LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: קידושי ביאה ועניינים נוספים: א. אדם שבא על אישה (בת זוגו שאינה נשואה לו או לאחר חלילה, ואינה ערווה עליו, בטהרתה), תוך שהוא מעוניין באופן עקרוני לקדשה (לה לא היתה מודעות לגבי קידושין שכן לא רצתה קידושין באותו שלב בחייהם. והוא לא אמר לה דבר בעניין סמוך לביאה. כך שלא ידעה כלל שיש מחשבות קידושין בליבו) וכן הוא לא התכוון לקדשה בביאה רק הרהר אפשרות קידושין בליבו. מעולם לא היו עדים לכך באופן מובהק. אך אם היו שני עדים (לא בהכרח ברור) לפני זה שהיו בביתם והלכו לפני הביאה. הם כמובן לא ידעו דבר על קידושי ביאה או כל דבר אחר, לא ידעו שאמורה להיות ביאה אך יכלו לשער שיכולה להיות אחת כזו אחרי שילכו (הרי הזוג רמז להם ללכת מביתו). האם יש חשש לקידושי ביאה? יש לציין שאותם שניים (אם היו עדים) הם חילונים מחללי שבת בפרהסיא. וכן אותו זוג לא היה בהם איסור לאו כלשהו (כהן וגרושה וכו ) - אם כי לא נראה לי שזה רלוונטי לקידושין. האשה יצאה ממנו ללא גט, אם היו נשארים לא היתה נשאלת השאלה שכן היו מתקדשים (ואולי היתה בעייה של ברכה שאינה צריכה), האם היא צריכה גט לחומרא אם מדובר בקידושי ביאה או ספק קידושי ביאה ברור שעניין זה יצריך גט וסיבוכים רבים, אך חוששני מערוות אשת איש החמורה וממזרים בישראל. ועל כך לא אשתוק. ב. האם במקרה הנ"ל נניח יש קידושי ביאה ועושים טקס קידושין וממש לא רוצים שהקהל ידע שאין לברך וכו. האם אפשר במקרי דוחק קשים לברך "ברוך אתה ה (בקול רם) למדני חוקיך (בלחש) ולהמשיך "אלהינו מלך העולם." וזה כמובן במקרי דוחק קשים, שלא ידעו חלילה על המצב (או כמו במקרים של פדיון הבן לאחר הפלה)? ג. לעניין רישום בכתובה. האם מי שבאו עליה כדרכה והערו בה אך לא ראתה דם נחשבת בתולה? האם מי שבאו עליה שלא כדרכה נחשבת בתולה? (ברור לי שאם היתה ערווה יש כאן כרת ח"ו אך זו לא השאלה.אלא לעניין הכתובה) ד. מי שאינה בתולה ונרשם בכתובה כבתולה. מה דין כתובה זו?
תשובה: המעשה המתואר הוא דבר חמור ויש לעושה זאת לשוב בתשובה ולתקן פגם זה. א- על מנת שיחולו קידושין צריכים רצון של הבעל לקדש, הסכמה של האשה להתקדש מעשה קידושין ועדים כשרים. ולכן במקרה המתואר לעיל אין חלות קידושין וממילא אין צריך גט. ב- אם לא ברכו כלל בקידושין, פסק השולחן ערוך  באבן העזר סימן ל"ד  שאין לברך כלל והרמ"א כתב לברך בשעת הנישואין (החופה). אמנם במקרה המדובר כבר נתבאר שאין כאן קידושין כלל, ואם החליטו להינשא מברכים כרגיל. ג- ביאה גמורה גורמת לאישה להיות בגדר שאינה בתולה. לגבי ביאה שלא כדרכה, נחלקו הפוסקים מהו גובה כתובתה. ולמעשה הרבנות המקומית ששם נרשמים לנישואין תחליט בכל מקרה לגופו לעניין מה ייכתב בכתובה, ועל פי זה יש לנהוג. בכבוד רב הרב יהודה אודסר.
שאלה: גזל הגוי, בל תשחית, וריבונות יהודית: במהלך דיון בישיבתנו (הישיבה התיכונית בחיספין) נתקלנו במספר שאלות בנוגע עמדת ההלכה לגבי גזל הגוי ו בל תשחית במצב מלחמה, ובמצב שלטון יציב. הייתי שמח אם הרב היה עונה על השאלות, מובן וברור שכל השאלות הן תיאורטיות ולא הלכה למעשה ואין אנו מתכוונים להשתמש בפסיקת הרב לצורך השחתה ח"ו!!! אשמח אם הרב יתייחס בתשובתו לשאלות הנ"ל, וכן אם יוסיף מקורות: האם גזל הגוי אסור? באיזה תנאים הוא מותר (אם בכלל)? האם איסור בל תשחית חל בצורה שווה הן על עצי פרי והן על שאר דברים (עצי סרק, רכוש וכדו )? האם איסור בל תשחית חל ללא קשר לבעלות על החפץ? באיזה מקרים מותר איסור בל תשחית? לצורך הוכחת ריבונות מדינית ממלכתית? לצורך ביטחוני כל שהוא? לצורך כל שהוא? האם אין חלוקה בהיתר בין עצי פרי לשאר דברים? מהו ההבדל בין גזל הגוי ל בל תשחית? האם ההבדל הוא בין שב גזל הגוי החפץ לא נהרס ושב בל תשחית כבר אי אפשר להישתמש בו לשום צורך? או שההבדל הוא במעמד הלוקח- בעל סמכות ממלכתית או אדם פרטי? או שאין הבדל וזה איסור על עצם ההשחתה, וזה איסור על הגניבה? האם במקרה של צורך ביטחוני, שלא מוגדר כפיקוח נפש, בל תשחית ו גזל הגוי מותרים? האם הם מותרים הן לצבא ולרשויות הממלכתיות, והן לפרטים? או שלפרטים מותרים בל תשחית וגזל הגוי רק במקרה של פיקוח נפש? האם ההיתר לצורך הוכחת ריבונות (אם ישנו כזה), מותר הן לפרטים והן לרשויות הממלכתיות, או שאין דין של הוכחת ריבונות בפרטים- שהרי אין להם ריבונות ושילטון? האם מקרה של השחתה וגזילה לצורך הטלת פחד והוכחת ריבונות של פרטים, נידון כ גזל הגוי - מכיוון שאין כאן דין של שילטון אלא של הטלת פחד וטרור של חלק מן היהודים על ציבור הנוכרים או כ בל תשחית?
תשובה: תשובה לגזל הגוי: א- גזל הגוי אסור בהחלט וכך נפסק בשו"ע חושן משפט סימן שמח' וסימן שנט'. לא נזכר היתר בענין זה ואדרבה נזכר שיש בזה חשש איסור נוסף על גזל ישראל והוא החטא החמור של חילול השם. ב- איסור בל תשחית נזכר בתורה על עצי פרי אבל הדבר פשוט בח כי יסור זה כולל כל השחתה שלא לצורך ואפילו בגדים שנקרעו שלא לצורך. ג- איסור בל תשחית איננו קשור לשייכות החפץ כי אפילו חפץ ששייך לאדם עצמו אסור בהשחתה. ד- לצורך בטחוני כמו כריתת עצים המהווים מסתור למחבלים פשוט הדבר שאין בזה איסור ואפילו יש בזה מצווה. הרי כל מלחמה משחיתה את רכוש האויב את בתיו וקניניו ואין בזה כל איסור. ה- אמנם לצורך הוכחת ריבונות ממלכתית הדבר תלוי אם יש כאן מורדים בשלטון ויש צורך להרתיעם ודאי שאין איסור, אבל אין בזה היתר גורף להרוס סתם כל דבר אם לא נעשה שום דבר שאינו הגון מצד הישוב הנוכרי. וגם כשיש צורך להשחית רכוש מורדים אין לעבור את הגבול הנדרש. צריך שהכל יעשה ע"פ הוראת מומחים לדבר. ו- אין הבדל עקרוני במהות האיסור בין גזל להשחתה. ז- מותר גם אם אין צורך בטחוני להחרים רכוש אם יש בזה טובת הציבור ואין הבדל בין יהודים לגויים. כמו שמותר לצורך סלילת דרכים להפקיע שדה פרטית כדי להקל על הציבור וק"ו על צבא בין אם השדה של יהודי או של גוי. ח- מובן שההיתר הוא רק לרשות ממלכתית המוסמכת ולא לקבלנים או לאנשים פרטיים. לאנשים פרטיים מותר במקרה ויש פיקוח נפש להציל את עצמם ע"י פגיעה ברכוש פרטי בין אם הוא של יהודי בין של גוי ובתנאי שמאוחר יותר ישלמו את הנזק. במידה והסכנה לחייהם לא נעשתה ע"י בעל הרכוש, אבל אם בעל הרכוש סיכן חיים מי שהזיק את רכושו אין חיוב מן הדין לשלם לו את הנזק. ט- במידה ויש ציבור מורד בשלטון הממונה מחותר להשחית את רכושו ולהענישו ללא צורך לשלם לו פיצויים. ו נזכה לשלטון טוב שאיננו נזקק לאמצעים אלימים ובדרך הסברה טובה נוכל להביא על כל ישראל.
שאלה: נוסח "אל מלא רחמים": בחו"ל תמיד שמענו שבנוסח תפילת "מלא" אומרים "תחת כנפי השכינה", אבל בארץ כולם אומרים "על כנפי השכינה" האם יש לדבר משמעות? מה מקור ההבדל? האם זה קשור בהיותנו בארץ ישראל? האם יש סיבה שלא להקפיד לומר כמו שגדלנו?
תשובה: יש שתי נוסחאות, ולפי חכמי הקבלה צריך לומר דוקא "תחת כנפי השכינה". בארץ-ישראל נהגו לומר כפי נוסח המקובלים, ולכן אין לשנות בארץ מהמנהג המקומי.
שאלה: כיסוי ראש לגרושה: אני יודעת שכיסוי ראש לגרושה הוא חובה מטעם צניעות. מה המקור לכך?
תשובה: הנודע-ביהודה כותב שזהו דין מדרבנן.
שאלה: לרסק תפו"א: אני רוצה לרסק (במזלג) את התפוחי אדמה של החמין עם הביצה האם מותר? אני יותר אוהבת לאכול ככה.
תשובה: אין לרסק את התפוחי אדמה משום מלאכת טוחן.
שאלה: איך משווקים את ארץ ישראל כעת?: ואני נימצאת כרגע בשליחות באטלנטה מטעם בני-עקיבא. המטרה העיקרית של שליחותי הוא לחזק את הקשר לא"י, לפתח אהבה לארץ אשר תוביל לרצון אמיתי לגור בארץ. בתור ילידת הארץ, אשר מכירה את איכות החיים בארץ, הרוחנית, היהודית החברתית והתרבותית לא אעלה על דעתי שלא לגור בארץ כתוצאה מארועים קשים כגון גירוש עמונה וכדומה, לעומת זאת, אדם שלא גדל בארץ, שלא גר בארץ, אצלו החשיפה לתמונות קשות אלו עשויה להיות מסוכנת, אם כך פניה של א"י, פני לא נשואות לשם. המסכנה המתבקשת היא מסקנת המרגלים: זוהי ארץ אוכלת יושביה וע"כ מוטב להישאר בחו"ל. איך אני אמורה לענות על השאלה וליצור קירבה ואהבה לא"י?
תשובה: : מלבד החיבה היתרה לארץ ישראל וסגולתה סגולה שאינה תלויה בדבר, סגולה שאף אדם לא יכול לקלקלה, יש להסביר כפי מה שאמר מרן הרב קוק לעשיר שבא לדבר בגנות הארץ. אותו עשיר היה עם הרב בעיירה שבה באו אנשים לנופש והבראה. שאל הרב את העשיר האם האנשים האלו בריאים. ענה אותו עשיר ודאי שלא ולכן הם באים לבית ההבראה כדי להבריא. כך גם ארץ ישראל היא המקום שאנו באים אלי כחולים אולם בזכותה של הארץ אנו נטהרים ויוצאים בריאים. "וכיפר אדמתו עמו". יש להבחין בין הרוח הכללי של הדור שהיא רוח שבפנימיותה היא טובה לבין התופעות כלפי חוץ. דווקא בדור שלנו מסוכן להישאר בחו"ל שהרי המשיח יבוא לארץ ישראל ולא לאמריקה. מי שנמצא במקום פעולתו של הקב"ה הוא יזכה לברכה מאת ה'. מי שיהיה במקום רחוק הוא יבוא אחרון. אין הפתעה במה שאנו רואים מול עינינו. ח צפו ברוח קודשם שיהי משבר רוחני בארץ ישראל לפני ביאת משיח. אם כן מה ההפתעה במה שקורה בארץ.
שאלה: הליכה לעמונה: האם תלמיד ישיבה תיכונית צריך ללכת לפינויים למרות שככל הנראה העימותים שם יפגעו לו בבנין האישיות?
תשובה: אם הוא חושש שתהיה שם אלימות פיזית או אפילו מילולית והדבר יפגע ברמתו הרוחנית אל לו להגיע לשם.
שאלה: שאלות שמתעוררות לגבי צניעות במאבק: אנחנו 2 בנות מאזור בנימין, קראנו את העדוית על מקרים חמורים של פגיעה בצניעותן של בנות במאבק ("בשבע", אתר המאבק של עמונה וכו ) ורצינו לדעת מה מקומן של הבנות במאבק על א"י בעקבות אירועי עמונה?
תשובה: אין להירתע מלהמשיך במאבק. נכון שבמצב רגיל היה עדיף שבנות לא ישתתפו באירועים כאלה (וגם בנים), אבל כשהמצב קשה כל כך, אין ברירה. ודווקא מי שתתאמץ לפעול למען העם והארץ תיבנה ותתחזק יותר. וכך שמעתי ממקומות שונים, שכל הבנות שהיו שם התחזקו והתחשלו באמונתם. וגם אם השוטרים התייחסו אליהם באופן מכוער - הדבר הכעיס אבל לא פגם בנפשן. משל היה זה כלב שהתחכך בהן, שלמרות אי הנעימות, אין מזה משקעים. מכל מקום להבא, יש ללמוד להתגונן יותר, ולא לאפשר לשוטרים להתנהג באופן מכוער.
שאלה: דם בביצים : רק לאחרונה נודע לי שיש עניין לבשל מס אי זוגי של ביצים - כדי שאם בסיר ביצה עם דם היא תהיה בטלה ברוב. האם באמת יש צורך להחמיר? כמו כן - האם חשוב בסלטים (כמו סלט ביצים או סלט תפוחי אדמה למשל) לשים ביצים במס אי זוגי או שזה רק בעניין הבישול עצמו?
תשובה: דין זה שהזכרת נאמר רק בביצי רביה, דהיינו: ביצים שאם התרנגולת תדגור עליהם, יצא מהם אפרוח. הביצים שלנו, הנקראות ביצי תנובה, אינם בגדר ביצי רביה, משום שהביצה אינה מופרית, וגם אם תרנגולת תדגור עליה לא יצא ממנה אפרוח. זו הסיבה שכיום אם מוצאים דם בביצה, אין הביצה כולה נאסרת, אלא זורק את הדם והשאר מותר.
שאלה: קביעות בבית כנסת: ביה"כ (האשכנזי) וביהמ"ד של קהילתנו עברו למבנה חדש ב"ה. כל השיעורים בקהילה התקיימו בביה"כ הישן, ועברו למבנה החדש. כעת מבקשים מס לומדים באחד השעורים להעביר את השיעור לביה"כ הספרדי, כיוון שבמבנה החדש אין עדיין חימום. כיצד יש לנהוג?
תשובה: צריך ללכת אחרי רוב המשתתפים בשיעור.
שאלה: היה נכון לפרסם את מעשיהם המכוערים של שוטרי יס"מ?: האם היה נכון לפרסם את התיאורים של אריאל כהנא על מעשיהם המכוערים של שוטרי יס"מ או שיש בתיאורים אלה חשש צניעות?
תשובה: אינני יודע תשובה לכך. יתכן שלא. אולם מצאנו כיוצא בזה בשופטים כ', במעשה פילגש בגבעה, שכדי לזעזע את העם, על המעשים המכוערים שעשו בפילגש, לקח האיש את המאכלת "ויחזק בפלגשו וינתחה לעצמיה לשנים עשר נתחים וישלחה בכל גבול ישראל. והיה כל הרואה ואמרה: לא נהיתה ולא נראתה כזאת". אמנם מבחינה זו חומרת המעשים של השוטרים בעמונה היתה פחותה בהרבה, ועל כן יתכן שלא היה בכך צורך. ויותר היה צריך להדגיש שהם אנשים שפעלו בשם הממשלה, בפקודת אלוף הפיקוד ומפקדי המשטרה, ועל כן חומרת המעשים מבחינת האלימות שבהם גדולה מאוד.
שאלה: נטילת ידיים בין שירותים לאוכל: לאחר עשיית צרכים יש לנטול ידיים ולברך ברכת "אשר יצר". אם ברצוני לשבת לאכול' האם עלי לנטול את ידי בשנית ולברך על נטילת ידיים' או שמא ברכת "אשר יצר" אינה מהווה הפסק בן נטילה לברכה, ואפשר לברך מייד ברכה על נטילת ידיים?
תשובה: אדם שיצא מהשירותים וברצונו ליטול ידיו גם בשביל ברכת "אשר יצר" וגם בשביל הסעודה, יטול ידיו פעם ראשונה בצורה שאינה כשרה לנטילת ידיים לסעודה, כגון: לא מכלי, מים עכורים קצת וכד', יברך "אשר יצר" ושוב יטול ידיו כדין בשביל הסעודה. אם אין באפשרותו לעשות כך, כגון: שאין לו מספיק מים, יטול ידיו כראוי לסעודה, יברך "על נטילת ידיים" ואחר-כך יברך "אשר יצר".
שאלה: חיבור לכבלים: לאחרונה גיליתי שקע חיבור לכבלים בביתי השכור וכאשר חיברתי את הטלויזיה לשקע גילית שאני יכול לקלוט כבלים בחינם, האם זה בגדר גזל או שמא בגדר זה נהנה וזה אינו חסר?
תשובה: זהו דבר העשוי להשכרה, ואתה נהנה מזה ללא תמורה. דבר כזה הוא גזל.
שאלה: ברכות התורה כאשר לא ילמד תורה: האם אדם צריך לברך ברכות התורה בבוקר כאשר הוא יודע שהוא לא ילמד תורה במשך היום כגון שהוא יוצא לשמירה או לטיול, האם זה לא יהיה ברכה לבטלה?
תשובה: המנהג לברך ברכת התורה מיד אחרי ברכת "אשר יצר" כדי לא לומר פסוקים בתפילה ללא ברכה לפניהם. ובודאי שאי אפשר שיעבור היום בלי להזכיר הלכה או ללמוד דבר מועט. ולכן יש לברך את ברכת התורה כבכל יום. (שולחן ערוך אורח חיים סימן מו סעיף ט ובסימן מז)
שאלה: ברכת התורה לקם בלילה: אני בערב שבת הולך לישון וקם לפני חצות ללמוד. אני חוזר לישון אחרי חצות לילה. האם לברך ברכת התורה?
תשובה: כל שינה בלילה על מיטתו מוגדרת כשינת קבע, וחייבים לברך אחריה ברכת התורה.
שאלה: קשירה מחדש של תפילין לאחר ברכת כהנים: לאחר שאני מסיים ברכת כהנים (בימי חול) הש"צ מתחיל מיד את התחנון ועד שאני נועל נעלי וחוזר למקומי הקבוע הוא כבר באמצע. האם אני חייב לקשור מחדש את קשר היד (שהתרתי לפני עלייתי) ורק אח"כ להמשיך בתחנון או לא לקשור מייד אלא רק לאחר שהש"צ מסיים התחנון ונמצא - למשל- בקדיש?
תשובה: חשוב להגיד י"ג מידות ותחנון עם הציבור, ולכן תקשור את תפיליך אחרי תחנון.
שאלה: הליכה מזיקה לעיניים?: אדם שהולך 4.5 שעות ברגל מעיר לעיר פעם בשבוע האם זה מזיק לעיניים?
תשובה: כל הגזמה מזיקה. הליכתך לא נראית לי מוגזמת. אך בדרך כלל עדיף לחלק מנת הליכה גדולה לפעמיים שלוש בשבוע.
שאלה: הבדלה לבד: חזרתי מבני עקיבא לאחר שבבית כבר הבדילו. האם עלי להבדיל בעצמי (כולל נר, בשמים ויין)?
תשובה: כן. ר' ידידיה הכהן
שאלה: שיטת הרב בברכת שוקולד: הרב פסק לברך על שוקולד "בורא פרי העץ". האם לדעה שפוסקת כדעת רש"י, שטרימא זה "כל דבר הכתוש קצת ואינו מרוסק", לשיטה שפוסקת כך, האם גם לה הרב דיבר שצריך לברך "בורא פרי העץ"? כלומר לשיטה שפוסקים שבנתרסק לגמרי מברכים כבר "שהכל" וזאת הברכה, עמ 378, משנ"ב, רב, ס"ק מט גם לה יצטרכו לברך על שוקולד בפה"ע?
תשובה: איננו פוסקים כרש"י אלא כרמב"ם, ולכן השאלה אינה רלוונטית.
שאלה: חדר שיש בו גם שירותים: בביתי שני חדרי שירותים גדולים. מאחר שכך, הסבנו חדר אחד לשימוש אחר (ספרים ומשחקים), אך קורה מדי פעם שיש צורך להשתמש בשירותים עצמם. שאלתי, האם מותר לקרוא לשמוע דברי קדושה בחדר זה?
תשובה: תכסו את האסלה באיזו מפה או שמיכה, ותוכלו לומר דברים שבקדושה.
שאלה: מצבה: האם מותר להשען על מצבה?
תשובה: אין להשען על מצבה.
שאלה: קדיש יתום בפולין: מה הדין לגבי קדיש יתום בפולין? האם ניתן לומר קדיש בכל אתר רצח? מה הדין אם אין במקום קברים כמו בירקאנו?
תשובה: תגידו פרק תהילים ועליו תגידו את הקדיש, מיד בסמוך לאמירת התהילים.
שאלה: קשקוש על שולחן - השחתת רכוש? : אני תלמידה באולפנא בחטיבת ביניים. המורה שלנו אמרה לנו שלקשקש ולצייר על שולחן של בית ספר זה גזל. אבל אני התווכחתי איתה שזה לא גזל כי אני גם מוחקת וגם אם לא אז זה לא הורס את השולחן. שאלתי האם זה באמת גזל ואם כן איפה זה כתוב?
תשובה: אין שום היתר לקשקש על רכוש שאינו שייך לך מכמה טעמים: א. כתב השולחן ערוך בחושן המשפט סי' שעח - "אסור להזיק ממון חברו ואם הזיקו. חייב לשלם", וכתב בספר מאירת עינים שם - "התחיל באיסור ומסיים בחיוב תשלומים ללמדינו שאף אם ירצה להזיק ולשלם מכל מקום יש איסור בדבר". ובמקרה הנ"ל אם את לא מוחקת הרי יש גרימת נזק לבית ספר שצריך לשלם ולטרוח עבור הניקוי, וייתכן גם הפחתת ערך השולחן. גם אם את מוחקת הרי יש נזק מצטבר וייתכן שלא תמחקי כראוי. ב.הרכוש הוא של בית הספר וכל שגורם המוסמך לכך לא נתן רשות מפורשת לשימוש מסויים, אין רשות להשתמש בשולחנות אלא בשימוש הרגיל ומקובל, ואסור להשתמש בחפץ בניגוד לדעת הבעלים.  כל שההקפדה אינה בגדר 'מידת סדום', אבל במקרה הנ"ל אין ההקפדה בגדר זה, משום שמקובל אצל בנ"א להקפיד על כך ולהימנע מללכלך ולקשקש על הרהיטים וכיוצ"ב. ג. מבחינה חינוכית המורה צודקת שסדר וניקיון חשוב להרבה דברים שאין כאן המקום לפרטם, ויש חובה לשמוע בקולה, ו'מה ששנוא עליך לא תעשה לחברך', וכמו שאדם לא מקשקש בביתו על שולחנו כך אין לו לקשקש על שולחן אחרים. וכן אמרו חכמים 'יהי ממון חברך חביב עליך כשלך'. בכבוד רב, הרב אברהם זרביב.
שאלה: לשאול איך הייתה הדרשה של רב מסוים?: האם מותר לשאול איך הייתה הדרשה של פלוני או שיעור כללי של רב מסוים?
תשובה: מה הצורך בשאלה זו? אם סתם סקרנות היא מיותרת והיא עלולה להביא ללשון הרע. אך אם כדי לדעת אם ללכת לשמוע את אותו חכם מותר עקרונית. אולם הנשאל חייב להיזהר לא לומר דבר בגנותו של החכם. הוא צריך רק לענות עניינית על דרשתו אם הייתה מעניינת וכדו'.
שאלה: ישיבה ליד אנשים שמדברים דברים אסורים: אדם שנמצא בחתונה, ואין מקום לשבת בסעודה אלא במקום של אנשים שידברו דיבורים אסורים, האם מותר ללכת לשבת בחברתם?
תשובה: עדיף שלא תהיה שם.
שאלה: נטילת ידיים ביציאה מהשירותים: 1. אחרי שאני גומר לאכול, לפני ברכת המזון אני הולך לבית הכיסא, האם אחרי שנטלתי ידיים לסירוגין והידיים שלי נקיות, אני צריך ליטול "מים אחרונים" או לא? 2. לפעמים לפני ארוחה אני הולך לבית הכיסא, האם אחרי שנטלתי ידיים ובירכתי אשר יצר אני צריך לטול ידיים עוד פעם ללחם או יש דרך אחרת?
תשובה: 1. אינך צריך שוב ליטול ידיך למים אחרונים. 2. אדם שיצא מהשירותים וברצונו ליטול ידיו גם בשביל ברכת "אשר יצר" וגם בשביל הסעודה, יטול ידיו פעם ראשונה בצורה שאינה כשרה לנטילת ידיים לסעודה, כגון: לא מכלי, מים עכורים קצת וכד, יברך "אשר יצר" ושוב יטול ידיו כדין בשביל הסעודה. אם אין באפשרותו לעשות כך, כגון: שאין לו מספיק מים, יטול ידיו כראוי לסעודה, יברך "על נטילת ידיים" ואחר-כך יברך "אשר יצר".
שאלה: זמני הארועים לבר מצווה: בר המצווה של אחייני חל בחול המועד סוכות.(אביו ממוצא אשכנזי ) : א.מתי עליו להניח תפילין?לפני סוכות או אחרי?. ב.מתי עליו לעלות לתורה ולהשתתף במנין? ג.מתי מומלץ לערוך את מסיבת הבר מצוה?
תשובה: א.יש מנהגים שונים לגבי הנחת תפילין עוד לפני הבר מצווה יש שמניחים חודשיים לפני יש שמניחים חודש לפני יש שמניחים שבוע לפני ויש שמתחילים ביום הבר מצווה עצמו. לכן אין בעיה אם יניח לפני סוכות אבל אם נוהגים אצלכם להניח רק מיום הבר מצווה אז שיתחיל רק אחרי סוכות. ב.ביום הבר מצווה יכול לעלות לתורה ולהשתתף במנין. ג.מומלץ לעשות סעודת בר מצווה ביום הבר מצווה עצמו. הרב יאיר פרייליך
שאלה: ירי בשבת: האם מותר לירות בשבת ארטילריה על שטחים פתוחים, שאינו מהווה הרתעה ולא מונע פיקוח נפש או קסאמים עלי ועל שכני?
תשובה: קשה לענות על שאלה זו, משום שזה תלוי בהערכת גורמי הביטחון.
שאלה: הלכות אשכנז: הכרתי בחור אשכנזי חוזר בתשובה. הוא בתשובה כבר שנה ונוהג עד כה לפי השולחן ערוך, אני נוהגת מנהג ספרד מבית הורי. רציתי לדעת האם זה אפשרי שהוא יעשה לו רב ספרדי וינהג לפי הלכות הרב עובדיה יוסף? הבנתי שיש הלכות שונות בכשרות ובטהרת המשפחה, כיצד מגשרים על פער ההלכות?
תשובה: אם הוא לא נהג מעולם מנהג מסוים הוא יכול בחלק מהמנהגים לאמץ את מנהג ספרד. אך לא בכל. הבדלי המנהגים לא צריכים לעכב נשואין יש פתרונות לכל הבעיות. בהצלחה!
שאלה: צניעות בנות - עמונה: אינני רוצה חלילה להציג ביקורת על דברי הרב, אך בתשובה שנשאלה לגבי צניעות בנות במאבק, ענה כבוד הרב שבנות אלו לא ניזוקו בנפשן. בתור בת שנכחה בעמונה, אני מבקשת להדגיש שיתכן שבנות כן נשארו עם משקעים נפשיים, ואולי צריך לתת לכך לגיטימיות. לרוב בנות שנפגעות בצורה כזו, מרגישות אשמות על המצב שאליו הגיעו, ויכולות להבין שזה לא ר שמרגישות רע עקב מה שקרה להן. כמובן שהן תצאנה בעזרת ה מחושלות ומחוזקות, אך קשה לי מחיקת המשקעים הנפשיים. לצערי, בפועל זה לא תמיד עובד כך ואולי יש מקום לתת ביטוי לכל ההשלכות של מעשים מכוערים אלה. אולי להבא כדאי לנו הבנות לחשוב על השלכות מעשיות יותר, כמו לא להגיע למצב שבו בת נמצאת לבד ואין מי שיודע איפה היא, ערנות של הבנים, נוכחות של אנשים מבוגרים בתוך הבתים וכדומה. סליחה אם התפרשו מדברי דברי ביקורת על כבוד הרב ותורתו.
תשובה: דווקא דברייך מחזקים את דברי, וזו היתה אחת הכוונות. שאם נאמר שבנות לא היו צריכות להיות שם, הבנות תרגשנה אשמות. ואם נאמר שעשו מעשה טוב, ואל להן לשים לב ולהתרגש ממעשיהם ודיבוריהם המכוערים של השוטרים, קרוב לוודאי ששום נזק לא יארע לנפשן. מספרים על רב אחד שבבואו לבית הכנסת, עמד אחד מבני הקהילה וגידף אותו קשות, אולם הרב לא שם ליבו לכך והמשיך כאילו דבר לא אירע. לאחר מכן שאלוהו היאך יכל לשמור על שלוות רוחו בשעה שאותו אדם גידף אותו בפומבי. השיב, כמו שאם כלב היה נובח לא הייתי נעלב, מפני שאני מבין שאין לו דעת ואין ראוי להיעלב ממנו, כך אני יודע שלאדם זה אין דעת ואין ראוי להיעלב ממנו. אף כאן לגבי הבנות, כשם שאם כלב גדול היה מתחכך בהם ומלקק את פניהם, לא היו חשות פגיעה עמוקה בנפשן, אלא רק אי נוחות ואולי תחושת גועל, כך גם כאן. (מי שעצה זו אינה מועילה לה, טוב שתתייעץ עם אשה חכמה ומנוסה). ואין בהליכה למקום כמו עמונה סכנה גדולה יותר מאשר הניסיונות שבת עלולה לעבור במשך שנת שירות, וכמו שאין הבנות נרתעות מללכת לשנת שירות, למרות אי אילו סיכונים, מפני שהן מבינות את חשיבות התרומה לחברה, ואף האמהות והמחנכות מעודדות אותן לכך. כך גם מי שמבינה את חשיבות המאבק על ארץ ישראל אינה צריכה להירתע מלהשתתף בו מחמת חששות אלו. אלא שיש להתארגן בפעם הבאה באופן שיקשה על השוטרים להתנהג בגסות. לפי מה ששמעתי ממקומות שונים, רובן המוחלט של הבנות שהיו בעמונה יצאו משם בתחושה טובה, שעשו דבר למען ישוב הארץ, וההתנהגות הגסה כלפיהן לא החלישה אותן אלא להפך, חישלה את רוחן.
שאלה: תפילה תפילין ונקיון הגוף: מה עושים כאשר קמים בבוקר עם קלקול קיבה קשה המצריך להתפנות כל כמה דקות. האם יש תפילות שאפשר לומר? האם מותר להניח תפילין ק"ש וכו.
תשובה: במצב כזה יניח תפילין ויגיד לפחות קריאת שמע, ולגבי שאר התפילה יגיד בלי תפילין וכל פעם שצריך להתפנות יעצור, יתפנה, וימשיך מהיכן שעצר ואם יכול להניח תפילין לתפילת עמידה עדיף להתפלל עמידה עם תפילין. רפואה שלמה. הרב יאיר פרייליך
שאלה: עליה לתורה בבר מצווה: 1. למה בעצם עולים תורה? 2. האם קורה משהו למישהו שלא עולה לתורה? 3. שמעתי שאפשר לעלות לתורה גם בגיל יותר מבוגר מגיל שלוש עשרה, האם זה נכון? 4. מי שלא עולה לתורה האם הוא יכול לחזור בתשובה בעתיד?
תשובה: המנהג לעלות לתורה לאחר שהגיע לגיל שלוש עשרה הוא כדי שידעו כולם שהוא כבר מחוייב במצוות (משנה ברורה אורח חיים סימן קטן ו). מי שלא עלה לתורה לא עבר איסור ולכן גם אינו זקוק לתשובה אולם כדאי שיעלה לתורה בהקדם כדי שגם הוא יזכה במצווה זו. מגיל שלוש עשרה אפשר לעלות לתורה כדין כל עולה לתורה.
שאלה: גרפולוגיה והיפנוזה: א. האם מותר לתת לגרפולוג כתב של מישהו ללא ידיעתו? ב. האם מותר למהפנט להפנט (בידיעה של האדם)? - יש מצב שהאדם לא ישתחרר או שיגרם לו נזק בלתי הפיך מההיפנוט, במקרה שהמהפנט יטעה?
תשובה: א. מותר ללכת לגרפולוג, ומותר לתת כתב של אדם לא ידיעתו אם זה לתועלת, כמו שמותר לשמוע לשון-הרע כשמציעים שידוך ורוצים לדעת את האמת עליו, משום שזה לתועלת. ב. מהפנט הוא כמו רופא, וזה תלוי באחוזים שנגרם להם נזק ובמומחיותו של המהפנט.
שאלה: הדרכה בנוגע לשרות מילואים: שרתתי בצבא במסגרת ע (לא גדלתי בבית תורני, אלא התקרבתי ליהדות בהמשך) לפני כשנתיים וחצי השתחררתי וכיום אני משרתת במילואים. השירות שלי הוא במטה ולא בשטח, למעשה מבחינה היבטי צניעות דומה לכל מקום עבודה אחר - לא כאן הבעיה שלי. הבעיה שלי היא בנוגע ליחס הכללי לשרות, והיחס לסובבים אותי, בפרט כאלה שהשתתפו בגרוש בפועל. המצב מורכב - מצד אחד, המשימה העיקרית של הצבא היא עדיין ההגנה על המדינה, ואני רוצה להמשיך להיות שותפה לזה, (למרות שקשה לי כרגע להזדהות עם הגוף עצמו) מה גם שהושקע הרבה מאמץ לצורך הכשרתי. מצד שני - אני לא יודעת איך לנהוג, ובמיוחד איך להתייחס לאנשים שעסקו בגרוש במו ידיהם, וכאלה שסייעו - ולצורך עבודה אני חייבת להיות בקשרים תקינים אתם. אבל אני לא רואה איך אפשר להמשיך "כאילו כלום לא קרה", ואני גם חושבת שזה לא נכון (כמו שהבנתי מדבריך בתשובות כאן שאין סיבה לסלוח לחייל שגירש) לסיכום, אני רוצה להמשיך בשירותי, אך קשה לי מאד להמשיך ככה, אני לא יודעת איך לנהוג נכון - איך להתייחס למסגרת עצמה, לאנשים, למדים אותם צריך ללבוש ולדרגות (אני קצינה) - אולי נכון לוותר עליהן בכלל?
תשובה: הנושא מורכב כפי שאת הסברת בעצמך ולכן קשה לענות עליו. ובנתיים הצעתי שתמנעי בתקופה הקרובה מלשרת במילואים בתקווה שתקום הנהגה חדשה ותתקן את העוולות. ונוכל להמשיך לשרת בשמחה בצבא. דחיית ההשתתפות במילואים היא הבעה של מחאה על מה שנעשה.
שאלה: כיבוד הורים גרושים: הורי התגרשו לפני 3 שנים והייחסים בין אבי לאמי מתוחים מאוד, אמי לא מרשה לבקר אצל אבי וגם אני לא כל כך חפצה בכך. אבי מזמין אותי מידי פעם לבקר אצלו בשבתות ובחגים. האם אני צריכה ללכת למרות שזה ייפגע באימי מאוד ויכול לעורר את כעסה עלי? (אבי נשוי בשנית)
תשובה: עליך לכבד את אביך למרות התנגדות אמך אולם אינך חייבת לספר לה כל פעם שבקרת אצל אביך. נהגי בטקט.
שאלה: חזרה בתשובה על עבירות לפני בר מצוה: האם על אדם לחזור בתשובה על מעשים שנעשו קודם הגיעו לבר מצוה?
תשובה: אין צורך, חוץ ממקרה שאדם גנב לפני גיל בר-מצוה והחפץ עדין ברשותו, עליו להשיבו לבעליו משגדל.
שאלה: מה היחס לערך אחדות העם?: מהו המקום הראוי שעלינו לתת לערך שמירת אחדות העם. האם הוא ללא גבול? האם יש מצבים בהם צריך לנהוג על-פי מי לה אלי.? מה הערך של העם כאשר ה אינו במרכזו? הרי זה מה שמבדיל אותנו מעמים אחרים שמה שמאחד אותם הם אינטרסים כלכליים, בטחוניים, תרבותיים וכד, האם הנסיון לשמור אל אחדות העם לא מעקבת את התקדמותו של החלק הבריא של העם לכינון מלכות ה?
תשובה: הביטוי של "העם" מופיע לראשונה בחטא העגל. ושם אנחנו לומדים שאם יש לעם חולשה, אסור לנו לתת לזה לגיטימציה. בפרשת שלח-לך המרגלים משכנעים את העם לא לעלות לארץ-ישראל, אבל יהושע וכלב ניסו לשכנע את העם כן לעלות לארץ. וכתוב שם ש"כל העדה" בכתה. אם זה היה רצון העם, מדוע יהושע וכלב ניסו לשכנעם לעלות? אלא מכאן אנו רואים שאם העם עושה משהו לא נכון, כל מה שאפשר לעשות בשביל למחות יש לעשותו. בנוסף, מספר המדרש שכאשר אמרו ישראל במדבר "ניתנה ראש ונשובה מצרימה", באו בני לוי ונלחמו איתם, שלא ילכו חזרה למצרים, ובאותו זמן ניספו כמה משפחות מישראל. כשיש חולשה, יראי ה' עומדים כחומה בצורה בפני זה ועושים מה שאפשר לעשות נגד החולשה, שלא יראה חס-ו שנותנים לחולשות לגיטימציה. המטרה של אחדות העם אינה מקדשת את האמצעים, ואין לעשות מצוה של אחדות בעבירה של "הסכמה שבשתיקה" למעשי הציבור. לא לתת יד לחולשות, אלא לשמור על הפן הבריא של העם.
שאלה: חשש מפגיעה פיזית: בזמן האחרון ממש התחזקה אצלי האמונה בשם יתברך, הבנתי שאחד העקרונות הכי חשובים הוא לשים את מבטחינו בו כי הוא גואלינו והוא קובע לנו את ייעודנו וכיצד לשרתו. הבנתי בנוסף שעלינו להיות שמחים והשמחה היא מצווה גדולה מאוד, כי השמחה גורמת לשלווה ומקרינה אור לכבויים. עם זאת קשה לי בדבר אחד- אתמול קראתי כתבה על התעללות מינית בילדים בני 9 עד 13 באשקלון. התעללות בצורה כזאת פשוט מזעזעת אותי. באמת יש אדם שמגיע לו דבר כזה? אני לא יודע אם הייתי מסוגל לעמוד במצב כזה, ואני חושש לביטחון ילדיי - האם הם יכולים להיות בטוחים?
תשובה: מדת הבטחון בד' היא האמונה שהכל מאיתו ית' והכל לטובה. ולכן אין מקום לדאגה כלל כי הכל מושגח על ידי רבש"ע. אכן זה לא פוטר את האדם מלהיות זהיר ולא לעשות דברים שיש בהם סכנה. וכן יש לשמור על הילדים במדה סבירה לא בהגזמה. אבל לאחר שאדם עשה את המוטל עליו להזהר, אין מקום לדאגה בלב, אלא לבטוח בד' שהכל יהיה לטובה. יש לזכור שהמקרים של התעללות הם חריגים ולא צריך להכנס לפניקה אלא כאמור לנקוט במידת הזהירות הסבירה. ולבטוח בד'.
שאלה: שיחות טלפון: האם יש איסור או החמרה שזוג המתחיל את הקשר ישוחח בטלפון יותר מפעמיים בשבוע?
תשובה: אם השיחות האלו תורמות להכרות, ואם אינם ארוכות עד כדי הפרעה גדולה רי הלימוד, אין מניעה מלקיים אותם. הכל צריך להעשות לשם שמים ובשיקול דעת ושכל ישר. ואין כללים קבועים בזה.