שאלה: עעלוני הסגולות: לרב, אני לא מבינה איך הרבנים לא יוצאים נגד העלונים הנוראיים שסופרים ישועות ולוקחים את החלומות של אנשים ומתרגמים את זה לכסף? מה שווה כל היהדות ככה?
תשובה: אני בדילמה גדולה מה לעשות. מחד גיסא, איני רוצה לפגוע ברגשי ההתעלות של הנוסעים למירון. במקום לצאת נגד כדאי לכולנו להתבשם מהחיפוש הגדול שיש שם, ולשאול את עצמנו - כל אחד במקומו ובדרגתו - מה הוא יכול לעשות כדי לרומם את המקום שהוא נמצא בו, ולהעניק למבקשי אלוקים את מה שהם מחפשים. מאידך גיסא, התופעה הזו שאת כותבת עליה היא באמת מחפירה. בשנה שעברה כתבתי כך בעלון פרשת השבוע: קשה למצוא עבירה חמורה יותר בתחומי האמונה מאשר גזילת אמונתם הישרה והנאמנה של אנשים לאינטרסים אנושיים. במקום בו נמצאים אנשים במצוקה המבקשים להיגאל מכאבם, ובה גוף מסוים ומשעבד את המצוקה הזו לצרכי עשיית רווחים   מעמדיים וכלכליים   מדובר במעשה שחיתות קשה ובסילוף היסודות הבסיסיים ביותר של הקשר שבין א-לוהים ואדם. דרכים רבות יש לעבודת ד, ויכול אדם לממש את תשוקתו האלוקית בענייני סגולות, קמיעות ופעולות מסוגים שונים ככל שירצה וככל שיחפוץ. ישנן גם מסורות לאורך השנים, תרבויות שונות ונתיבים שונים בסולם המוצב ארצה שראשו מגיע השמיימה. כל זאת, כל עוד נוגעים הדברים לעצמו, ועל ידי כך גם ראוי כי לא יבוקרו. אולם משעה שהדברים פוגעים באנשים אחרים ומנצלים אותם   לא ניתן לעמוד מנגד בשם הפתיחות האמונית, ולא להילחם כנגד התופעות המכוערות. בשבוע שעבר, בדיוק בשבת בה קראנו על "לפני עוור לא תתן מכשול" התמלאו בתי הכנסת במכשול מהתורה של מתן עתה שאינה הגונה. בדיוק בשבת בה קראנו על איסור עושק   התמלאו בתי הכנסת בעלונים של עושק. אי אפשר לכנות בשם אחר את הבטחות השווא בענייני "ערכות קבלה" ו"תיקונים" שונים שמתחייבים למציאת זיווג ולרפואה שלמה אם ייעשו פעולות אלו ואלו, תוך כדי מתן תרומה ות לגוף המתחייב בשם הקב"ה לפעול כך. ריבונו של עולם "אינו עובד" אצל אף אחד  הוא לא נתן לאיש את מפתחות הזיווג את מפתחות הלידה והתיר לו לגבות עבור "זכות השימוש" כספים וכבוד  סיפורי המופתים אינם סיפורים המוניים והבטחות השווא אינם דברי אמת. הם מכשול בפני עוור, ואסור לעמוד מנגד. האמונה השלמה כי תפילות ותחנונים לפני ריבונו של עולם הם גם המבוא וגם החתימה לכל פעולה אנושית של יציאה ממצר  הקשר הרוחני העמוק שבינינו ובין מירון, ושלשלת הקבלה שיסודה ברבי שמעון בר יוחאי  ההתעלות הרוחנית שמשתלבת בחוויית ל"ג בעומר   כל אלה אסור שייהפכו בידי עושי עוול למקור להתחייבויות שווא בשם ריבונו של עולם, ולהבטחות שאין להן כל כיסוי, ולניצול על ידי גופים שונים לקידום הדברים שהם מאמינים בהם. אלוהי כסף ואלוהי זהב לא תעשו לכם   בלשון חסידית   משמעה אל תהפכו את הכסף ואת הזהב לא-לוהים שלכם. היו אמיתיים. זהו המקום בו אסור עוד לשתוק. גם על כך קראנו בשבוע שעבר. התורה ציוותה עלינו "לא תעמוד על דם רעך", ובכל מקום בו יש ניצול של רצון טוב, של בקשת אמת, של אמונה   על ידי גופים זרים, אסור עוד לשתוק ולעמוד מנגד. אנשים נמצאים באמת במצוקה  רבים באמת קשורים לריבונו של עולם בחיפוש אחר מוצא מהמבוך שהם נמצאים בו  יש הזקוקים לגאולה מכאבם: עקרות, פרנסה, גידול ילדים, מציאת זיווג ושאר עניינים שנפתולי העולם הזה מזמנים לנו. אנחנו צריכים לחבק אותם ולעודד אותם  אנחנו מחויבים לסייע בעדם כדי למצוא את הדרך המובילה אל גאולתם ואל פדות נפשם  ואנחנו מחויבים להגן עליהם מפני ניצול מצוקתם לעשיקתם ולגיוסם למען דברים זרים ואחרים. אין מדובר ב"טיהור תיאולוגי" כי אם במניעת עושק ועוול, ניצול וגזל, בשם א-לוהים ובשליחותו כביכול, והמעילה הזו מקוממת כל כך בעיקר שמדובר בתנא האלוקי רבי שמעון בר יוחאי. הבה נעמוד מנגד מול ההסטה של ההתעלות הפנימית שבהילולא הגדולה, ולא נאפשר פגיעה דווקא באמונתם של בני אדם ובניצולם לרעה.