LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: מה זה שמיטה לחומרה?: מה זה שמיטה לחומרה במסעדות?
תשובה: וברכת ד' צדקת בדבריך, אין מושג כזה בהלכה. הכוונה היא שהם רוצים להגיד שבמסעדה זו שומרים שביעית לא ברמת כשרות רגילה שהכוונה היא היתר מכירה אלא הם מחמירים יותר. בדרך כלל הכוונה היא לתוצרת נכרים למרות שאין לכך כל הצדקה. קנייה מנכרים איננה מהודרת אדרבא קנייה מחקלאים יהודים שומרי שביעית זהו ההידור האמיתי. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ
שאלה: השלמת מניין באמצעות מי שאינו שומר שבת: אני לא שומר שבת, מתגלח בתער. הולך לבית הכנסת בתקווה שאתחזק ואתחיל לקיים מצוות בע"ה בעתיד. אמרו לי שאסור לי להשלים מניין, לעלות לתורה. האם זה נכון?
תשובה: ב"ה שמחתי מאוד לקבל את מכתבך, לראות את הכנות שבך, ויחד עם זאת את הרצון להיות ר. אכן, לא תמיד קל לעבור שינויים. פעמים שינוי דורש המון כוחות נפש, והחלטה אמיצה לעבור את השינוי. פעמים רבות קל יותר לעשות דברים פשוטים מאשר לעבור שינוי משמעותי ואמיתי, ולכן יש כאלו שמעדיפים לעשות שינויים פשוטים שיתנו להם את הכוחות להמשיך בדברים שיותר קשים להם. מתוך מכתבך ניכר שאתה רוצה, אבל עוד לא עושה, רוצה אבל לא מצליח לתרגם את הרצון הזה למשהו באמת מעשי. לכן מאוד חשוב שתמצא לך דמות שתוכל לעזור לך. להיות בקשר עם רב שיוכל להדריך אותך איך להתקדם, איך לעבור את הקשיים ואת התהליכים האלו שאתה יודע שאתה צריך לעבור. פעמים רבות רב יעזור לך מאוד מאוד. אם תרצה אשמח לעזור לך למצוא רב באיזור המגורים שלך, שיוכל לעזור לך באופן המעשי. וכעת לשאלה שלך. לפי ההלכה אדם שלא שומר תורה ומצוות יש בעיה להעלות אותו לתורה. שכן אדם שאינו שומר מצוות, לא מעיד במעשים שלו שהוא מקבל את מלכות ה', וממילא יש בעיה שהוא יעלה לתורה. יש פוסקי הלכה לא מעטים שכותבים שאדם זה לא יכול לעלות לתורה, ויש פוסקים שמתירים זאת, ולכן דבר זה נשאר בהכרעה של רב בית הכנסת. במידה ואין בבית הכנסת רב, חשוב שתבחרו רב שתוכלו ללכת אליו ביחד ושדבריו יהיו מקובלים על כל הצדדים. ביחס לצירוף למניין, גם כן הדבר נתון במחלוקת, ולכן כדאי לנהוג בדרך שהזכרתי קודם. אם תרצו אשמח לכוון אתכם לרב שיוכל לעזור לכם, אך לשם כך אהיה זקוק ליותר פרטים. בברכת הצלחה רבה הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: ברכה אחרונה על הוישניאק: רציתי לשאול אם אני שותה את הוישניאק ואוכל יותר מ 3 דובדנים (שהם פחות מ 27 גרם) וכן כמות המשקה היא קטנה מאד. האם עלי לברך בורא נפשות לאחר השתיה ואכילת הדובדנים? האם משנה אם אכלתי רק דובדבן אחד או שניים? ישר כח ותזכו למצוות השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "וישניאק - ברכה על הנוזל והדובדבנים"
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה המשנה ברורה(רי, א) סובר ששתיה לא מצטרפת לאכילה לברכה אחרונה. הרב חגי בר גיורא
שאלה: הלנת שכר: המעסיק מעכב לי את משכורת דצמבר, בגלל 2 טענות: 1. 2 העדרויות בינואר, שלכאורה לא היו מספיק מתואמות מראש - טענה שהפרכתי. 2. דיווח שלי במהלך החודשים האחרונים על כמות קטנה של שעות שאינן מוסכמות (לא הוחלט אם אני יכול לדווח עליהם או לא, וטרם פניתי להסדיר את הנושא). השכר על שעות אלה לא מתקרב לסכום הכולל המעוכב. האם עיכוב כזה מותר? אם לא, האם יש אופן לקבל פיצוי על כך?
תשובה: הלנת שכר היא עברה חמורה מגיע לך, לפחות מדיני שמים, פיצוי על הפסדים שנגרמו לך עקב העיכוב אך לא רבית
שאלה: תפילין פסולות בחלום: ראיתי בחלום שבדקו לי את התפילין ומצאו שהן פסולות בשם ה (שם הויה) ויש עוד פסול שאיני זוכר. מה המשמעות של זה?
תשובה: אולי מקננת בך הרגשה פנימית שיש משהו לא תקין בתפילין ולכן כדאי למסור לבדיקה.
שאלה: סעודה או ברכות באזכרה: לאחר שקיבלתי תשובתכם חוזרת אני בשאלה נוספת וכניראה אחרונה חודש הבא מתקימת האזכרה של ה 11 חודש של אימי כפי שאמרתם לי אך השאלה היא האם עלי לעשות סעודה ממש בבית הכנסת או רק ברכות? ובשנה רק ברכות בבית העלמין? אומרים לי שסעודה לזכר הנפטר יותר חשוב ומכובד ואני טוענת שהתפילה זה החשוב וברכות. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "אזכרה שנה לפטירה"
תשובה: הדבר החשוב זה התפילה ולימוד התורה. אם נוהגים בעדתכם סעודה,עשי כנהוג. את יכולה לעשות זאת ב11 חודש או בשנה. מהשמיים תנוחמו.
שאלה: החזרת תבנית פיירקס מחלבי לפרווה: יש לנו תבנית פיירקס (pyrex) שאנו משתמשים בה למאכלים פרווה בלבד. בטעות אפינו בתבנית עוגה חלבית. האם יש אפשרות להחזיר את התבנית לחזקת פרווה?
תשובה: לספרדים הפוסקים כשו"ע: יש להתיר לאחר שיעברו 24 שעות ללא שימוש בתבנית. ולדעת הגר"ע יוסף זצ"ל ניתן להתיר אף קודם לכן. לאשכנזים הפוסקים כרמ"א: יש להקל רק לאחר 24 שעות ללא שימוש בתבנית, וזאת אם אין בבית תבנית פרווה אחרת. כמובן מדובר בתנאי שהתבנית נקייה משאריות העוגה החלבית. הרחבה: כאשר הנכם מבקשים "להחזיר את התבנית לחזקת פרווה", הינכם למעשה שואלים האם מותר לאפות בתבנית חלבית מאכל "פרווה" שיאכל יחד עם בשר. ביחס לשאלה זו נחלקו הפוסקים: בדעת השו"ע: לדעת הש"ך (צה, סעיף קטן ג) לכתחילה אסור לעשות כן בכלי "בן יומו", ולדעת הגר"ע יוסף זצ"ל הדבר מותר. לרמ"א הדבר אסור (סימן צה, סעיף ב). אמנם כאשר מדובר בכלי שאינו בן יומו: לדעת השו"ע-וודאי שמותר. בדעת הרמ"א: לדעת הגר"א (שם, סעיף קטן י) גם הרמ"א יתיר זאת, אך לדעת החכמת אדם (כלל מח, ב) אין להתיר זאת אלא כאשר אין כלי אחר. הרב עודד מילר
שאלה: אמירת הללויה : כבוד הרב 1) האם מותר לאשכנזי לומר או לשיר הללויה כשלא אומר פסוק שלם? אני שר במקהלה ואנו שרים שיר שכל המילים שלו זה רק הללויה ואמן, מאד לא נעים לי לומר הללוכה, במיוחד באימונים של המקהלה שאז כולם ישמעו איך אני אומר וזה יראה מוזר האם יש מקום להקל? ומה הדין אם אני שר ומכוון שאני לא שר על ה (אפילו השיר כן על ה ) אלא סתם אומר את המילה הזאת? 2)האם יש בעיה ששרים לומר במקום שם אדנות אדושם?
תשובה: בגמ' יש מחלוקת אם הללויה הוא שם קדש או חול תכוון שהוא שם חול במקום שם אדנות אפשר לשיר אדונם
שאלה: קדושת שם 'אלהים' בכתבי גויים: שם אלהים כללי, שלא מתייחס לאלהי ישראל וכותבו כיוון לאלהיו שלו (כמו "מלך בחסד האל", "החוק האלהי", וכיו"ב עוד רבים כשהם נאמרים בהקשר של הוגי דעות נכרים), אך לא מתייחס בהכרח לאותו האיש אלא למושג הכללי של אלהים - האם הוא של קודש או חול, ואיך יש לכתוב אותו כאשר נזקקים לכך?
תשובה: לשואל, מסתבר שיש להקפיד לנהוג בשם זה בקדושה, פרט למקרה שבו ברור (מההקשר, או מהידיעה על אותו גוי) שהגוי שכתב זאת מתכוון לאותו האיש, או שכוונתו רק לביטוי מליצי ולא לשם ה' (למשל, ביטוי כמו "אלוהים אדירים" כפתיח למשפט תדהמה, ביטוי מקובל גם אצל אתיאיסטים). לגבי צורת הכתיבה, אם יש חשש שהחומר הנכתב יושלך לאשפה יש לכתוב בשינוי, 'אלוקים' או 'א - לוהים' באופן שניכר חזותית כאמצעי הפרדה. הרחבה: שם ה' שנכתב על ידי גוי תלוי בכוונתו: אם כוונתו לשם ה' - התקדש (ערכין ו ע"א ורש"י ד"ה יגוד וד"ה טעמא), ואם כוונתו לשם עבודה זרה - הרי זה חול, ואפילו אם קרא לעבודה זרה שלו בשם הוי"ה (כך נאמר בשבועות לה ע"ב, שהשמות המופיעים בפרשת פסל מיכה, שופטים יז-יח, הם חול). במקרה השני, גם כאשר יהודי מצטט לאחר מכן את דבריו של אותו עובד עבודה זרה הרי זה שם של חולין, כפי שעולה מהגמרא בשבועות הנ"ל על פסוקי התנ"ך המצטטים את דברי מיכה. כיצד נדע את כוונתו של הגוי? בגמרא (גיטין מה ע"ב) ובשולחן ערוך (יו"ד סי' רפא ס"א) יש הבחנה בין 'מין', דהיינו האדוק בעבודה זרה, שאפילו אם כתב ספר תורה - יש לשורפו, לבין גוי סתמי, שאם כתב ספר תורה יש לגונזו, בהנחה (או על כל פנים מספק) שהשמות לא נכתבו לשם עבודה זרה. היה מקום לומר שההלכה לגבי גוי רגיל שכתב את שם ה', שיש בו קדושה, היא דווקא כאשר הוא יודע שזהו שמו המיוחד של אלוקי ישראל (וכך מסתבר במקרה של הכותב ספר תורה, שהוא יודע שזהו ספר יהודי). אך כאשר מדובר בשם שמשמש אותו גם לאלוהיו, יתכן שאין בו קדושה. בעניין זה מצאנו מחלוקת בין גדולי האחרונים לגבי מטבעות שהוטבעו במדינות אירופה ובהם שם ה', ובוודאי אין כוונתם לשם אלוקי ישראל דווקא: יש אומרים שדינם כשמות שנכתבו לשם עבודה זרה, וצריך להתיך את המטבעות הללו (ב"ח בסי' שלד וט"ז שם ס"ק טז). ויש אוסרים להתיכם, שמא מטביעי המטבעות אינם בגדר 'מין' אלא כגוי רגיל ודינו כשם ה' (המחלוקת מובאת במשנה ברורה סי' שלד סקנ"ב). בפרי מגדים (שם, משבצות זהב סקט"ז) דעה ממוצעת כאשר יש ספק בכוונת המטביעים: "אותן מטבעות שאין ידוע אם טבעו לשם עבודה זרה, יש לומר שמותר לשהות. ומותר להתיכן, דלא נכתב בקדושה". כלומר, מצד אחד אין צורך לאבדם ואין בהם איסור הנאה כדין עבודה זרה, ומאידך אין בהם קדושה. כיוצא בזה דנו פוסקים בדורנו ביחס לשטרות ארה"ב שמופיע עליהם שם ה' (עיין 'גנזי הקודש' פרק ד הערה ו). רוב ככל הפוסקים שדנו בזה התייחסו כללית לשם אלוקים המוזכר על ידם ככוונה לשם ה', אך למעשה רובם הקלו להכניס את השטר לשירותים וכדומה משיקולים שונים, כגון שהביטוי על השטר לא נועד לקריאה אלא לקישוט, ושאינו בעברית, ושבדברי דפוס ספק אם יש קדושה, ובדרך כלל הכנסת השטר היא בתוך כיס. לאור זאת, מסתבר שיש להתייחס לשמות ה' שנכתבו על ידם (וממילא גם המצוטטים על ידך) כאל שם ה' אלא אם כן ניכר אחרת מהתוכן או מהידוע על הכותב.
שאלה: הגיה של שמות רבנים תנאים ואמוראים: האם יש מסורת מהי ההגיה הנכונה של בר קפרא (האם המלעיל או במלרע) והאם ה-פ בקמץ או בשווא. וכן לגבי סומכוס - האם ה-מ בקמץ או בשווא? וכן ראיתי בספרים שבנוסח ספרדי שכותבים רבי עם חיריק ב-ר - מדוע? האם זו הצורה הנכונה להגיה? והאם יש הבדל בין הנ"ל לעדות השונות? ישר כח ותזכו למצוות
תשובה: לשואל שמות נקראים במלרע. מקובל שהאות פ"ה של קפרא דגושה והאות מ"ם של סומכוס בשוו"א. לגבי ניקוד המילה "רבי" וקריאתה: בסידור "אוצר התפילת" מובא בשם רז"ה המדקדק, שצריך לומר רבי בפת"ח, ובכך יצא כנגד בעל התשבי שהכריע כי צריך לנקד בחירי"ק. למעשה מסורת הספרדים והתימנים היא לנקד ולקרוא ריבי (הרי"ש בחירי"ק), וברובם המכריע של סידורי האשכנזים הרי"ש מנוקדת בפת"ח. משהפניתי את שאלתך לפרופ' חיים כהן שי', הראה לי דברי הקדמתו של ביאליק למשנה שבעריכתו, שם כתב: מה לנו מילה פשוטה ומצויה ממלת "רבי"? ואף-על-פי-כן אלה קוראים ומנקדים "רבי", ואלה "רבי", ויש מנקדים "רבי" או גם "רבי", ולפי עדות מלומד אחד יש קוראים "רבי", ובפי הבריות שגורה הקריאה "רבי", ובספרות הקדמונים יש למצוא סימוכין כמעט לכולם   ועתה צא והכרע ביניהם! נאמנה
שאלה: ת נזק בלי לערב את הביטוח: לרב אדם אחד פגע ברכב שלי באשמתו. הוא מעוניין לשלם לי מכספו ללא לערב את הביטוח. שמאי אמד את הנזק בסכום גבוה יותר ממה שאמרו לי במוסך. (השמאי השאיר מסמך כתוב לעומת בעל המוסך שאמד לי בע"פ את מחיר התיקון) שאלתי: האם לחייב את המזיק בסכום שנקב השמאי או בסכום שנקב בעל המוסך? יש לציין שאין ברצוני לתקן עכשו את הנזק, וביכולתי "לא להתחשב" במזיק ולתבוע את חברת הביטוח שלו ואז אקבל את הסכום הגבוה.
תשובה: ע"פ הנתונים העולים משאלתך, נראה לומר שהואיל ומבחינה חוקית מותר לך לגשת ולתבוע את הביטוח שלו בעל כרחו, לכן ע"פ שורת הדין יש צד לדרוש את המחיר של השמאי אף שהוא יותר גבוה כיון שהמזיק הסכים לעמוד במקום הביטוח כעת, אמנם ודאי שראוי מבחינה מוסרית ללכת לפנים משורת הדין והאמת וה אהבו. בשורות טובות הרב נועם דביר מייזלס
שאלה: בעלי מארה: המאירי במו"ק כתב כך: האשה שאירע לה אבל אינה נשאת בפחות משלשים יום שהרי אין בה אחד מטעמים הללו שאם אין לה בנים הרי אינה מצווית על פריה ורביה ואם יש לה בנים קטנים או שאין לה מי שישמשנה אין דרכו של איש לגדל ולשמש לפני אשתו אא"כ הוא מבעלי מארה" ולא הבנתי - 1. האם באמת מי שמגדל את ילדיו או משרת את אשתו נחשב "בעל מארה" (ומסתמא כוונתו כמ"ש "תבוא מארה על מי.")? ואם כן, מדוע באמת לקללו - איזה רע הוא עשה? 2. זאת ועוד, הרי ב"תבוא מארה על מי שאשתו ובניו מברכין" נאמרו מספר טעמים שאף אחד לא שייך כשמדובר בדברי הרשות! 3. מה באמת המקור לכך - בגמ לא מופיעה כזאת על כזה דבר! 4. מה למעשה הפירוש הנכון בדבריו, ומה ההשלכות למעשה?
תשובה: הביטוי "בעלי מארה" המוזכר במאירי הו ביטוי מושאל שתוכנו הוא אדם שלא מגשים את ייעודו  מארה מלשון קללה שעניינה קלקול הייעוד והמטרה שלשמה נועד ונוצר  והמאירי כתב שאין דרך איש לגדל את הילדים או לשמש ולעשות עבודות מסוימות בבית אין להתיר לאשה אבלה להתחתן בפחות משלושים יום, אלא אם כן האיש הוא מבעלי מארה פירוש הדבר הוא אינו את תפקידו וייעודו הקבוע (בדומה לשאר הגברים) שאז הוא אכן עוסק בגידול הילדים וכדו'.  חשוב לציין את הבדלי התרבויות בין הזמנים השונים מה מוטל על כל אחד מבני הזוג לעשות, אם כי העקרון נשאר  יום טוב
שאלה: אילם ששוחט: האם אילם (שומע ואינו מדבר) יכול לשחוט כאשר הברכה נעשית ע"י אחר, דלהשיטה דסובר: דשומע כעונה הוי כדיבור ממש?
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה בדיעבד השחיטה כשרה גם כאשר לא ברכו. לכתחילה יש לו לשמוע את הברכה משוחט שמברך עבור השחיטה של עצמו שיכוון להוציא גם את האלם ואין לאדם אחר לברך כאשר הוא בעצמו לא שוחט(יורה דעה א', ז', ש"ך ל"ב). הרב חגי בר גיורא
שאלה: כשרות שוקולד מחו"ל: קיבלתי מתנה שוקולד kisses של hershey s. אני מקפידה לא לאכול חלב נוכרי. כתוב שזה בהשגחת האו.יו. (o.u. d) וליד d. השאלה אם מותר לי לאכול מזה? בד"כ איך שאני מכירה, האו.יו מציינים אם יש בפנים חלב נוכרי. כאן לא כתוב, אבל אולי זה שונה בחו"ל? הרכיבים שבשוקולד(כתוב באנגלית): Milk chocolate (suger,milk,chocolate, cocoa butter,lactose,milk fat,soy lecithin, vanillin, artificial, flavor) עפרה
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה הOU בחו"ל נותנים כשרות גם לחלב נכרי אבקת חלב נכרי - בלי לציין זאת. הרב חגי בר גיורא
שאלה: תפילת תשלומין אחרי שקיעה: 1. ביום חול כאשר אינני מספיק להתפלל תפילת מנחה עד לזמן שקיעת החמה, יש ברשותי עוד כ-13 דקות לאחר שקיעת החמה לתפילת המנחה. האם גם בשבת ניתן להתחיל את תפילת המנחה בתוך 13 הדקות שלאחר שקיעת החמה? 2. האם ניתן לבצע תפילת תשלומין של שחרית ב-13 הדקות שלאחר שקיעת החמה ביום חול? ומה הדין ביום שבת?
תשובה: 1. מצוה מן המובחר להתפלל מנחה מבעוד היום, קודם שקיעת השמש. ומכל מקום אם הצבור התעכבו מלהתפלל מנחה והמתינו למנין כדי להתפלל בצבור, רשאים להתפלל גם אחר השקיעה, בתוך שלש עשרה דקות וחצי  בשעות זמניות  מהשקיעה. לגבי העדיפות אם להתפלל ביחידות לפני השקיעה או במנין לאחר השקיעה בתוך שלש עשרה דקות וחצי. דעת המשנה ברורה (סימן רל"ג ס"ק י"ד) היא שמוטב להתפלל לפני השקיעה ביחידות מלהתפלל אח"כ בצבור. דעת הילקוט יוסף היא שמוטב להתפלל בצבור גם לאחר השקיעה, מאשר להתפלל ביחידות קודם השקיעה. אין חילוק בזה בין יום חול לשבת. (סידורו של בעל התניא). 2. במקרה כגון זה: השלמת תפילת שחרית לאחר זמן תפילת מנחה (אך בתוך שלש עשרה דקות וחצי) פסקו המשנה ברורה (סימן ק"ח ס"ק ט"ו) והילקוט יוסף (הלכות תפילה סי' ק"ח סע' ט"ו) שיתפלל תפלת תשלומין, ויעשה קודם לכן תנאי של נדבה, ויאמר: "אם חייב אני לחזור תהיה תפלה זו לשם חובה, ואם לאו, תהיה זו תפלת נדבה". הרחבה ומקורות: השולחן ערוך (סימן ק"ח סעיף ג') כתב שתפילת התשלומין צריכה להיות "דוקא בזמן תפלה, אבל בשעה שאין זמן תפלה, לא." נחלקו האחרונים בכוונתו (מהו "זמן תפילה") יש שכתבו שתקנת תפילת תשלומין היא בסמוך לתפילת החובה שהתפלל כעת. ויש שכתבו שכל עוד לא עבר זמן תפילת החובה ניתן להתפלל את תפילת התשלומין (שחרית - עד ד' שעות, מנחה עד לשקיעה, ערבית עד חצות). לכתחילה יש להחמיר כשני הפרושים, אך בדיעבד פסקו פסקו המשנה ברורה (סימן ק"ח ס"ק ט"ו) כף החיים (סימן ק"ח ס"ק כ"א) והילקוט יוסף (הלכות תפילה סי' ק"ח סע' ט"ו) ברכת הבית (שער מ' אות יג): לכתחילה יותר נכון בכל זה שאם לא התפלל תיכף תפלת השלמה אחר התפילה החיובית יתפלל אותה בתורת נדבה דהיינו שיתנה ויאמר אם אני חייב הרי זו לחובתי ואם לאו הרי היא נדבה". והוסיף באשי ישראל (פרק ל' הערה כ"ז) בשם רבי חיים קיינבסקי כיון שמדינא ניתן להשלים והתנאי הוא רק "לכתחילה יותר נכון" - ניתן להשלים אף בשבת וללא תנאי.
שאלה: הדחת הפה בין בשר לחלב: 1. אם אין באפשרותי להדיח את פי או לצחצח את שיניי לאחר אכילת מאכל בשרי, האם מותר לי לאכול מאכל חלבי לאחר שש שעות, או שהדחת הפה הינה חובה? 2. האם שטיפת הפה על ידי מים זורמים מהברז (מבלי לשתות אותם) נחשבת להדחת פה תקינה?
תשובה: מותר לאכול מאכל חלבי לאחר המתנת שש שעות ללא הדחת הפה (אם כמובן לא מרגיש שיש בפיו בין שיניו חתיכות בשר. אם אכן מרגיש שיש בפיו חתיכות בשר עליו להוציאם לקנח ולשטוף את פיו ואין צורך בספירה מחדש של ה"שש השעות".(שו"ע סי' פ"ט סע' א'). בכל מקרה כתבו הש"ך(ס"ק ו') והט"ז(ס"ק ב') שצריך שלברך ברכת המזון או כל ברכה אחרונה אחרת, כיון שאם לא בירך - אפילו המתין כל היום כולו, נחשב לאותה סעודה. כדי למנוע ביזוי אוכלין ומשקין יש לבלוע את המאכל שבו מקנח את פיו או את המשקה החשוב (להוציא- מים) שעל ידו נעשית ההדחה. ניתן לעשות הדחה על ידי שתית מים מהברז. הרחבה: במקומות בהם צריך קינוח פירוש הדבר שיש לאכול כל מאכל פרווה מוצק לבד מקמח, תמרים וירקות עליים "לפי שהן נדבקים בחניכיים, ואין מקנחים יפה" (שו"ע סי' פ"ט סע' ב') נחלקו האחרונים (מובא בפתחי תשובה ס"ק ה') אם בקינוח יש חובה לבלוע את מה שלועס או שניתן גם לפלוט מאכל זה: דעת הפרי תואר (אור החיים) היא שצריך לבלוע, שאם לא יעשה כן הלעיסה לא תנקה את כל חלל הפה. דעת הפמ"ג היא ע"פ המבואר ברמב"ם שמועיל גם כשפולט, וכן משמע בשו"ע. הפתחי תשובה ציין שלכתחילה צריך לבלוע ואסור לפלוט משום הפסד אוכלין. לגבי הדחה - אפשר להדיח את פיו בכל מיני משקים (שו"ע סי' פ"ט סע' ב'). ובילקוט יוסף (איסור והיתר חלק ג' סי' פ"ט אות נ"א) חילק בין הדחה במים ובין הדחה שאר משקים - "ואין צריך לבלוע המים אלא יכול לפולטם אחר ההדחה. אבל יין לכתחלה אסור לפולטו משם הפסד אוכלים". יום טוב
שאלה: לימודי הוראה: לכבוד הרב אני בחור ישיבה בשיעור ו ובעזרת ה אתחתן בעוד חודשיים. שאלת הפרנסה בהמשך חיינו, מעסיקה אותי ואת אשתי לעתיד, (אשתי כעת סטונדטית לחינוך). חשבתי ללמוד את מקצוע ההוראה בתוכנית שהלימודים מתרכזים בימי שישי בלבד ובימים מרוכזים בבין הזמנים, בנוסף יש גם קורסים מתוקשבים שאותם עושים בשעות הפנאי (תוכנית שבה לומדים שלוש שנים). חשוב לי לציין את העובדה כי נכון לעכשיו אני לומד בצורה טובה ובהתמדה רבה, וכי אני חושש שלימודים אלו יסיחו את דעתי מלימוד התורה ויגזלו חלק מזמני. אני מקווה מאוד להמשיך בלימוד ולהיות תלמיד חכם. האם נכון יהיה שלא ללמוד מקצוע כעת ולבטוח בה שיזמן את פרנסתי בשפע ממקום אחר? או אולי יש צורך דווקא בלימודים אלו כחלק מחובת ההשתדלות? כמו כן אינני יכול לדרוש מאשתי לעתיד שתבטח בה, ובסוף ייתכן שעול הפרנסה יוטל עליה.
תשובה: איני מכירך, התייעץ עם רבותיך. עקרונית אפשר גם ללמוד הוראה מן הצד ולשקוד רוב הזמן על התורה, בתנאי שמנצלים כל רגע פנוי לתורה. אך אין להתייחס להוראה רק כאל פרנסה, אלא יש לראות בה שליחות וללמוד ע"מ ללמד.
שאלה: לימוד גמרא בישיבה: אני בכיתה ט ובעזרת ה אני אעבור בשנה הבאה לישיבה תורנית. אני יודע שהגמרא היא חלק בלתי נפרד מהחים שם ורציתי לדעת איך ללמוד גמרא?
תשובה: ב"ה לך חביבי. קראתי את מכתבך ומאוד נהניתי. במכתבך הקצר אתה משדר המון רצון להיות טוב, להצליח, וזהו בסיס מאוד חשוב להצלחה. אין ספק שבישיבות יש דגש מרכזי יותר בלימוד הגמרא, שכן הגמרא היא האוצר הגדול של עם ישראל, בו נמצאת החכמה העמוקה של ההלכה, של התורה כולה, בעמקות וברחבות. על ידי לימוד הגמרא תוכל בעזרת ה' לגדול להיות תלמיד חכם גדול בעם ישראל. אלא שדבר זה דורש השקעה. בדרך כלל אנשים לא יודעים בהתחלה איך ללמוד גמרא. כדי להצליח בלימוד הגמרא צריך להשקיע, צריך סבלנות וצריך אמונה. כיום רוב אלו שמגיעים לישיבות תיכוניות עוד לא יודעים איך ללמוד גמרא, וממש צריך להדריך אותם, לכוון אותם ולעזור להם ואז הם מצליחים. לכן במסגרת הישיבות התיכוניות יש המון דרכים והמון כלים לעזור לאדם להגיע לרמה כזו שהוא מבין את הגמרא בעצמו. בהתחלה יש המון הסברה, יש המון כלים, ולאט לאט כשאדם מתקדם הוא מסוגל לוותר על העזרה ולהתקדם בעצמו. אתה בתחילת הדרך,ואין ספק שהישיבה שאליה אתה הולך יודעת זאת, ולכן אם הם קיבלו אותך זה אומר שהם יודעים שהם יהיו צריכים לעזור לך ואני מאמין שהם יעשו זאת בדרך הטובה ביותר. יחד עם זאת, חשוב מאוד שאתה תביא איתך כלים חשובים כדי להצליח: א. סבלנות - כמו כל דבר גדול, כדי לרכוש אותו צריך סבלנות. ב. השקעה - עבודה שלך תוביל להצלחה. אם לא תשקיע תתקשה להצליח. ג. תפילה - להתפלל לה' שיעזור לך. אל דאגה, יהיה ר בעזרת ה'. בברכת הצלחה רבה הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: השבת אבידה: אני לומד באוניברסיטה, ומצאתי קלמר עם כלי כתיבה בתוכו, פרסמתי באינטרנט בקבוצות ששייכות לאוניברסיטה ועדיין לא פנו אליי. רציתי לדעת כמה זמן (אם יש זמן) אני צריך לשמור על האבידה, והאם יש זמן מסויים שאפשר לסמוך על ייאוש בעלים וניתן לזכות ולהשתמש?
תשובה: מעיקר הדין המוצא יכול לקחת את החפץ לעצמו אחר 30 יום ובתנאי שיכריז על המציאה כפי שעשית. וממידת חסידות תעריך כמה שווה החפץ ואם יגיע המאבד לאחר מכן תחזיר לו את שווי האבדה.
שאלה: קדיש במילואים: עוד חודש וחצי אני אמור לשרת במילואים 5 ימים באימון שטח. בתנאי שטח כמעט ואין מניין לתפילה ומתפללים רק יחיד. אם היחידה מסרבת לשחרר אותי, מה אני אמור לעשות?
תשובה: הפקודה אינה מחייבת לשחרר לאמירת קדיש, העזרה שתגיע מהחברים על בסיס אישי. אם אינך יכול אתה אנוס העוסק במצווה ואתה פטור.
שאלה: הפקעת קידושין: בהמשך לתשובה הקודמת של כב הרב, נשאלת השאלה מה קורה עם זוג חילוני שהאימא של האישה קנתה את הטבעת ומסרה אותה לחתן שיקדש את ביתה הכלה. לא נערך פעולת קניין על פי ההלכה. ועוד נאמר לחתן שיגיד לרב שהטבעת שלו והוא קנה אותה. האם אין כאן הונאת דברים כלפי הרב וכלפי החתן? האם ניתן להפקיע קידושין כאלה גם לאחר עשרות שנות נישואין והבאת ילדים משותפים לעולם? יש לציין שהזוג הנ"ל חיי ביחד ובנפרד הרבה שנים בחוסר אהבה ביניהם. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "קידושין בטבעת של האשה"
תשובה: ברור שסטואציה כפי שתארת יכולה להיות בעיתית אך לא בהכרח, ישנם מצבים בהם זה יכול להיות טוב (בדיעבד). בכל אופן, כל ענין של הפסקה והפקעה של קשר של בני זוג שנישאו, יש לברר בבית דין רבני אזורי.
שאלה: הפניות בעושה מול אלו שבקדושה: לרב! בגמרא של מסכת יומא מובאת מחלוקת בין אביי ורבא אם כשפונים לימין ואח"כ לשמאל בעושה ה שבסוף תפילת שמונה עשרה יש לעשות כן "לימינו של מי שמולו" (דהיינו שמאל העומד), או פשוט לימינו שלו ממש (העומד). להלכה ראיתי שבקרב אי אלו מן האשכנזים פונים ימינה ואז שמאלה, ואצל המזרחים ע"פ פסקו של הגר"מ אליהו פונים שמאלה ואח"כ לימין. מוזר הדבר, כי בקדושה, כשאומרים "וקרא זה אל זה", פונים קודם לימין ואח"כ לשמאל לשיטתו של הגרמ"א - ואם הוא סובר שיש לפנות לשמאל ואז לימין משום "מי שמולו" מדוע לא נוקט בשיטה זו הן בקדושה והן בסוף העמידה? האין קשר בין הבנת לימינו של מי פונים? ב מראש!
תשובה: כריעות בסוף שמונה עשרה - נפסק בשו"ע (סימן קכג סעיף א') שבסיום תפילת העמידה על המתפלל לכרוע ולפסוע בעודו כורע שלש פסיעות לאחוריו. ולאחר מכן לפני שיזדקף, יאמר "עושה במרומיו", ויטה את פניו לצד שמאל. ואז יאמר "הוא יעשה עלינו", ויטה את פניו לצד ימין. ואחר כך יאמר ועל כל עמו ישראל ואמרו אמן כשהוא כורע ישר לפניו, כעבד הנפרד מרבו. קודם כל יש להפנות את פניו לצד שמאל כיון "שהמתפלל רואה עצמו כאלו שכינה מול פניו ושמאל האדם הוא צד ימינו של הקדוש ברוך הוא" (לשון המשנה ברורה סק"ד). יש נוהגים כדעת הזוהר הקדוש (פרשת פינחס דף רכט ע"א, הובאו דבריו בכף החיים (סימן קכג סק"ז) שהמתפלל כורע ופוסע שלש פסיעות ופונה לצד שמאלו ואומר: "עושה במרומיו", זוקף, וחוזר וכורע לימינו, ואומר: "הוא ברחמיו יעשה עלינו", וחוזר וזוקף, וכורע מול פניו, ואומר: "ועל כל עמו ישראל ואמרו אמן". כאמור לדעת הפוסקים וכפי שפסק השולחן ערוך, אינו זוקף בין הכריעות כלל, אלא כורע קודם שיפסע שלש פסיעות, ובעודו כורע עושה הכל בכריעה אחת. כריעות בסוף לכה דודי - בשער הכוונות נאמר "בואי כלה בימין בואי כלה בשמאל בואי כלה באמצע" וכן מובא בסידור יעב"ץ בשם אביו שהתחיל בשמואל שהוא לימין השכינה. אך הבן איש חי (פ' וירא שנה ב') כתב שיש לכרוע קודם לימין ואח"כ לשמאל ובכה"ח (סי' רמ"א סקכ"ח) הסביר שיש להקדים צד ימין, מפני שהוא כנגד החכמה שהוא לצד ימין וצד שמאל נגד הבינה. כריעה באמירת "וקרא זה אל זה ואמר" - ראה קישור לתשובה של הרב עזריה אריאל. יום טוב
שאלה: שם ה' שנכתב בשפה זרה: לרב אם שמו של ה כתוב בשפה אחרת האם יש בו קדושה גם כן? למשל "אללה" (והאסלאם אינו ע"ז מוחלטת, שר"י) בערבית או God באנגלית? ב השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "קדושת שם 'אלהים' בכתבי גויים"
תשובה: לשואלת, שם ה' שנכתב בשפה זרה אין בו קדושה, ומותר למחוק אותו (תשב"ץ ח"א סי' ב  ש"ך יו"ד סי' קעט סקי"א, לגבי 'גאט' דהיינו God, וכן בשו"ת רדב"ז ח"ג סי' תיט לגבי 'אללה'). מצד שני אסור לבזות אותו, כגון בהזכרת שם זה בשירותים וכדומה (משנה ברורה סי' פה סק"י, ובשו"ת התשב"ץ והרדב"ז שם החשיבום כאחד מכינויי השם, ראו רמב"ם הלכות שבועות פ"ב ה"ב). לכן גם אין להשליכו לאשפה אלא רצוי לגנוז אותו, לא כי הוא חייב גניזה, אלא כי הברירה השניה של אשפה היא בזיון ('גנזי הקודש' פרק ז סעיף יב). מסתבר שגם מותר להכניס אותו לשקית נקיה ולהניחו בפח, כפי שעושים גם לתרומות ומעשרות וחפצי מצווה שהתבלו, שאין בהם חובת גניזה אלא רק איסור ביזוי.
שאלה: ארטישוק בשבת: ושבוע טוב. רציתי לדעת ברשותך האם בשבת שאוכלים ארטישוק מוציאים עלה נוגסים ואחר כך שמים בצד זה נחשב ברירה? ואם כן איך אפשר לאכול ארטישוק מבלי לברור? מראש
תשובה: אין בזה בעיה של בורר בשבת. אך באופן כללי צריך לדעת שיש להזהר בארטישוק מחמת הימצאות חרקים רבים. אני מצרף כאן שאלה שנשאלה באתר בנוגע לאכילת ארטישוק. הרב אלישיב קפקה
שאלה: לימוד הלכות לפני החגים - גם נשים?: נפסק ברמ"א ובשו"ע הרב שנשים חייבות ללמוד הדינים- כדי שיידעו מה לעשות, והתקנה ללמוד הלכות 30 יום לפני החג נתקנה למען יידעו המעשה אשר יעשו, א"כ האם נשים גם בכלל תקנה זו? (לפחות בגדר "אנשים ללמוד נשים לשמוע" כבהקהל) ואם לא, מדוע? (ובפרט שגם הניסיון מוכיח שנשים רבות לא מדקדקות בפרטי הלכה שונים עקב חוסר ידיעה - גם אם היא אשת חבר!)
תשובה: גם נשים חייבות לדעת את הלכות החגים לפעמים יותר מהגברים, כגון הלכות פסח
שאלה: תקנת עזרא- טבילה בכלי?: לכבוד הרב שליט"א, האם מועיל לאדם בעל קרי לטבול בכלי, כגון בריכה שאינה מחוברת לקרקע שיש בה 40 סאה מים שאובים?
תשובה: ברור שלטבילת נשים, לטבילת כלים, וכן לעולים להר הבית אינו מועיל. לטבילת בעל קרי ישנה מחלוקת לעניין טבילת ידיים בין הרמב"ם וראב"ד לגבי 40 סאה שאובים שבקרקע. (שו"ע קנט, טז) והשו"ע אסר (ראה ביה"ל שם). וכן פסק בעל התניא תרו,יא - שמים שאובים כשירים לבעל קרי בקרקע ולא בכלי. ובבריכת שחיה הרב דב ליאור שליט"א פסק להתיר טבילה בבריכה שבקרקע לבעל קרי בלבד.
שאלה: צירוף מלאכותי רק לצורך ההפרשה מחייב בחלה?: מלשון השואלת עולה ברור שכל כוונתה היא לחבר את העיסות רק בזמן ההפרשה, אך לאחריה היא תפריד אותן שוב לשתי עיסות שונות. אם כן, הרי מפורש בסימן שכו סעיף ב "העושה עיסה לחלקה בבצק-פטורה"! ב השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "צירוף עיסות להפרשת חלה"
תשובה: וברכת ד' עסה עומדת לחלק היינו לשני בעלים אבל חלוקה לפרוסות לאחר אפיה אין זה דין עיסה העומדת לחלק. במקרה זה אין כאן עיסה ולא עומדת לחלק. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ
שאלה: בקשת סליחה: אם מישהו שקטן ממני נראה לי בערך בשנה וחצי נתן לי סתירה חלשה ואני כדי שלא יצחקו עלי נתתי לו גם ואני בטוח במאה אחוז שהוא לא נפגע ואני גם הולך לפי רבי שלמה זלמן אוירבך שאמר שמותר להחזיר אז האם אני צריך לבקש ממנו סליחה?
תשובה: ב"ה שמחתי מאוד לקבל את מכתבך, ולראות גם שמצד אחד אתה לומד, ומכיר את הדברים, ומצד שני גם רגיש לראות שלא לפגוע באחרים. אף שלפי דעות שונות מותר לעשות את מה שעשית, בכל אופן חשוב לבקש סליחה. אתה יודע שהוא לא התכוון, ולכן לא מפסידים מכך אלא רק מרוויחים, עשה זאת כמה שיותר מהר וכך תזכה לחזור להיות נייר חלק. הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: שאלה בנוגע לשם:, שמי הוא ליאור, אני נקבה ונולדתי בתאריך 2 6 1999. שמעתי לאחרונה שהשם ליאור הוא לא טוב לבנות מכיוון שהיה נהוג כשימוש פעם אך ורק כשם לבנים. מה דעתך?האם צריך לשנות את השם?
תשובה: לא טוב לתת לאישה שם של בן. אדם מזדהה עם שמו, ושם של בן לאישה יכול להזיק לזהות שלה. כדאי להוסיף ה' ולהיקרא ליאורה ובזכות זאת תתברכי.