה המקדש ולא נוכל לטהר את הכהן שנטמא שוב עד יום שלישי. הרב חגי בר גיורא
שאלה: שימוש באבן סברה-מורא: רציתי לשאול שאלה לגבי שימוש בחומר סברה-מורא. לפני כשש שנים התחלתי להשתמש בהחלקת-שיער שנקראת "סברה", היא עשויה מחומרים טבעיים והתרכובת המדוייקת שלה לא ידועה, אבל טוענים שחלק ממנה הוא שימוש באבן סברה-מורא (ועל שמה החלקה קרויה "סברה"), ושימוש בדיו שמשתמשים בו סופרי-סת"ם, על מנת לקבל את הצבע השחור שהיא מעניקה לשיער. לאחרונה שמעתי, שאסור לשים את החומר הזה על הראש ושזה מעכב זוגיות. האם יש אמת בדבר?
תשובה: לא שמעתי שיש בזה איסור, ובוודאי שזה לא מעכב זוגיות.
שאלה: שאלות בהלכות שבת: 1.בעניין הקידוש, צריך לשתות רביעית היין והכל, אני צריך לברך ברכה אחרונה אחרי זה? או בגלל שזה סמוך לסעודה לא? ויש הבדל בין הלילה לבוקר? 2.בעיניין התפילה, שמעתי שעדיף לא לענות לברכות שמונה עשרה והתורה וכו ברכו ברוך שמו כדי שאני יצא ידי חובה וזה יעלה לי למניין 100 ברכות, זה נכון? והאם צריך לכוון לצאת ידי חובה? 3.מספיק שאני מכוון לפני הקידוש או לפני כל דבר שאני רוצה לצאת ידי חובה מספיק לכוון במחשבה אני מכוון לצאת ידי חובה וזהו? ואם אני מוציא אחרים ולפני שאני מתחיל ברכות או קידוש וכו זה מספיק לכוון את זה? 4.בעיניין קשירה בשבת, אם קשרו קשר פשוט שכל אחד מכיר ועליו עוד קשר כזה האם מותר להתיר? ואם זה בשקית של לחם, אבל יש לי עוד לחם בשקית אחרת הדין שונה? אם אפשר שתאמר לי בקצרה את הכללים של דיני קשירה בשבת. מחילה על האורך שבוע טוב. תבורכו
תשובה: 1. לא צריך לברך ברכה אחרונה בשום קידוש. 2. צריך לשמוע הברכה מתחילת עד סופה ובוודאי לענות ברוך הוא וברוך שמו (פסק"ת מו, הערה 127.ילקו"י הערה ה) 3. בכול מצוה צריך לכוון שהנך עושה מצווה. בין מברך בין שומע - המברך עצמו יותר פשוט שהוא עושה מעשה. 4.הרמ"א החמיר בקשר שציינת הנקרא קשר כפול (קשר סבתא) להחשיבו כקשר מעשה אומן שאסור לקושרו ולפתחו. שקית לחם קושרים בקשר אחד ואינו מהודק ולכן מותר. חלק שאלותיך,ותקבל תשובות מהירות ומליאות יותר. ה' יצליח דרכך
שאלה: איך עושים חנוכת הבית: ב"ה לפני כחודש נכנסנו לדירה חדשה שקנינו. לצערנו היינו עם הרבה לחץ עד עכשיו ולא הספקנו לעשות חנוכת הבית. רצינו לשאול מה צריך ומה כדאי לעשות בחנוכת הבית. (לערוך סיום, האם יש צורך במנין, סעודת מצווה, האם יש צורך בהמוציא, נוסח לימוד - האם כולם קוראים, אחד קורא, וכו ) דרך אגב, אם זה משנה אנחנו אשכנזים.
תשובה: העיקר הוא לחנוך את הבית בלימוד תורה. הכיבוד לא יקר נועד לשם ברכות שכל אחד יברך בקול שיהיו בו הברכות מגעא"ש.
שאלה: האם אני לוי?: הרב. אני אברך בן 24, ואני פונה אל הרב בספק שהתעורר לי בשנה וחצי האחרונות לגבי הייחוס שלי האם אני לוי או ישראל. אקדים ואומר שאני בא מבית שבו אמי חזרה בתשובה שהייתי בגיל קטן ואבי חזר בתשובה רק בשנים האחרונות, ואבי מגיע מבית שלא שמר תורה ומצוות ולא החזיקו ידיהם בדת. כל הזמן עד שהתחתנתי החזקתי את עצמי בתור ישראל, שהרי לא אמי ולא אבי אמרו לי משהו מיוחד בעניין הזה, לכן ראיתי את עצמי כל השנים כיחוס של ישראל. כאשר הגעתי להינשא ופתחתי את תעודת הנישואים של ההורים שלי נוכחתי לגלות שיתכן מאוד שאנו לויים, כחלק מהפרטים על אבי שבטופס היה שורה שבה היה כתוב ישראל,לוי, כהן, והיה מחיקה על הישראל והכהן ונותר רק לוי. מיד פניתי לאבי לשאול בענין, והוא לא ידע להשיב, ולשאול את סבא שלי (אבא של אבי) היה מאוחר שכבר הוא שכב על מיטתו בחולי קשה (היום הוא כבר נפטר), ניסיתי לשאול סבתא אם היא זוכרת משהו, אם עשו לאבי פדיון הבן (אבי היה בכור), אך היא איננה זוכרת כלום מפאת הגיל המבוגר. ניסיתי לברר אצל בני המשפחה אם הם יודעים משהו על הענין ואף אחד מהם לא ידע להשיב תשובה ברורה וזאת משום מה שכבר אמרתי קודם, מדובר במשפחה שלא שומרת תו"מ ולא שמרה על מסורת ברורה ודוייקת. הדבר היחיד שעוד מצאתי זה בשבעה של סבי דבירתי עם קרובים נוספים שהם יותר אחוזים בדת שאמרו לי שהם ישראל, אך אינני יודע אם לסמוך על כך, משום שסבא שלי ואמא שלהם אחים, אך זה שהם ישראל יתכן שזה מפני אבא שלהם שאינו קשור למשפחה של סבא שלי, ואין זה מעיד על מה היתה אמם אחות של סבא שלי. נסעתי גם למוזיאון תפוצות ישראל שבל אביב לברר שם מידע מדויק יותר, אך גם שם לא הסתייע מלתא. עיקרו של דבר- בטופס הנישואים של הורי לא מחוק לוי, אך השאלה מה זה אומר, ובייחוד שאף אחד מסביב לא יודע את הדברים מאופן ברור, האם לסמוך על הרב שבזמנו סידר את טופס הנישואים של הורי במוסד הרבנות גם כאשר היום אף אחד לא ברור לו כלום, או שלהחזיק את עצמי כישראל כפי שנהגתי (אף שזה מבלי סיבה וסמך ברור). ואם זה יוסיף אז שם המשפחה שלי הוא אליאס ובעברית זה אליהו. ב ומבורכת.
תשובה: האם יש אפשרות לראות מה כתוב בכתובה? באיזה רבנות נכתבה תעודת הנישואין? באיזו שנה? האם אפשר אולי לאתר את רשם הנישואין? הרב? פרטים אלו אולי יעזרו לך בבירור
שאלה: עד מתי אומרים קדיש יתום : אני אומר קדיש על אחותי שהיתה ערירית ללא משפחה. היות ואני אשכנזי אני הבנתי שאני צריך להגיד 11 חודשים אולם מצד שני אני התפללתי כמנהג הספרדים ושם ידוע לי שיש הפסקה של שבוע לאחר ה-11 חודשים וממשיכים באמירת הקדיש עוד 3 שבועות. כיצד עלי לנהוג?? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "עד מתי אומרים קדיש יתום "
תשובה: ראשית תנחומי עקרונית עליך לנהוג באמירת הקדיש כמנהג האשכנזים. לגבי קדיש על קרובים שאינם ההורים יש נוהגים לומר כל יב חודש ויש נוהגים לומר קדיש כמו שאומרים על הורים.
שאלה: המפקח על הבתים המשותפים: אני בועד בית של פרוייקט קוטג ים ובו 64 בתים דו משפחתיים. כל הבתים נרשמו כבית משותף אחד. כמובן שחברי הועד עובדים קשה מאוד לשמר את הפרוייקט ומשקיעים הרבה מאמצים וזמן בהתנדבות זו. באופן קבוע, כבר שבע שנים, שיש חמש משפחות שבאופן עקרוני לא משלמות ועד בית (לא מסיבות של חוסר כסף - ההיפך הוא הנכון לגבי משפחות אילו). הם טוענים שהם מוכנים ללכת רק לבית דין ולא למפקח על הבתים המשותפים וטוענים שהועד הולך "נגד ההלכה" אם הוא יתקדם בדרך של האגודה לתרבות הדיור. הועד טוען שאין ביכולתו להחתים ולשכנע 64(!) משפחות בעלות השקפות שונות זו מזו ללכת לבית דין מסויים ולכן נתן למשפחות האילו (שלא משלמות) את הסכמתו שהם ילכו וישכנעו את כל הדיירים להסכים על הבית דין. חמשת משפחות אילו (שכבר שנים מתחמקים מתשלומי הועד) לא עשו דבר בעניין ולא קידמו את התביעה. בפגישת הדיירים האחרונה הייתה הצבעה והוחלט ברוב גדול מאוד להתקדם דרך האגודה לתרבות הדיור וללכת להכרעה אצל המפקח על הבתים המשותפים. האם זה נוגד את ההלכה?
תשובה: אין מניעה מלנהל את יחסי השכנים בבניין על פי האגודה לתרבות הדיור, כמו כן במקרה שלכם אפשר ללכת להכרעה אצל המפקח על הבתים המשותפים כיון שאין לכם אפשרות לסדר את התביעה בבית דין (מחמת ריבוי גיוון הדעות של השותפים בעניין) אמנם ראוי לקבל רשות מבית דין ללכת להכרעה אצל המפקח, הרשות יכולה להינתן אף על ידי רב יחיד שישמע את פרטי התביעה וייתן רשות לפנות להכרעת המפקח. הרב מרדכי גרוס.
שאלה: ת חוב על אדם שנפטר: אחי נהרג בתאונת דרכים לפני 3 שנים, נותר חוב בהוצאה לפועל ועד היום הם שולחים מכתבים בנושא. האם אני צריך להחזיר את החוב? ואם כן אז את הסכום כיום או את הקרן - החובות לבנקים וכאלה? מראש כבוד הרב
תשובה: על פי ההלכה, יורש חייב לשלם את חובות הנפטר רק מנכסים שהשאיר אחריו הנפטר, (קרקע או מטלטלים) אם הוא לא השאיר אחריו נכסים, או שהנכסים שהשאיר אינם מכסים את סכום החובות אין היורש חייב לשלם מכספים שלו, יש מחלקות בין הפוסקים האם היורש חייב, באופן שהנכסים שהוריש הנפטר נרכשו על ידו לאחר ההלוואה, והנפטר לא התחייב לשעבד נכסיו שייקנו לאחר ההלוואה, עוד נחלקו האם הדעות המחייבות במקרה הנ"ל סוברים כן רק בבן בחובות אביו או אף בכל יורש. החוק במדינת ישראל שונה מדין התורה, ייתכן שתאלץ לנהוג על פי החוק, לכן כדאי לך לברר את פרטי החוק בעניין, (במקום שעל פי דין תורה היורש חייב, אין בכוח החוק לפטור אותו, אך לפי מה שביררתי בנושא זה החוק מחמיר על היורשים יותר מדין התורה) כיון שלא פרטת את פרטי החוב, כתבתי את הדין הבסיסי, אם תרצה תשובה מדויקת יותר, פרט על איזה חוב מדובר, והאם האח השאיר אחריו נכסים בעלי ערך. שלא תראו עוד יגון וצער, אלא אור וטוב, הרב מרדכי גרוס.
שאלה: תביעת הרשות הפלסטינית בערכאות : הבן שלי נפגע לפני כמה שנים ע"י ערבים בשכם בקבר יוסף הצדיק. כמה חברה נכנסו לשכם לפנות בוקר עם כמה רכבים, והשוטרים ירו עליהם, בתוכם היה האברך החשוב לבנת. כיון שאנחנו אזרחים אמרקאים יש עורכי דין שרוצים לתבוע בטעם אמריקה את הרשות הפלשתינית. השאלה היא האם מותר לתבוע אותם, כיון שחוקיהם הם לא חוקי התורה. הם נותנים מליונים לנפגעי טרור, כשלפי חוקי התורה, האומדן הוא אחרת. ועוד: נניח שמותר לתבוע אותם, האם מותר לשקר, ולהגזים ולומר שנפגענו גופנית ונפשית ועוד ועוד, כדי להוציא מהם מה שיותר כסף, השאלה היא של גזל, ושל מדבר שקר תרחק.
תשובה: כתוב בשולחן ערוך חושן המשפט סימן כ"ו: "הייתה יד הגויים תקיפה ובעל דינו אלם ואינו יכול להציל ממנו בדייני ישראל יתבענו לדייני ישראל תחילה, אם לא רצה לבא נוטל רשות מבית דין ומציל בדיני גויים מיד בעל דינו" ובספר "כסף הקדשים" כתוב שמי שידוע עליו שלא יגיע לבית דין והדבר כל כך ברור, ברמה כזו שזה אומדן הידוע לרבים, אין צריך לילך לתבוע אותו בבי"ד וניתן לתובעו ישר בערכאות. לעניין גובה התביעה, כל מה שאמור להגיע כפיצוי לפי חוק בינלאומי במקרים הללו, מותר לתבוע ולקבל.
שאלה: סברי בחיריק או בצירה: על התשובה, לפי תשובת הרב האם גם בלימוד הגמרא ההגיה הנכונה של הביטוי "סברי רבנן" או "רבנן סברי" (למשל מסכת ברכות דף לח, א: ת"ר מה הוא אומר המוציא לחם מן הארץ רבי נחמיה אומר מוציא לחם מן הארץ. פליגי בהמוציא רבנן סברי המוציא. וכן במסכת שבת דף עח, ב: רבנן סברי אסור לשהות שטר פרוע ורבי יהודה סבר מותר לשהות שטר פרוע) צריכה להיות בחיריק? מראש השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "סברי בחיריק או בצירה"
תשובה: באופן פשוט, כן.
שאלה: בורר במרק בשבת: רציתי לשאול שאלה בהלכות בורר בשבת. אם אני מרים במצקת גם הרבה ירקות קטנים וגם נוזל של מרק, ואני לא רוצה את כל המרק שבמצקת רק חלק ממנו, האם מותר לשפוך את החלק שאני לא רוצה או שזה מוציא פסולת ואסור?
תשובה: אם אתה משאיר חלק מהמרק ולא מסנן את כולו מותר.
שאלה: ברכת מעין שלוש כששכח לברך על אחד הסוגים שאכל: אם כאשר אני צריך להזכיר בברכת מעין 3 גם גפן וגם מזונות ושכחתי והזכרתי רק אחד מהם ונזכרתי באמצע הברכה, מה עושים? מה הדין אם נזכרתי בסוף הברכה? אם בשבת קידשתי ולא אכלתי לחם האם יש לברך על הגפן ועל פרי הגפן?
תשובה: לשואל, 1. בברכת מעין שלוש אנו מפרטים את סוגי המזון שאכלנו שלוש פעמים: במשפט הראשון - "על המחיה", לקראת הסיום - "ונודה לך.", ובחתימת הברכה - "ברוך אתה ה' על.". מי ששכח בכל שלוש הפעמים את אחד הסוגים שאכל, צריך לחזור ולברך פעם נוספת, ואז יזכיר רק את אותו סוג ששכח (החיד"א, 'מחזיק ברכה' סי' רסח,ט). 2. מי ששכח בשתי פעמים מתוך שלשתן (הזכיר רק בהתחלה, או רק לקראת הסוף, או רק בחתימה), בדיעבד יצא ידי חובה בפעם הבודדת שהזכיר. שאלה זו, האם שכוללת שני עניינים ניתן להסתפק בדיעבד בהזכרת אחד מהם בפתיחה בלבד או בחתימה בלבד, שנויה במחלוקת בכמה עניינים, עיין משנה ברורה סי' סי' קפז סק"ד, סי' תכה סקט"ו וסי' תפז סק"ז וביאור הלכה שם ד"ה מקדש השבת, ומכלל ספק לא יצאנו. לכן מסתבר שמחמת "ספק ברכות להקל" יצא ידי חובה בכל אופן, כפי שהסיק בהלכה ברורה (ח"י עמ' תלט-תמ) ובפסקי תשובות (סי' רח הערה 155) 3. אם נזכר בכך לפני שסיים את שם ה' בחתימת הברכה ("ברוך אתה ה'"), יחזור לאזכור הראשון בתחילת הברכה ויאמר את שני הדברים ("על המחיה" וכו', ללא הפתיחה "ברוך אתה ה'"  שבט הלוי ח"ג סי' יח על פי משנה ברורה סי' נט סק"ב). יש אומרים שבמקרה זה עדיף לסיים את הברכה כפי שפתח ואחר כך לברך שוב ברכה חדשה שבה יזכיר רק את הסוג ששכח (פתח הדביר, הובא בשבט הלוי שם, וכן פסק בהלכה ברורה ח"י עמ' תלט-תמ). אולם נראה כהכרעת השבט הלוי הנ"ל שלא לעשות כן, מחשש לברכה שאינה צריכה, מאחר שהכל מודים שבדיעבד אם חזר ל"על המחיה" הרי זה מועיל (הלכה ברורה, שם). יתכן גם שברכה נוספת איננה רק 'ברכה שאינה צריכה' אלא 'ברכה לבטלה', משום שיש אומרים שהנוסח "על תנובת השדה" בפתיחה כולל את כל הסוגים (רבנו פרץ בהגהות הסמ"ק סי' קנא, כא), ואע"פ שבדרך כלל אין חוששים לדעה זו - עדיף שלא להזדקק לברכה חדשה. 4. בשלושה מקרים יש אפשרות לצאת ידי חובה גם ללא שום הזכרה מדויקת של הסוג: א. מי ששתה יין או אכל תמרים ושכח את "הגפן" ו"על העץ" ובירך רק "על המחיה", יצא ידי חובה בדיעבד משום שגם סוגים אלה משביעים במידת מה ('באר היטב' סי' רח ס"ק כג). ב. מי שבירך על ענבים "על הגפן" (שולחן ערוך סי' רח סט"ו). ג. מי שבירך על יין "על העץ" (מ"ב סק"ע). במה דברים אמורים? במקרה הנדיר שהמברך זכר ששתה יין ובכל זאת התכוון בפירוש לפטור את הסוג הזה ב"על המחיה". אבל במקרה הנפוץ יותר של מי שבירך רק "על המחיה" משום ששכח ששתה יין (וכן במקרה ב-ג) - צריך לברך שוב "על הגפן" (עיין שו"ע או"ח סי' קעד ס"ו וביאור הגר"א, משנה ברורה סי' קעד ס"ק כז וסי' רח ס"ק סט, מנחת שלמה ח"א סי' צא אות ו, ובהרחבה בהלכה ברורה ח"י עמ' תמ-תמב  ואמנם בפסקי תשובות סי' רח הערה 157 הביא דעות חלוקות, שהברכה האחרונה הלא מדויקת פוטרת אפילו ללא כוונה, אבל מעיון במקורותיו נראה לענ"ד שהעיקר כדעה הראשונה, ואין כאן המקום להאריך). 5. לשאלתך האחרונה, מי שקידש ולא אכל לחם (אלא עוגה, כדי שהקידוש יהיה במקום שבו סועדים), צריך להזכיר אחרונה גם "על הגפן ועל פרי הגפן".
שאלה: השם אופיר לבת: אני מתוכננת ללדת בקרוב את ביתנו הבכורה ושנינו אוהבים מאוד את השם אופיר. נודה לך אם תוכל לומר לנו אם זהו שם טוב לבת.
תשובה: השם אופיר הוא חלק מאופנה של שמות הניתנים לשני המינים (יוניסקס) ואין רוח חכמים נוחה מתופעה זו, שלא ניתן לזהות את המין בהתאם לשם. עקב זה קוראת תופעה שזוג מתחתן שהבעל והאישה נקראים באותו שם. שיהיה במזל טוב ברכה והצלחה.
שאלה: נטילת ידיים אחרי הנקה: למדתי שאחרי הנקה עלי לשטוף ידיים לפני אמירת דברים שבקדושה. האם אני חייבת בזה גם לפני שאני שרה לתינוקת שירי קודש?
תשובה: לשואלת, שירת שירי קודש, אם יש בהם פסוקים או הזכרת שם ה', דינה כאמירת דברים שבקדושה. אבל ההנחה שההנקה מחייבת נטילת ידים איננה מוסכמת. בבן איש חי (שנה ראשונה, תולדות, יז) כתב שמה שמקובל לגלות בזמן ההנקה דינו בזמן ההנקה כמקום מגולה (כמובן, רק לעניין דין זה של נטילת ידיים, ולא לעניין דיני צניעות). ואף שיש חולקים (שו"ת לבושי מרדכי מהדו"ת או"ח סי' כא), מסתבר לענ"ד שכאשר ידוע לך שהמקום נקי מזיעה וכדומה, ואין שום לכלוך בידייך כתוצאה מההנקה, אין צורך בנטילת ידיים. סברה זו שמקום רחוץ אינו מצריך נטילת ידים מופיעה בכמה אחרונים שהובאו ביביע אומר ח"ה או"ח סי' א אות ה (אלא שחלקם החמירו ברגליים נקיות) ובציץ אליעזר חי"ב סי' ו. אך בשו"ת תורה לשמה סי' יג סובר שגם מי שרחץ חלק מגופו, אם כבר ניגב אותו - צריך ליטול ידים אם נגע בו, כי לא חילקו חכמים בדבר, וכן בהליכות שלמה, תפילה, פ"כ סט"ו. מכל מקום, בצירוף סברת הבן איש חי הנ"ל נראה להתיר בפשטות. לאור זאת, גם בזמן ההנקה עצמה מותר לך לשיר שירי קודש, אפילו כשהגוף אינו מכוסה (שו"ע או"ח סי' עד ס"ד).
שאלה: אכילת פירות כשלא רואה את פני הבית: ו האם יהיה מותר לקטוף יותר מפרי אחד מהגינה שלי כאשר הגינה רחוקה מהבית, כלומר הגינה לא רואה את פני הבית ואני אוכל הפרות מחוץ לבית? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "תרומות ומעשרות בעצי גינה"
תשובה: וברכת ד' הגדרת חצר היא בשלשה תנאים, כמבואר ברמב"ם מעשר פ"ד ה"ח, אם יש בה שלשה תנאים אלו הרי זה כבית ולכן חייב בתרו"מ. אין דין שיהא סמוך לבית. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום אשקלון
שאלה: להפריש מהתלוש על המחובר ולהתנות: לרב. האם יש אפשרות להפריש תרומות ומעשרות מהתלוש על המחובר כאשר אני מתנאי ואומר שמה שאני מפריש עכשו יחול על הפירות רק לאחר שהקטוף הפרות מהעץ?
תשובה: וברכת ד' כן, נוסח זה מופיע ברמב"ם (הל' תרומות פ"ה ה"ט, שו"ע סי' שלא סעי' נה). אמנם החזו"א העיר על כך, אבל יש נוסח מפורש לכך במשפט כהן סי' לו, עיי"ש. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום אשקלון
שאלה: ציור של אנשים- איסור עשיית תמונה?: היום ציירתי ציור של אנשים מפורסמים (שאינם רבנים, אלא שחקנים דמויות מסדרות) וכשראיתי וכשהראתי אותם לחברי הוא שאל לגבי עניין עשרת הדיברות שהרי זה נחשב תמונה משם התגלגל לו הוויכוח והוא אמר לי לשאול את הרב. אז שאלתי היא אלייך כבוד הרב, האם יש איסור על ציור אנשים מפורסמים שאינם רבנים? זה לא למטרת רווח מסוימת. מראש!
תשובה: מותר לצייר ולא נכלל באיסור המוזכר
שאלה: טיפול בשבת כשאין סכנה: בשבת האחרונה, קרה מקרה, ובני פתח את הראש. ביישוב בו הייתי, לא היתה אפשרות לסגור את הפצע. רופא יעץ לי ללכת לבית החולים. כששאלתי את הרב, הוא אמר שאני יכול לסוע ע"י גוי. בבית החולים עצמו, לא חתמתי, וכל מה שהם ביקשו לעשות סירבתי, אבל לא התנתי איתם שלא יעשו. חשבתי לעצמי שאם הם כותבים מעצמם, אין זה ענייני. להיפך, כל מה ששאלו אותי, אמרתי בפירוש שאני מסרב. האם נהגתי נכון? איך נכון היה לנהוג? יש להבהיר שלא היתה סכנה לבן שלי, רק שהפצע לא היה מגליד כמו שצריך- משאיר צלקת ואולי גם מפתח אינפקציה, אבל לא סכנת חיים בשום אופן. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "לקבל טיפול רפואי בשבת בבית חולים"
תשובה: אם לא היתה סכנת חיים היית צריך ליסוע עם גוי, ומצד ההנהגה בתוך בית החולים נהגת כשורה לא להיות שותף לאיסורים כשלא במקום סכנה. בנסיעה עם גוי מותר גם לטלטל וכל האיסורים מדרבנן.
שאלה: עונש על עוונות: הרמב"ם אומר בהלכות תשובה "בשעה ששוקלין עונות אדם עם זכיותיו, אין מחשבין עליו עון שחטא בו תחלה ולא שני, אלא משלישי ואילך" הכוונה שאם אדם עושה את אותו עוון פעמיים, הוא לא נענש? הוא יענש רק אם הוא יעשה את העוון בפעם השלישית ואילך? ואם הוא עשה תשובה אחרי שכבר עשה את העוון השלישי, הוא לא נענש? וזה משנה אם אותו אדם לדוגמא גדל בבית חילוני והוא על גדר "תינוק שבוי" עדיין? כי הרי לכל אדם מגיע פתאום הארות של תשובה, הבעיה שיש הרבה שבוחרים להתעלם מהם ומפחדים
תשובה: ב"ה לך. מאוד שמחתי לראות שאת לומדת את דבריו של גאון וקדוש ישראל, הרמב"ם. הרמב"ם היה ענק שבענקים, והוא ממש כתב בהלכותיו את כל התורה כולה. במסירות אין קץ ובחיים עמוסים לענפה פעל בכל מאודו לעם ישראל, בכל מקום שהם. גם בנושא התשובה בנה הוא מערכת שלמה של דעות ושל הבנות שבאות לבסס אצל האדם את התהליך הגדול של החזרה בתשובה ושל חידוש הקשר עם אבינו שבשמים. בדבריו מברר לנו הרמב"ם שיש הבדל גדול בין חטא חד פעמי של האדם, חטא שמבטא את התגברות היצר הרע עליו, לבין חטאים שאדם חוזר עליהם שוב ושוב. חטאים שחוזרים עליהם נקבעים באדם ונהפכים להיות חלק בלתי נפרד ממנו. במצב זה, הרבה יותר קשה לתקן. כמו כל הרגל שקשה לאדם לשנות אותו, כך גם חטאים אלו קשה לפרוש מהם. לכן ודאי שעל כל חטא צריך לחזור בתשובה, אלא שכאשר מדובר על חטא קבוע, הדבר מקבל משמעות אחרת. חשוב מאוד לדעת, שהרמב"ם דיבר על אדם שחטא מתוך מודעות, אך דבריו לא עסקו בתינוק שנשבה. כבר הגדיר לנו הרמב"ם במקום אחר, שתינוק שנשבה כל המעשים שלו, אף שהוא חזר על אותו החטא כמה וכמה פעמים, לא נחשבים לו כמעשים שונים, אלא כמעשה אחד, הואיל והגורם שלהם הוא אחד. לכן, את שזכית לעבור את השינוי הגדול, ועדיין צועדת בו, אל תחששי על שהיה, אלא נצלי את השינוי שלך להמשך ההתקדמות, וה' ישלח לך ברכה והצלחה הרב יצחק גרינבלט.