LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: הסכם עבודה כאשר המציאות שונה מההסכם: קיבלתי עבודה מעמותה והם הסכימו לשלם לי 1350 כל חודש על שירות מחשב שאני נותן להם. בפועל התברר שהעבודה שונה ממה שדובר מראש והחישובים שנעשו לגבי השכר לא מתאימים למציאות בפועל. אפשר היה להוזיל את המחיר במידת מה. העמותה לא בודקת אותי ויביאו לי את הת בלי בעיות כי אני מספק להם את השירות כפי שהם רוצים וגם המחיר הנוכחי טוב להם. האם אני חייב לפתוח את ההסכם מחדש?
תשובה: התשובה לשאלתך תלויה במספר פרטים: אם אחד מהתנאים הבאים מתקיים אינך צריך ליידע את העמותה על העניין: א. אם יש אנשי מקצוע שמחשיבים עצמם וגובים ת זהה על השירות שאתה נותן בפועל שאם כן אין כאן כלל אונאה (לפי מה שבררתי בתחום שירות מחשבים אין מחיר מוגדר המקובל, אלא ישנו פער מחירים גדול, רק אם המחיר יוצא מופקע לחלוטין ביחס למקובל בשוק יהיה צורך ליידע את העמותה). ב. אם השירות שאתה נותן כולל התחייבות לטפל בבעיות מזדמנות שעלולות להתרחש, כיון שהמחיר כולל אפשרות שהעבודה תהיה מרובה. ג. אם בזמן ההתחייבות היה ידוע שייתכנו אפשרויות מגוונות וקלות יותר למתן השירות, מצד שהת ניתן על דעת אפשרויות אלו. אם כל שלושת התנאים הללו אינם מתקיימים כלומר 1. המחיר מופקע ביחס למקובל בשוק עבור העבודה הנדרשת בפועל, 2. העבודה אינה כוללת מתן פתרון לבעיות העלולות להזדמן, 3. העבודה הוגדרה בפירוט, והייתה ידועה ומבוררת: אזי כשנוסח החוזה מפרט את התוצאות מעבודתך, כגון שהאתר יפעל באופן תקין וכדו', ואינו מפרט את האופן של עבודתך, אנו נזקקים לדיני אונאה: אם עבודתך תלויה גם בזמן, כגון שאתה נזקק להיות בכוננות שמא יארע תקלה שתצרוך טיפול, או שיש זמן מוגדר שבו אתה צריך לפעול עבור מתן השירות, אתה מוגדר כשכיר, שעליו נאמר שאין דיני אונאה (עיין שו"ע חו"מ רכז, לג) ואמנם למרות שאין בו דין אונאה, סוברים הרמב"ן (בפרשת בהר) המוזכר גם החינוך (מצווה שלז) שיש בהם איסור להטעות את חברו בדבר, אך במקרה שלך לא עשית זאת כדי להטעות את העמותה, אלא בתום לב, ואם כן אין בדבר איסור, וגם לשיטתם שיש בדבר איסור אינך צריך לידע אותם במשך כל תקופת החוזה החתום, כיון שאינך עושה מעשה הטעיה והמקח כבר נגמר. אומנם אם עבודתך אינה תלויה כלל בזמן, אתה מוגדר קבלן שם פסק השו"ע (סי' רכז סע' לו) שיש דיני אונאה, (ועיין ברעק"א שהעיר שיש חולקים על הדבר.) ואם כן אם יש פער במחיר יותר ממה שמקובל בשוק על עבודה כזו, אם הוא פחות משתות, יש עליו מחילה, שתות, יחזיר את הממון הנותר, וביותר משתות שייך בו ביטול מקח, ויכולים לחזור בהם מהמקח (השו"ע ורמ"א נחלקו האם רק המתאנה יכול לחזור בו או אף המאנה. רכז, ד) אך בכגון שבנוסח התחייבות החוזה, מוגדר פירוט אופן העבודה המוטלת עליך, (ולא רק התוצאות הנדרשות מהעבודה) ומתברר שהיא שונה מכפי שסברו ופרטו בחוזה, ויש אומדנא שהם לא היו חותמים אתך החוזה שחתמו אלו ידעו את השוני. יש בדבר מקח טעות. (יש לדמות הדבר לדברי הנתיבות סימן שלב ס"ק ד, שמחלק בין מציאות בה פרטו את גובה הת ולאחר מכן מתברר שהיא אינה כפי המקובל שם יש דיני אונאה, לבין פירוט של הת בעת החיוב כפי השער המקובל, שם נחשב לקציצת דמים ויש מקח טעות אפילו בפחות משתות. ויש לדמות פער במחיר לפער במציאות, שבאופן שפרטו בזמן ההתחייבות את הגדרת העבודה, ומתברר שהיא שונה, אפילו בפחות משתות יש מקח טעות. אם יש אומדנא שהבעלים לא היו מעסיקים אותך במחיר כזה. מה שאין כן במציאות בה פרטו את התוצאות הנדרשות מעבודתך, אך לא פרטו בחוזה את פירוט המעשים המוטלים עליך, שם שייכים הדינים לדיני אונאה.) הרב מרדכי גרוס
שאלה: מרצה קונסרבטיבי להגות יהודית: אני לומדת במכללה דתית ובה קמפוס נפרד המכונה "חרדי" ובו לומדות תלמידות חרדיות, דתיות וחילוניות. עם תחילת השנה התברר לי כי המרצה ל"גישות חינוכיות בהגות היהודית המודרנית" הנו מרצה קונסרבטיבי. הוא הצהיר כי אינו מעוניין להזיז אף אחת מאמונתה אלא רק לעורר מחשבה מעמיקה יותר על הדרך בה כל אחת הולכת. והוא אומנם נראה אדם הגון ועדין. אך, בכל זאת, מדובר בשיעור הנוגע בוודאי בהשקפה ויהדות, והוא נמסר על ידי אדם שלא שומר על ההלכה כפי שצריך להיות. האם עלי לצאת מקורס זה (זהו קורס חובה) האם יש מקום למחות בפני הנהלת המכללה? כרגע, התחליף שיש במכללה לשיעור זה הנו שיעור בקמפוס הכללי בו יש גברים בכיתה. ובכל מקרה זהו קורס חובה שעד השנה הבאה עלי להשלימו.
תשובה: : ודאי שיש מקום למחות. נראה לי שיש עדיפות לשמוע בקמפוס הכללי עם עוד גברים מאשר לשמוע דעות שיכולות לחלחל אל תוך הלב.
שאלה: גופייה לאשה בבית: אבל, האם זה מותר או אסור? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "גופייה לאשה בבית"
תשובה: יש דברים בהלכה שאינם מוגדרים כאיסור אלא כדבר מכוער ולכן מה שאיננו ראוי גם אם איננו אסור ממש, ראוי להתרחק ממנו כמעט כמו מאיסור.
שאלה: סבא וסבתא:,קודם כל אני רוצה להגיד שהאתר הזה הוא אתר מעולה ואני יושבת בו שעות על גבי שעות וקוראת ומתעניינת.ישר כוח והבעיה שלי היא כזאת: סבא וסבתא שלי מצד האבא הם אנשים מבוגרים וגרים בבניין שלי, ואני לא מצליחה להתחבר אליהם. הם פגעו נורא באבא שלי, וכל פעם שאני מנסה לרכך את עצמי ולהגיד שהם מבוגרים, לתת כבוד ללכת לבקר, אני מצליחה לעבוד על עצמי כמה דק ואז אני נזכרת בדברים ובדיבורים שלהם וזה מוציא אותי מדעתי ולא פוגשת אותם אפילו חודשים. מאידך, הם כבר אנשים מבוגרים שאני מאמינה שאוטוטו יגיע זמנם ל"ע, ואני כן רוצה להיות איתם בקשר שאח"כ גם חלילה לא אצטער ויהיה לי מצפון. יש לך דרכים אולי לרכך אותי מעט או לעזור לי איך להיות איתם מבלי לחשוב על דברים עברו?
תשובה: ב"ה לך. אני מאוד מבין את הקושי שלך, שהוא מאוד טבעי. בדרך כלל ילד קשור להורים שלו, וכשפוגעים בהורים שלו, הוא מרגיש שפגעו בו, לכן התגובות שלך מאוד הגיוניות. יחד עם זאת חשוב מאוד לא להיכנע לרגשות ולמה שעברנו בעבר, ולשאוף קדימה, לשאוף למה שאנו מבינים שנכון, וגם אם זה לא תמיד קל, זה מאוד מאוד חשוב. לאדם יש בחירה חופשית, ויש לו המון כוחות לעמוד מול אתגרים לא פשוטים ומול התמודדויות לא קלות. חשוב כל הזמן לחפש את הטוב, לשים אותו במרכז ולהשאיר את הדברים הלא טובים לנחלת העבר. כל הזמן תחשבי עליהם על הדברים הטובים שהם עשו, ואני בטוח שהם עשו המון דברים טובים גם בשבילך וגם בשביל המשפחה שלך. לכן ככל שתחיי את הדברים הטובים האלו, יהיה לך יותר קל לעבור את מה שאת מרגישה. הרגשות עוברים, ובעזרת ה' הכל ישתנה. יכול מאוד להיות שזה יקח זמן, אז לא להתייאש, המשיכי, והשקיעי בדבר, ובעזרת ה' תצליחי. שתהיה לך המון המון הצלחה הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: שנת אבלות: אני נמצא בשנת אבלות על אבי הוא נפטר באדר התשעג, השנה זו שנה מעוברת. רציתי לדעת מתי מסתיים האבל, ומה עושים ב11 חודש או ב 12 חודשים קדישים וכיוצא בזה לפי עדות אשכנז
תשובה: האבל מסתיים לאחר 12 חודשים ולכן האבלות מסתיימת באדר א. בשנים הבאות: האשכנזים נוהגים לקיים אזכרה של יום השנה באדר ראשון. והספרדים באדר שני. האשכנזים לא אומרים קדיש בחודש ה12 ולכן אם נפטר לדוגמא: בט' אדר תשע"ג יש לומר קדיש עד ח' בשבט בתפילת מנחה מותר לומר קדיש דרבנן בחודש ה12. לא תוסיף לדאבה עוד (צרור החיים עמ'114 106 )
שאלה: בשנה לפטירת אבא: האם מותר לצאת בשנה לפטירת אבי למלון לשבת או בחנוכה? וודאי מלון מהדרין שומר שבת. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "דיני אבלות על מות הורה"
תשובה: ב"ה לך לפי ההלכה מותר בשנת האבל להיות בבית מלון, שאין בכך הגבלה הלכתית, שכן בית מלון הוא לא דבר של שמחה האסורה לאבל. יחד עם זאת, אסור לאכול סעודת מרעים, זאת אומרת סעודות חגיגיות עם משפחה מורחבת וכדומה, שאז זו שמחה שלא מתאימה לשנת אבל. הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: ללמוד או לעבוד?: נשוי, לאחר שנה של עבודה משולבת עם לימודים אקדמיים. אני המפרנס בבית. יש לי שאיפות גבוהות בעבודת ה ובלימוד התורה, אבל דרך החיים שבחרתי לי- עבודה ולימודים- מונעים זאת ממני. מדובר במניעות טכניות של זמן, אבל יותר מכך: ההתעסקות עם "עולם המעשה" מסיטה אותי להתמסר לתחומים אלו. כנראה שאני כמו שהרב קוק כותב: "אבל סוג שני נמצא שאין בהם מנוחה, עומדים הם תמיד בשיקול, להיות עולים עד לרום שמים, או גם לרדת למעמקי תהומות. אלה הם שהם צריכים להיות עסוקים תמיד בתורה ועבודה, במוסר וברגשי קודש, וחלילה להם לפרש לדרך ארץ, ולחכמות מעשיות." אבל לאור הדרך שבה כבר התחלתי לחיות, דומני שפספסתי את ההזדמנות. מי יפרנס? לוותר על הלימודים?. אני מרגיש שעשיתי בחירה מוטעית. אשמח לשמוע דעת הרב בנידון.
תשובה: אף פעם לא מאוחר, גם היום ניתן למצוא דרך לצמצם את עסק העבודה רק להכרח ובשאר הזמן לקבוע להוסיף חיל בעבודת ד' בתורה ובתפילה ואם תשמור על זמני התורה גם בכמות וגם באיכות תזכה להמשיך ולעלות מחיל אל חיל. וד' לא ימנע טוב להולכים בתמים.
שאלה: שמיטה - האם שימוש בהתר מכירה אינו מחליש את אחיזתנו בארץ: האם השימוש בהתר המכירה, שמשמעותו מכירה לגויים של אדמות בארץ ישראל, אינו מחליש את אחיזתנו בארץ? יש השפעה מוסרית שלילית לחתימת חוזה, שמשמעותו העברת הבעלות על אדמות הארץ לזרים, על תחושת השייכות והבעלות של עם ישראל בארצו. האם מדובר בחוזה אמיתי, של מסירת הבעלות לגוי - ואז מה לנו כי נלין על אובדן אדמתנו? או שמא בחוזה פיקטיבי, שאין באמת כוונה למכור את האדמה לגוי - ואז לשם מה זה נעשה, בפרט ששמיטה כיום ככל הנראה אינה מדאורייתא? נראה לי שכל אחת מהתשובות גרועה. מכיוון שהשמיטה אינה מדאורייתא - נראה שהפתרון שבהיתר מכירה גרוע מהבעיה שאותה הוא בא לפתור. אגב, בראשית שנת השמיטה תשסא, שהייתה מלווה בויכוח ציבורי חריף על נושא התר מכירה, פרצה האינתיפאדה השניה. אפשר להגיד שאינתיפאדה זו החלישה במידה לא מבוטלת את אחיזתנו בארץ, והובילה לפינוי גוש קטיף. תחושתי באותם ימים הייתה שיש קשר בין השימוש בהתר מכירה, לבין החלשות אחיזתנו בארץ.
תשובה: : עם תחושות לא מתווכחים. לגופם של דברים הדילמות שאתה מזכיר לא נעלמו מאלו שהתירו את המכירה. באופן כללי אנו לא מוכרים לצמיתות את הקרקע אלא רק מכירה לזמן. איסור לא תחנם הוא כשהמכירה מעמיקה את אחיזת הגוי בארץ כאן המכירה נעשית כדי להעמיק את אחיזת ישראל בארץ ומשום כך אין לא תחנם.
שאלה: טעות בכתיבת השם בכתובה:! לאחרונה חבר טוב שלי התחתן ובעודו בשבוע שבע ברכות הוא הסתכל בכתובה וראה שרשמו את שם אישתו עם שגיאת כתיב. במקום לרשות את השם עם האות ת רשמו עם ט והוא בתמימותו שינה את באותו ט לאות ת. מה דינה של כתובה זו? ומה עליהם לעשות? ב מראש.
תשובה: אם הטעות מאפשרת לקרוא את השם באופן שונה ממה שהוא, יש לגשת לרב שיסדר כתובה חדשה, אך אם למרות הטעות השם נקרא בבירור כפי שהוא באמת, אין צורך לכתוב כתובה חדשה, הרב מרדכי גרוס.
שאלה: רמאות?: אתמול הייתי בקניון, בו הכלל הוא, שמי שקונה מעל סכום מסויים ומציג קבלה- החנייה שלו בחניון הקניון היא בחינם. אני באתי בלי רכב, אך באמצע קנייה- אישה אחרת שאלה אותי אם אוכל לתת לה את הקבלה שלי כדי שהחנייה שלה תהיה בחינם. האם נהגתי כשורה כשהסכמתי? הרי מה זה משנה אם אני חונה בחינם או היא, או שמא סייעתי לדבר שקר?
תשובה: אסור לעשות כן.
שאלה: שרוול ארוך לנשים: לכבוד הרב. האם יש עניין שנשים תלכנה עם שרוול ארוך (עד פרק היד) או שזו חומרה שאין לה מקום בהלכה?
תשובה: זה הידור אך אינו חובה.
שאלה: כוונות בקריאת שמע: איך לכוון בקריאת שמע? אני יודע שצריך לכוון במילים "שמע ישראל"- קבל והבן ישראל, שם ה -אדון הכל היה הוה ויהיה, "אלוקינו"- תקיף בעל היכולת בעל הכוחות כולם, שם ה - אדון הכל היה הוה ויהיה "אחד"- הוא אחד יחיד ומיוחד שולט בשבע רקיעים ובארץ ובארבע רוחות השמיים. 1.צדקתי שזה מה שצריך לכוון? 2.שאני מכוון את זה קשה לי להגיד את הכוונות האלה תוך כדי אמירת המילה. אז נגיד במילה אלוקינו אני עושה ככה: אלו - (פה מאריך וחושב את הכוונת)ואז אומר -קינו, ככה בכל המילים, זה ר או שצריך משהו אחר?
תשובה: אשריך שאתה מתאמץ לכוון בתפילה. כוונה בקריאת שמע, בוודאי בפסוק הראשון, היא חשובה מאוד. הכוונות שכתבת הן הכוונות הנכונות. אפשר להוסיף בכוונת "אלוהינו" שהקב"ה מנהיג העולם ומשגיח עלינו. אם קשה לכוון תוך כדי אמירת המילים יש לכוון לאחר אמירת המילה ואפילו לאחר אמירת כל הפסוק. וכך יש לעשות במקרה שלך.  עפ"י שו"ע הרב סא ז ועוד
שאלה: תרומה לנפגעי ארגון טרור: ישנה עמותה מוכרת בשם "משפחה אחת", זהו ארגון נפגעי טרור המסייע לנפגעים בצרכים פיזיים, נפשיים, תעסוקתיים ועוד ועוד. ברצוני לשאול האם תרומה אליהם נחשבת כמעשר כספים? בכל מקרה אנו תורמים להם, גם אם התשובה היא "לא". ב שרון
תשובה: אפשר ומצווה לתרום מכספי מעשר לעמותות המסייעות לנפגעי טרור. כמובן, אם לעמותה יש מקורות מימון ממשלתיים מסודרים אין צורך לתרום לה. זה נכון בכל עמותה. אשריכם שאתם תורמים מעשר כספים, יש בזה מעלה גדולה. מומלץ לחלק את הצדקה למגוון צרכים: עניים, ישיבות, חולים וכד'.
שאלה: זגוגית של דלת שנסדקה בדירה שכורה. מי צריך לשלם?: אני גר בדירה שכורה. לפני שבועיים חזרתי הביתה וראיתי שהזגוגית של דלת ההזזה בסלון נסדקה. עלות תיקון של הנזק היא בין 600 - 900 ש"ח. אני בטוח שהדבר לא נגרם באשמתי. יש לי שני ילדים אני לא חושב שהם גרמו לזה היות והם לא היו בבית (אולי זה קרה כשהם היו ולא שמתי לב - אבל, לא נראה לי כי החלון נמצא בסלון במקום בולט ומיד שמים לב). בעל הבית טוען שהזגוגית נסדקה עקב טריקת הדלת או ממכה אחרת של כדור לדוגמא. אני לא מסכים איתו כי מצורת הסדק רואים שזה לא נגרם ממכה (במכה צריך להיות מוקד שממנו מתפשטים הסדקים) וגן הילדים שלי לא כאלו חזקים לטרוק בעוצמה כזאת (בני 2 ו 3). אני טוען שייתכן שהזגוגית נסדקה עקב שינויי חום וקור שגרמו לפרופיל ללחוץ על הזגוגית (זגג מקצועי אמר שקיימת אפשרות כזאת) בלילה היה די קר ובצהריים החלון מקבל בצורה פתאומית קרני שמש לדעתי זה יכול לגרום לסדק בזגוגית. כמו כן יש שני אתרי בנייה (של בתים פרטיים בסמוך לביתנו ועבדו שם עם טרקטור) יתכן שגם זה גרם לרעידה שגרמה לסדק. בקיצור אני מסופק איך זה קרה וייתכן מאוד שזה קרה שלא באשמתי. על מי חלה חובת הת במקרה זה? שאלה נוספת: אם הבן גרם לזה האחריות היא עלי? האם אני כשוכר נחשב כשומר? שאלה נוספת: בחוזה יש סעיף על תיקונים שהמשכיר שינה מהמקובל לטובתו משהו בסגנון "השוכר יהיה אחראי לכל נזק שייגרם בדירה" אך בשיחה בע"פ (והוא לא מכחיש זאת) הוא אמר שדברים שקורים שלא באשמתי ( לדוגמא : דוד שמש שהתקלקל) הוא אחראי. העניין הוא שהחוזה הסתיים ב1 לספטמבר והנזק קרה כשבועיים שלוש אחר כך. האם החוזה תקף או שמא חוזרים לנורמה המקובלת?
תשובה: כדי לפסוק בשאלה זו יש צורך לשמוע את שני הצדדים, באופן כללי: שוכר מתחייב לשלם עבור נזק שנגרם מאנשי ביתו כיוון שכך מקובל, החותם על חוזה שלא מתייחס לנדון זה, מקבל עליו להתחייב כפי מנהג המדינה. כשממשיכים חוזה לשנה שנייה ללא כתיבת חוזה נוסף, ההמשך נעשה על דעת החוזה והנספח אליו מהשנה הקודמת. ולכן אם מוסכם ביניכם שהכתוב בחוזה שהשוכר מתחייב לשלם עבור כל נזק הנגרם בדירה, אינו כולל נזק שנגרם שלא באשמת השוכר, אם יש לך טענת 'ברי', כלומר ברור לך שהנזק לא קרה מחמתך או מחמת אנשי ביתך, הנך פטור מלשלם, אך כפי שנשמע מדבריך, אין לך ידיעה וודאית שאף אחד לא טרק את הדלת, אלא שזו ההערכה שלך, ולכן מוטב שתתפשרו ביניכם בת הרב מרדכי גרוס.
שאלה: מזמור פז: במזמור פז פסוק ו רשום: השם יספור בכתוב עמים זה יולד שם סלה האם אפשר להסיק מכך שעדיף להיולד או ללדת בירושלים? מה הפירוש? מראש ויום טוב
תשובה: לשואל אכן מעלה וזכות להיוולד בירושלים. בספר שיח שושנים מסופר על אמו של רבי יוסף בצרי שעלתה לירושלים במסירות נפש ממש, כדי ללדת את בנה בעיר הקדש, בקדושה ובטהרה. הפסוק בספר תהלים מלמדנו שמעלותיה של ירושלים הן רבות וכשאומרים על פלוני שנולד בירושלים, ממילא מבין השומע שמדובר באדם בעל תכונות טובות. נאמנה
שאלה: לשים כסף במדחן כשפקח מגיע: במקרה שאני רואה רכב של חבר חונה ליד מדחן- ומסומן במדחן שזמן החניה אזל (או שמראש לא שולם כלום), ובאותה העת אני רואה פקח שעתיד בעוד כמה דקות להגיע למכוניתו של חברי ולשים עליה קנס- האם מדין השבת אבידה אני מחויב להכניס כמה שקלים בודדים למדחן ובכך יחלוף הפקח ולא ייתן דוח ואציל את ממון חברי? (לאחר מכן אתבע את הכסף שהוצאתי מחברי)
תשובה: אכן זו מצות השבת אבדה.
שאלה: נזק לחבר: אני בן 14, ובחזרה מטיול בשעות הלילה, התיישבתי על מושב באוטובוס, ושברתי לחברי את האוזניות (האוזניות פועלות אך החיבור ביניהם נשבר). הוא טוען שמחירם הוא 250 ש"ח, ותובע ממני לשלם. האם אני חייב לשלם לו על נזק זה? הרי בסופו של דבר מושב באוטובוס נועד לישיבה, וגם לא יכולתי לראות אותם בגלל החושך. מה עליי לעשות?
תשובה: אתה פטור מכיוון שהוא גרם לעצמו להינזק.
שאלה: מעשר כספים לשמח חיילים: בעקבות המצב הביטחוני בתקופה האחרונה יש פרויקט לשמח חיילים בגיזרות הקשות. שולחים להם כל מיני דברים (בעיקר מתוקים וכדו ). האם אני יכולה לתרום לפרויקט הזה מכספי מעשר? שאלה נוספת באותו נושא. אני מתקיימת מקצבת נכות האם חובה עלי לתת מעשר וכמה?
תשובה: מעשר כספים הינו מנהג ולא חובה. וגם שנותנים לומר שנוהגים בלי נדר. אינך חייבת במצבך לתת מעשר כספים.
שאלה: קיום מצוות לא תעשה: האם בכל רגע שאינני עובר על מצוות לא תעשה כלשהי, אני בעצם מקיים מצווה, או רק כאשר בא הדבר לידי ולא עשיתיו?
תשובה: לשואל, בגמרא בקידושין לט ע"ב נאמר שהנמנע מלעשות עבירה נותנים לו שכר כעושה מצווה רק אם הייתה לו סיבה ואפשרות לעבור את העבירה והוא לא עשה. לא מדובר דווקא על מקרה שלאדם הייתה מלחמה עזה עם יצרו. עצם העובדה שהזדמן לו לעשות משהו והוא נמנע מלעשותו מפני ציויו של הקב"ה - הרי זו מצווה. ועיין באור החיים הקדוש בשמות לא, טז, שכתב שמצוות השבת ייחודית מבחינה זו, שמאחר שאיסוריה מקיפים המון פרטים, וההבדל בהתנהגות האדם בין יום חול לבין השבת הוא רב מאוד, שמירת השבת הפסיבית נחשבת כמעשה ושכרה מרובה מאוד.
שאלה: נאורות והלכה- המשך: לכבוד הרב, הדרכים שהרב הסביר בכלליות דורשים מעט הבהרה. מאחר ורובם של בני הנוער כלל לא מתעניינים במהות קיומם או בשאלה, מה יהיה באחריתם, כך שהגבולות הם פחות אפקטיבים אם לא באים יחד עם הסברים מקיפים ומשכנעים. מה אם כן ניתן לעשות בכדי לשבות את לב הקהל ואפילו במעט עד כדי "פיתחו לי פתח."? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "נאורות והלכה"
תשובה: : אני מאמין בכך שאם אנו מאמינים בדבר והוא האמת שלנו, אם אנו באמת אוהבים את בנינו ונערינו הדברים יגיעו אליהם. גם במקום שנראה כלפי חוץ ניכור ואדישות, במקרים רבים הדברים חודרים. לא להתייאש בשום מצב. לא לנתק מגע גם מנערים שנראים רחוקים. להמשיך להאיר פנים, להתעניין, להיות עממי ופשוט - ולעמוד על העקרונות של האמת שלנו. לא לזייף משום שהדור דורש נקיות אמת ויושר ושונא מניפולציות ונגיעות אישיות.
שאלה: טבילת כהן בנהר מעל גופת אדם: נשאלתי ע"י תלמידים האם כהן יכול לטבול בנהר כאשר יש גופת מת בקרקעית הנהר והוא מאהיל עליה. האם זה כטובל ושרץ בידו?
תשובה: לשואל, אסור לכהן לטבול במקום שבו הוא מאהיל על גופת מת. המת בקרקעית הנהר מטמא, מאחר שאין מעליו חלל טפח פנוי שישמש כאהל החוצץ בפני הטומאה. ראה דוגמא לכך בהלכות נזירות פ"ו הל' יט-כ, שמת המושקע בקרקעית מקווה מים מטמא את מי שבא לטבול. זה לא רק כ"טובל ושרץ בידו" שלא הועיל לטהר את עצמו, אלא חמור יותר, מאחר שכעת עליו לספור מחדש את שבעת הימים לטהרתו.
שאלה: טעה באמירת העמידה: מה הדין אם טועים ואומרים עמידה של חול ביום טוב - עוצרים באמצע ומתחילים את העמידה הנכונה? וכן, מה הדין אם אומרים מוסף של ראש חודש שאומרים ביום חול במקום מוסף של שבת עם הניסוח המיוחד לראש חודש?
תשובה: א. טעה והתפלל עמידה של יום חול ביום טוב מסיים את הברכה שנמצא בה וחוזר לאתה בחרתנו. אם עומד כבר בשלוש הברכות האחרונות (מ"רצה ה' אלוקינו") מפסיק מיד באמצע הברכה וחוזר לאתה חוננתנו ואם סיים תפילתו חוזר לראש התפילה.  עפ"י שו"ע רסח ד-ה  קיצור שו"ע עו יח  ב. התפלל עמידה של ראש חודש במקום עמידה של שבת ראש חודש - מתפלל שוב כנוסח של שבת ראש חודש.
שאלה: ביצים כשרות?: שאלתי ברשותכם היא האם יש דבר כה ביצים כשרות כי בעל המכולת אמר לי שאין.ואם יש איזה חברה הכי טוב לקנות משם?
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה ביצים מוחתמות אמורות להיות לא מופרות ולכן הן מעודפות. הרב חגי בר גיורא
שאלה: הדלקת מתג ביום שבת: האם ניתן להדליק מתג שאינו מחובר לחשמל ביום שבת? כלומר, האם פעולת ההדלקה של המתג אינה מותרת ללא שום קשר לפעולה החשמלית?
תשובה: בהדלקת מתג שאינו מחובר לחשמל בשבת  וגם לא עתיד להידלק בשבת  אין איסור מצד הדלקת חשמל אולם יש בזה בעיה מצד הלכות מוקצה. לכן אין להזיז מתג בשבת ללא צורך.
שאלה: איך נולד ליצחק בן כזה רשע?: איך יכול להיות שליצחק נולד בן ממש רשע?
תשובה: : ראשית, יש בחירה חופשית. מעבר לכך אנו מבינים שהשורשים של הסבים והסבתות של יצחק ורבקה לא היו טהורים וצדיקים גמורים. חלק מיצירת זרע קודש דורש בירור בין טוב והרע. כל הטוב התנקז ליעקב ואילו הקליפות והרע נשאבו על ידי עשיו.
שאלה: תפילה מוקדמת בציבור: בימים אלו שיש אנשים בקהילה שצריכים להגיע לעבודה האם אפשר להקל ולהתחיל את התפילה מוקדם יותר מ-50 דקות לפני הנץ? בתוצאה מכך אנשים יניחו תפילין מוקדם יותר. במילים אחרות- האם בציבור אפשר לסמוך על כף החיים שאומר ש"משיכיר" הוא 60 דקות לפני הנץ או האם אפשר לסמוך על הילקוט יוסף שאומר בשם הפמ"ג ש"משיכיר" הוא 68 דקות לפני הנץ?
תשובה: גם 60 דקות לפני הנץ בקושי מכירים, אי אפשר להקדים יותר.
שאלה: שמירת נידה נידה משאר בני המשפחה: האם צריך לשמור נידה גם מאבא ואח? מראש.
תשובה: הלכות נידה קשורים רק בין אישה לבעלה. ולא מאבא. מאח יש איסור נגיעה כמו כל אדם אחר.
שאלה: ערלה בעצי נוי: רוצים לטעת עצי פרי לנוי,מה לגבי ערלה? הירושלמי בערלה אומר "ברם הכא בעץ לאתרוגים רוצה הוא בפריו",כלומר לא צריך שיאכלו את הפרי אלא צריך שרוצים את הפרי, רוצים את התולדה מן העץ, אך בסייג לא רוצים שום תולדות רוצים רק עץ, ולכן הנוטע אילן למאכל לא לפירותיו- פטור ר"מ,מע"ש,י אך זית למנורה חייב. וכאן שרוצים את הפרי לנוי, רוצים את התולדה,ו לכן מובן המשיב דבר,ב,פד, הנוטע לריח חייב. ולכן נראה לי לחייב, אך רציתי לדעת את דעת הרב
תשובה: וברכת ד' עיין נטע הלולים, זרע גד סוף אות א' שדן והביא את כל דעות האחרונים בנוטע עץ פרי לנוי. אבל, הראיה מהירושלמי איננה ראיה, ועיין ברש"ס שהביא שני הסברים בירושלמי מה בין עץ לקורות לדין האתרוג למצוה, לפי ההסבר הראשון מכיוון שרוצה את האתרוג למצווה הוא מוגדר פרי, ואילו לפי ההסבר השני הוא רוצה אותו לאכילה אבל כיוון שהתורה אמרה "עץ פרי" ולכן הוא רוצה את הפרי כמאכל. (עיי"ש), על כן אין ראיה מוכחת. כמו כן עיין בדרישה רצז לעניין הלולב במחלוקת רמב"ם ורא"ש. אולם מכיוון שאנו נוקטים שערלה בזה"ז דאורייתא יש להחמיר ולחייב גם עץ מאכל שנטע לנוי. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום אשקלון
שאלה: מבטא בתפילה  דיקדוק באותיות: ב"ה בעלי חצי ספרדי (אביו פרסי ואימו אשכנזיה) ואני אשכנזיה. אנו מקיימים את ההלכות עפ"י מנהגי ע"מ- זאת ללא התייעצות עם רב כלשהו אלא כי הבנו שכך יש לעשות. בעלי בעל תשובה, ובערך מתחילת התשובה החל לאמץ דיקדוק אותיות בו הוא משתמש בתפילה, בקידוש, בברכות וכו. מעולם לא שמעתי מבטא כזה, אך הוא טוען שיש כזה מבטא. אנסה לתאר אותו, למרות שזה דבר שצריך לשמוע: ט- כמו של העיראקים, מוטעמת. ק- כמו של העיראקים, מוטעמת. ר- מתגלגלת כמו של דרום אמריקאיים (לפעמים מאריך אותה כמו צלצול טלפון.) כמובן ח ו-ע אך בצורה מאד מודגשת ולא כפי ששמעתי אצל מזרחיים. ת וסף- דגושה ולא דגושה כמו האשכנזיים. צ לא דגושה כמו ס. ד דגושה (נראה לי שגם את זה עושים העיראקים.) לא כמו ד רגילה. בעלי טוען שכך מתפללים בישיבת "כסא רחמים", אך במחוזותינו מעולם לא פגשתי בבן אדם שמתפלל כך. לי בתור אישתו הדבר מאד מציק ומפריע ממספר סיבות: 1. בעבר שהיה עושה כך בקידושים או ברכת המזון, אנשים היו מתחילים לצחוק או מובכים ואותי זה היה מבייש. 2. מצד חינוך הילדים קשה לי שהם לומדים למעשה משהו שהוא לא המסורת שלהם, לא המסורת של המשפחה, אלא משהו שאבא שלהם החליט לאמץ. כמו"כ אם ילמדו ממנו אני חוששת שישימו אותם ללעג במוסדות החינוך. 3. מאד קשה לי להתפלל או לברך לידו מכיוון שפתאום אם יש איזו אות שהוא מאריך בה או מאד מדגיש אותה זה מקפיץ אותי מהמקום כי זה צלילים צורמים מאד. האם בהנהגתו של בעלי אכן יש מעלה? האם כך יש לנהוג? האם הנהגה זו מוזכרת בפוסקים? יש לציין שהוא הולך עפ"י עדות המזרח ולכן אשמח לתשובה עפ"י מנהגי עדות המזרח. מראש
תשובה: יש מעלה במבטא מדויק אמנם מי שלא רגיל בתחילה זה נשמע מוזר ואולי כדאי שבעלך ילמד מחזן או ת"ח בבלי שבוודאי זה הקרוב ביותר למסורת יהודי פרס, ואם הכל יוצא מוזר אולי שיבטא בתחילה רק חלק מהאותיות במבטא הנכון עד שיתרגל והמילים יצאו באופן טבעי בקלות ורכות ולא בקושי. וכדאי שתצטיידי גם את במידת הסבלנות ותזכרי כמה היה קשה לאלה שלא ידעו עברית והתפללו ולמדו בשפות זרות לבוא לארץ ולהתרגל ובכל זאת עשו מאמץ, וסוף סוף העברית שבפינו נשמעת בצורה נעימה וקלה וכך יהיה בהמשך עם בעלך בעז"ה.
שאלה: הדלקת מספר חנוכיות באותו הבית: לכבוד הרב. קראתי שלמנהג האשכנזים כל אחד מבני הבית יכול להדליק חנוכיה ויש לי מספר שאלות בנושא: 1) האם זו חובה או הידור? 2) האם גם בנות מדליקות? 3) כיצד נעשה הדבר בפועל? כלומר, האם אב המשפחה מברך על הדלקת נרות וכולם מדליקים את נרותיהם, או שכל אחד מברך בעצמו על הדלקת נרותיו? האם בני המשפחה מדליקים מהשמש שבו הדליק האב את החנוכיה, או שכל אחד משתמש בשמש משלו? אודה לרב על כל פרוט ולו הקטן ביותר, שכן אני מאוד רוצה השנה להדליק נרות חנוכה כמו שצריך.
תשובה: לשואל, 1. הדלקה על ידי כל בני הבית אינה חובה אלא הידור. כך נאמר בגמרא במסכת שבת (כא ע"ב), ש"מצוות חנוכה - נר איש וביתו", נר אחד לכל הבית, ואילו "המהדרין - נר לכל אחד ואחד". 2. מקובל שבעל הבית מדליק וכן הבנים שהגיעו לגיל חינוך, אך לא האשה והבנות. אמנם מקובל שילדות קטנות מדליקות בחנוכיות שהביאו מהגן, ויש לכך ערך חינוכי, אבל זה לא "מנהג" במובן ההלכתי המחייב של המושג. עקרונית כל איש ואשה חייבים בהדלקה, כי אמנם זוהי 'מצוות עשה שהזמן גרמה', שבדרך כלל נשים פטורות ממנה, אבל בכל זאת נשים חייבות בהדלקת נר חנוכה, כי "אף הן היו באותו הנס" (גמרא שבת כג,א, וכך הדין גם בקריאת מגילה בפורים). אלא שמעיקר הדין די, כאמור, ב"נר איש וביתו", כמו במזוזה, שגם איש וגם אשה חייבים, אבל די במזוזה אחת לכולם. גם לפי מנהג המהדרין שכל בני הבית מדליקים אשה אינה צריכה להדליק, שכן "אשתו כגופו" ('משנה ברורה' תרעא,ט). על פי שיקול זה, היה מקום שנערות רווקות תדלקנה, אבל מכיוון שהרווקות היא מצב זמני, בדרך כלל - לא קבעו חכמים כהידור שנערות תדלקנה. בכל אופן, אשה ובת גדולה שרוצות להדליק - רשאיות לעשות כן, ועליהן להתכוון מראש שלא לצאת ידי חובה בהדלקת בעל הבית (משנה ברורה תרעה,ט). 3. לפי מנהג האשכנזים כל מי שמדליק גם מברך בעצמו. לא משנה אם ישתמשו באותו שמש או כל אחד ישתמש בשמש אחר. התפקיד העיקרי של השמש איננו דווקא ההדלקה בעזרתו, אלא מסיבה אחרת: לאחר שמדליקים את נרות החנוכיה אסור לעשות שימוש כלשהו בתאורת הנרות הללו. "הנרות הללו קודש הם ואין לנו רשות להשתמש בהם אלא לראותם בלבד". לכן, רצוי שיהיה שמש ליד הנרות, כדי שאם יהיה צורך כלשהו להשתמש בנרות כתאורה - ניתן יהיה להשתמש בו ולא בנרות החנוכיה. מכיוון שכך, אם כל אחד מבני הבית מדליק את החנוכיה שלו במקום אחר - כדאי שאחרי ההדלקה יהיה ליד כל חנוכיה שמש משלה, גם אם לא הדליקו בעזרתו. בהצלחה, ואם תתעוררנה שאלות נוספות - בשמחה.
שאלה: איך אבא מעלה את הבן שלו לתורה?: הרב, אבא המשמש כגבאי בקריאת התורה, כשהוא רוצה לעלות לתורה את הבן שלו- איך הוא אומר?
תשובה: כמו כול אחד. לדוגמא : יעמוד בני ראובן בן יעקב.
שאלה: קריעת חולצת פיג מה באבלות: למנהג הספרדים מי שאבל על אביו, האם צריך לקרוע גם את חולצת הפיג'מה שלו?
תשובה: עניין הקריעה להראות את אבלותו לעיני כל, והפיג'מה נועדה לשינה בפרטיותו ואין צורך לקרעה.
שאלה: ברכת אשר יצר: אני מלמדת הלכות ברכת אשר יצר והתלמידות שלי שאלו האם אישה אחרי לידה יכולה לברך אשר יצר? (על עצם הלידה - הרי הלידה קשורה גם כן לתיפקוד הנקבים כראוי)
תשובה: ברכת הגומל תפטור אותה אך בינתיים שתכוון בברכת אשר יצר הסמוכה גם על הלידה