LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: ברכת שהחיינו על גילוח זקן לאחר ספירת העומר: אדם המצטער מאוד בגידול זקן בספירת העומר (נאלץ לקחת אנטיביטיקה) ולמרות שמן הדין פטור (עשה שאלת רב) העדיף לגדל מסיבות שונות. האם יכול לברך שהחיינו על הגילוח. (מפשט דברי התוס בסוגיה (ברכות נט:) נ"ל שלא עצם קנין החפץ הוא גורם הברכה אלא החשיבות שהוא מהווה כלפי האדם הקונה וכן כותב השו"ע שאין הברכה אלא על ידי שמחת הלב (או"ח רכג ד לגבי קונה חוזר וקונה לכאו ניתן לדמות?) מה שמיוחד במקרה כאן שמדובר בדבר החשוב מאוד לאותו אדם אבל בעיני אינשי אחריני חשיב כעפרא דארעא.
תשובה: איזה דבר חדש קנית, את פניך?. אין לברך שהחיינו רק על הדברים שקבעו ח
שאלה: להאריך בתפילה - טוב או לא?: האם טוב להאריך בתפילה או שלא? בגמרא ישנם מספר דעות בנושא זה אשמח להבין יותר את הדעות
תשובה: לשואל, העניין של אריכות בתפילה צריך להיבחן משני צדדים: האם התפילה הזו טובה יותר, וגם אם כן - האם זה בא על חשבון דברים חשובים יותר. הגמרא בברכות לב ע"ב וכן שם נד ע"ב - נה ע"א משבחת את המאריך בתפילתו, בתנאי שאינו "מעיין בה", כלומר, מצפה שתפילתו תתקבל בגלל אריכותו. יש שחילקו בין שני סוגים של אריכות בתפילה: אריכות זמן מחמת ריבוי כוונה במילים, או אמירת תפילה ארוכה יותר, והעדיפו את הסוג השני דווקא (רבי חיים בן עטר בספרו 'חפץ ה'' על ברכות נה ע"א). מאידך, ידועים דברי השולחן ערוך בסימן א סעיף ד: "טוב מעט תחנונים בכוונה מהרבות בלא כוונה". נראה שהדבר תלוי בתחושת המתפלל, האם ריבוי כוונתו מביא אותו לידי גאווה ותחושה ש"מגיע לו" שתפילתו תתקבל. אבל אם אינו מגיע לכלל יוהרה וציפיה שייענה בזכות זה - עדיפה התפילה האיטית בכוונה שלמה. כך נראה מדברי המאירי שם: "ראוי לו לאדם להאריך בתפלה ובלבד שלא יהא מעיין בה, רוצה לומר שלא יהא משתבח בעצמו על שהפליג בכוונה ויחשוב בעצמו שהוא ראוי להיות נענה עליה". נושא אחר הוא השאלה על חשבון מה זה בא. בכך עוסקת הסוגיה בשבת י ע"א, ובה מחלוקת אמוראים האם ראוי להאריך בתפילה על חשבון לימוד התורה: "רבא חזייה לרב המנונא דקא מאריך בצלותיה, אמר: מניחין חיי עולם ועוסקים בחיי שעה! - והוא סבר: זמן תפילה לחוד, וזמן תורה לחוד". המאירי שם הכריע כדעת רבא, במקרה מסוים שבו יש הפסקה באמצע הלימוד לצורך התפילה: "אף על פי שביארנו שמפסיקין דברי תורה לתפילה, מכל מקום כל שמשנתו ערוכה לפניו ומניחה כדי להתפלל אין ראוי לו להאריך בתפילה כל כך". יש ערך בקבלת דבר ה' הבא אלינו, בלימוד תורה, שגובר על הפנייה מאיתנו אליו בתפילה. אם התלבטותך נוגעת לנקודה זו של היחס בין התפילה לבין מצוות אחרות אני ממליץ שתתייעץ באופן אישי עם תלמיד חכם המכיר אותך. סייג אחר לעניין זה הוא שאריכות התפילה לא תהיה לטורח ציבור (ברכות לא ע"א ושו"ע או"ח סי' נג סי"א).
שאלה: איך נוצרה המחלוקת בנושא הנחת תפילין בחול המועד: בספר פניני הלכה מועדים כתוב שנחלקו הראשונים בשאלה האם יש להניח תפילין בחול המועד. לא ברור לי איך ייתכן שתהיה מחלוקת בנושא שכזה שכן עם ישראל התחילו להניח תפילין בעודם במדבר וחול המועד גם הוא מדאורייתא וקיים מאז. ולא סביר שמנהג הנחת או אי הנחת תפילין בחול המועד יישכח, שכן זה מנהג שחל פעמיים בשנה למשך שבוע. ויש לנהוג כפי שנהגו עם ישראל בזמן משה רבנו ולא ברור איך נוצרו מספר דעות והנהגות בנושא שכזה
תשובה: לשואל, אכן, שאלה מטרידה. כיצד נוצרה מחלוקת בהלכה שכל אחד יכול לזכור מה נהגו לגביה בעבר? אכתוב כמה כיוונים לתשובה, שאולי משלימים האחד את השני: א. בדברי ח לא מצאנו מחלוקת מפורשת בשאלה זו של תפילין בחול המועד, ואנו מוצאים אותה לראשונה בין רבותינו הראשונים באירופה (אם כי בגמרא בערובין צו ע"ב נאמר שהיו תנאים שסברו שמניחים תפילין אפילו בשבת  ויתכן שלפי סוגיות אחרות הכל מודים שאין מניחים, עיין בתוספות שם ד"ה לא ס"ד). השאלה היא, אפוא: כיצד נוצרה בימי הראשונים מחלוקת בנושא שבתקופה קדומה יותר היה בו מנהג אחיד, לכאן או לכאן, ולא הכריעו בה על פי המסורת שכבר נהגה? וזה לא דומה למחלוקת רש"י ורבנו תם על צורת התפילין, שהיא דבר שקשה לראות ולזכור כיצד פעם עשו כולם. ובכן, במשך תקופה מסוימת בימי הראשונים רבים מהציבור התרשלו בקיום מצוות תפילין בכלל. על כך עיין בסמ"ג, מצות עשה ג', המספר על מסע שערך בארצות שונות כדי לעורר את העם לקיום מצות תפילין. קשה להבין כיצד קרה הדבר (כנראה התפתחה תפיסה שכדי להיות ראוי לתפילין נחוצה מדרגה מיוחדת של קדושה ונקיות), ובכל אופן הדבר יכול להסביר כיצד בתקופה זו התעוררו גם ספקות כיצד קיימו בעבר את המצווה, כי המסורת בעניין זה לא נשמרה בקפדנות (אינני יודע להגדיר בדיוק את תחומי הזמן של התופעה המדוברת ומידת ההתאמה לזמן שבו התגלעה המחלוקת על תפילין בחול המועד). ב. אם נניח שמחלוקת הראשונים מבוססת על מנהגים שונים קדומים יותר שהיו כבר בזמן בית המקדש, יתכן אולי להציע כיוון כזה: בגמרא בזבחים (יט ע"א) נאמר ש"כהנים בעבודתם ולויים בדוכנם וישראל במעמדם פטורים מן התפילין", בגלל עיסוקם בעבודה. יתכן שבזמן הרגלים היו רבים שלא הניחו תפילין בגלל עיסוקם במצוות החג וקרבנותיו, בבחינת "ישראל במעמדם", ולאחר מכן התפתח דיון הלכתי האם זהו פטור מהותי בימים אלו, או רק משום "העוסק במצווה פטור מן המצווה". ג. באופן כללי נראה שכמה פוסקים שדנו בשאלה זו לא התחשבו במנהג שראו מול עיניהם אלא שינו אותו מכח הבנתם במקורות. כך כתב הבית יוסף (אורח חיים סי' לא): "עכשיו נהגו כל בני ספרד שלא להניחם בחול המועד. ושמעתי שמקודם היו מניחים אותם בחול המועד, כדברי הרא"ש, ואחר כך מצאו שכתב רבי שמעון בר יוחי במאמר אחד   בזוהר  שאסור להניחם בחול המועד, ועל כן נמנעו מלהניחם בחול המועד". מסתבר שבזמן הגלות, כשכל פזורה חיה לעצמה בקהילות קטנות וללא יכולת להשוות בין כולם, לא תמיד ייחסו הרבה אמון למנהג שכל אחד הכיר כמנהג עתיק ומחייב, אם הוא עמד בסתירה למקורות מקובלים.
שאלה: תלמיד שרוצה ללמוד : שליט"א השאלה היא : לגבי ילד אתיופי שמבקש ללמוד תורה מהתרשמותי התלמיד הזה לא ממוקד בנושא אחד שומע מכל מיני רבנים ומאמת איתי למשל הערב הציג בפניי סיכום של כל מיני פוסקים בנושא כתיבת פיטום הקטורת והביא את מר"ן הרב עובדיה יוסף זצוק"ל שגם בדברי הרב לא היה פסק חד משמעי ועניתי שהרב עובדיה לא השאיר פינה או פיסת מקום שלא נגע בה בהלכה החשש שלי שישבר ואני מעונין לחזק את הצד החיובי שלו שהוא מעונין להחכות את הרב עובדיה ולהוציא פסקי הלכות בגיל צעיר כמו הרב עובדיה לכן פניתי לכבודו להנחות לכוון להדריך ולענות לתלמיד זה שכן ירבו כאלה מה גם שאנחנו בעיצומם של ימי הכנה לקבלת התורה והלוואי שהרב יהיה עזר ושכרו רב מן שמיא רבה אהרון.
תשובה: יישר כוחך שאתה מעודד את הבחור אך תנסה לדבר אתו שיהיה קשור עם גדולי תורה ויתיעץ אתם, כמו עם הרב מאזוז שליט"א מכסא רחמים, עם הרב שלו' כהן ראש ישיבת פורת יוסף שליט"א וכדומה, להם יציג את דבריו ולפי הדרכתם ימשיך את כתיבתו באותם תשובות שהוא עוסק בהם.
שאלה: פשיטת רגל ופירוקים: ב"ה הרב! אני מעוניין לעבוד בתור עו"ד שהוא עוזר משפטי לשופט שעוסק בפשיטות רגל ופירוקים, אני לא עובד וגם אין לי הצעה אחרת כרגע, בית המשפט המוסמך לדון בעניינים אלו ע"פ החוק במדינת ישראל הוא רק המחוזי, פשיטת רגל זה ליחידים שחייבים כסף, לעיתים בית המשפט ממנה כונס נכסים על נכסים של פושט הרגל על מנת שימכור אותם כדי להחזיר כסף לנושים, פירוקים זה לחברות שלא מסוגלות לפרוע חובותיהם או בגלל סיבה אחרת, אני מניח שהרב יודע על מה מדובר ולכן כתבתי כאן ממש בקצרה את ההסבר על כך. שאלתי היא: האם אני יכול להיות עוזר משפטי לשופט הכותב פסקי דין בעניינים אלו, לעזור לו בכתיבת פסקי הדין וכו?
תשובה: כל מערכת של דינים שנוגדת את דיני התורה הרי אסור לדון בה ואסור להתדיין בה.(חושן משפט סימן כו) פירוקים ופשיטות רגל מגיעים למצבים שבהם נכפה על אחד מהצדדים דין בעל כורחו וממילא אין היתר כאן של "קיבלו עליהם" או הסכמות. אשר על כן העיסוק בהנ"ל הינו בעייתי על פי דיני התורה
שאלה: בת מצווה לפני 30 יום: כבוד הרב סבא שלי בעלי נפטר היום ולבנות שלנו יש בת מצווה בע"ה עוד 3 שבועות. האם מותר לסבתא להגיע? האם עדיף לדחות בשבוע כדי שחמותי תצא מה30 ואז היא תוכל להגיע ותשב בחוץ? מה עושים במצב כזה.
תשובה: לדחות בת המצווה לאחר ה30. והסבתא תסיים בכך את האבלות ותוכל להשתתף ולשבת בפנים ללא שום מגבלה.
שאלה: דחיית חתונה בעקבות אבל: אני ובן זוגי קבענו תאריך לחתונה (18.12.14 כ"ו בכסלו, נר שלישי של חנוכה) ואתמול (14.5.14 י"ד באייר) סבתי נפטרה. שאלתי היא- אם רק סגרנו אולם, והודענו למשפחה הקרובה, וטרם עשינו כל פעולה אחרת בקשר להכנות החתונה (תקליטן, צלם וכדומה) עדיין אסור לדחות את החתונה?
תשובה: לדעת כול הפוסקים חל איסור לדחות חתונה, וכול המקדים תבוא עליו ברכת טוב.
שאלה: ברכה בנוסח "על מחייתה" על דגן ארץ ישראל: מדוע בברכת על המחיה אין חילוק בין תבואת הארץ לתבואת חוץ לארץ כשם שמחלקים בפירות ופרי הגפן?
תשובה: לשואל, בגמרא בברכות מד ע"א הוזכר השינוי רק לגבי "פירותיה" ולא לגבי דגן ויין, וגם ברמב"ם ובשולחן ערוך לא נזכר נוסח מיוחד על דגן ויין בארץ ישראל. בשו"ת 'הלכות קטנות' (ח"ב סי' נה) הציע הסבר להבדל זה, שהמיוחד בארץ ישראל הוא המגוון של אזורי האקלים שמאפשר גידול פירות מסוגים שונים, ולכן יש מקום לשבח מיוחד על "פירותיה", סוגים שונים של פירות, ואין שבח מיוחד ב"גפנה" ו"מחייתה", מיני דגן. מכל מקום, הוא מעיד שהמנהג כן לברך "על פרי גפנה" וגם "על מחייתה". יש שכתבו טעם לברך "גפנה" אך לא "מחייתה", כי ברכת מעין שלוש נאמרת לא רק על חיטה ושעורה, שהם מהמינים שהשתבחה בהם ארץ ישראל, אלא גם על כוסמת ושיבולת שועל ושיפון, שהם מיני דגן אך לא מ"שבח הארץ", ולכן נקבע נוסח ברכה אחיד לכל מיני הדגן "על המחיה" (הנצי"ב, העמק שאלה, שאילתא נא). אך הרב עובדיה זצ"ל (שו"ת יביע אומר ח"ז או"ח סי' ל) מביא מקורות רבים למנהג לברך גם "מחייתה", וכתב שהטעם העיקרי שהיום לא מברכים "על מחייתה" הוא מפני שרוב ככל הדגן שנאכל בארץ מיובא מחו"ל. אך כאשר ידוע שזהו דגן מהארץ (כגון קמח מצה שמורה) - יש לברך "על מחייתה". גם הרב פרנק זצ"ל (שו"ת הר צבי או"ח סי' קח) נוטה להכריע שיש לברך "על מחייתה", וכן פסק הרב טוקוצ'ינסקי בספרו 'ארץ ישראל' (סי' ג, א)  ולא כדעת האגרות משה (יו"ד ח"ג סי' קכט, ד). סיכום הדברים: בדרך כלל אין מקום לברך כי הדגן הוא מחו"ל. כאשר ידוע שהוא מהארץ, יש מקום לברך "על מחייתה".
שאלה: ברכת המזון בחוסר זמן: 1.בתקופה האחרונה יש לי מבחנים רבים וחשובים מעוד שחלקם לוקחים לי מעל לשלוש שעות לסיים. בזמן מבחנים אני לפעמים אוכל סנדוויץ אך בגלל התרכזות במבחן וחוסר זמן איני מספיק להגיד ברכת המזון תוך 72 דקות מה אליי לעשות? 2. מה אני אמור לעשות כשאני רוצה לאכול לחם ואין לי אפשרות לנטול ידיים כי אין לי גישה למים לדוגמא באוטו, בזמן מבחן או בטיול? על השרות המבורך שלכם ועל שרותכם לציבור
תשובה: 1. תשייר חלק מן הלחם וכל בערך שעה תאכל מעט. 2. אמנם בשעת דחק יש אפשרות לאכול עם כפפות, אולם לכתחילה בהתארגנות נכונה אין סיבה שתגיע לכך, אלא תדאג מראש לבקבוק מים לנטילה, ואם בנסיעה או במבחן אין שום אפשרות ליטול, כדאי שתיטול לפני ותאכל חלק בתחילת המבחן והנסיעה ואח''כ תמשיך. בהצלחה במבחנים!
שאלה: לימוד תורה בצבא: אני נמצא בקורס עמוס מאד שיוצר לחץ של זמן. בעצם לא נשאר זמן במהלך היום ללמוד. זמני התפילות כן ניתנים לנו (גם במשורה). האם עדיף לקצר ולדלג בתפילת שחרית כדי לקבוע עתים לתורה 5 דקות ביום?
תשובה: נכון שלימוד תורה חשוב יותר בהיותו חיי עולם. אך חכמים קבעו את התפילות והם החובה ואין לזוז מזה.
שאלה: המשך שאלה אור אין סוף 2: על התשובה כלומר האור אין סוף מחייה את העולם אך חלילה הוא לא התגשם. כך אני מבין וקיבלתי תשובות מאנשי חב"ד אני מבין נכון? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "המשך שאלה אור אין סוף "
תשובה: נכון, הארה שלו התגשמה, אך הוא יתברך לא. הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: לשקר בשידוכים: כבוד הרב עוד מעט בעזרת השם אני אצא לשידוכים, האם מותר להגיד לשדכנית אני לומד תורה יום שלם ורק אחר כך להגיד שאני באמת עובד, כי אני באמת רוצה ללמוד יום שלם בעתיד וגם אם לא אעשה זאת, מעוניין במישהי שכן רוצה אדם כזה
תשובה: אין זו סיבה לשקר, אלא האמת תנחנו. תאמר לשדכנית שאמנם אינך לומד, אך רצונך עז ללמוד תורה, ובע"ה תזכה בכלה מתאימה וצדקת, ומה' אשה לאיש. בהצלחה רבה, תזכה להינשא בקרוב!
שאלה: ללבוש טלית הפוכה: האם יש להימנע מללבוש טלית (גדולה קטנה) הפוכה? ידוע בפוסקים כי האר"י לא הקפיד ללבוש את הטלית תמיד בצד העליון או התחתון שאלתי האם גם אם אין להקפיד גם בהחלפת פנים וחוץ בטלית. (ידוע מאידך כי יש להקפיד לפי האר"י לא ללבוש חולצה בצורה הפוכה). ויישר כח
תשובה: אם יש היכר ברור בין הפנים לחוץ יש שלים את הטלית כראוי כיון שאפילו גופיה אין ללבוש הפוך לדברי הגמרא. ומה שכתוב שהאר"י לא הקפיד כאשר אין סימן ברור בין החלק העליון לתחתון וע"ז אין הבדל.
שאלה: קליפת אגוז בשביעית: לרב. הרב כתב לי-שמכיוון שתוספתא אומרת שביעית,ז,ב, -שפסולת האוכל כאוכל, אזי אסור להפסיד את שאריות האוכל שנשארו בצלחת. האם קליפות אגוז ותפוז, גם אסור להפסיד, לפי התוספתא? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "עלי קאת בשביעית - המשך"
תשובה: וברכת ד' קליפת אגוז איננה אוכל ולא ראויה לאכילה. התוספתא דנה על פסולת הראויה לאכילה בדחק. לגבי תפוז כבר דנו האחרונים בנושא, וראוי למי שיכול להחמיר. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום אשקלון
שאלה: השכרת שדה לזמן ממושך: לרב על התשובה. אך לא הבנתי בקשר לחומרא: לחומרא לעשות מכירה לגוי לבדי (במסגרת "היתר מכירה") או למכור ליהודי השוכר, בהתניה? מה עדיף? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "שדה המושכר ליהודי למשך זמן ארוך"
תשובה: וברכת ד' עדיף למכור לנכרי. מכירה לזמן ליהודי יש בה הכשלה בפועל של היהודי, והרי זה יותר מהלעיטהו לרשע, כאן אם יש בעיה אתה גורם לו לעבור עבירה נוספת. כמו כן מכירה לזמן שלא בטאבו היא תקפה בהיתר מכירה, שבו יש חוק מיוחד שאין צריך טאבו וכוד' אבל במכירה בין שניים אין חוקים אלו, וא"כ בלא טאבו לא ברור שהמכירה חלה. כמו כן עצם מכירה לזמן קשה צריך לעשות לאחר מכן קניין חוזר, ונראה שלא כל אחד יכול לעשות כן. על כן אם אתה חושש (על פי דין אין חובה) מכור גם אתה את הקרקע לגוי. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום אשקלון
שאלה: המשך שאלה אור אין סוף 3: במחילה הרב לא הבין אותי. אני הבנתי לפי תורת חב"ד כי האור אין סוף איננו מתגשם. אלא הוא רק מתלבש בגשמי. אך הגשמי הוא לא אור שהתגשם. לא כך? ב השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "המשך שאלה אור אין סוף 2"
תשובה: הבנתי את מה שכתבת, והשתדלתי לדייק מאוד במה שכתבתי, ואף שהדברים ארוכים, ויש בהם צדדים כאלו ואחרים, לא אכנס אליהם שאין זו המסגרת המתאימה. אין ספק שההבנה שאתה כותב פשוטה יותר, ואף שיש בה עומקים נוספים ומעט שוני, לא כדאי להיכנס אליו, שהדבר רק יבלבל אותך. הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: שימוש בווינדוס ישן: מותקן על המחשב שלי ווינדוס ישן שלא נמכר יותר ולא נתמך ולא מעודכן. הבנתי שבעקרון אין בעיה עם זה. האם עלי לקנות את התוכנה המתקדמת על אותם השנים בהם כן נתמך או נמכר?
תשובה: איני משוכנע שהחברה לא מקפידה על כך שלא ישתמשו בתוכנות ישנות, וחושבני שהן כן מקפידות כי יש להן אינטרס שיקנו את החדשות. אולי ניתן להקל כשיש מחשב שלא תומך בתוכנות מתקדמות יותר. לכן רצוי שמכאן ואילך תקנה את החדשה, ולגבי העבר ניתן להקל ולא לשלם.
שאלה: נוסח מעין שלוש על דגן חו"ל וגם יין מהארץ: האם יש לברך "על הארץ ועל המחייה ועל פרי גפנה", או שכיוון שיש הפסק בין "הארץ" לבין "פרי גפנה", א"א לחתום כך, כי אז "גפנה" לא חוזר על "הארץ" אלא על "המחיה", וא"כ יש לומר "על הארץ ועל המחייה ועל פרי הגפן"? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "ברכה בנוסח "על מחייתה" על דגן ארץ ישראל"
תשובה: לשואל, נהוג לברך בנוסח זה: "על הארץ ועל המחיה ועל פרי גפנה" או "על הארץ ועל המחיה ועל פירותיה" ולא חששו בזה להפסק. מעין שאלתך מופיע בשו"ת הר צבי (הרב צבי פסח פרנק, או"ח ח"א סי' קח), המספר על דיון שהיה לו עם הראי"ה קוק בעניין: הראי"ה סבר שנוסח זה בעייתי משום ש"אין חותמין בשתיים", אין להזכיר שני נושאים בחתימת הברכה. אמנם הנוסח "על הארץ ועל הפירות" או "ועל פירותיה" תקין, משום שמובנו: על הארץ המוציאה פירות (כלל העולם, או ארץ ישראל), כפי שמבארת הגמרא בברכות מד ע"א ותוספות שם ד"ה על העץ, אולם "על הארץ ועל המחיה ועל פרי גפנה" מתייחס לכאורה לשני נושאים: כלל העולם והמחיה, ושבח ארץ ישראל ופרי גפנה. והרב פרנק השיב לו על פי הדברי הלבוש (הלכות ברכות סי' רח ס"י), שבנוסח "על הארץ ועל הפירות" "הארץ" היא ארץ ישראל והפירות הן פירות ארץ ישראל ואגב כך כלל פירות העולם. כלומר, גם כשאוכלים מפירות חו"ל, אנו מברכים על ארץ ישראל ועל פירותיה אלא שאגב כך מזכירים את שאר הפירות (בדומה לברכת המזון הארוכה, שברכת הארץ עוסקת בארץ ישראל). כמו כן כתב ב'בירור הלכה' (הרב זילבר, ח"ז עמ' עח-עט) לגבי הנוסח "על הארץ ועל המחיה ועל פירותיה", שאין בזה הפסק, מהטעם האמור.
שאלה: המדורה בל"ג בעומר- מדרכי האמורי?: איך יכולים להדליק מדורה ולרקוד סביבה, באם אין זה מדרכי האמורי שאסור מן התורה? עי בתוספתא מס שבת פ"ז ה"א
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה כיום אין אמורי, ובריקוד הם רצו לגרום שהאוכל יבושל יותר מהר או לשם ניחוש. אנו לא מתכוונים למה שהם כיוונו. לכן מקלים. הרב חגי בר גיורא
שאלה: ריסוס חומר "רסס וכבס" על בגד שהוכתם בשבת: ברצוני לשאול האם אפשר לרסס על בגד שהוכתם בשבת בתרסיס לניקוי כתמים - יש לציין שהכתם עדיין יישאר על הבגד גם לאחר הריסוס, וכמובן מבלי לשפשף את המקום או לעשות כל פעולה אחרת ע"מ להוריד את הכתם. פשוט מבלי לרסס על הכתם בסמוך ליצירתו, אין סיכוי להסיר אותו לאחר מכן (לדומא כתמי כורכום) מראש!
תשובה: לשואלת, הדבר אסור. אילו החומר המדובר היה נועד רק לשמר את המצב ולמנוע התפשטות של הכתם - היה מקום לדון על כך. ברם, כפי הנראה החומר עושה פעולה ממשית של התחלת כיבוס, גם אם לא ניקיון חלקי - לפחות החלשת הקשר בין הלכלוך לבגד לקראת הכיבוס בהמשך (בתיאור המוצר באתר 'סנו' נכתב שהוא "ניתן לשימוש גם להסרת כתמים ללא כביסה"). מכיוון שכך, זוהי פעולה מובהקת של מלאכת "מלבן", גם אם התוצאה איננה מושלמת. בדומה לכך קבעו ח (זבחים צד ע"ב ושו"ע סי' שב ס"ט ומשנ"ב ס"ק מה) ששריית בגד במים, אפילו מעטים, היא כיבוס, וזאת משום שהשרייה מתחילה את הניקוי (ראו בלשון הר"ן על הרי"ף ביומא א ע"ב ובמשנ"ב סי' שב ס"ק נה). בשולי הדברים, עצה ששמעתי ולא בדקתי ואינני ערב ליעילותה: כתמי כורכום יורדים בחשיפה לשמש במשך כמה שעות. אין לעשות זאת בשבת, הן משום מראית עין בתליית כביסה (סי' שא סעיף מה) והן משום שהשטיחה בשמש לצורך ניקוי היא גם כן ליבון, בדבר שדרכו לנקות כך (ביאור הלכה סי' שב ס"ט). ומאחר שניתן לדחות זאת למחר ולא ייגרם שום נזק (לפי מה שנאמר לי הכתם ירד גם לאחר זמן רב) - הדבר אסור גם משום הכנה מקודש לחול.
שאלה: שאלת המשך ל: "לימוד ביארצייט": השאלה לא הייתה האם ללמוד הרבה או מעט. השאלה הייתה מה עדיף, בהנחה שמשך הלימוד קבוע, האם ללמוד פרקים שלמים ותוספת מועטת, או ללמוד רק את המשניות הראשונות בכל פרק, ואזי הזמן הנותר לתוספת גדול יותר ללימוד אחר. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "לימוד ביארצייט"
תשובה: פרקים שלמים אלא אם מעריכים שאם תהיה שיחה מרב הנמצא במקום, השיחה תחזק יותר את הנמצאים שם ביראת שמים. בשורות טובות,
שאלה: שמיטה בגג ירוק: אני מתכננת לבנות "אדניות" גדולות- מסגרות עץ עם מצע גדול, עם תחתית של יריעה אטומה לשורשים וצינור ניקוז בצד לצורך מחקר (הגגות בבעלות אוניברסיטה ואני חוקרת באוניברסיטה). בתוך המצע אני מתכננת לגדל צמחי בר חד שנתיים וצמחי בר, תבלין, וריח רב שנתיים- אבל לא לצורך תבלין, רק לצורך המחקר. 1. איזה מלאכות מותר לעשות ב"אדניות" אם הן מונחות על הקרקע? אם הן מונחות על גג של בנין? עד מתי אפשר לשתול ולזרוע את הזרעים ושתילים? 2. האם יש קדושת שביעית בצמחים? 3. האם מותר לשים את הצמחים במקום בלי גישה לציבור (נעול) מסיבות בטיחותיות?
תשובה: וברכת ד' אמנם התירו ניסויים חקלאיים בשביעית אבל לא במצע גידול רגיל (עיין רמב"ם הל' שמיטה פ"א ה"ו). כאן אני מבין שמדובר במצע גידול רגיל, ועל כן נשאלה השאלה. הדרך שאני רואה להתיר לעשות ניסוי זה הוא רק אם האדנית אמנם תהיה אטומה מלמטה ומהצדדים (עם יציאת צינור ניקוז). האדנית תעמוד על גג ומעליה יהיה גג פלסטיק, כך שיהיה גם גג וגם עציץ שאינו נקוב, ובצרוף שני הדברים הללו אפשר להקל לעשות את הניסוי בשביעית. אם האדנית תהיה בלא גג ועל גבי קרקע אסור לעשות בה כל ניסוי בשביעית. אם אינך צריכה לשתול בשביעית תוכלי לזרוע באדנית שאיננה נקובה, עד 20.9.2014 ולהשקות, ואח"כ רק לשמר את הגידולים הללו, אמנם יתכן שיהיה בהם קדושת שביעית, אבל כאן אפשר לומר שאם זה נזרע לניסוי יתכן שאין בהם קדושת שביעית, בכל אופן כל פעולות של קיום בודאי יתירו, אלא שלא תוכלי לשתול בשביעית, ומהמכתב נראה שאת צריכה לשתול גם בשביעית עצמה. עוד עצה שאפשר להציע היא לעשות בעציץ שלא נקוב על גג, ולמכור את העציץ עצמו לגוי, ואז האדנית תהיה של גוי (במקרה כזה אין בעיה של גמירות דעת, ומכירה לגוי). והגוי יעשה את הפעולות האסורות מדין תורה (זריעה או נטיעה) ואת שאר העבודות נראה שאת יכולה לעשות, שרובן אינן אלא שימור. לצורך זה יש לעשות שטר מיוחד של מכירה תוכלי לקבל אצלי אבל תצטרכי שמישהו ימכור את זה לגוי. בצורה זו אין קדושת שביעית בירקות כך שאין לך בעיה להפסיד אותם. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום אשקלון
שאלה: מחלוקות בבית הכנסת : לכבוד הרב, לפני שנתיים התעורר מחלוקת בין אחד המתפללים לבין רב בית הכנסת,האיש עזב את בית הכנסת וחזר להתפלל לאחרונה לתפילות שהרב לא נמצא, המצב כעת שבתפילת ערבית בכל פעם שהרב נכנס האיש יוצא החוצה בהפגנתיות, בליל העצמאות האחרון הוא עשה זאת בצורה מגעילה. יתרה מזאת בשבת האחרונה בתפילת מנחה כסאו של הרב שהוא גם החזן הושלך מבית הכנסת מהחלון, כעת רב בית הכנסת המשמש אותנו עשרים שנה ללא תמורה ואף נותן שיעור תורה קבוע בשבת במנחה ובשבת בבוקר רוצה לעזוב כי הוא מרגיש פגיעה מאותו מתפלל. האם יש אסמכתה בהלכה כיצד לפעול כנגד המתפלל? האם מותר למתפלל להתנהג כך? האם יש בהלכה התייחסות לפגיעה ברב שהוא גם חזן בית הכנסת המקובל על כולם? נודה לכם את תפנו אותנו למקורות מתיאימים
תשובה: ח אמרו שמי ששומע בזיון תלמיד חכם ושותק נענש על כך (בבא מציעא פד ) ולכן יש למחות בכל תוקף באותו טרדן ולאיים עליו שאם לא יפסיק תוציאו אותו מבית הכנסת. ובינתים בשם הציבור לבקש סליחה מהרב על ששתקתם ולומר שאתם מבקשים שימשיך ללמד ואתם מתחייבים להגיב על נסיון כלשהו של פגיעה. ועיין ברמב'ם הל' תלמוד תורה פרק ו' הל' י"א -י"ג.
שאלה: הכנת קוסקוס מהיר הכנה בשבת: לדעות הנוקטות כי כלי שלישי בשבת אינו מבשל - לכאורה מותר להכין קוסקוס מהיר הכנה (שאינו מבושל מבעוד יום!) בכלי שלישי, בדיוק כמו שמתירים להכין כוס תה בכלי שלישי. האם יש צד לאסור?
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה קיים איסור לש. הרב חגי בר גיורא
שאלה: ריה"ל - נביא יכול לבטל את כול התורה כולה?: קראתי בספר הכוזרי מאמר ג חלק מא כי לדעת ריה"ל הנביא יכול לשנות ולהוסיף מצוות מן התורה. הדבר יוצר אצלי קושי רב. לכן אפתח בשאלה חשובה: 1) האם לדעת ריה"ל הנביא יכול עקור את כל מצוות התורה כולה ולמעשה לבטלה? אם נאמר שכן אזי מה נאמר על מוחמד שנחשב באיסלם אחרון הנביאים?. הינה בהנחה שהוא היה נביא (על פי הניסים שעשה בקוראן) ביכולתו לעקור את כל התורה כולה. אז מדוע לא להאמין לו? לכן שאלתי העיקרית היא האם לדעת ריה"ל נביא יכול לעקור את כל מצוות התורה ולמעשה לבטלה? במידה ולא מהיכן אנו לומדים זאת? הם הוא יכול לומר אין יותר שבת אין יותר תפילין וכל המצוות בטלות? ב
תשובה: ב"ה לך ידידי היקר. שמחתי לראות שאתה לומד את ספר הכוזרי, עליו אמר הגאון מוילנא שהוא קדוש וטהור שאמונת ישראל תלויה בו. יש בספר הזה ממש יסודות חשובים מאוד בכל היחס היהדות, וחשוב מאוד ללמוד אותו היטב. במקום שאתה מתאר, יש חידוש גדול בדבריו של רבי יהודה הלוי, חידוש שחשוב לחדד אותו ולהבין אותו. אנו יודעים שזאת התורה לא תהא מוחלפת, ולא תהא תורה אחרת מאת הבורא יתברך שמו. כפי שכתב לנו הרמב"ם. ודאי שגם רבי יהודה הלוי לא חלק על דברי הרמב"ם האלו, שמקורם בקודש. אלא שיש לנו דבר הנקרא הוראת שעה, שבה יכולים הנביאים לחדש הלכה לזמן, כפי שעשה אליהו בהר הכרמל. אם יבוא הנביא לבטל ולשנות משהו באופן קבוע מהתורה, ודאי שדבריו יפלו, אלא שאם הם באים רק לצורך, בזמן מסוים, הם קיימים. כך גם סובר ריה"ל, אלא שלדעתו גם בפרטי המצוות, מותר לנביא להוסיף או לשנות באופן זמני. אך יש עוד נקודה מאוד חשובה. התורה מלמדת אותנו כיצד בוחנים מיהו נביא באמת, ומי הוא הוזה החולם חלומות. יש לנו דרך מאוד מפורטת שבה בדקו את כל הנביאים בעם ישראל. לעומת זאת אותו ההוזה שיצר את דת האיסלם, לא היה נביא, שאין לו כל נבואה, ומעולם לא נבדק כנביא. הנביא לא נבחן על ידי מופתים שהוא עושה, אלא לפי אמירה של העתיד בנבואות שמתקיימות באופן מוחלט, תמיד ובלי שינוי ממה שאמר. ודאי ש מוחמד לא היה כזה, ורחוק מכך היה. חשוב מאוד לא לבלבל, לבדוק את הדברים היטב לשורשם, ואז מגיעים להבנה שאין קשר בין הדברים. סליחה שאני מקצר, אני מקווה שהדברים ברורים, ואם לא, אני מאוד ממליץ לשמוע שיעורים בספר הכוזרי, באתרים השונים, או להשתתף בשיעור בנושא. אם תרצה אוכל להמליץ לך. הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: בריכה באבלות: הרב אני אבלה על אבי נפטר ב ד אייר השנה אני תוך 30 יכולה ללכת לבריכה זה ממש מחייה ומשחרר אותי. אני ספרדייה
תשובה: מהשמיים תנוחמי, מנהגי האבלות האסורים הם המוזכרים בלבד. רחצה מותרת לאחר שבעה לספרדים, וכך נוהגים בארץ גם האשכנזים, במיוחד שמדובר בבריאות.
שאלה: התרת נדרים: לצערי אמרתי בטעות משהו שאני רוצה להתיר. האם בעלי ובני שמעל גיל מצוות יכולים להתיר לי? מה צריך לומר?
תשובה: צריך רב הבקי בהלכות נדרים. לא כל נדר ניתן להתיר, ולכן ראוי מאוד להיזהר מלנדור, ובמקרה שכבר נדרת יש לפנות כאמור לרב הבקי בכך.
שאלה: סמכות לגוי קניין בארץ הקודש - המשך: לכבוד הרב הרב ענה שאם קנו גויים בקנין אמיתי בארץ אז זה תופס אבל הרי הארץ הייתה שייכת לישראל וגויים לקחו אותה לא בקניין אלא במלחמה בעצם גזל לכן לא הבנתי איך הם יכולים למכור מה שלא שייך להם ולע"ד לא דומה למקרה עם ארוונה היבוסי ששם עוד לא היתה הארץ שייכת לנו מצד קניין אלא מצד הבטחה ועוד שכתוב שהיה גר תושב שיש לו סוג של זכות בארץ ואולי דוד רצה לעשות שלא יהיו טענות לגווים על מקום כ"כ קדוש. (אבל יכול להיות שאם גוי קנה מיהודי אז כן) ואם נגיד שכיבוש מפקיע מידי אדם: א.הגמרא בסוכה דף ל. כותבת שסתם גוים גזלני ארץ ואם כיבוש מפקיע אז למה לא כאן ב.שכבשנו את זה שוב ביטלנו את הקניין שלהם מצטער על הטירחא השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "סמכות לגוי קניין בארץ הקודש"
תשובה: בימי דוד ודאי היה כיבוש של הארץ ושלטון מוחלט של דוד המלך ובכל זאת התחשבו בזכות הקנין של ארונה היבוסי. וברור שמותר לתת רק לגר תושב, אבל מי שכבר יושב בארץ אסור לעשוק אותו כמו שנזכר במקומות אחדים בש"ס כמו בענין חמץ שאסור לבוא על הגוי בעקיפין. כיבוש מפקיע מה שהיה בחזקת ממשלה קודמת אבל לא רכוש פרטי.
שאלה: תפילת שחרית ברכבת: בבוקר אני קמה ב6 לעבודה. (אני בת 22 בעלת תשובה) אני קמה עושה מודה אני, ברכות השחר, פסוק שמע, ותפילת עמידה ועלינו לשבח האם אני יכולה ברכבת שזה כחצי שעה אחרי לקרוא את כל השאר?- אדון עולם, פס דזמרה, ברכת יוצר אור וכו. או שצריך להתפלל הכל מלכתחילה? ברוכים תהיו! בשורות טובות
תשובה: רצוי אחרי ברכות השחר לומר את ברכות יוצר עם קריאת שמע ועמידה, ובדרך לומר פסוקי דזמרא בלי ברוך שאמר ובלי ישתבח, וכן לומר אשרי ובא לציון ושיר של יום.
שאלה: הלכות אבלות: כאשר אימי יושבת שבעה על אחותה, מהם הדברים עליהם עלינו הילדים להקפיד. אודה לרב אם יפרט את הדברים. (שמענו דעות שונות לגבי רחצה, גילוח, ג ימים, ז ימים וכו ) ובשורות טובות
תשובה: הספרדים נוהגים שגם בני האבלים נוהגים שבעה בנוכחות האבלים, לכן גם לא מסתפרים.
שאלה: פסקי הרב אליהו זצ"ל: לכבוד הרב שליט"א! איזה ספר הוא הטוב ביותר ללימוד פסקי הרב מרדכי אליהו זצ"ל?
תשובה: על החגים הלכות חגים, על שבת הספר דרך התורה ועל התפילה ספר הלכה.