שאלה: מה הבעיה בקללות? קושי בשירות לאומי: התחלתי השנה שירות לאומי בתיכון בתל-אביב. אני ב"ה בחורה דתייה שמקפידה על ההלכה(לפחות משתדלת). המקום שבו אני עושה שירות הוא מקום של נערות קשות במיוחד, שכל הזמן מקללות קללות שלא נעימות לאוזן. האם הקללות שאני שומעת במשך היום שאני עם הבנות משפיעות עלי או שיש בהם עבירה, או שפשוט כדאי לי לחפש מקום שירות אחר? ואני מרגישה שאני תורמת ועושה במקום השירות.
תשובה: לך שואלת יקרה, התחלת עכשיו שנה של שירות לאומי. שנה של תרומה. שנה שבה את עצמאית ועומדת בעצמך במסגרת הבית-ספרית שבה בחרת להתנדב. הבחירה שלך בבית ספר שיש בו בנות קשות ראויה להערכה. את שואלת על מילים. ביתר דיוק, את מדבר על קללות ועל ההשפעה שלהן על חייך. באופן כללי, הכוח של המילים בעולם שלנו הוא גדול מאוד, ואפשר לראות זאת בקלות באמצעי התקשורת והשפעתם על החברה שבה אנו חיים. משום כך, בדור שלנו מתעורר הצורך לשים לב להשפעה שיש למילים עלינו, ומשמח לשמוע שאת מרגישה שהקללות "לא נעימות לאוזן". העובדה שאת מוטרדת מעידה על רגישות פנימית שיש בך, ועליה את רוצה לשמור. לקללות יש כוח, הן מסוגלות להכיל בתוכן את התסכול, להביע את הכאב, הזעזוע או השנאה שאנו מרגישים לפעמים. הקללות מוציאות את הרגשות מהפנים אל החוץ, ובכך עוזרות לנו להרגיש משוחררים יותר ולפרוק מועקות מעלינו. את הכוח של הוצאת המילים מתוכנו, אפשר לראות למשל בווידוי שמצוי בתהליך התשובה, שבו אנו מבטאים במילים את החטאים, והבעה זו מסייעת לנו להוציא את החטא מתוכנו. מסיבה זו, יש היגיון בסיסי בשימוש בקללות. הבעיה היא שכאשר נותנים פורקן מילולי לרגשות השליליים שלנו   אנחנו מעודדים את ההיווצרות שלהם. למשל, אם אדם נוהג לצרוח ולקלל בזמן שהוא כועס, וכך הוא נרגע, הוא אינו מתמודד עם הכעס והקושי, ולא מפתח כלים לשלוט בו בעתיד. הוא בורח מהעימות ולכן לא ילמד כיצד אפשר להתגבר על הכעס בלי לפגוע בסביבה. כדי לשנות את עצמנו, עלינו ללמוד כיצד לעמוד בעצמנו מול הרגשות שלנו. מלבד זאת, קללות הן לרוב מילים גסות. כלומר, מילים בעלות משמעות מינית או מילים הקשורות לעשיית צרכים וכדו. אל תוך המילים הללו נוצקים הרגשות השונים, וכך הם באים לעולם כאשר הם עטופים במילים מלוכלכות וגסות (מה שאומר שהן גם לא מדויקות, מפני שהן לא מביעות את הרגש המיוחד). גסות היא ההיפך מעדינות ורגישות, ושימוש רב במילים שכאלה הופך את הלב לקהה ופחות רגיש. אפשר להמשיל את הקללות לנתינת אגרוף, במקום נגיעה בנקודה כואבת. האגרוף מספיק חזק בשביל שיוכל להשתיק את מה שמטריד אותנו, והתוצאה של השתקת הלב היא אובדן רגישות. על קשיים צריך ללמוד לדבר, ויש דרך להביע גם רגשות שליליים. השימוש בקללות הוא בריחה אל הצד המכוער של החיים, ואינו פותר את הקושי שאל מולו אנו עומדים. עד כאן התייחסנו אל קללות שיש להן משמעות עבור המקלל. אבל כדאי לשים לב שפעמים רבות הקללות הופכות לחלק בלתי נפרד מהשפה, והוגים אותן בלי להרגיש דבר. רבים אינם יודעים לדבר בלי קללות, וזה פשוט מאוד אורח החיים שלהם. אלה קללות ריקות וחסרות משמעות, ומה שהן עושות הוא בסך הכל להכניס מילים גסות אל השפה והחיים. בעיני קללות אלה פחות מסוכנות עבור מי ששומע אותן, מפני שהן באמת לא מביעות שום דבר, ואין להן עוצמה. לקללות עם עומק יש כוח ממשי, ולכן יש בהן גם פיתוי שאיתו צריך להתמודד. מדברייך נראה כי את לא מרגישה שאת מושפעת כרגע מהקללות שנאמרות סביבך, וטוב שכך. אם תהיי קשובה ורגישה לעצמך, יש סיכוי טוב שתמשיכי כך ושלא תתעורר שום בעיה. את מודעת לכך שקללות אינן טובות, ומבינה שכשם שאנו מקפידים לא להכניס לפינו מאכלים שאינם מתאימים להלכה (ואולי אף לבריאות), כך בדומה עלינו להקפיד על המילים שאנו מוציאים מהפה. האדם נקרא מדבר בזכות כוח הדיבור שלו, וכוחו של עם ישראל   בפיו. המודעות שלך תסייע לך להשאיר את הקללות מחוץ לפיך. משום כך, אינני חושב שיש לך סיבה לדאגה מרובה. תחשבי גם על כך שיש סבירות גבוהה שהבנות שאת מתנדבת איתן, אינן נפגשות עם דמויות רבות שאינן מקללות, ואת יכולה להוות עבורן חידוש. הן עשויות להתרשם ממך, לראות את הרגישות והלשון הנקייה ולהתלהב מכך. את מעידה כי את מרגישה משמעותית בשירות. תחושה זו מעניקה כוחות, וכאשר את מודעות לבעיות ולאתגרים שניצבים בפנייך   הדרך אל ההתמודדות המוצלחת נראית בטוחה למדי. בהצלחה! חננאל אם יש לך עוד תהיות: Hananel8 gmail.com