שאלה: למה לא כדאי שתהיה לי חברה?: למה לא כדאי שיהיה לי ידידה חברה (איך שתקראו לזה)? אני שומר נגיעה, אז מה הבעיה? נכון, אני יודע שדיבור מקרב בני אדם, אבל מה הבעיה אנחנו שומרים נגיעה ואיני חושב שיש בעיה להתקרב בדיבור. יש בעיה? אם כן, מה הבעיה? ובבקשה אל תגידו לי שאין בעיה רק שצריך בגיל הנכון אני מדבר על עכשיו.
תשובה: שאלת את אחת השאלות המעסיקות ביותר בעולם הנעורים. שאלתך מורכבת מכמה גורמים- גיל הנעורים, קשרי ידידות בין בנים לבנות והיחס ביניהם. אני מקדים ואומר, שתשובות רבות ניתן לענות על שאלתך- אני כותב לך את דעתי האישית. נקודת המוצא היא תמיד לעשות מה שבאמת הכי טוב לנו. דבר ראשון אני רוצה להבהיר ולהדגיש- המגמה שלנו היא תמיד לעשות את מה שהכי טוב ונכון לנו. נקודת המוצא לחיים בכלל ולשאלתך בפרט איננה ציות לאיזה קוד חברתי מקודש, שאוסר ומתיר דברים, כמו חברה או ידידה. אם אנו תומכים או שוללים את הרעיון הזה, זה רק מתוך הבנה שזה המסלול שהכי כדאי ללכת בו- בעיקר לטובתנו האישית. מתוך גישה זו לנושא טעון זה, נתקדם הלאה.   מה קורה בגיל שלך? כפי שזה נשמע, אתה נמצא בעיצומו של גיל הנעורים. זהו גיל נפלא, מעניין וגם קצת תימהוני. מצד אחד אתה מגלה שיש לך כוחות ויכולות שלא הכרת עד היום. בבמות שונות, אתה נחשף לצדדים שונים של אישיותך- חברתיות, ערכיות, רוחניות, סתם התעניינות בעולם הגדול וכו. לרוב, הצד החברתי הולך ותופס מקום מרכזי יותר בחיים, ולרוב- קצת על חשבון המשפחה. ומצד שני, אתה מוצא את עצמך במעין חיפוש עצמי פנימי מתמיד. השאלה "מי אני באמת?!" מנקרת בראש מפעם לפעם (ולפעמים, אפילו כמה פעמים ביום.). אנשים רבים מאמצים דפוסי התנהגות שונים (מה שיכול להתבטא בלבוש  האזנה למוזיקה מסוגים שונים  אימוץ שפת סלנג אופנתית וכד ), וכעבור זמן קצר זונחים אותם לטובת אחרים, גם כן כחלק מתהליך מורכב זה. חיפוש ה-"אני" האמתי מתחזק שבעתיים במצבים חברתיים הקשורים לבני המין השני. יש בכך מניעים שונים- רצון להרשים, להפגין כוח וכדומה. אבל, למרות המורכבות הזו, זהו גיל נפלא וחשוב מאוד, משום שנכנסים אליו כילדים, ויוצאים ממנו- אנו מקוום, בעזרת ה - אנשים בוגרים, בעלי אישיות מעוצבת יותר ועם כיוון ברור יותר לחיים. קשר עם בחורה בשלב הזה של החיים עלול להשפיע על גילוי הכוחות שלנו והתפתחותם. ההשקעה והאנרגיות שקשר כזה דורש מאתנו כמעט בהכרח בא על חשבון הפניית הכוחות האלה לבניין האישיות. כמובן, זו הכללה, אבל אני מתכוון לרוב ולממוצע בחברה.   מה בעצם קורה כשאני בקשר עם בחורה בגילי? אי אפשר להסתתר מאחורי הטענה התמימה "היא כמו כל שאר החברים שלי, היא רק בת  בחורה, זה הכל". נכון, אני בטוח שאין לכם כוונות שליליות חלילה ויכול להיות שגם אין לכם כוונות על עתיד משותף- אתם סתם מדברים ונפגשים. גם כשכל זה נכון, צריך להיות מודעים למציאות שאתם נמצאים בה: קשר עם בנות שונה מהותית מקשר עם בנים. בחברות רגילה בין בנים (והדבר נכון, בצורה מסוימת, גם לבנות עם בנות), השיח והקשר נוגע לרוב לצדדים המעשיים של החיים, והצד הרגשי העמוק כמעט ולא משמעותי בקשר. בחברויות רבות שנים, מתפתח קשר עמוק עם השנים, שגם לו אין ביטוי משמעותי בפועל בין החברים. לעומת זאת, בקשר עם בני המין השני, הצד הרגשי נמצא בלב העניין מהצעד הראשון. באופן כללי הטבע הנשי הוא טעון רגשית יותר מגברים. עבור הבחורה- קשר נעים עם בחור נחמד בגיל הזה מכפיל את עוצמתו של הרגש. ולמרות הטבע הפחות רגשי של הבחור- הרגש פועל עליו מספיק חזק במצב זה. כאן צריך לומר מילה על הרגש. הקב"ה ברא באדם שתי מערכות, שמהוות את מרכז החיים שלו- השכל והרגש. השכל נועד לברר ולהציג את האמת מול העיניים, עד כמה שהאדם מבין אותה, ולפי זה לדעת לפעול. הרגש, לעומת זאת, נועד להפגיש את האדם עם המציאות בצורה חווייתית ועמוקה, ולתת טעם עשיר לחיים. למרות שהמערכות הללו שונות זו מזו, הן יכולות להתחבר אחת לשנייה- כאשר השאיפה היא לחבר את הרגש אל השכל. זה האידיאל- לברר לעצמנו את האמת, את הדרך שלנו, מבחינה שכלית טהורה, ומתוך ההבנה שכך הכי נכון, לאהוב ולהתחבר לדרך הזו רגשית. העיקרון הזה נכון בחיים בכלל, ובייחוד בנושא איש ואשה. קשר עם בחורה בגילך עלול לטשטש בין השכל לרגש, ולרוב נמצא שאנו פועלים יותר מצד הרגש, גם אם השכל הישר אומר שזה לא טוב ונכון. דבר נוסף הוא הדמיון. קשר נעים עם בחורה בגילנו מפתח הרבה דמיונות וציפיות (התקדמות הקשר לשלבים מתקדמים יותר  נישואין  עתיד משותף וורוד), כאשר לרוב אין להם קשר למציאות עכשיו. מהבחינה הזו- קשר עם בחורה גורר אותנו למקום בו נרצה מאוד להיות בו בעוד 3-4 שנים, אבל כיום זה לא שייך. הפער שבין הרצוי והנחשק לבין המציאות מקשה מאוד על החיים, וגם את זה צריך לקחת בחשבון.   לגבי הנגיעה מילה טובה על הזהירות, באמת זה אתגר לא פשוט. לא מובן מאליו לעמוד בו. אבל- צריך לומר את האמת: מדובר באיסור הלכתי, שהדרישה לעמוד בה איננה בגדר המלצה או חומרה לחבר ה מתקדמים, אלא בגדר חובה לכל אחד. יתירה מזו- ביצירת קשר עם בחורה, אנחנו בעצמנו יוצרים את המציאות שמצריכה אותנו להתגבר ולהימנע מנגיעה. לכן, אם אנחנו מכניסים את עצמנו לאתגר, כמה נוכל לפרגן לעצמנו על זה שעמדנו בו.? אך, לדעתי, למען האמת, נגיעה זה לא העניין. אמנם על פני השטח, נראה שהנגיעה היא כל הסיפור, אך האמת היא שכפי שהסברתי- העיקר עמוק יותר מזה: השפעה על בניין האישיות, פיתוח דמיונות ויצירת ציפיות  אשליות וכד. לכן, אם נגיעה היא לא הנושא המרכזי, השמירה והזהירות ממנה לא מספיקים כדי להצדיק את עצם הקשר. כמה עצות לסיום   למרות שאני לא מכיר אותך- אני מעריך אותך מעצם השאלה. אני מבין שאתה נמצא בתקופה סוערת מבחינות רבות, ורובם- אני מקווה- חיוביות. אנא, התייחס לדבריי כהמלצה, כמקור למחשבה, אפילו תחלוק על הדברים- עצם החשיבה על הנשוא הזה תביא לך תועלת רבה!   תברר לעצמך מה המניעים שלך לקשר הזה. כאן צריך הרבה יושר פנימי. תנסה להסביר לעצמך- באמת- למה אתה זקוק לזה. אם השתכנעת- אשמח אם תוכל לשתף אותי. בלי קשר- אתה מוזמן להגיב, לשאול עוד וכו.   תבחר לעצמך כמה דברים להשקיע בהם- בלי קשר לקשר הזה. ככה אתה תוכל לברר לעצמך מה יכולותיך, מה כוחותיך, מה הנקודות החזקות שלך ובמה תרצה להתחזק. זה חשוב מאוד שבחור בגילך ילמד "להכיר את עצמו". מה שניסיתי להסביר הוא שקשר עם בחורה עלולה להיות מעין "הסחה" בהקשר הזה. אביחי