LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: "אשר יצר" ללא שטיפת ידיים: אם קרה אונס שאין בסביבתי ברז מים לאחר התפנות, אפשר לברך "אשר יצר" בלי לשטוף ידיים?
תשובה: תנקה את ידיך בכל דבר שאפשר לנקות ואז תוכל לברך ברכת אשר יצר.
שאלה: נטילת ידיים אחר שהייה במיטה: כשאני קם בבוקר, אני לא ממש מצליח לקום ישר מהמיטה איך שאני מתעורר, לוקח לי קצת זמן לקום מהמיטה משהו כמו 5-10 דקות. לאחר שאני קם מותר לי ליטול ידיים או שאני הפסדתי את הברכה?
תשובה: נטילת ידיים בבוקר נוטלים מיד אחרי שקמים ו ואף אם אתה מתעכב במיטה עליך ליטול לאחר שתקום. יש השמים נטלה ליד המיטה כדי ליטול מיד כשהם מתעוררים.
שאלה: להגיע לאמונה בטוב: יש לי בעיה המטרידה אותי. אני מרגישה שמרוב שאצלי בבית, בחברה ובחינוך שלנו, שמים דגש על העמל של האדם, על העבודה המתמדת ושדברים לא באים בקלות, אני מרגישה שיש בי איזושהי חסימה בכל הקשור באמונה בטוב. אני כל הזמן נשארת בנקודת העמל. אם הקב"ה החזיר לי נשמתי בבוקר, זה אומר שעכשיו אני חייבת "להחזיר טובה", לעשות את רצונו ככל יכולתי ממש, אני לא נהנת מהחסד שלו, אני מיד נכנסת למקום של העמל שהחסד דורש ממני, כל הזמן בעבודה, בבירורים פנימים. אני מאמינה שהקב"ה לא חייב לי כלום, הכל חסד, ומתוך כך עולה לי התחושה שאולי אני לא ראויה לטוב. לא מגיע לי כלום. למשל, כשקיבלתי מתנה ליומולדת הרגשתי ממש לא נעים. ממש הצטערתי שכך טרחו בשבילי. חשתי שזה לא מגיע לי. יש לרב עצות לפתוח את הלב לאמונה בטוב, בשפע?
תשובה: לכל זמן ועת לכל חפץ. טוב שאנו לאחר הימים הנוראים יש מקום לשתי ההרגשות. ביום כיפור אנו מתמלאים בבושה ורצון לבכות מרוב מה שאנו מרגישים שהקב"ה גומל איתנו כל כך חסד ואנו לא ראויים לו. אולם הקב"ה לא רוצה שנהיה כל השנה באווירה של יום כיפור. לאחר יום כיפור יש לנו את חג הסוכות. שם הקב"ה מבקש מאיתנו להיות שמחים ומאושרים ובעיקר שמחים בדברים הטובים שיש לנו. כך גם במשך כל השנה. יש פינות ביום שאת יכולה להיות עם התחושה של הוידוי ושל אי עמידה ברף של המחויבות. אולם רוב היום את צריכה להיות בתחושה שאת יציר הקב"ה והקב"ה בודאי ברא יצירה טובה ומופלאה שבידה לעשות טוב. אם כן הצעתי שתרגישי שיש שעות של חשבון נפש שבהם יש את תחושת העמל וכו'. בשאר היום צריכים לברוח מלחשוב איך אני מתפקד יחסית למה שהיתי יכול אלא לשמוח על כל הישג ועל שאת נפגשת איתו. מידת הענווה היא גם כוללת את המצב שבו האדם כלל לא עושה חשבון מי הוא יחסית לסביבה או יחסית לעצמו, הוא פשוט נהיה צינור וחיי את החיים שהקב"ה מגלה דרכו.
שאלה: טעות בסליחות: מה לעשות אם אמרתי בטעות את הסליחות ליום הלא נכון, האם צריך לחזור ולומר את הסליחות של אותו יום או שיצאתי ידי חובה?
תשובה: אין בהלכה סליחות ליום מסוים. כל מקום בחר לו סליחות אחרות ויש חסידים שהפכו את הסדר של הסליחות ליום חמישי של עשי"ת (יג מידות), ואומרים אותם ביום שבו קוראים בתורה.
שאלה: קריאה בשם פרטי לחמי ותי לפי בקשתם: ידוע לי וחמותי מעדיפה שאקרא לה בשמה הפרטי ולא אמא. כמו כן היא מעדיפה שאקרא לחמי בשמו הפרטי ולא אבא. איני יודע מה דעתו של חמי בנושא, אך אצל חמותי זה עניין השקפתי מהותי. האם מותר לי לקרוא להם בשם הפרטי לאור זאת? אני משתדל גם להוסיף סבא X או סבתא Y כשזה מתאפשר לי, אך לא תמיד זה מתאפשר.
תשובה: אם היא מוחלת על כבודה זהו כבודה.
שאלה: לבקש סליחה בדואר אלקטרוני: במכתב שנשלח בדואר אלקטרוני כתבתי למישהו שהוא לא חייב לשמור על הקשר עם אנשים מסויימים. המכתב הגיע אל אותם האנשים והם נפגעו. שלחתי מכתב התנצלות והסבר שלא התכוונתי לפגוע בהם אלא להמליץ עם מי כדאי להיות בקשר, ושההמלצה שלי לא אומרת שאני חושבת שהם לא ר. לא הייתה לי כתובת של אותם האנשים שנפגעו ושלחתי את המכתב אל האיש שהיה אמור לקבל את המכתב הראשון. הוא ענה שהאנשים שנפגעו, קיבלו את התנצלויות וסלחו לי. השאלה היא האם זה מספיק או שעליי להתנצל אישית, האם יש כלל שבדרך שפגעתי זוהי גם דרך להתנצל (במכתב)?
תשובה: נראה לי שהדבר שעשית מספיק.
שאלה: שיעור תורה במייל: האם מותר לבחור להעביר שיעורי תורה במייל לבחורה?
תשובה: עצם העברת השיעור ללא תוספות של קלות ראש וכד' מותרת.
שאלה: בקשת סליחה לאחר קשר: הייתי בקשר עם מישהו במשך תקופה מסויימת, שבסופה ב"ה נפרדנו. אני מתלבטת האם עלי לבקש ממנו סליחה על דברים שקרו באותו זמן, או שעדיף שלא כדי שלא לעורר את היצר אצלו מחדש, ואם כן,כיצד נכון לבקש (הודעה מייל שיחה דרך מכר משותף)? אציין כי אני יודעת שהפרידה עדיין קשה עליו והוא עדיין מתמודד עם הרצון להמשיך את הקשר למרות ההחלטה.
תשובה: עדיף להמנע מכל קשר כדי לא לפתוח פצעים מחדש. ועל כן אל תבקשי סליחה באף דרך. כך זה טוב יותר.
שאלה: נטילת ידייים לפני סעודה: מאיזו סיבה נוטלים ידיים לפני אכילת לחם ולמה דווקא 3 פעמים ברציפות על כל יד ולא לסירוגין, ומדוע נוטלים ידיים למים אחרונים לפני ברכת המזון?
תשובה: נטילת ידים לסעודה תקנת חכמים היא וכמה טעמים ניתנו לנטילה זו והם: א. משום סרך טומאה, פירוש, בזמן שבית המקדש היה קיים היו צריכים הכהנים ליטול את ידיהם קודם אכילת תרומה, כיון שהידים עסקניות הן ונוגעות בכל דבר, חששו שמא יטמאו את התרומה בנגיעתן. וכדי שהכהנים יהיו רגילים בנטילה זו, תיקנו שגם ישראל קודם אכילת פת יטלו את ידיהם. ב. מחמת קדושה ונקיות, וכפי שמובא במסכת סוטה (דף ד ע"ב), כל האוכל לחם בלי נטילת ידים כאלו אוכל לחם טמא. ולענין סירוגין, באמת שמעיקר הדין אין צריך נטילה ג' פעמים אלא מספיק בנטילה של פעם אחת בשיעור של רביעית מים על כל יד, אלא שכבר נהגו ליטול ידיהם ג' פעמים על כל יד. ומכל מקום אין צריך סירוגין אלא במקום שיש רוח רעה כמו בקימה מהשינה בבוקר וכדומה, ולכן כאן בסעודה שלא שייך רוח רעה אין צורך בסירוגין. לענין מים אחרונים, מובא בגמ' במסכת חולין (דף קה עמוד ב) שמים אחרונים חובה מחמת מלח סדומית, פירוש, שהיה מצוי מלח סדומית המסמאת את העניים, לכן הצריכו ליטול מים אחרונים. ועוד טעם מובא שם בראשונים, מחמת קדושה להעביר הלכלוך קודם ברכת המזון. ואף על פי שהתוס' שם כתבו שבזמנינו שאין מלח סדומית לא צריך ליטול מים אחרונים, מכל מקום הרבה ראשונים שם חלקו עליהם וסוברים שגם בזמנינו שאין מלח סדומית צריך להקפיד על מים אחרונים מחמת הטעם השני, וכן פסק השו"ע (סימן קפ"א). וחוץ מכל הנ"ל יש לענין מים אחרונים טעמים עמוקים על פי הסוד.
שאלה: פעמיים ראש השנה?: אני מבקש לדעת מדוע ישנם שני ראשי שנה לשנה העברית, הראשון הינו בחודש תשרי בו חל חג ראש השנה, השני בחודש ניסן לפי יציאת מצרים. מי מהם הוא הוא ראש השנה?
תשובה: ראש השנה הוא הגדרה להתחלה חדשה. המשנה במסכת ראש השנה מגדירה ארבעה ראשי שנים. ראש השנה הראשון הוא א' בתשרי שהוא ראש השנה לשנים, כלומר, חישוב השנים נעשה על פי א' בתשרי. בניסן ישם ראש השנה למלכים, כלומר, חשבון השנים של המלכים נמנה לא מיום המלכתם אלא מא' בניסן וכל זה כדי שבשטרות בהם כותבים תאריך ומנו לשנות המלכים ידעו בדיוק מתי נכתב השטר. ובט"ו בניסן ראש השנה לרגלים. בניסן ישנו עניין נוסף והוא שהחודשים נמנים מניסן, זאת אומרת, אדם האומר בחודש הראשון מתכוון לניסן, השני לאייר וכן הלאה. יוצא שראש השנה לשנים הוא א' בתשרי ובו יום הדין. וישנו מניין החודשים הנמנים מא' ניסן החודש בו יצאנו ממצרים.
שאלה: תקיעת סכו"ם בקרקע: מהו המקור לתקיעת סכו"ם באדמה במקרה של ערבוב בשר וחלב?
תשובה: הגמרא בסוף מסכת עבודה זרה (דף עו עמוד ב) מביאה שסכין של גוי משייף אותה באבן ונועצה בקרקע 10 פעמים ומותר לאכול בה דברים צוננים. מטרת הנעיצה בקרקע היא כדי לנקות היטב את הסכין מהשומניות שעליו. הבית יוסף (יורה דעה סימן פט) הביא את הדין הזה בשם אורחות חיים והרמ"א (שם בסעיף ד) הזכיר את זה להלכה.
שאלה: השבת אבידה של פלאפון: מצאתי פלאפון. א. כדי למצא מי הבעלים הסתכלתי בספר הטלפון על מנת לגלות מי החברים שלו וכדו - האם הדבר מותר כי ישנה אפשרות שיהיו שם מספרים שמעידים על דברים שאדם לא רוצה שידעו אותם? ב. האם מותר לחייג מהטלפון על מנת למצא את הבעלים, או יש בזה גזל (לדוגמא כאשר כתוב "אשתי" או "בית שלנו" וכדו )?
תשובה: א.נראה מאומדנא שודאי הבעלים רוצים את הטלפון שלהם בחזרה, ואם אין דרך אחרת לברר מי הבעלים, הם רוצים שהמוצא יסתכל בספר טלפונים. ב. ודאי שהוצאות ההשבה מוטלות על המאבד, בעלי החפץ, אלא שייש לדאוג שלא יוציא יותר משווי האבידה, וכך כתוב במשנה בבא מציעא דף כ"ח ע"ב: "כל דבר שעושה ואוכל יעשה ויאכל וכל דבר שאינו עושה ואוכל ימכר שנאמר "והשבותו לו" ראה היאך תשיבהו לו", ומפרש רש"י שלא יאכילנו חצי דמיו שא"כ אין זו השבה. הרב אברהם זרביב
שאלה: הכנה לקורס פסיכומטרי בחול המועד: 1. האם מותר לי להשתתף במבחני ההכנה (סימולציות) של הקורס לקראת המבחן הפסיכומטרי, שיערכו בחול המועד?(המבחן עצמו יערך ימים ספורים אחר סוכות). 2. האם מותר לי להתכונן בבית למבחן, תירגול שכולל כתיבה בעפרון וכתיבה במחשב? (מטעם קורס ההכנה הם נותנים לך לעשות מבחני סימולציה גם בבית) 3. האם אני צריך לכתוב בשינוי בכל אחד מהמקרים הנ"ל? יש לציין כי המבחן הפסיכומטרי יקבע אם אני אלמד 3 או 4 שנים במכללה, ובמידה ואקבל ציון מסוים אף אוכל לקבל מילגה בסך כל שכר הלימוד (כ-40,000 ש"ח), וכן כי עלות קורס ההכנה עלתה קצת יותר מ-5000 ש"ח. כמו כן התחייבתי לגשת למבחן הפסיכומטרי הקרוב, כיוון שכבר קיבלו אותי ללימודים במכללה "על תנאי" ולכן אין לי אפשרות לדחות את מועד המבחן.
תשובה: במקרה שלך הדבר מותר בגלל דבר האבד בתנאי שגם הזמן עד חוה"מ ינוצל להכנה. כתיבה במחשב ללא הדפסה עדיפה מכתיבה בעט או בעפרון.
שאלה: ייעוץ לגבי השנה.: סיימתי י"ב בשנה שעברה, כרגע אני בת 18.5, התכוונתי ללכת לש"ל, ובגלל כמה סיבות החלטתי לבסוף להמשיך ללמוד (במכללה בה רציתי ללמוד לא יקבלו אותי אחרי ש"ל, כי היא מכללה חרדית) הלימודים שלי הם שני אחה"צ ובוקר אחד בשבוע - 13 שעות בכללי, באחה"צ הנותרים שלי אני מעבירה שיעורים פרטיים לתלמידים מתקשים, דבר שמאוד תורם לי אישית וגם להם, ואני מאוד נהנית מזה. יש לי עוד זמן פנוי, בעיקר בקרים ואני רוצה לנצל אותם, אני יודעת שאם לא אקבע לעצמי לוח זמנים, אני יכולה סתם להתבטל ואני ממש לא אחת כזאת, החלטתי ללכת למדרשת אביב, יש להם "תוכנית שילוב" שזו תוכנית לבנות שמעוניינות ללכת למדרשה יחד עם כל עיסוקיהן הפרטיים וזה ממש מתאים לי. התייעצתי אתמול עם אדם די קרוב אלי, והוא אמר לי שאם כבר הולכים למדרשה, זה עד הסוף, מאבדים את כל ה"אפקט" כשבאים רק בקרים (יענו מ-8 בערך עד 16:00). הוא אמר לי שאני צריכה לעשות סדרי עדיפויות בחיים ואפילו לוותר על השיעורים הפרטיים בכדי להיות במדרשה יותר. לי אישית, ממש חשוב להמשיך להעביר את השיעורים האלו, אני מרגישה שאני באמת תורמת להם, אחרי הכל, אלו ילדים עם בעיות ויש לי גישה טובה אליהם ב"ה. אני עדיין לא יודעת כ"כ מה לעשות?
תשובה: עשי כפי שמורה לך ליבך. אין כללים בנוגע למדרשות. יש כאלו שמתאים להם להתמסר לכך. זה לא רוב הבנות. לרוב הבנות מתאים שילוב מהסוג שאת עושה. העיקר שתעשי הכל לשם שמים ובשמחה.
שאלה: עלייה לתורה לספר תורה אשכנזי: לפי חלק מהתימנים ספרי התורה האשכנזים פסולים לקריאה בתורה בגלל החסירות ויתרות, ומכיוון שהספר "פסול" אז יש פה ברכה לבטלה. רציתי לשאול אם אני יכול לעלות לספר תורה אשכנזי בישיבה אשכנזית? (אני תימני).
תשובה: קריאת התורה נועדה לציבור ולא ליחידים, לכן כל ציבור קורא בספר המקובל אצלו וכל המתפללים באותו ציבור יוצאים ידי קריאה באותו ספר ויכולים גם לעלות לקרוא בו (עיין באהלה של תורה ח"ב סי' א).
שאלה: ספיקות באמיתת הדת: אני בחורה בת 20 איני יכולה לנקוב בשמי אך אני דוגמנית מצליחה. נתקלתי בעלון מסויים לפני זמן רב שגורם לי להרהר עד היום על נושאי דת ויהדות. לאחר חיפוש אקראי באינטרנט הגעתי לכאן ראיתי והתבוננתי גם בכמה הרצאות ויש לי גם המון ספקות לגבי אמיתת הדת, איך להתמודד איתם, איך להוכיח לעצמי את זה. אם יפתרו ספקותי אני מבטיחה שאפרוש מעולם הדוגמנות ואחזור בתשובה.
תשובה: טעמו וראו כי טוב ה'. קשה לי לומר שיש דרך להכיר את האמונה כשעומדים מבחוץ. צריך לטעום זאת מבפנים ואז ניתן להרגיש מבפנים את העוצמה שיש באמונה. לכן לפי דעתי הדרך הטובה ביותר לבדוק זאת זה דרך קשר עם משפחה שנמצאת בפנים. את יכולה למשל לבוא אלינו הביתה, את יכולה להגיע למרכזים של "ראש יהודי" ששם תפגשי אנשים שיוכלו לזרום במקום שאת נמצאת. אני מאמין שהאמונה היא טבעית לכל יהודי. אולם השטף של החיים שמציעה התרבות המערבית אינה נותנת לנו להרים את הראש ולהפגש עם מה שיש לנו בפנים. זו האמונה שלי. לסיום אצטט לך סיפור מופלא על תשובה סיפור שכתוב בתלמוד. מעשה באדם אחד שהיה זהיר במצות ציצית. שמע שיש זונה בכרכי הים שנוטלת ד' מאות זהובים בשכרה. שיגר לה ארבע מאות זהובים וקבע לה זמן. כשהגיע זמנו, בא וישב על הפתח. נכנסה שפחתה ואמרה לה: אותו אדם ששיגר ליך ד' מאות זהובים בא וישב על הפתח! אמרה היא: יכנס. נכנס, הציעה לו ז' מטות שש של כסף ואחת של זהב ובין כל אחת ואחת סולם של כסף ועליונה של זהב. עלתה וישבה על גבי עליונה כשהיא ערומה ואף הוא עלה לישב ערום כנגדה. באו ד' ציציותיו וטפחו לו על פניו נשמט וישב לו על גבי קרקע ואף היא נשמטה וישבה על גבי קרקע אמרה לו גפה של רומי שאיני מניחתך עד שתאמר לי מה מום ראית בי אמר לה העבודה שלא ראיתי אשה יפה כמותך אלא מצוה אחת ציונו ה' אלהינו וציצית שמה וכתיב בה אני ה' אלהיכם שתי פעמים אני הוא שעתיד ליפרע ואני הוא שעתיד לשלם שכר עכשיו נדמו עלי כד' עדים אמרה לו איני מניחך עד שתאמר לי מה שמך ומה שם עירך ומה שם רבך ומה שם מדרשך שאתה למד בו תורה כתב ונתן בידה עמדה וחילקה כל נכסיה שליש למלכות ושליש לעניים ושליש נטלה בידה חוץ מאותן מצעות ובאת לבית מדרשו של ר' חייא אמרה לו רבי צוה עלי ויעשוני גיורת אמר לה בתי שמא עיניך נתת באחד מן התלמידים הוציאה כתב מידה ונתנה לו אמר לה לכי זכי במקחך אותן מצעות שהציעה לו באיסור הציעה לו בהיתר. עד כאן הסיפור. יש בסיפור הזה עומקים רבים. בכל אופן הסיפור הוא על אישה שהיתה גויה והיתה רחוקה מאד מהתנהגות שדומה למה שהתורה מציעה לנו. הפגישה שלה עם הבחור ועם העוצמות הכל כך גדולות שבאו לו כתוצאה מהתורה הפעימו את ליבה. היא הרגישה שיש עוצמה עמוקה בדרך של התורה. זה מה שהביא אותה לעזוב את כל הרגליה ולהתחבר לעם ישראל. הסוף של הסיפור הוא במיוחד מתוק. הסיפור מראה לנו שבעצם אפשר לעשות אותו דבר, אפשר להשתמש במיטות של זהב כגויה, אולם אפשר להשתמש באותם מיטות בצורה יהודית. אל תתייאשי מלהמשיך לחפש.
שאלה: חילול ה?: יש לי כמה חברות שיושבות ומעשנות נרגילה לפעמים לבד ולפעמים עם בנים, חשוב לי לשבת איתם כדי שבכל זאת להשפיע עליהם קצת לטובה, (ממש אין חשש להשפעה עלי) וב"ה אני די מצליחה להשפיע קצת לטוב ולפעמים אני לוקחת אותם לשיעורים וכדומה. ממש לא נעים לי ומפריע לי כשיש אנשים שעוברים ברחוב ורואים אותנו, אני ממש מרגישה שזה חילול ה שאנחנו בתור בנות דתיות יושבות עם נרגילה, מה לעשות, לשבת איתם וכך יש מצב שנדבר על דברים שחשוב שנדבר או שלא לשבת כיוון שזה חילול ה שאנשים עוברים ורואים? (אם יושבים איתם בנים או שאני ממש יושבת בצד ולא משתתפת בדיבור וקוראת משהו או שאני הולכת משם).
תשובה: לדעתי אין בישיבתך איתם חילול ה' שהרי את לא עושה מעשים שיש בהם חילול ה'. את מנסה למעט חילול ה' ויש לך על כך שכר גדול. חזקי ואימצי.
שאלה: ערכאות בהודאות והלוואות: לפי השיטה בגמרא שבהודאות והלוואות אין צורך במומחים ואין עירוב פירשיות (לומדים מהפס "בצדק תשפוט עמיתך"), והרי האיסור ללכת לערכאות (לפחות לפי הר"ן) הוא מחמת היתר שניתן למומחים, ונלמד מהפסוק "אשר תשים לפניהם", והיום אנו דנים מדין "שליחותיהו". לכאורה אם אנו משלבים את השיטות (שלא בהכרח תלויות אחת בשני) הרי שבהודאות והלוואות אין איסור ללכת לערכאות - מדין רועי בקר?
תשובה: שיטת רב אחא היא שמותר לדון הודאות והלוואות בדיין אחד, אבל רב אחא לא התייחס לאיסור שמובא בגיטין "לפניהם ולא לפני הדיוטות ולא לפני עכו"ם" ובפשטות האיסור קיים גם לשיטתו, וכך רואים ברמב"ם שפסק שמהתורה אחד יכול לדון וגם פסק שיש איסור חמור ללכת לערכאות ולא חילק בין הלוואות לגזילות, וצריך לומר שהאיסור של לפניהם חל גם לרב אחא ויש איסור לדון בפני הדיוטות ובגזילות זה אסור לגמרי ובהודאות מותר דיין אחד אבל גם הוא אסור שהוא יהיה הדיוט, ור' חננאל כותב שצריך שיהיה סמוך ושאר ראשונים כותבים שצריך שיהיה גמיר וסביר או לפחות גמיר (תוס') ורואים בכל הראשונים שהדיוט גמור אסור, ולכן רועה בקר אסור וממילא החלק השני של האיסור שאסור לדון בפני גויים חל לגמרי גם לרב אחא. וכבר כתב הרמב"ן על התורה שאי אפשר לקבל עליך גוי וכן פסק השו"ע בסימן כב' סע' ב שא"א לקבל גוי. ממילא האיסור החמור של ערכאות חל בכל התחומים, והרשב"א כתב על זה שמי שדן בערכאות נקרא מרים יד בתורת משה. בברכת השיבה שופטינו כראשונה, הרב אריאל איגרא
שאלה: ציצית בלי לקיים מצוות: אני אדם מסורתי ממשפחה מסורתית ובזמן האחרון, בגלל שהיהדות מאוד מעניינת אותי, התחלתי ללמוד הלכות בצורה יותר קפדנית ויציבה ממשנה ברורה. מדובר פה על הלכה למעשה רק שהמעשה לאו דווקא מתבטא בשטח. רציתי לשאול, כאחד שרוצה להתקדם צעד נוסף בעניין קיום המצוות, האם ההתעטפות בטלית קטן היא מחייבת בקיום מצוות באופן גלובלי דהיינו, כאשר אני מתעטף בטלית קטן למראית עין בציבור אני נחשב אדם זה לאדם דתי שומר מצוות, אבל מבחינתי כאחד שרוצה להתקדם לאט ובטוח בקיום מצוות, האם אני יכול להתעטף בטלית קטן (ציצית) ולאו דווקא לשמור את כל המצוות, או שעצם העטיפה מחייבת אותי? וכהערת אגב, הציצית מאוד תעזור לי בעניין היראה כך שלמעשה ההתעפות בה למשך כל היום (טלית קטן אני מתכוון) בהחלט תמנע ממני לעבור על איסור. 2. במידה ואני קורא את תפילת שחרית בביתי, מה אני צריך לעשות כלומר איך לנהוג כאשר אני מגיע לתפילת קדיש, אין לי מניין, האם לדלג על זה?
תשובה: 1. אפשר ואפילו עדיף להתעטף בציצית אפילו למי שעדיין לא כל כך מקפיד במצוות שהרי בכך מקיים הוא לפחות אחת מתרי"ג מצוות, ובודאי כשמדובר שהציצית מגבירה אצלך את היראת שמים. 2. ברכות השחר כמובן, קרבנות, ומהודו ואילך.
שאלה: נרדמתי בראש השנה: ביום הראשון של ראש השנה, רציתי לא לישון כפי הנהוג. אך נרדמתי לכשעה וחצי, אמנם הייתי עיפה, אך אני יודעת שאילו הייתי יותר מתאמצת הייתי מצליחה לא לישון. התעוררתי עם יסורי מצפון נוראיים, יודעת אני את ההקלות הקיימות בשינה בראש השנה (ר"מ והאר"י), ועם זאת מרגישה אני כי נרדמתי מתוך חוסר השתדלות. "מי שישן בראש השנה מזלו ישן". אני מרגישה כאילו נגזר עליי שמזלי ישן בשנה החדשה. האמנם?
תשובה: אין איסור מפורש לישון בראש השנה, אלא זה מנהג ע"פ דברי רבינו האר"י, וטוב להקפיד בו, אבל מי שישן בראש השנה לא עשה איסור ובודאי שהקב"ה מחשיב הדבר כאונס "ולא יתן למזלך לישון".
שאלה: החזרת חוב לאחר שמיטה: לפני 5-6 שנים הלוויתי משכניי סכום כסף לא רב, ועד היום לא החזרתי להם. האם עדיין יש חיוב להחזיר למרות שהיתה שנת שמיטה באותה שנה?
תשובה: א. צריך לברר עם המלווה האם עשה פרוזבול, שזה מאפשר לו גביית חוב אף שעברה עליו שביעית. ב. אם לא עשה פרוזבול אינו חייב לשלם כיוון שהחוב נשמט בשביעית. ג. כתוב במשנה בסוף מסכת שביעית שאדם שמחזיר חוב שעברה עליו שביעית רוח חכמים נוחה ממנו. הלווה יאמר אני משמט כמצוות התורה והלווה יאמר שלי הם ובמתנה אני נותן לך. הרב תומר ישראלי
שאלה: אכילה ולימוד תורה לפני מנחה: למדנו שאסור לעשות מלאכה לפני התפילה מאז שהגיע זמן תפילה, כולל אכילה ואף לימוד תורה. מה לגבי מנחה שלרוב אני מתפללת בסמוך לשקיעה?
תשובה: בפניני הלכה (תפילת נשים, דיני תפילת מנחה וערבית) פוסק הרב אליעזר מלמד שדינים אלו לא נתקנו לנשים המתפללות מנחה. "אולי מכיוון שהנשים רשאיות לצאת בתפילת שחרית בלבד, לפיכך גם מי שנוהגת להתפלל מנחה, כיוון שאין לה בזה חובה גמורה, אין צורך שתקפיד בכל האיסורים שלפני תפילת מנחה. ואולי מפני שהיו בביתן, ולא טרודות במלאכות גדולות או בסעודות גדולות שעלולות להימשך זמן רב, לא תקנו להן סייגים אלו, שחכמים לא גזרו על מה שלא שכיח. ולפי זה אפילו לסוברים שהן חייבות במנחה, איסורים אלו לא נתקנו להן. אלא דינן ככל המצוות, שצריך לתכנן את הזמן כך שאפשר יהיה לקיימן". ולכן את יכולה לאכול או לעשות מלאכה לפני תפילת מנחה ותתכנני את הזמן שתספיקי גם להתפלל ולא תשכחי.
שאלה: הכשלת אחרים בצומות?: אני עובדת במשרד. האם מותר להכין לשתות לעובדים שלא צמים?
תשובה: בימי צום הימנעי מהגשת שתיה לעובדים בריאים.
שאלה: "ונתנה תוקף" - כמו קדושה?: האם לתפילת "ונתנה תוקף.", יש תוקף של קדושה, כלומר, השנה כשכולם היו ב"ונתנה תוקף" אני הייתי עוד לפני "מודים" (בתפילה שבלחש) האם הייתי צריך לעצור ולהתכוון כמו בקדושה או להמשיך כרגיל, והאם יש משהו אחר שהייתי צריך לעשות?
תשובה: לעניות דעתי לפיוט ונתנה תוקף אין דין של קדושה ממש, ולכן יש להמשיך בתפילה ולא להפסיק.
שאלה: "לא ישב במקומו" - גם בבית הכנסת?: האם הדין של "לא ישב במקומו" חל גם על מקומו של אבא בבית הכנסת?
תשובה: בודאי זה עיקר חיוב של כבוד אב.
שאלה: הגעלת כלי עם קומקום: מחבת חלבי (לא בן יומו) שטוגן בו בצל שנחתך בסכין בשרי (אני לא יודעת אם הסכין היה בן יומו או לא). שאלתי רב והוא אמר לי שניתן להגעיל את המחבת במים רותחים עם קצת סבון. עשיתי זאת, רק שלא הצלחתי להכניס את כל המחבת לסיר עם המים הרותחים אלא כמעט את כולו. לכן הרתחתי מים בקומקום חשמלי וכשהם ביעבעו שפכתי אותם על האזור במחבת שלא נכנס למים הרותחים. האם המחבת כשר?
תשובה: יכולת להפוך את המחבת לצידו השני. הגעלה בעירוי לא מועילה במקום שיש צורך בשריה במים רותחים מכלי ראשון.
שאלה: שתיה לפני הבדלה: האם מותר לאישה מיניקה לשתות לפני הבדלה?
תשובה: גם אשה מניקה צריכה להיזהר לא לשתות ולא לאכול קודם ההבדלה (ואינני חושב שבזמן מועט תיפגע ההנקה), אבל לשתות מים מותר, ואם אינה יכולה להמתין תבדיל לעצמה ותוכל לאכול ולשתות.
שאלה: שאלות בוידוי ביום כיפור: 1. יש לי דף שכתוב בו ליד כל אחד מן ה"אשמנו, בגדנו" וכו, עוד עבירות שמתחילות באותה אות, ע"פ סידור הגר"א. (למשל: "אשמנו: אכלנו מאכלות אסורות, אכלנו אכילת תאוה" וכו.) האם בזמן שאומרים "אשמנו, בגדנו" ביום כיפור בבית הכנסת ביחידות, אפשר גם להגיד בפה את החטאים הנוספים באותה אות הנ"ל, ואם הם לא מתחילים באותה אות? 2. מה הכונה "על חטא שחטאנו לפניך בצדית רע"? 3. מה הכוונה שאני צריכה לכוון כשאני מתוודה ביחידות על עבירות שנראה לי שלא חטאתי, למשל "ועל חטאים שאנו חייבים עליהם כרת וערירי", לא נראה לי שחטאתי בחטא כזה, אז מה צריך לכוון כשאומרים את זה? 4. האם תוך כדי אמירת הוידוי מותר להסתכל בפירוש שלו, לדוגמא, בזמן שאני אומרת "על חטא שחטאנו לפניך בתשומת יד", להסתכל בפירוש של הביטוי הזה?
תשובה: 1. מותר ואפילו עדיף להוסיף חטאים פרטיים שאת יודעת שעברת עליהם, שזהו עיקר הוידוי. 2. בצדית ריע (בציר"ה מלשון חבר), והכוונה שאורב לעשות לחבירו רעה, כלשון הכתוב בחומש שמות (פרק כ"א פסוק יג) "ואשר לא צדה" ופירש שם רש"י, לא ארב לו ולא נתכוון. 3. בעבירות כאלו יש להתכוון על כלל ישראל, שאולי אדם מישראל חטא בהם, וזה מדין כל ישראל ערבים זה לזה. 4. כן.
שאלה: מלאכה לנשים במוצ"ש: האם זה נכון שרצוי שנשים לא יעשו עבודה כגון תפירה במוצ"ש, האם יש הבדל בין מלאכה לפרנסה?
תשובה: יש שכתבו (המגן אברהם בשם אבודרהם) כי מלאכה שנעשית במוצאי שבת אין בה ברכה. ויש שכתבו בענין מלאכת ר"ח כי דוקא מלאכה שנעשית לשכר אבל היא נעשית לצורך הבית אפשר להקל. ובמסקנה הציעו שהאשה תנהג לפי יכולתה ומה שקבלה על עצמה תשתדל לקיים תמיד. ויש שכתבו שכל האיסור הוא לפני ההבדלה אבל אחרי ההבדלה אין איסור. ולענ"ד נראה להציע להזהר גם אחרי הבדלה אבל רק ממלאכות קשות כמו כביסה גיהוץ ותפירת בגדים וכדומה.
שאלה: תפירת בגדים לא צנועים: אחותי (בת 19) מאוד מתקשה לאחרונה למצוא בגדים (למשל לפני החגים וכד ). בשנה החולפת למדתי מעט תפירה, ואחותי הייתה שמחה אם הייתי תופרת לה בגד. לצערי הרב אחותי לובשת בגדים שאינם צנועים. לפני כמה חודשים כששאלה אם אוכל לתפור לה דבר מסויים, עניתי שלא כיוון שהוא לא צנוע, ולכן מאז לא ביקשה ממני, אך קשה לי לראות אותה מתייסרת בחיפושים אחר בגדים ללבוש. א. האם מותר לי לתפור לה בגד שאינו צנוע? ב. האם יש חילוק בין בגד שלובשים אותו כמו שהוא (למשל חצאית) ואם הוא לא צנוע בהכרח היא תראה בחוסר צניעות, לבין בגד שלובשים אותו בנוסף למשהו (למשל סרפן, שלובשים מעל חולצה) ואז תלוי הדבר בבגד הנוסף שלובשים (אם תלבש חולצה צנועה - יהיה צנוע, ואם לאו - אז לא), למרות שאני יודעת שתלבש אותו בשילוב עם דבר שאינו צנוע? ג. האם מותר לי לערוך תיקונים בבגדים שקנתה (תיקונים שלא משפיעים על מידת הצניעות של הבגד)?
תשובה: א) אסור להשתתף במעשה של איסור אפילו אם היא תשיג את הבגד בדרך אחרת. ב)נראה שאם תכיני לה בגד שבעצמו אין בו איסור אלא שהיא תרכיב אותו עם בגד אסור אין בזה שום בעיה. ואולי יהיה בזה קירוב הלב מצידה שתראה כי את אוהבת אותה ורק בדברים אסורים את נמנעת מלעזור לה.
שאלה: תפילת בת בעזרת גברים: עד איזה גיל בת יכולה להתפלל בעזרת הגברים?
תשובה: בכפר מימון הנהגנו שברגע שבת יכולה להתמצא בעצמה בסידור (כיתה ב בערך) עליה לעלות לעזרת נשים.
שאלה: בישול לאחר בישול בפיצה: האם מותר בשבת לעשות טוסט או לחמם פיצה קפואה על הפלטה, לגבי ענין של בישול אחר בישול בשבת? והאם גבינה צהובה עוברת תהליך בישול כל שהוא, כשהיא מתחממת, ומה במקרה של פיצה קפואה?
תשובה: אין לעשות טוסט בשבת על הפלטה, ואין לחמם על הפלטה פיצה שאינה מוכנה עדיין כל צרכה. אם הפיצה מוכנה וצריך רק לחמם אותה, מותר לחמם אותה על-גבי הפלטה. ולדעתי גבינה צהובה עוברת כבר תהליך של בישול.
שאלה: להחזיר את האמונה: אני בן 16, משפחתי היא משפחה דתיה, ואני לומד בבית ספר שיש בו די הרבה שעות גמרא ביום (5), לא אנקוט בשמות. לפני כשנה התחלתי להרהר בענייני הדת. לאחרונה הנושא עולה לי יותר מדי בראש, במיוחד בימים אלו, של ראש השנה ויום הכיפורים, אני תוהה ושואל את עצמי המון שאלות לגבי הדת. אני מתחיל לפזול מדרך הדת ואני לא אפתלא אם עוד שנה אני כבר אהיה חילוני גמור. שאלתי המון שאלות ואף אחד לא ענה לי, החלטתי לנסות את הדרך השניה, הדרך החילונית, רק לנסיון. אבל בסופו של דבר גיליתי שאין טעם לחזור להיות דתי ועדיף להישאר חילוני. אני יוצא למסיבות, מכיר בנות ומזלזל במידה מסויימת בדת ובכל הסובב ובקשור לה. יש לציין שכיום אני מניח תפילין בבית הספר, עדיין לא מחלל שבת ומנסה לשמור על "הכללים" בבית. לאחרונה חלה הידרדרות במצב הבריאותי של סבי שיחיה, תהיתי אולי זו אזהרה מאת הקב"ה לגבי, אולי הוא מנסה לאותת לי באזהרות, אולי בכל זאת הדת היא יותר נכונה, חשבתי והחלטתי שאני מוכן לנסות שוב את הדרך הדתית, הפעם באופן חזק, אני פונה אל הרב ומבקש שידריך אותי לשוב לדרך הדת באמת, ומה לעשות כדי לא להיכשל שוב?
תשובה: מכיון שאתה לא שואל משהו ספציפי אני לא יכול לענות לך. אני יכול רק לומר לך שאסור לך להתייאש מלמצוא תשובות. זה לא יעזור לך עכשיו להחליט להיות דתי בלי לברר את מה שמציק לך. אני חושב שאתה חייב לברר לך באמת למה לוותר על כל הנאות החיים בשביל "הדת". אתה יכול להתקשר לאתר והם יפנו אותך למישהו באזור מגורך שתוכל להיות איתו בקשר ולברר אצלו את שאלותיך. לחילופין יש מכון מאיר בירושלים או ראש יהודי בתל אביב.
שאלה: העבירו לי את הקרוואן.: העבירו את הקרוואן שלי מקום, האם אני צריך להוריד את המזוזות ולקבוע אותן שוב, ואם כן, האם לקובען?
תשובה: אם הקרוואן יימסר לידי דיירים יהודים עליך להשאיר את המזוזות.
שאלה: פרקי תהילים לרגל המצב הקשה: בשיא האינתיפדה נתבקשו מתפללי בתי הכנסת לומר שלושה פרקי תהילים לפני הוצאת ספר תורה בשבת (מזמור לאסף, שיר המעלות.). האם ראוי עדיין להמשיך בכך?
תשובה: אמירת תהילים זמן ממושך גורמת לשחיקה מסוימת. עצתי להפסיק כרגע עם האמירה הציבורית הקבועה של אותם פרקים. בכל זאת המצב כרגע רגוע יחסית.
שאלה: הכשרת כבד בתנור: א. ידוע לי שצריך להשאיר את התנור פתוח כשמכשירים כבד. האם אפשר לשים כף עץ בין התנור ובין הדלת וכך התנור לא סגור לגמרי, האם זה מספיק? ב. ידוע לי כי לאחר ההכשרה צריך להכשיר את התנור, האם הדלקתו לחום מקסימלי במשך 20 דקות על החום הגבוה ביותר מספיקה? (מדובר בתנור בשרי)
תשובה: א. אין צורך להשאיר את התנור פתוח בזמן הכשרת הכבד ובלבד שהכבד מונח על רשת וכדו' שיאפשר לדם לצאת. ב. כן.
שאלה: מכירות בבית הכנסת לשם בניתו: האם טוב לקיים בביהכ"נ מכירות של עליות, מי שברך על מנת לדאוג לכספים לבנית ביהכ"נ, האם הדבר עלול לפגוע במי שאין ידו משגת לקנות, למרות שבד"כ מקובל שאדם קונה לחברו, מדובר בביכ"נ בשלבי בניה. האם זה טוב בתנאי שהמכירות נעשות רק עד שביהכ"נ יבנה?
תשובה: מותר למכור עליות לשם בניית בית כנסת. בכל שיטת התרמה העשיר ירבה והעני ימעיט. גם אם תטילו מס חבר תצטרכו להתחשב במצבו הכספי של כל אחד.