LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: ברכות השחר: לכבוד הרב. שאלתי : מדוע מברכים בבוקר "שלא עשני אישה" מה ההסבר לברכה זו והאם אין כן משום פגיעה בכבודה של אישה. שאלה שניה מדוע בבריאת האדם היה צריך לברוא את האדם קודם לאישה ואילו בבעלי חיים נבראו זוגות מה ההסבר לכך? ויישר כח
תשובה: מתקני ברכה זו לא התכוונו לפגוע בנשים. כוונת הברכה הייתה לבטא את השמחה הגדולה על היותי מי שנצטווה במצוות ד', גם אלה שהזמן גרמא, ואין אני נוכרי שלא זכה להצטוות, או אישה שנצטוותה רק על חלק מהמצוות. וודאי שלא התכוונו זו להביע דבר מה שאינו מכוון לשמחה, ואף הנשים בעבר לא ראו זאת כך. כיום, נתפשית ברכה זו כפוגעת ומעליבה, אך לא זו מגמתה. כשאני אומר "שלא עשני אישה" אין לי אלא הכוונה המקורית של הברכה, והרצון להודות לריבונו של עולם על חיובי בכמה שיותר מצוות. לגבי בריאת איש ואישה: הדברים המופיעים בשאלה יפים כשעוסקים בפרק ב' של הבריאה, אך בפרק א' מתוארת הבריאה כאחד. על המשמעות של חלוקה זו אני מצרף קטע ממאמר: דומה כי האפשרות היחידה המתקבלת על הדעת לבירור דבר ד', היא העיסוק בפרשיות הבריאה - של האיש ושל האישה. אלה פרשיות שאין בהם דבר שמקורו באופייה של דמות מסוימת, אלא הן עוסקות בתיאוריה בלבד. בפרשיות אלה מדובר אל אדם וחווה כסמלים, ואופיים האישי אינו בא לידי ביטוי. בשל כך דומה כי משם תוכל הישועה לבוא, ושם נוכל לקבל תשובה לשאלתינו. ברם, עיון בפרשיות הבריאה מגלה כי לא כך הוא המצב, ולמעשה מדובר בהעתקת הבעיה עצמה לתוך ביאור המקראות. הבעיה היא שבפרשת הבריאה קיימת לכאורה סתירה ידועה ביותר. מחד גיסא מתוארת בריאת האיש והאישה בפרק א של ספר בראשית כבריאה שהיא זהה לחלוטין: שניהם נבראו בצלם אלוקים, לשניהם נאמרה ברכת הציווי "פרו ורבו" ושניהם נצטוו בדיבור אחד לרדות בדגת הים ובעוף השמיים. מאידך, בפרק ב של סיפור הבריאה מתוארות הדמויות באופן שונה לחלוטין, המבחין הבחנה עמוקה בין האיש ובין האישה   הוא נברא מעפר מן האדמה ומהפחת נשמת חיים בו, ואילו היא נבראה מן הצלע. בעקבות כך נצטוו ציווים שונים ביחס לעץ הדעת לעץ החיים. העולה מפרק ב הוא כי אין מדובר כלל בזהות ואף לא בשוויון, אלא במהויות נשמתיות שונות באופן עמוק. לכאורה מדובר בשני כתובים המכחישים זה את זה, כיוון שהמבקש לתמוך את עמדתו החותרת לזהות מוחלטת בין האיש והאישה יוכל לעשות זאת בעזרת פרק א', ואילו הטוען כי מדובר בשתי מהויות שונות לחלוטין יכול להתבסס על פרק ב. ומה יעשה הניגש לסוגיה כפי שיש לגשת לסוגיה - ללא עמדה מוקדמת, ועם כיסופים עזים לדעת את רצון ד'? ואיה הוא הכתוב השלישי שרק הוא יכול להניח את דעתו של מבקש תורת אמת? האתגר הגדול הוא למצוא כתוב שלישי זה.
שאלה: גלגול נשמות: תמיד מצאתי שהאמונה בעולם הבא, והענין של שכר ועונש, גן עדן ותחיית המתים בעתיד לבוא, סותרת את האמונה בגלגול נשמות. שתי אמונות אלו, מוכרות ומקובלות לפי מיטב ידיעתי אצל רבנים גדולים ומוכרים בעולם היהדות. האם אכן יש סתירה בין שתי האמונות, ואם כן איזו מהן היא הנכונה?
תשובה: אמת הדבר, כי כמעט ואין אנו יודעים דבר על הנעשה בשמיים ממעל. התורה והנביאים דיברו על המציאות שהיא מתחת לשמש, וכמעט לא נתנו לנו לחדור מעבר לעולם הממשי הקיים לפנינו. מה שהם אמרו, לדוגמה בסוף ספר קהלת, הוא הרוח שבה אל האלוקים אשר נתנה, ועומדת שם לסיכום החיים ולמשפט עליהם. כל המושגים על גן עדן וגיהנם, גלגול נשמות וכף הקלע הם צירוף מוסבך מאוד של דברים אמיתיים שהועברו בקבלה, יחד עם אמונות עממיות, חדירה מדתות זרות, שרלטנות של ציידי נפשות, מדרשים - כלומר: אוסף מורכב מאוד שאמת דברי ח וחכמי הקבלה הקדושים ושקר של אחרים משמשים בעירבוביה. נראה כי הדרכת ח הייתה שלא לעסוק בנושאים אלה. עיקר הכל בנוי על הבחירה החופשית הטובה, על חיי קודש וצניעות, שמירת דרכי ההלכה ולימוד תורה, ומעשי צדקה וחסד. את שנעשה לאחר מות האדם יש להשאיר לתקופה זו, ולא להיכנס לעולם מעורבב זה, שכן אין בכך תועלת, ואין הוא מביא ליראת ד' ולאהבתו.
שאלה: כשרות אולם שאין לו אישורי בטיחות כחוק: האם יש תוקף הלכתי לתעודת כשרות של אולם או של בית עסק אחר המגיש מזון, ואשר אין לו תעודות אישור כחוק על בטיחותו, כגון: אין לו פתחי מילוט לשעת חירום, אין לו מדרגות חירום, אין תאורת חירום, אין לו אישור מכבי-אש, אין לו רשיון הפעלת עסק, אין למבנה אישור בנייה, תלוי נגדו צו סגירה מטעם משרד הבריאות על זיהום מזון או על חוסר תנאים סניטריים, ועל כל דבר נוסף שסכנה בצידו. למדתי פעם ש"חמירא סכנתא מאיסורא", ושאלתי היא האם יש להפעיל כלל זה בנידון? האם ייתכן להפעיל כאן את הכלל "מוטב שיהיו שוגגין ואל יהיו מזידין", בטענה ש"אם לא נכשיר, תתמוטט כל מערכת כשרות האולמות"?
תשובה: אני מסכים לכל מה שכתבת. במידה מסויימת מתן כשרות לאולם, שיודע נותן ההכשר שמצבו הבטיחותי מסוכן אינה ראויה, וייתכן שיש בה משום "לא תעמוד על דם רעך", שהרי יש בכך סיוע לאנשים שמסכנים אחרים. אם שאלתך היא ספציפית למקום, סביר להניח שרבנות ירושלים, למשל, לא ידעה על מצבו הבטיחותי של "אולם ורסאי", ולא היתה שולחת לשם משגיח כשרות שיסכן את חייו וחיי המתארחים במקום.
שאלה: ברכת הגומל בטיסות: רציתי לדעת האם ואיך (בשם ובמלכות או לא) צריך לנהוג במקרים הבאים בענין ברכת הגומל: 1. אדם שגר בחו"ל וטס כל יום למקום עבודתו וחזרה 2. אדם שגר בחו"ל ומגיע לישראל לתקופה ארוכה. 3. אדם שגר בארץ וטס לחו"ל לתקופה ארוכה. 4. אדם שטס בתדירות גבוהה מא"י לחו"ל וחוזר בתוך כמה שעות.
תשובה: בעיקרון, על טיסה במטוס מברכים הגומל, כי הטיסה עצמה יש בה סכנה. (רק היום שמענו על מטוס שנחת נחיתת אונס בשל תקלה "קלה", המטוס היה בטיסה קצרה, בתוך הארץ). המנהג הוא לברך גם אם לא עבר המטוס מעל הים. גם מי שנוסע ליום אחד מברך הגומל בהגיעו למחוז חפצו, ובשובו יברך שנית. אבל אם המטוס חנה חניית ביניים, אין זה נחשב כהגיע למחוז חפצו. הנושא השני שכתבת, נסיעה מארץ ישראל, נסיעה זו יש בה סכנה בגלל הריחוק מהארץ, שהרי מצות יישוב ארץ ישראל מתקיימת גם לצורך ביקור בלבד (שלטי הגיבורים פ"ג ממסכת שבועות), כל שכן למגורים. סיפר לי תלמידו של הגרש"ז אויערבך זצ"ל שזכור לו שהרב לא הרשה לתלמידיו לנסוע במטוס בתשעת הימים, מפאת הסכנה, אבל לבוא לארץ ישראל התיר אפילו בתשעה באב.
שאלה: תפילות אישיות: שאלה שניה: האם מותר להתפלל לקב"ה תפילה אישית שתוכנה הודיה ובעיקר בקשות, לאו דווקא מאוד חשובות, בלי נוסח מכובד ומוכר שיש בתפילה? פשוט לפעמים אני חושבת שמי אני בכלל, שהקב"ה יכול לפנות זמן לדברים הפעוטים שאני מבקשת ממנו בעוד שיש כ"כ הרבה דברים שהם הרבה יותר חשובים מבקשותי שלי.
תשובה: מעלה גדולה היא להתפלל תפילות אישיות ופרטיות. זוהי למעשה התפילה במקורה. מסיבות שונות נקבעה התפילה בנוסח קבוע, אך אין בנוסח קבוע זה כדי למנוע וכדי להסיר את המעלה העצומה בדיבור אישי וישיר עם הקב"ה. בכך מבטא האדם את אמונתו העמוק ואת זיקתו לריבונו של עולם כשומע תפילה. לקב"ה יש זמן וחפץ לכל הנעשה בעולם, והוא "מגביהי לשבת משפילי לראות בשמיים ובארץ". ככל שנזכה להתפלל אליו תפילות אישיות ולדבוק בו כן כן נביא את כוחל התפילה לידי ביטוי עמוק יותר, ונתקשר בו יתברך. בשולחן ערוך ישנן הלכות מיוחדות אם רוצה להוסיף בתפילת שמונה עשרה, אך תפילות פרטיות שלא במסגרת שמנה עשרה וודאי שמותר.
שאלה: אבילות על סב: ל:"ע השבוע נפטר סבינו מצד אשתי שאלתי הוא האם יש לה דיני אבילות וא"כ באלו דברים?
תשובה: הכלל ההלכתי, מדין הגמרא, הוא שכל המתאבל עליו מתאבל עמו, כלומר, לא רק קרובי הנפטר מתאבלים עליו, אלא גם מי שקרוב לאבל בדרגת קירבה שאם האבל מת הוא מחוייב להתאבל עליו (שבעת הקרובים - אב אם אישה אח אחות בן ובת), והוא מפני דרכי שישתתף בצער שלו. אבילות זו נהגה דווקא בביתו, אבל מחוץ לביתו מותר בדברים שבצינעא. אבל הראשונים כתבו שנוהגים להקל באבילות זו, מפני שכל החובה היא מפאת כבוד האבל, ובזמנינו נהגו האבלים למחול. ממשמעות הפוסקים נראה שאף אם האבל אומר שאינו מוחל אין שומעים לו. להחמיר על עצמו אסור, אבל אם רוצה לנהוג אבילות גמורה (כלומר, לא רק בפני האבל) רשאי, ובודאי כשעושה זאת מפני כבוד הנפטר והקשר שהיה ביניהם. למעשה, כתב תרומת הדשן שאף שלא נוהג דין אבילות זה, אך בשבוע הראשון נוהגים מעט אבילות כדי להראות השתתפות, עד השבת הראשונה. ויש שהקלו גם בזה. האבילות הנהוגה היא, הקרובים אינן רוחצים בחמים אלא בצונן. נהגו שלא לשבת לסעודת מרעים, אך ללכת לשמחת נישואין יש להקל (שו"ת שער אפרים סי' ק). אאחל שלא תדעו צער, ומנחם ציון ינחמנו.
שאלה: לאכול פרי מידו של גוי: בעבודה שלי יש אדם שהוא נוצרי ומידי פעם הוא מביא פירות שהוריו מגדלים אותם בחצר שלהם, האם מותר לאכול פירות ממנו?
תשובה: בפירות של נכרי אין שאלת שביעית, אין שאלת תרומות ומעשרות. ישנה שאלת ערלה. כדאי לשאול אותו, באופן אקראי, בן כמה שנים העץ, אם העץ עבר את שנות הערלה לא צריכה להיות בעיה.
שאלה: לבוש שליח ציבור: האם שליח ציבור יכול לעלות לפני התיבה עם מכנסיים קצרות?
תשובה: הכון לקראת אלוקיך ישראל, דרשו ח שצריך להראות בתפילה כעומד לפני המלך. צריך להיות לבוש בבגדים המכסים את גופו, כמו שהיה עומד לפני אדם מכובד. לכן לא ראוי להתפלל במכנסיים קצרות. (שו"ת ישכיל עבדי ח"ז קונטרס אחרון סי' א וח"ח סי' כד ס"ק ג, שו"ת אגרות משה יורה דעה ח"ג סי' סח אות ד, שו"ת יחוה דעת ח"ד סי' ח, ושו"ת הלל אומר סי' כט).
שאלה: הוספת יגדל לפני ברוך שאמר: מה מקור ההוספה של יגדל לפני ברוך שאמר? והאם ניתן לבטל מנהג זה?
תשובה: על אמירת יגדל ראה בסידור בית יעקב להיעב"ץ שכתב שהרמב"ם חיבר תפילה זו. בעל תקון תפילה מביא שחיברו רבי יחיאל בר ברוך מתקופת הראשונים. יש המיחסים שיר זה לרבי שלמה אבן גבירול, וזה דבר דחוק. המהרש"ל כתב שראה כתב יד מקורי של השיר שנכתב בשנת קמ"ג, על ידי רבי משה בן יקותיאל חפץ ממשפחת הצפרוני. המקור לאומרו לפני ברוך שאמר הוא בתוס' יום טוב (בהקדמה לארחות חיים), והוא כדי להשריש בלב ישראל את שלושה עשר עיקרי אמונה עליהם הוא מבוסס. יש מקומות שנמנעו מלאומרו, וכך מביא המשנה ברורה (סי' מו) בשם האר"י שלא היה אומרו. ראה באשל אברהם סי' תצב שמוכיח שראוי לאומרו. וכן בשל"ה ריש שער האותיות וסידור שער השמים.
שאלה: מעבר לדירה חדשה בשלושת השבועות: האם מותר לעבור לדירה חדשה שאנו אמורים ב"ה לקבל מהקבלן? איך חונכים בית?האם צריך לקבוע מזוזות גם במרפסות.? האם ישנה בעיה בבית מזוזה ממתכת (בכניסה לבית ששם נדרשת עמידות גדולה יותר)?
תשובה: 1. לא נכנסים לדירה חדשה בשלושת השבועות. אם אתם עתידים לקבלה מהקבלן בימים אלו, כדאי לבקש ממנו מפתח בסוף השבוע הבא, ואם אפשר גם ללון בדירה, ואז תוכלו להמשיך את ההעברה גם בשלושת השבועות. אפשרות שניה, להעביר את החפצים, אך להכנס לדירה אחרי תשעה באב. 2. נוסח חנוכת בית מופיע בסידורים השלים, כולל משניות הפותחות במילה בית, או שלושה פרקים שהראשון בבי"ת, השני ביו"ד והשלישי בת"ו. 3. קובעים מזוזה במרפסות, לא מפני שהן מחוייבות במזוזה, אלא מפני שמהן נכנסים לבית, לכן קובעים בצד שמאל היציאה, שהוא צד ימין לכניסה מהמרפסת לבית. ואף אם המרפסת בקומה ה - 87, ממנה נכנסים לבית, אלא אם כן מדובר במרפסת מקורה שמשתמשים בה כחדר, ואז עשוי צד הקביעה להשתנות. 4. אין בעיה הלכתית במזוזה ממתכת. מהנסיון, בית מזוזה מעץ או מפסלטיק שומר על הקלף (שהוא החשוב) יותר מבית ממתכת, שמתחמם בקיץ. בשעה טובה, ויישוב טוב.
שאלה: חלב ובשר.: יש כאלה שמחכים 6 שעות בין בשר וחלב, יש כאלה שמחכים 3 שעות בין בשר לחלב ויש כאלה שמחכים שעה בין בשר לחלב. אני בין אלה שמחכים 6 שעות. אני יודעת שזה כל אחד והעדה שלו. אבל לכולם יש אותה קיבה ואותה מערכת עיכול! ואותי זה די מעצבן לחכות 6 שעות. אני עוד ילדה, האם מותר לי לשנות ( רק לעצמי) את השעות שצריך לחכות, ובמקום 6 שעות אני אחכה 3 שעות?
תשובה: שתי סיבות יש להמתנה בין בשר לחלב. האחת היא בשל טעם הבשר שנמצא בפה, ופג אחרי פרק זמן מסויים. השניה היא בשל חתיכות בשר שעלולות להישאר בין השיניים. בגמרא כתוב שבארוחה אחת אכלו בשר ובארוחה הבאה אכלו חלב. השאלה היא מה פרק הזמן שהיה חולף בין סעודה לסעודה. נחלקו הראשונים בדבר, ובעקבותיהם נחלקו האחרונים. מכיוון שאיננו יודעים להכריע את ההלכה לכן נוהג כל אחד בדרך אבותיו, וממתין זמן שונה מחבריו. בנישואיך ישתנה המנהג, לא קודם. אלא אם נזכה שאליהו הנביא יבוא ויאיר לנו את ההנהגה הראויה. בניתיים שאי בגאון את מורשת האבות, על מנהגיה השונים.
שאלה: מציל בבריכת נשים: לכבוד הרב! האם מותר לשחות בבריכה נפרדת לנשים כאשר המציל הוא גבר? ב מראש.
תשובה: א. יש לעשות כל מאמץ שתהיה מצילה. יש היום הרבה נשים שעברו קורס הצלה והן יכולות לעשות את העובדה. אם מדובר בישוב, או במקום בו יש עוצמה בידי הציבור הדתי, צריך להפעיל אותה כדי לתבוע שחיה נפרדת לחלוטין. כך נשמרת הן השחיה בבריכה והן גדרי צניעות. ב. רק אם לא ניתן, אפילו בדרך ארוכה, לעשות זאת, ניתן לשחות בבריכה זו בתנאים הבאים: 1. להקפיד על כל כללי צניעות מחוץ למים, וגם כך להתרחק מסוכת המציל כמה שיותר. 2. להתקרב למים עם חלוק. 3. להימנע מקשר ישיר עם המציל. תנאים אלה הם רק לאחר שמוצו האפשרויות להביא מצילה. מעבר לכך, ככל שאנו עצמנו נדאג שיותר ויותר אנשים דתיים יקפידו על שחייה נפרדת, שהיא הלכה מובהקת, כן אנו עצמנו נגביר את המוטיביציה של בעלי הבריכות לדאוג שהשחיה תהיה נפרדת לחלוטין. ועל כן, צריך להתאמץ להרבות עוד ועוד אלה הנוהגים כדין וכהלכה, ואז בעהי"ת השאלה כבר לא תהיה רלוונטית.
שאלה: לימוד משנה תורה לבנות במחשבת חב"ד: לכבוד הרב יובל שרלו. אני מעוניין לדעת אם היתה התייחסות מפורשת של הרבי מלובביץ זצ"ל (מ.מ.ש) בקשר ללימוד משנה תורה לבנות. בכבוד רב, אבישי יורב
תשובה: שאלתי מומחה למשנת חב"ד, וזו תשובתו: המקובל בחב"ד שהאדמו"ר הורה לנשים וילדים ללמוד ספר המצוות לרמב"ם, יש בחב"ד המדייקים מכמה שיחות של האדמו"ר שנשים כלולות גם בשני המסלולים האחרים בלימוד רמב"ם משנה תורה: פרק אחד ביום ושלושה פרקים ביום.
שאלה: חטאי הבן: ב"ה מאיזה גיל החטאים של הבן עוברים לאביו?,ואחת השאלות שאני שואל אם מחנכים את הילד אז למה החטאים של הבן עוברים לאביו?
תשובה: אין אנו יודעים על בורין את דרכי ההנגה האלוקית, ואת הדרך בה מתייחס הקב"ה לחטאי בנים. גם הביטוי "אבות נענשים בחאי בנים" אינו ברור לנו כל צרכו. נראה כי ההסבר לכך מותנה באחריות שיש להורים על מעשה ילדיהם, שהרי לא יעלה על הדעת כי ריבונו של עולם מעניש את האבות על עניינים שאין להם שליטה. ניתן להסיק מסקנה זו מהצד הנגלה בתורה: ההלכה מחייבת את האדם לחנך את בנו למצוות לפי הגיל אליו הגיע: "קטן היודע לשמור תפילין אביו קונה לו תפילין" וכדו' (המקור מסוף פרק שלישי במסכת סוכה). מכאן רואים כי קיימת התאמה בין התביעות החינוכיות לבין גיל הילד. כיוון שהתורה הנגלית מקבילה לתורה הנסתרת ניתן להניח כי כך הקב"ה גם תובע מהאדם - כאשר הבן מגיע לגיל שהתנהגותו מושפעת ממעשה האבות ומפעולתם החינוכית, נתבעים ההורים למלא שליחות זו, ואם ח"ו אין הם עושים זאת - האם אחראים.
שאלה: שימוש ברכב לקשיש בשבת: לרבנים דוד לאו ויובל שרלו אמי שתחיה עד 120 בת למעלה מ86 שנה ומתקשה בהליכה. הקבוץ סיפק לה קלנועית עם מתקן גרמא מיוחד להפעלה בשבת. כשניסיתי לברר את מקור ההיתר לשימוש בשבת, הגעתי למאמרו של יאיר מאיר בתחומין ח (עמ' 37-48). דא עקא שהוא מתייחס רק לנכים (כגון חרש וקיטע) שללא אביזרי העזר אינם יכולים לתפקד כלל. שני שיקולים עיקריים מובאים שם: א. "כבוד הבריות" במשמע של בזיון הנכה (שאינו שומע מה מדברים אליו ואינו יכול לענות). ב. מניעת קיום מצוות (כגון תפילה בציבור). שני השיקולים אינם חלים במקרה של אמי - לפחות כפשוטם. ראשית, היא מסוגלת ללכת קצת (לכל הפחות בעזרת הליכון). שנית, כאשה, אין עליה חיוב של תפילה בציבור. שאלתי היא, האם ניתן להרחיב את תחולת המושג כבוד הציבור לאיכות חיים אישית וחברתית מעבר ל"חרפה,בושת פנים ואי-נעימות בין אנשים" (כניסוח ב"ציץ אליעזר")? אם התשובה חיובית, הייתי מעוניין לדעת את גדריה. האם ההיתר הוא רק לנוסע לבית הכנסת? האם מותר גם לנסוע לשיעור בפרשת השבוע (כמנהגה של אמי כבר עשרות שנים)? האם אפשר להתיר גם נסיעה לסעודת שבת בחדר האוכל? האם טיול בחברת נכדים ונינים ל"משק החי", גם הוא בכלל עונג שבת? ולבסוף, סתם "לשאוף אויר" ושיחת-חולין עם בני גילה ב"שעת רעוא" (כשמתחיל לפוג החום הלוהט.), כיצד לשקול אותו מול איסורי מוליד, בונה ומתקן-מנא. השאלות קשות. ואם אין תשובה - גם זו תשובה. בכבוד רב, אבישי יורב
תשובה: אחלק את תשובתי לשני חלקים: ברמה העקרונית: נראה לי כי יש סיבות להתיר. ראשונה בהן היא קביעת היחס העקרוני לחשמל שמקורו במצברים, ועוד יותר לשיטת הנעת המנוע החשמלי על ידי שינוי היחס בין המתח ה"חיובי" ל"שלילי" (אף על פי שמדובר בזרם ישר). שאלת הפיכת המצב מ"מות" למצב בו יש זרם חשמלי נפתרה ב'צמת' על ידי מתח נמוך מתמיד הקיים בחוטים, כך שלא מדובר על "החייאה" של המערכת. סיבה שניה היא כבוד הבריות ו"דרכיה דרכי נעם" במובנו ההלכתי. יש גם לשים לב כי הרב ישראלי זצ"ל לא נכנס לשאלה למי להתיר, ועל כן נראה כי שיקולים אלה רק ירחיבו את גבול ההיתר שהוא עצמו קבע. ברם, כיוון שמדובר בשאלה הנוגעת לציבוריות ההתנהגות אני חושב שלא אני הכתובת לשאלה זו. זו אינה שאלה של רב מקומי, אלא של רבנות ראשית, כדי שלא תיעשה התורה לשתי תורות. אם אכן התירה הרבנות לשימוש של נכים, אין סיבה הנראית לעין לאיסור השימוש למבוגרים ולתשושים. יש מקום להגביל את השימוש לצורך מצווה וקיום אורח חיים נורמאלי, אך לא להרחיבו ל"פינת חי" וכדו'.
שאלה: מייק אפ בשבת: לכבוד הרב. שמעתי שמותר לאישה להשתמש בפודרה בצורה אבקה בשבת. רציתי לברר האם ניתן גם להשתמש במייק-אפ שהוא אבקה, אם האבקה די מגובשת בשבת - גושית (לפי הספרדים). חודש טוב, ובשורות טובות.
תשובה: שלושה נשואים עקרוניים נידונים בתחום איפור בשבת: א. הכנת החומר: לפי שאלתך לא ברור האם מדובר באבקה שהיא מלכתחילה גוש ולא אבשה, או שהיא נטחנה ולאחר מכן גובשה מחדש בגלל רטיבות או משהו דומה. אם מלכתחילה היא גוש - הדבר אסור בשל תולדת טוחן. אם היא התגבשה - יש להתיר מדין אין טוחן אחר טוחן. ב. צביעה: אני מבין משאלתך כי זהו חומר בלי צבע, ונועד לגוף בלבד. משום כך אין בעיית צובע כאן. ג. מלאכת ממרח וכדו': לפי דברייך השאלה לא קיימת כאן. לפיכך, יש להתיר להשתמש באבקה זו אם היא נטחנה כבר מלכתחילה. ושבת
שאלה: לבוש בשעת התפילה: האם יש בעיה בלבישת מכנסיים לאשה בשעת התפילה הברכות?
תשובה: א. איסור לבישת מכנסיים לבנות חל רק בציבור. בביתן אין הבנות אסורות ללבוש מכנסיים. אמנם, רבות מקפידות, ויפה נוהגות, שלא ללבוש מכנסיים כלל וכלל, אך זו הנהגה טובה, ולא חובה. ב. לפיכך, בת המתפללת בביתה יכולה ללבוש מכנסיים. לעומת זאת, לא נכון ללבוש מכנסיים כשבאים לתפילה ציבורית. ג. שאלה מסוג זה קיימת בטיולים ובמסעות. לדעתי, אין שום סיבה ללבוש מכנסיים גם שם, וניתן ללכת בצניעות בכל מקום עלי אדמות. ברם, יש רבנים שהתירו, ויש מקומות שבהם אחראי הבטיחות טוענים כי חצאיות מסוכנות. מובן מאליו כי במקומות אלה מותר להתפלל עם מכנסיים. חברה בה כל הבנות לובשות מכנסיים אינה נוהגת כראוי בתחום זה. אף על פי כן, בחברה זו אין לאסור על הבנות להתפלל במכנסיים.
שאלה: ברכה אחרונה על לחמניה מתוקה: לכבוד הרב. אדם שקבע סעודתו בחתונה והוא אוכל לחמניה מתוקה האם לכתחילה הוא צריך לברך המוציא שכן הוא אוכל את הלחמניה עם שאר המאכלים בשולחן האם הם גם מתוספים, מה יעשה?
תשובה: ראשית אציין פרטי דין לגבי לחמניות מזונות. כי לפעמים צריכים ליטול ידיים ולברך עליהן המוציא! 1. אם הן נעשו במיעוט של מי פירות ביחס למים, ברכתן המוציא. 2. אם הן נאפו עם רוב של מי פירות, וטעם מי הפירות מורגש, אך לא קבעו סעודה עליהם, ברכתם מזונות 3. אם לא מורגש כל כך טעם פירות ולא קובעים סעודה עליהם, הדבר ספק בין פוסקי אשכנז. בני ספרד מברכים מזונות בכל מקרה שבו מורגשת מתיקות מעט. 4. כשאוכלים אותם עם מאכלים נוספים בסעודה, זוהי קביעות סעודה של ממש, ואין שום סיבה לברך עליהם מזונות. (בני ספרד יטלו ידיים ויברכו המוציא אם אכל יותר משיעור קביעת סעודה, כלומר ג' ביצים). בתשובה כתב רבי משה פיינשטיין (אגרות משה או"ח ח"ג סי' לב) בהקפדה על המסבים לסעודה, וחושבים להרוויח ברכת המזון, ולא הועילו לעצמם. כדאי גם להזהר בקידוש שבבית הכנסת של לאכול כשיעור שבסך הכל יגיע לכמות שאנשים קובעים סעודה, או שמלכתחילה יקבע סעודה ויטול ידיים.
שאלה: לשון הרע: לכבוד הרב! א.האם מותר לספר לשון הרע על גוי? ב.האם כשאני שומעת בחדשות על חשד לגבי פלוני שעבר עבירה כלשהי, אני עוברת על איסור שמיעת לשון הרע?
תשובה: א. מדאורייתא אין איסור לשון הרע על גוי. נאמר "לא תלך רכיל בעמך". זהו עניין פנימי, שנועד לבצר את החברה הישראלית, ואינה קשור לגויים. ברם, במקומות שונים אנו למדים כי כשם שאחתה סיבות לאיסור גזל גוי היא בשל ההתרגלות לגזול שתחלחל גם לגזל יהודי (זו אחת הסיבות ולא העיקרית, אך יש להתחשב בה) כך גם ראוי להימנע מלשון הרע על גוי, כיוון שהדבר משחית את הרגישות ללשון הרע כזה. ב. שתי סיבות לכאורה מתירות להאזין לחשד שבחדשות. ראשונה בהן היא דין הגמרא כי ידיעה שנאמרה כבר בפני שלושה אנשים אין בה דיני לשון הרע, כיוון שהיא כבר הופצה. אמנם, החפץ חים בספרו לימד כי אין הלכה כזו כל וכלל, ולהפך - דווקא הפצה ברבים חמורה יותר, אולם חלק גדול מהפוסקים כן קיבל הנחה זו. סיבה שניה היא הסיבה הציבורית - אנו חייבים להיזהר גם מחשדות. אחת הדוגמאות ההיסטוריות לכך היא העובדה שגדליה בן אחיקם סירב לשמוע לשון הרע על ישמעאל בן מתניה ובשל כך נרצח והביא לחורבן גדול. ברם, מן הצד השני עומדות שני נימוקים הפוכים. ראשון בהם הוא העובדה שמדובר בחשד, ואסור להתייחס לחשד כאל עובדה. עניין שני הוא העובדה שבמערכת הנוהגת היום לא מושקע כל מאמץ בטיהור שמו של אדם לאחר שזוכה או שכלל לא הועמד לדין. חייו של אדם זה נהרסו מכוח החשד שפורסם ברבים. על כן נראה להלכה כך: אין איסור לשמוע על חשד. ברם, יש להקפיד כי בשעת שמיעת החד יטמיע האדם בלבבו את העובדה כי מדובר בחשד בלבד, ולא יתייחס לחשד זה כעובדה. מעבר לכך, הוא צריך לעקוב אחר מהלך הדברים, ואם זוכה אותו אדם או לא הועמד לדין הוא צריך לבער מעצמו את הידיעה הזו.
שאלה: לחם משנה: כבודו, 1) האם גם במהלך שאר הסעודות בשבת צריך לחם משנה, כמו בסעודת ליל שבת? 2) האם גם חצי חלה יכולה להחשב כלחם משנה? אייל
תשובה: 1. מצוה לבצוע על לחם משנה בכל סעודת שבת וחג (שו"ע או"ח סי' רעד סעיף א משנה ברורה ס"ק א, סי' רצא סעיף ד). גם אם אוכלים בשבת יותר משלוש סעודות (רמ"א בסי' רצא ס"ד), אבל בסעודה השלישית והלאה די לו בלחם שלם אחד, אם אין לו לחם משנה. (משנה ברורה סי' רצא ס"ק יט). 2. צריכים הלחמים להיות שלמים. אם חסר הלחם, אפילו מעט, אינו נחשב שלם. אם אין לו יקח לחם שלם אחד ויצרף אליו פרוסה, ולפחות יקח שתי פרוסות לחם (שו"ת משיב דבר להנצי"ב סי' כא, שו"ע סי' רעד ערוך השולחן סעיף ה, משנה ברורה ס"ק ב).
שאלה: זכות צדיקים: לכבוד הרב. נשאלתי שאלה ביחס לזכות הצדיקים שבזמן שהם בחיים יש בכוחם ובזכויותיהם להגן על כלל עם ישראל אך עם פטירתם לחיי עולם אין בכוחם להגן על עם ישראל? האם זה נכון? ומדוע אומרים זכותם תגן עלינו?
תשובה: הגמרא בברכות דנה האם הנפטרים יודעים מה קורה בעולמנו. מתוך הסוגיה רואים שבתקופה הראשונה לפטירה יש לנפטר קשר לעולם, יותר מאשר לאחר מכן. צדיקים גדולים מתעלים ומתרחקים מחיי החומר של העולם הזה, ולכן ייתכן שאינם מגינים על עם ישראל. ייתכן גם שבמקום בו הם נמצאים הם רואים שמצב שנראה לנו קשה, בפרספקטיבה נכונה ובמבט מקיף של תקופה ארוכה הם מזהים תועלת לעם ישראל, ואדרבה מבקשים הם שיישאר המצב שמוליך לטובה. אנו אומרים שזכותם תגן עלינו, מפני שכשמזכירים מדברי תורתם, אנו מקווים שהקדוש ברוך הוא יראה את המעשה הטוב שעשינו, ויצרף את זכותם למעשינו, ובכך תועיל לנו זכותם. (זה במישור הפשטני ביותר).
שאלה: עבודה במסעדה שאינה כשרה: כנער בחופשת הקיץ הוצעה לי עבודה כטבח במסעדה שאינה כשרה. המסעדה אינה מאכילה יהודים, בגלל האיזור בו היא ממוקמת. אבל המאכלים הם בשר וחלב ביחד. האם מותר לי לבשל אותם, שהרי אין איסור של האכלת גוי בבשר בחלב
תשובה: גם אם בטוח אתה שאין שם יהודים שייכשלו באיסורי אכילה, (בתקוה שהסיבה שהם אינם מגיעים לאיזור אינה בטחונית, שהרי אם כן גם עליך להיזהר ולהישמר!), עדין אין היתר לעבוד בבישול זה. שהרי שלוש פעמים נאמר איסור בשר בחלב בתורה, אחד לאיסור אכילה, אחד לאיסור בישול ואחד לאיסור הנאה. ממילא אסור לבשל, גם לנכרי שאינו אסור באכילה ובהנאה מבשר וחלב. איסור הבישול כולל גם בחישת התבשיל כשהוא חם, שינוי גודל הלהבה וחום התנור וכדומה.
שאלה: תפילה עם אמצעים אלקטרוניים: כידוע אדם ששמע את קריאת מגילת אסתר באמצעי אלקטרוני (מערכת הגברה או טלוויזיה) לא יצא ידי חובתו. נשאלת השאלה מהו דינם של קדיש וברכות שנאמרו ברמקול?
תשובה: אין הבדל עקרוני בין שמיעת קריאת המגילה לבין הקדיש והברכות. שניהם צריכים להישמע ישירות ואילו במכשירים ואמצעים אלקטרוניים זהו קול המתהווה על ידי הזרם. יש פוסקים שאסרו! לענות אמן על קדיש שנאמר ברמקול (שו"ת יביע אומר ח"א או"ח סי' יט, ראה שו"ת מנחת יצחק ח"ג סי' לט אות טז, תשובת הגרש"ז אויערבך שנדפסה בכרך כב בקובץ סיני).
שאלה: העברת המזוזה: ברצוני לדעת בבקשה, האם כאשר אדם מסוים עובר דירה מותר לו להעביר את המזוזות שהיו בביתו הישן לביתו החדש ושהדייר החדש יקנה חדשות או שחייב להשאירן בבית הישן ולקנות בעצמו חדשות?
תשובה: בעיקרון, לא מורידים מזוזות מהבית, אלא אם הדייר החדש רוצה לקבוע במקומן חדושת שהוא מביא. אפשר להתנות ברגע הקביעה שאם אעבור דירה אקח איתי את המזוזות, ללא תנאי זה רצוי שלא לגעת במזוזות. (השאלה הגיעה רק היום, ואמהר להשיב, בתקוה שהיא עדיין אקטואלית).
שאלה: הימורים בקזינו: האם מותר להמר באופן חד פעמי בקזינו בחו"ל?
תשובה: המשנה עוסקת הפסול עדות למי שמשחק בקוביה, כלומר מהמר. ח מבדילים בין הימור חד פעמי למי שעושה זאת באופן קבע (סנהדרין כה, ראה שם ובשו"ע חו"מ סי' לד), שאלתי היא למה לך. קזינו הוא אחד הדברים שמתחילים "רק פעם אחת", ואחר כך "רק להחזיר לעצמי את הכסף", או "הצלחתי, אנסה עוד קצת", לצאת מזה קשה. אם זה כל כך מעניין אותך, תוכל לראות, עם מי שישמור עליך שלא תצטרף, אך למה לך להכנס לסיכון.
שאלה: שמיטה: האם מותר להשליך לפח קליפות וגרעינים של ירקות פירות שביעית, וכיצד יש לנהוג במידה והדבר אסור?
תשובה: אם קליפות אלו קדושים בקדושת שביעית, יש לצרור אותם בצרור ולהניח להם להרקיב, עד שלא יהיו ראויים למאכל אדם, אזי ניתן להשליכם לאשפה.
שאלה: שאלות אמוניות בגיל הרך: בני בן ה-4 שאל אותי "איך ה' נולד" וכן "היכן הוא נמצא" מה עונים לילד בגיל זה.
תשובה: א. באופן כללי, אנו נמנעים מלדבר עם הילדים על ריבונו של עולם. הסיבה העיקרית היא שאין אנו רוצים שהוא יצטייר בעיניהם ברמה ילדותית, שלא ניתן יהיה להשתחרר ממנה בעתיד. האמונה בריבונו של עולם היא כה עליונה ומרוממת, ואין אנו רוצים שהיא תיתקע בעולם המושגים של ילד צעיר, ולא תתעלה למושגים העליונים והגבוהים. אני מכיר הדרכה רבנית שאף מציע לגננות להתחיל את סיפורי בראשית רק מפרשת לך לך. אמנם, איני בטוח שההצעה טובה, הן בשל העובדה שהיא לא פותרת את הבעיה, שהרי אף שם כתוב "ויאמר ד' אל אברם" והן בשל העובדה כי לא ניתן שלא לדבר עם הילדים על הבריאה, אך עצם קיומה מלמד על המגמה. ב. לעומת זאת, אם הילד שואל יש לתת לו תשובות. כך הוא יתרגל שמותר וצריכים לשאול, ששאלות הן דבר חשוב, ושההורים מתייחסים אליו ברצינות, ואינם דוחים אותו. ג. השיטה החינוכית הטובה ביותר היא האמת, לאמור: גם אם ילדים קטנים מדברים אמת בלבד, גם במובנים רוחניים, אם-כי עם מסננים רבים. התשובות הלא נכונות גורמות נזק מאוד גדול, וגם אין בהן את צלילי האמת, הנשמעים היטב לכל אוזן. ד. על כן, יש לומר לו כי בראש ובראשונה אין אנו ידועים הרבה דברים על ד'. הוא כל כך עליון ונשגב ורחוק מאתנו, עד שאין אנחנו מבינים הרבה דברים עליו. הוא לא נולד, כי אין לו אבא ואמא, והוא תמיד תמיד היה קיים. ה. זו גם ההתיחסות לשאלה היכן הוא נמצא. גם לילד קטן יש לומר קודם כל כי אנחנו לא מבינים את הכל, אך הוא נמצא בכל מקום. אי אפשר להצביע עליו, כי הוא לא דבר ולא חפץ, וגם הוא לא כמו אוויר שקיים בעולם הפיזי אך הוא לא נראה, אלא זה משהו אחר שאנחנו לא מבינים. ו. בשל העובדה כי המילה "לא" הופיעה כל כך הרבה פעמים בתשובתנו לילד, חייבים לומר לו גם מה "כן". אנחנו כן יודעים איך מדברים אתו (בתפילה) ואיך מתנהגים לפניו (יפה) ומה הוא רוצה שנעשה כדי שיהיה לנו טוב (מצוות) וכדו'. חשוב מאוד לדבר עם הילדים לא רק במושגי שלילה אלא בהרבה מושגי חיוב, שכן אלה הם הדברים האמיתיים הבונים את נפשו של אדם.