LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: ויכוח מי יהיה הסנדק: אני ובעלי זוג נשוי חילוני אני באה מבית דתי והוא לא. אני גדלתי להורים גרושים ואין לי קשר לאבי כלל, גם בחתונה שלי הוא לא היה ומגיל 3 אני גדלה אצל הוריו של אבי, סבא וסבתא שלי שהיו לתפקיד הורים עבורי. הם אנשים מבוגרים בני 80 ואין להם נחת מכל הילדים שלהם כולם גרושים וכדומה סיפור ארוך, ורק אני נותנת להם נחת. הם עוזרים לנו המון גם מבחינה כלכלית וגם מהבחינה שאנחנו כרגע גרים אצלהם בשביל שנוכל לחסוך, כל התמיכה שאנו מקבלים זה רק מהם כי ההורים של בעלי לא עוזרים לנו בכלום. עכשיו בעזרת ה אני צריכה ללדת בן זכר ראשון. שמצד בעלי - זה נכד בן ראשון למשפחה ומהצד שלי- זה נין ראשון למשפחה ואנחנו קצת מתווכחים למי לתת להיות הסנדק בגלל שכל אחד רוצה את המקורב אליו. אני כבר לא יודעת מה לעשות בבקשה האם יש הלכה או משהו שיפתור לנו את הבעיה??
תשובה: אקדים בברכת לידה קלה מתוך נחת, בריאות ושמחה. לגופו של דיון, חשוב לדעת שנקודת הגישה הבסיסית צריכה להיות אצל שניכם שאתם חושבים יחד על המורכבות, ומבינים אחד את השני. אין שום סיבה עקרונית שיהיה ביניכם וויכוח על הנושא, משום שעם מעט הקשבה הדדית ניתן להבין שזו מציאות מורכבת, ולא פשוטה. ומצד האמת יש סיבה ראויה לכבד את שתי המשפחות במצווה. אחר ששניכם הבנתם היטב את המורכבות של הרצון ההדדי לכבד את המשפחה שלך ואת המשפחה של בן זוגך ניתן לנסות למצוא את הפתרון יחד לבעיה. אני מדגיש זאת, משום שהרבה פעמים וויכוחים כאלו נובעים מתוך פגיעה אישית, ורצון לנצח ולא מתוך חשיבה עמוקה מה נכון יותר לעשות. אם לא הצלחתם להגיע למסקנה שאתם רוצים לחשוב יחד על הנושא מתוך התחשבות הדדית וכנה, הייתי ממליץ לך לוותר, ולומר לבעלך: "חבל שאינך מוכן להחליט יחד איתי. אני מבינה שזה חשוב לך כל כך, ולכן אני מוותרת!". שווה לוותר בשביל בית. ייתכן מאוד שעצם הוויתור שלך יגרום לבן זוגך לחשוב פעם נוספת ולהתחשב יותר בצדדים שאת מעלה. במידה והצלחתם להגיע למסקנה שאתם רוצים לחשוב יחד מי יהיה הסנדק, ניתן אולי לשתף את המשפחות שלכם בהתלבטות. ייתכן מאוד שכשהם ישמעו את ההתלבטות הם מיד יוותרו ויגידו לכם תכבדו את הצד השני, וכך תוכלו לחסוך הרבה עגמת נפש. במידה ולא תרצו לשתפם מסיבות שונות, אמליץ שתנסו לחשוב איזה צד ייפגע יותר אם הוא לא יקבל את ה"סנדקאות", ותסבירו בעדינות לצד השני שהייתם חייבים לכבד את הצד הזה. אך אם גם זה לא שייך, דעו שישנו כלל בהלכה בנושא "סנדקאות", מופיע בספר שולחן ערוך (סימן רסד סעיף א): "יש להדר ולחזר אחר בעל ברית (סנדק) היותר טוב וצדיק". ולכן אם אחד מהצדדים עומד יותר בכלל הזה יש לו עדיפות. כמו כן, יש לציין שניתן לכבד את בני המשפחה בכיבודים נוספים בשעת ברית המילה. תתייעצו עם המוהל איזה כיבודים עוד ניתן לכבד, וכך לא יורגש שצד אחד התכבד והצד השני לא התכבד. בתפילה שתראו נחת ושמחה מילדיכם, ותזכו ל בית אמיתי, רבה הלל מרצבך
שאלה: רוצה להרגיש אלוקות: היי, אני בת 19 ויש לי בעיה שממש מציקה לי. אז ככה: אני דתיה, נכון. אבל אני לא מרגישה קרובה לד. חונכתי לקיים מצוות, ולאחרונה גם מקבלת על עצמי עוד, במטרה להתקרב אליו. אני מתפללת, אבל לא מרגישה שאני מדברת עם בורא עולם. הבעיה היא גם שכלפי חוץ אני לא נראית כמו מישהי שיש לה בעיה כזאת, ואני מעודדת אנשים- זה נסיון, הקב"ה, בעז"ה, ב"ה. מילים גבוהות. אבל בפנים אני לא שם. וזה משגע אותי. אני לא יכולה עם זה כבר! אני יודעת את האמת, ורוצה להרגיש אותו, את הקב"ה. ואני לא יודעת איך. זה מרגיש כאילו האמת אצל אחרים, ואני מחוץ לזה. נמאס לי כבר מהסתירה הזאת, בין הפנים והחוץ. רוצה להיות כבר שלימה עם עצמי. להרגיש גם בפנים את מה שאני מעבירה כלפי חוץ. בינתיים קניתי ספרים (כמו "בגן האמונה" ) ואני מתקדמת איתם לאט לאט, אבל נראה לי שזה לא מספיק. ובגיל 19 אני כבר חושבת על בניין הבית בע"ה, ואני יודעת לאיזה כיוון אני שואפת, אבל אני עוד לא שם! אני רוצה להיפגש עם בחור שנמצא במקום שאליו אני שואפת- בחור תורני וירא שניים, אבל אני מרגישה שלא מגיע לי כ"כ טוב, כי אני בעצמי לא מספיק טובה, ולא יראת שמיים ומחוברת לקב"ה. בבקשה תעזרו לי-איך אני יכולה להתקרב לקב"ה?
תשובה: ב"ה, ההתקרבות לקב"ה היא על ידי מעשים ולא תמיד מתלוה לזה הרגשת קרבה, ברגע שאדם דבק במידותיו של הקב"ה הוא קרוב אליו, זו המציאות גם אם לא מרגיש בזה. כך אמרו חכמים במסכת סוטה דף יד עמוד א: אחרי ה  אלהיכם תלכו? וכי אפשר לו לאדם להלך אחר שכינה? והלא כבר נאמר: כי ה  אלהיך אש אוכלה הוא! אלא להלך אחר מדותיו של הקדוש ברוך הוא, מה הוא מלביש ערומים. אף אתה הלבש ערומים  הקדוש ברוך הוא ביקר חולים. אף אתה בקר חולים  הקדוש ברוך הוא ניחם אבלים. אף אתה נחם אבלים  הקדוש ברוך הוא קבר מתים. אף אתה קבור מתים. וכן בנפסק ברמב"ם הלכות דעות פרק א הלכה ו: כך למדו בפירוש מצוה זו, מה הוא נקרא חנון אף אתה היה חנון, מה הוא נקרא רחום אף אתה היה רחום, מה הוא נקרא קדוש אף אתה היה קדוש, ועל דרך זו קראו הנביאים לאל בכל אותן הכנויין ארך אפים ורב חסד צדיק וישר תמים גבור וחזק וכיוצא בהן, להודיע שהן דרכים טובים וישרים וחייב אדם להנהיג עצמו בהן ולהדמות אליו כפי כחו. הרגשת קרבה איננה צריכה לעקב את ההתקדמות בעבודת ה, היא גם לא מהוה סימן להתקדמות, משל למה הדבר דומה, לאדם שהחליט לשמור על בריאותו, אוכל יותר בריא עוסק בפעילות גופנית וכדומה, ובכל זאת לא מרגיש את הבריאות המיוחדת, אבל המציאות היא שהוא יותר בריא יותר שמור ובגופו יש פחות גורמי מחלה. זה הכלל: אדם נברא כדי לקיים חובתו בעולם, ולפעמים מקבל הרגשת סיפוק וקרבה אבל זו רק מתנה, לכן צריך להתמיד בעבודת ה, ולשמוח בעצם העבודה. דני ארגמן
שאלה: מלביש ערומים: כבוד הרב ניתנה לי משימה בבית הספר על ברכות השחר כאשר אני צריך להביא פרוש נוסף (חוץ מהפרוש שלי) לברכה שאני בחרתי לכן ברצוני לדעת מה פרושך לברכת מלביש ערומים ולמה היא נימצאת בבירכות השחר? יהל
תשובה: ב"ה, זו אנו מודים על הצרכים הפשוטים שלנו, הבגדים. כל כך שה  נתן לנו בגד ללבוש, מפני הקור ומפני החום. אבל לא רק זאת אנו לובשים בגלל בושה, ה  נתן לנו את תכונת הבושה, שלא להיות עזי פנים, זה ממתן את רצונות ההתפרצות שבאדם. מברכים ברכה זו בבוקר, כדי להתחיל את היום עם הודאה על מה שיש, עוד לפני שיתחילו כל מיני תלונות על מה שאין. דני ארגמן
שאלה: איך מתכפרים על דבר כזה.: לכן, אני רוצה ממש לדעת תשובה לשאלתי אם אפשר, יש לי חברה טובה מזה כ 5 שנים בתחילת הקשר לא היה בנינו שום מגע גם שהיינו מתראות פעם בכמה שבועות לא נשיקה על הלחי ולא חיבוק, במהלך השנים והקשר הגענו למצב לא נעים כלל. שהיינו נפגשות איך שהוא הגענו למצב שלא היה מתוכנן תחילה כלל חשוב להדגיש וגם את העבודה שאני והיא לגמרי נמשכות לצד הגברי בוודאות מוחלטת והגענו למצב שנשכבנו אחת על השנייה וגרמנו לעצמנו מין הנאה שלא הכרתי קודם שפשפנו את איברי המין אחת על השנייה עם בגדים וזה היה משהו שלקח ממש כמה דק ואז הפסקנו ולא חשבנו מה עשינו עכשיו זה עולה לנו שזאת טעות חמורה ואנו מצטערות על כך ובוכות על כך כי אין לי שמץ איך הגענו למצב כזה בכלל! כמובן שמעבר לזה לא עשינו כלום. חוץ מאחת על השנייה שהיינו וזה גרם למין הנאה מסוימת ולא מוסברת יש לי על כך מצפון ענק!! איך אני יכולה לחפר על דבר כזה? איך אני יוכלה לשכוח דבר כזה? כיום אנחנו עדין חברות אבל לא עושות את הדבר הזה בכלל!!!!! ממש מתחרטות על זה אבל המצפון לא עובר כי אני יודעת שזה לא דבר נורמלי ולגיטמי וזה גורם לי לעצבות נוראית!! איך אפשר לכפות על כך? אשמח לתושבה מהירה וחג שמח.
תשובה: וברכת ד  חרטה ועזיבת החטא חלק מדרכי התשובה. יש להוסיף עוד וידוי לפני הקב"ה וקבלה ברורה לא לחזור לאותו החטא. כמו כן יש לברר מבחינת השקפת היהדות מה הסיבה לכך שהדבר אסור. כמו כן ראוי לתת צדקה, לפחות כנגד ארבעים יום צום. כל סעודה היא כ 5-7 ש"ח. מועדים לשמחה יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום אשקלון
שאלה: אמונה: לרב,אני בת 17 ופתאום החלו להופיע לי במחשבה שאלות בנושא אמונה:כמו איך אנחנו יכולים לדבר או דברים שלא חשבנו שנשאל אותם אי פעם. ואם לומר את האמת אני נורא מפחדת. לא יודעת למה,יש לי מן פחדים כאלה שלא ניתן להסביר וזה מדאיג אותי. מה אני צריכה לעשות? לפעמים אני מתעסקת בזה המון וחושבת על זה. מה שבטוח זה לא עושה לי טוב ואני נורא מפחדת. מראש,
תשובה: ב"ה, זה גיל שההכרה מתפתחת יותר ואדם שואל שאלות כי רוצה לדעת. יש לו יכולת להבין יותר, כשהיה ילד קטן כיון שלא יכל לקבל תשובות גם לא היה מסוגל לשאול. אשמח לעזור בפלפון 052-7710491 דני ארגמן
שאלה: שכר בעולם הבא: רציתי לשאול האם אדם שעושה מצווה ומתכוון בזמן שהוא עושה אותה שהוא מקיים מצווה. מקבל אותו שכר (בעולם הבא) כמו אדם שעושה מצווה ולא התכוון בעשיית המצווה? לדוגמא: אדם שקם באוטובוס ונתן למבוגר לשבת ובאותו רגע כיוון שהוא מקיים מצוות עשה מהתורה ( "מפני שיבה תקום והדרת פני זקן") האם שכרו בעולם הבא יהיה זהה לזה שרק קם ועבר מקום בלי לכוון בקיום המצווה?
תשובה: יש הבדל רב בין השניים. כדי לצאת ידי חובת קיום מצווה צריך לכוון לעשותה, וזה מדרגה אחרת לגמרי מאדם אחר שעשה אותו מעשה לא מתוך תודעת מצווה. אמנם גם בזה יש מדרגות. מי שקם לאדם מבוגר מתוך תודעה של חשיבות כבוד זקנים, גם ללא תודעת מצווה, מעלתו גבוהה הרבה יותר ממי שקם כי  לא נעים. הראשון קרוב מאוד לתודעת מצווה, גם אם הוא לא קורא לזה כך. בקיצור, מדרגות.
שאלה: איך להפוך את שולחן השבת למרומם יותר?: מה אני יכולה לעשות כדי להפוך את השולחן שבת שלנו לשבתי יותר ומרומם? בבית שלנו בסעודת שבת אוכלים יחד ומדברים על כל מיני דברים אך אחרי שמסיימים את הסעודה בד"כ אוכלים קינוח ופיצוחים וזהו כל אחד הולך לספר לעיתון לנוח. חשבתי אולי להיות אחראית על הדבר תורה כל שבת ההורים שלי אהבו שעשיתי את זה כמה פעמיים. אשמח לעוד רעיונות כדי להפוך את שולחן שבת למשהו מרומם. (אם אני אראה נכונות לשיר,לדון ולהגיד דבר תורה הוריי גם יראו נכונות הם לא מתנגדים לכך.)
תשובה: לך! אני בטוח שה  שמח בשמים לראות את השאלה והרצון לרומם את השבת בשולחן השבת שבתי ומרומם יותר, אנסה להביא כמה דברים שחשבתי עליהם, ותיקחי כמובן מה שמתאים לך ולאופי משפחתך. ש-יגיד ב-שבת ת-ורה רעיון מצוין להיות אחראית על דברי תורה בשולחן, אפשר גם להגיד לאחים שכל אחד יגיד בתורו, או שאפשר שכולם יכינו איזה רעיון מהפרשה, ובכל מקרה זה שאת מכינה ואומרת דברי תורה על השולחן זה רעיון מצוין ומבורך מה שאני גם מציע זה לעיין במדרשים, מדרש רבה ותנחומא שמה יש דברים מאוד יפים, כמובן יש הרבה מפרשים וספרים של דרשות וחידושים על הפרשה. ש-ירה ב-שבת ת-ענוג כמובן שמוסיף מאוד העניין של השירה ביחד, ואפילו תלמדי אותם שירים שאת יודעת מהאולפנה (או מאיפה שאת לומדת), הם בטח ישמחו לדעת שירים חדשים, ולא רק פעם או פעמיים, שירים שכל שבת שרים אותם נלמדים בצורה טובה יותר. וגם שירים שכולם יודעים, אם יש אחים קטנים אז שירים שהם יודעים כדי לחבר אותם גם לשירה, כך יהיה הרגשה שכולם שותפים או כל אחד יבחר לו שיר, אפשר להוסיף לילדים הקטנים תנועות. ש-ילמד ב-הלכות שב-ת אפשר להכניס לימוד בכל ארוחה, שתי הלכות שבת, עדיף מספר שידידותי לסביבה (כלומר: מובן ומפורש היטב), כמו פניני הלכה של הרב מלמד, או ילקוט יוסף של הרב יצחק יוסף, או מנוחת אהבה של הרב משה לוי, או שמירת שבת כהלכתה ועוד. ועדיף נושאים רלוונטיים, לא דיני "המפליג הספינה בשבת" או "שכירות בשבת", קחי לדוגמה דיני מוקצה, או ל"ט אבות מלכה, קידוש והבדלה, עונג וכבוד שבת. סיפורי צדיקים אפשר לקחת כל פעם דמות אחרת ולספר עליה בשולחן, כמו על הרב אליהו, הרב אריה לווין, הרב עובדיה יוסף, הרב קוק, הרבי מלוובי ץ,או גם לפי יום פטירה, למשל ג  תמוז של הרבי מלווביץ  אז לציין את זה ולדבר על גדולתו. שיתוף בחוויות ודיונים אפשר לדון על דברים שצריכים הרבה מחשבה ושיתוף, אפשר לדבר על מה עברנו השבוע, וגם להעביר חוויות משמחות שלא הספקנו במשך השבוע לדבר עליהם. חינוך, השקפה ואמונה אפשר לקחת נושאים חשובים מעלוני השבת הרציניים כמו באהבה ובאמונה ולקרוא אותם ולדון עליהם, אם זה בענייני חינוך, אמונה והשקפה, פרשת השבוע סיפור לשבת ועוד. שאלות בפרשה יש סדרת ספרים שנקראת שאל בנך ויגדך של ר  אריה פלהיימר, שם יש שאלות ותשובות בפרשת שבוע, לפי נושאים ולפי גילאים, (כמו רש"י על הפרשה, א-ת בפרשה) -מומלץ. לסיום, אני מאחל שתהיה לכם שבת מרוממת ושבתית יותר, ואני מקווה שעזרתי חן לתגובה chencorcos gmail.com
שאלה: התגברות על ביישנות: יש לי בעיית התביישות,אני מתביישת מכל דבר אני פשוט קצת מפחדת לצאת במקום שיש בו המון אנשים,וזה בעיה שיש לי אותה כבר המון זמן. אפילו לצאת לקנות משהו פה למטה במכולת אני מתביישת,פשוט מתביישת! ותמיד ההורים שלי מעירים לי על זה,ואפילו מתעצבנים עלי שאני כזאת ילדה סגורה שלא יוצאת לשום מקום וכמעט ולא מזמינה אליה חברות הביתה. ואותו הדבר עם ביטחון אצלי - אין לי ביטחון בכלל לדבר עם אנשים מבוגרים ממני ועוד. אז בבקשה תעזור לי כבוד הרב,תדריך אותי איך להיפתר מכל הביישנות והלא ביטחון הזה! ושבוע טוב :)
תשובה: מדובר על בעיה אחת: חסר לך בטחון. זה שורש הביישנות שלך ושורש הקושי שלך לדבר עם אנשים. את מפחדת שלא תצליחי, מבחינתך זה כמו להכשל במבחן. הפתרון לחוסר בטחון הוא להכנס לתהליך שלאט לאט יעצים את הבטחון. באופן כללי ביותר צריך לטפל בארבעה מעגלים: 1. במשפחה - תסבירי להורים שלך שאין לך מספיק בטחון עצמי. הגערות שלהם רק פוגעות יותר בבטחון שלך. 2. את צריכה לראות כל הזמן את הדברים הטובים שיש בך. לשים לב לדברים קטנים שאת מצליחה בהם. לראות שאת יכולה לעשות דברים, שיש לך כשרונות ויכולות. תחשבי ותדמייני את עצמך בדברים טובים ומוצלחים. 3. תסבירי להוריך את כל מה שכתוב בסעיף 2. גם הם צריכים רק למצוא את הטוב והמוצלח שבך ולהתמקד בו. 4. תתקדמי לאט לאט, שינויים נעשים בתוך תהליך. תתחילי לדבר עם אנשים מבוגרים בשיחות קצרות ופשוטות, עם המוכרת בסופר, עם שכנה שלך וכד  בהתחלה רק משפט אחד או שניים אחרי חודש תנסי להתקדם יותר - לדבר עם שכנים אחרים, לדבר ליותר זמן. גם בעניין היציאה מהבית - תצאי תחילה למקומות בטוחים מאוד, תזמיני את החברות הכי טובות. גם כאן אחרי מספר חודשים תעשי צעד נוסף.
שאלה: דחוף - זרע לבטלה בלי אוננות: הרב. אני שומר ברית כבר חצי שנה. לצערי צפיתי בתכנים לא צנועים ונגד רצוני ונגד מעשי יצא לי זרע לבטלה בלי שרציתי. על פי ההלכה, אני עדיין נחשב כשומר ברית? זה נחשב לפגם ברית? נ.ב רק כדי שהרב ידע, שאלתי את הרב שלי בנוגע למקרה של חבר (שהתבייש לדבר עם הרב עצמו כי הוא מכיר אותו) החבר ראה תכנים לא צנועים והלך לישון ויצא לו קרי לילה, הרב אמר שהוא עדיין שומר ברית (על פי עבודה זרה דף כ ) אז הרב, במקרה שלי שלא היה שום מגע ולא הייתה כוונה זה נחשב פגם ברית? האם אני עדיין נחשב כשומא באית?
תשובה: ב"ה, אין הגדרה הלכתית של שומר ברית, העיקר הוא שאדם תמיד ישאף לכך שלא יגיע לזה, לא לראית דברים אסורים, לא להרהורים אסורים ולא להוצאת זרע, אשריך שאתה דבק בדרך הטוב. דני ארגמן
שאלה: אישה נשואה: האם מותר לגבר לקיים יחסים אינטימיים עם אישה נשואה כשבעלה יודע ומותיר את זה בגלל גילו המבוגר, האם זה כמו לבעול אישה נשואה? ו על תשומת הלב.
תשובה: ב"ה, הדבר אסור בהחלט, איסור זה לא תלוי בבעל אלא בריבונו של עולם שאסר זאת. דני ארגמן
שאלה: כיסוי ראש לגרושה: ערב טוב כבוד הרב. אחרי שנתיים של סבל התגרשתי מבעלי. עברתי שנתיים קשות של סבל, אלימות והשפלה בעיקר התנהגותית. בכוחות לא כוחות הצלחתי להשתקם ולעמוד על הרגליים. כעת אחרי חצי שנה מהגירושין אני רוצה להקים בית. כבוד הרב. איך מישהו יכיר אותי אם הוא חושב שאני נשואה? איך מישהו מישהי י תכיר לי מישהו אם הוא היא לא יודע שאני פנויה? אני יודעת שקיימות גם שדכניות, אך זה מידי קשה לי ואין לי אף אחד שיעזור לי. אבי מתנכר אלינו וגר בחו"ל ואימי אישה מבוגרת ועייפה מהחיים. ב"ה, ה חנן אותי בשיער יפה. למה בגלל אותו רשע אני לא יכולה להנות ממנו? אני רק מציינת שיש לי ילד בן שנתיים.
תשובה: יש אפשרות להתיר בתנאים מסוימים, עייני תשובה
שאלה: שבעה ימיים נקיים: אני ביום הרביעי לספירת שבעת הימים הנקיים. אתמול עשיתי צילום רחם בבית חולים ולצורך כך הצילום הוא על ידי חדירה וגינלית, הרופא אמר שבגלל שהזריקו לי לאיבר המין יוד ובעקבות סוג הבדיקה יכול להיות לי דימום קל. אתמול היה היום השלישי שאני עושה בדיקה עם בד בדיקה למען שבעת הימים הנקיים ולאחר הבדיקה אכן יש לי הפרשות בהירות מאוד. מה עליי לעשות? האם להמשיך לספור שבעה ימים או להמתין עד שייפסק הדימום ולהתחיל לספור מהתחלה. אודה לתשובתכם מראש. יום טוב
תשובה: מקווה שהתשובה עדיין רלבנטית. לפי התיאור שלך, ההפרשות הן טהורות, כיוון שאפשר לתלותן בבדיקה הרפואית שעשית. לכן, את יכולה להמשיך לספור את שבעת הימים. אם המצב ישתנה כדאי לפנות לרב.
שאלה: משבר אמונה.: בזמן אחרון קרה לי משהו שממש עירער את האמונה שלי. דודה שלי נפטרה. היא לא הייתה מבוגרת.היא הייתה האדם הכי חזק באמונה שהכרתי.אבל היא הייתה חולה.ובשבילי היא הייתה כמו אמא.זה לא הגיע לה.היא הייתה צדיקה! תמיד התפללה, גם ברגעים הכי קשים שלה! היא אף פעם לא התייאשה.וזה מה שגרם לי לשאול, למה? למה היא נפטרה?היא הייתה כלךכך טובה! והיא תמיד עבדה את ה באמונה טהורה! אבל לאפחד לא הייתה תשובה בשבילי.מאז אני לא מסוגלת להתפלל.עברו כבר משהו כמו 5 חודשים מאז, ועדין אני לא מצליחה,בהתחלה עוד הייתי אומרת ברכות השחר שמע ישראל, עכשיו גמזה לא.אבל אני באמת מנסה! כל בוקר אני פותחת את הסידור, אבל אחרי כמה דקות אני סוגרת אותו.אני באמת רוצה להצליח להתפלל שוב! אני צריכה אתזה.אפעם לא הייתי אדם חזק כלכך באמונה, אבל דוקא לפני שהכל קרה הצלחתי להתחזק קצת.ואפילו החלטתי לשנות קצת אוירה, לעזוב את האולפנה שלמדתי בה עד עכשיו, אל תבינו לא נכון, זה אולפנה מדהימה! פשוט הרמה התורנית בה לא הייתה כמו שרציתי. עוד שבוע אני מתחילה בעזרת ה ללמוד באולפנה חדשה(כיתה ט ) ואני לא רוצה להתחיל את השנה שאני רחוקה מהקב"ה אני רוצה להתקרב אליו!אולי אפשר להגיד שאני קצת מתגעגעת.ואולי גם קצת פוחדת להתדרדר.לא משנה מה זה פשוט חסר לי.הבעיה שאני לא מצליחה! אני יודעת שזה מן משבר כזה, כולם אומרים שזה נורמלי, ושזה יעבור בסוף,אבל מה אם לא?אני פשוט רוצה שמישהו יסביר למה לפעמים קורים דברים לא טובים?למה אנשים צדיקים נפטרים?ועוד משהו, למה הקב"ה עושה מלחמות לעמ"י? למה החילים הקדושים שלנו צריכים להיפגע?אני יודעת שדוקא ברגעים האלה עם ישראל מאוחד, ראיתי אתזה בעיניים שלי.(הלכתי לבית חולים לבקר את החילים והיה שמה כלכך הרבה אנשים שהיו פשוט שונים אחד מהשני.)אבל עדין לא מצליחה להבין למה הכל קורה ככה?גם דברים שלא נראים כלכך טובים?ואולי אפילו קצת רעים? אני באמת רוצה להצליח להבין.אבל עד עכשיו כל התשובות שקיבלתי זה משהו בסגנון "פשוט צריך לסמוך בעניים עצומות ולא צריך להבין הכל" אבל מה עם אני לא יכולה ללכת בעניים עצומות?מה אם אני מפחדת ליפול?אני פשוט צריכה משהו שיעזור לי להחזיק. להצליח לעלות למעלה.אני יודעת שכתבתי המון וסליחה אם אני מפריעה. ו מראש.על ההקשבה. והעזרה.
תשובה: תנסי להקשיב לרוח של הדודה הצדיקה שלך. תקשיבי לתשובות שהיו לה לשאלות שאת שואלת. את מספרת שהיא התפללה ברגעים הכי קשים שלה. היא אף פעם לא התייאשה. היא תמיד עבדה את ד  באמונה טהורה. בואי נבדוק רגע מהי  אמונה טהורה? אם אני מבקש ממך לקום באמצע הלילה ולנסוע לירושלים - את ודאי תשאלי: מדוע? מה קרה? אם אתן לך תשובה משכנעת את ודאי תסכימי. האם נקרא לכך אמונה? התשובה היא - לא. את לא מצייתת לי מתוך אמונה אלא מתוך שכנוע, מתוך הבנה של הדברים. אבל אם אני אומר לך לנסוע לירושלים וכאשר תשאלי מדוע אני אומר לך: "אי אפשר להסביר - תאמיני לי שאם אני מבקש ממך זה ודאי מוצדק". אם גם אז תסעי בלב שלם - זו תהיה אמונה. את עושה רק כי אני בקשתי, לא בגלל שיש סיבה הגיונית לדבר. לדודה שלך היתה  אמונה טהורה  - היא נתנה אמון בד  שהוא עושה נכון וטוב גם כשלא הבינה מדוע החיים שלה כל כך קשים. גם אברהם אבינו גילה את יראת האלוקים שלו כאשר עקד את יצחק - למרות שזה היה בניגוד לכל ההיגיון ולכל המוסר שלו. מאז כל בניו של אברהם אבינו, כל עם ישראל ממשיך ללכת בדרכו. להאמין. את נמצאת בפתחו של עולם האמונה. כל השאלות שלך הם השער לעולם האמונה. הנכונות שלך לתת אמון בד  - תבטא את הכניסה לתוך האמונה. להיות מאמין זו דרישה קשה, צריך הרבה כוח כדי להאמין. אני בטוח שרוחה של הדודה הצדיקה תסייע לך להכנס ולצעוד בבטחה בדרך האמונה.
שאלה: קשר עם בנים לא דתיים: בכמה החודשים האחרונים הרגשתי שינוי בהתנהגותה של אחותי בת ה12, מבחינה דתית, לא הבנתי אז למה אבל השבוע מתברר לי שהילדה עוסקת בקשרים עם כמה(לפחות חמש) בנים לא דתיים דרך המייל. יצא לי לראות חלק מההתכתבויות שלה והזדעזעתי! אני כבר חיפשתי אחר הגדרות ומידע על הנושאים של בינה לבינו ויצא לי אומנם לחטוא אבל ככ התפללתי שהילדה התמימה הזאת לא תיפול לבור הזה גם של כל המידע המדעית ברשתות האינטרנט, וכנראה שטעיתי ולא תפסנו בזמן את הבעיה, והילדה נקלעה לשיחות מיניות עם בנים, ואני שמתי לב להדרדרות הרוחנית, היא לא מתפללת, לא מברכת, כבר לא הולכת בצניעות, היא מחכה לרגע לסיים את היסודי לפי דבריה כדי שתוכל לעשות מה שבא לה בלי שיגבילו אותה רק אני יודעת על ההתכתבויות שלה עם הבנים שכוללות גם שליחת תמונות חשופות לצערי ומידע שלילי באופן מוחלט, אני לא מעוניינת לגרום לה עוול וללכת לספר לאבא שלי, כי היא לא תסלח לי אפילו שאני יודעת שזה הטוב בשביל ואני לא חושבת שאני יוכל לטפל בזה וחייב מבוגר. אני ישמח לקבל עצה מה לעשות בהקדם האפשרי, כי הילדה מדרדרת!!! נ.ב. היא מבקשת ממני להביא לה גישה לאינטרנט בזמנים שאין לה,ואם אני לא מביאה לה זה אסון כי היא ממתרכזת נורא, ומצד שני אני לא רוצה להרגיש שאני פותחת לה מעברים להמשך ה מסע הזה. מראש
תשובה: אני לא מכיר את הורייך, אך את חייבת ליידע אותם לא משנה מה תהיה תגובתה. את צריכה לבקש מהם "לגלות" לבד את ההתכתבויות, וכך אחותך לא תכעס אלייך, אני מקווה שהורייך מספיק חכמים שלא לחשוף אותך, אך גם אם זה יקרה זה ממש פיקוח נפש!
שאלה: וויכוח עם ההורים: נודע לי לאחרונה שאסור להשתמש באותו המיקרוגל לבשרי וחלבי יחד, במיוחד כשמדובר במכסה עם חורים. דיברתי על כך עם אמא שלי והצעתי לה שנכשיר את המיקרו ונקבע לו שימוש לבשרי, ואת כל הדברים החלביים - נוציא מהמקרר וניתן להם להפשיר או נתיך על הכיריים, והיא לא הסכימה. מה אני אמורה לעשות עכשיו? כשאני רוצה לחמם אוכל? ומה עם הכלים שחיממו אותם במקרו הלא מוכשר? בנוסף - איך אפשר כמה שיותר לנסות לשכנע את ההורים להתקדם בבית (לדו בשמירת שבת) כשאני בהתחלה התעצבנתי על כל דבר שהם לא הסכימו בנושא הלכה והתעקשתי ולא נהגתי בכבודם?
תשובה: ראשית, קבלי חיזוק ועידוד על דרכך העצמאית והנכונה, וב"ה מקווה עבורך שתצליחי לשכנע את ההורים ללא מאבקים קשים. לאנשים מבוגרים קשה להשתנות, ובמיוחד כאשר הדרישה באה מאנשים צעירים, גם אם הם ילדיהם. דרישות כאלה מהוות מעין איום על שלוותם ובטחונם. מצד שני, הורים רוצים בטובת ילדיהם ובמערכת יחסים טובה, ולכן, כאשר הדברים מוגשים בצורה נעימה ולא מאיימת   הורים רבים הולכים לקראת ילדיהם. לעצם השאלה, את יכולה לחמם במיקרוגל דברים שלך כאשר האוכל וכן הכלי מכוסה לגמרי, ועדיף בשני כיסויים. היתר זה מבוסס על העובדה, שהחימום במיקרוגל אינו נעשה על ידי חום   אלא על ידי גלים המחממים את האוכל בלבד, ואינו מחמם את המכשיר. בתנור רגיל העובד על חום, גם הדפנות בולעות מהחום הנפלט מהאוכל, ואחר כך חוזרות ונבלעות במאכל ויכולות לאסור אותו אם הוא מסוג אחר (חלבי בשרי). לכן, נוהגים להשתמש באותו מיקרוגל גם לחימום אוכל בשרי וגם לחימום אוכל חלבי, בתנאי שכל אחד מהם מכוסה, ואין החום הנפלט מהאוכל המחומם נבלע בדפנות או בצלחת המיקרוגל. אינני יודע מי אמר לך שאסור להשתמש באותו מכשיר גם לחלב וגם לבשר אם כל אוכל מכוסה. אמנם, יש מחמירים בכך, אולם רוב הפוסקים מתירים זאת. לכן, אם תפסיקי לדרוש מהורייך דברים, אלא תעשי לבד דברים הנראים לך   אני מקווה שהורייך יבואו לקראתך. ושנה טובה.
שאלה: לשון הרע המוני והלבנת פני אדם ברבים דחוף: לכבוד הרב יש לי שאלה בנושא לשון הרע: בשכונתנו ישנו בחור מעל גיל 20 שהיה מיודד עם ילדים קטנים ממנו והיה נמצא בחברתם לא מעט. רוב הורי הילדים נתנו בו אמון והרשו לו להיות בקשר עם ילדיהם. לאחרונה נודע שהוא חשף את את איבר מינו לפני ילדה כבת שש משום שהיא ביקשה ממנו לעשות כן. יש לציין שהבחור הזה עד כמה שאני מכיר אותו אינו אדם רע ולא שמעתי או שידוע לי שעשה לילדים דברים חמורים יותר (נגיעות או יחסי מין ר"ל) שאלתי האם ללכת ולספר על כך לאמו ולעוד אנשים כדי להזהירם או לדבר אל האיש ישירות. מתוך הכרותי עם האנשים הם יתלוננו נגדו במשטרה מה שעלול להוות חילול השם גדול משום שהבחור חובש כיפה והוא דתי. בנוסף יתכן שאנשים האלה ירכלו עליו וידברו עליו לשון הרע בפני אנשים רבים ובכך ילבינו את פניו ברבים מה לעשות?
תשובה: דיבור ישיר עם האיש לא מבטיח שהוא יחדל ממעשיו. יכול להיות שזה יהפוך אותו לזהיר יותר (כדי לא להיתפס) ואז התוצאה תהיה חמורה יותר לקהילה. בעניין הידיעה על הילדה בת השש. ברור שילדה בת שש לא תבקש מאדם בן עשרים לראות את איבריו המוצנעים. קרוב לוודאי שהוא יצר את הסיטואציה זה מעורר חשד גדול מאוד(!) שמדובר בפדופיל. עליך לקחת אחריות מוחלטת למנוע אפשרות שהצעיר יפגע בילדים - לאור מה שאתה יודע עליו יש חשש גדול שיעשה זאת. אתה חייב לפנות באופן אישי אל כל אחד מההורים ולומר שיש לך בסיס לחשוד שהצעיר הנ"ל פדופיל ועליהם להרחיק את ילדיהם ממנו. אפשר להבין את החשש שלך מפני תלונה במשטרה בשעה שאין לך עדות ברורה על פשיעה של הצעיר. לכן אם יבקשו ממך מידע נוסף תסרב בנימוק שאלו חשדות ואתה לא מוכן להאשים אדם שהוא רק חשוד. תכלה שנה וקללותיה תחל שנה וברכותיה.
שאלה: בקשר לייחוד: לכבוד הרב אני רווק בשנות ה20 לחיי. יש לי דודה מעל גיל 60 חולה ומאוד הייתי רוצה לעזור לה ולשם כך אני צריך לעבור לגור אצלה כמובן בחדר נפרד וכו. דודתי אינה נשואה ואין לה ילדים. רציתי לדעת האם יש איזה היתר לכך שאני יגור איתה? אני יודע שמבינת ייחוד זאת בעיה גדולה אבל אולי קיים אאיזה היתר לאור המצב. ומועדים לשמחה!
תשובה: ויישר כוחך שאתה רוצה לקיים מצוות גמילות חסד עם דודתך. עם זאת, אין לקיים מצווה על ידי עבירה, וייחוד אסור גם אם זו דודתך והיא מבוגרת. לכתחילה צריך לחפש פתרון שיהיה לכתחילה, למשל לדאוג לבחורה שתגור עם דודתך. אולם אם באמת אין דרך אחרת, ניתן למצוא פתרון זמני, באופן שיהיה בו גם שמירת כללי הייחוד. כיצד? כאשר אתם ערים, ניתן להשאיר את הדלת הראשית פתוחה. אפשר גם לבקש מהקרובים שיגיעו לדירה ללא התראה מראש, כך שבכל רגע יוכל להיכנס לשם. ואילו כאשר אתם ישנים צריך לנעול את הדלת של החדר בו ישנים. באופן כזה, מותר להיות באותה דירה. כאמור לעיל, כל זה רק בדיעבד, וכדאי להתאמץ למצוא פתרון שאין בו בעיות הלכתיות.
שאלה: עזרה לחברה: הרב! יש לי חברה שמאוד רוצה את החברה שלי. אולם הנושא היחיד שעליו אנו מדברים הם הבעיות שלה: במשפחה, בלימודם ובחברה. אני מאוד מבינה אותה, היא בת זקונים וההורים שלה מבוגרים כבר ואין לא כל כך עם מי לדבר (גם אחותה הגדולה לא מדברת איתה). אני בכיף עוזרת לה ומייעצת לה אך לעיתים המצב הזה פוגע בי. זה יוצא שאני לא יכולה להתחבר עם בנות אחרות ואני חייבת תמיד להיות איתה ולהכניס אותה לחברה ולהתייחס אליה כדי שתרגיש טוב. וזה טיפה חונק אותי. לדוגמה- היא ביקשה ממני שלא אספר לה על הציונים שלי כי זה מבאס אותה. מצד אחד מאוד חשוב לי לעזור ואני רואה בכך חשיבות רבה אך אני מרגישה צבועה מצד שני כי לפעמים בלי להתנתק ממנה ואני לא באמת רוצה בחברות רק של עזרה חד סיטרית. האם להמשיך לעזור ולתמוך למרות הצביעות או שעדיף לדבר איתה ולהסביר לה מה אני חושבת למרות שהיא יכולה להפגע קשה?
תשובה: על דברים אלו נאמר שמצווה לשנות ( לשקר שקרים טובים) מפני ה היא צריכה את עזרתך ואת מגלה מידת חסד נפלאה ומעניקה לה תמיכה. יש צדק בדבריך אודות התחושה של חנק, לכן את צריכה להגביל את הזמן שלך אתה ולאפשר לעצמך לעשות עוד דברים שחשובים לך, גם להיות עם חברות אחרות, רק בדרך כזאת יהיה לך הכוח להמשיך ולעזור לה. אל תוותרי על הזכות שלך לעוד חברויות. תסבירי לה בעדינות שזה הסגנון שלך ואינך יכולה לוותר על כל החברויות.