LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: שאלות על נוסח התפילה: 1) ידוע שכנסת הגדולה תיקנו את התפילות. כמו כן גם ידוע שכבר בזמן בית המקדש היו מתפללים את התפילות האלה ואפילו תפילת מוסף (לדוגמא סוכה נג, א). שאלתי היא כיצד יתכן שבזמן שבית המקדש קיים התפללו תפילת מוסף שכל כולה בקשה לבניין בית המקדש, וחידוש העבודה, וכן בתפילת שמונה עשרה שבכל יום אומרים "והשב העבודה לדברי ביתך וכו "? 2) אשמח אם הרב יסביר לי איך קרה שיש לנו היום שלושה נוסחים (לפחות) די שונים אחד מהשני לתפילה? הרי ח תיקנו נוסח אחד לא? איזה נוסח הוא הקרוב ביותר למקור? מתי קרה הפיצול? איך בדיוק התרחש הפיצול? ו
תשובה: לשואל סוגיית נוסח התפילה היא סוגיה גדולה ורחבה. מדברי ח אכן עולה כי היו מתפללים אף בזמן הבית. בתקופה זו הנוסח היה מעט שונה, למשל בברכת עבודה אמרו "רצה ה' אלקינו בעבודת עמך ישראל ואשי ישראל ותפלתם תקבל ברצון. ברוך המקבל עבודת עמך ישראל ברצון" (רש"י לברכות יא ע"ב). כך גם ביחס לברכות נוספות בהן אנו מבקשים ומצפים לבנין בית ה' ולהשבת עבודות המקדש (ראה הרחבה בספר יסודות התפילה של ר' אליעזר לוי). בין הגורמים לשינויי הנוסח הוא פזורת עם ישראל בארצות מרוחקות ומנותקות זו מזו. מטבע הדברים יצר פיזור זה נוסח מיוחד לכל ארץ. עם כל השינויים, ולמרות ההבדלים בסיגנון ובנעימה, יסודות התפילה   כפי שהניחו ח   נשארו קבועים, הן בארצות המזרח הן בארצות המערב. נוסח התפילה של היהודים האשכנזים מוצאו בגרמניה והוא מבוסס ביסודו על חיבור בין נוסח התפילה של הגאונים לבין נוסח התפילה הארץ-ישראלי הקדום. חיבור זה מקורו כבר בנוסח איטליה. במהלך הדורות הושפע נוסח אשכנז מהכרעותיהם ההלכתיות של חכמי אשכנז. מקורו של נוסח הספרדים הוא בספרד עצמה, ולאחר גירוש ספרד הביאו הספרדים איתם את נוסח זה לקהילות בהן השתקעו. הנוסח הספרדי את נוסח התפילה בעל התפוצה הרחבה ביותר מבחינה גיאוגרפית החל מן הקהילות היהודית-ספרדיות החדשות שקמו באמריקה שזה מכבר התגלתה, דרך הקהילות הספרדיות של מערב אירופה. השפעתו של הנוסח הספרדי הייתה כה גדולה עד כי נוצרו נוסחי תפילה חדשים המשלבים את הנוסח הספרדי עם הנוסח המקומי, אפילו במקומות אליהם כלל לא הגיעו מגורשי ספרד. כך נוצרו נוסח התפילה התימני השאמי, שהוא בעיקר נוסח התפילה הספרדי עם אלמנטים מעטים הלקוחים מהנוסח הבלדי המקומי (ראה סידור "תכלאל"), ונוסח ספרד של האשכנזים שהוא שילוב בין נוסח אשכנז והנוסח הספרדי. כאשר קמה תנועת החסידות שאפו מקימיה להתפלל בנוסח התפילה של האר"י המכיל כוונות מיוחדות. בשל סיבות שאינן ידועות, כנראה בגלל רצונם שלא לעזוב לגמרי את מנהגי אבותיהם בהתאם לציווי "אל תטש תורת אמך", הם לא נטשו באופן מוחלט את נוסח אשכנז לטובת הנוסח הספרדי, אלא יצרו מעין סינתזה של הנוסח הספרדי עם הנוסח האשכנזי. השאלה מהו הנוסח המדוייק נידונה בין גדולי ישראל ולמעשה כל אחד ינהג לפי מסורת אבותיו. נאמנה
שאלה: מחבת חלבית שנגע בה רוטב בשרי: רוטב בשרי רותח הושפרץ בטעות על מחבת חלבית קרה שאינה בת יומה. האם אפשר להגעיל את המחבת? אם כן- אפשר לעשות זאת בסיר בשרי שאינו ב"י? (אין לי סיר חלבי מספיק גדול)
תשובה: במקרה זה מספיק לערות עליו מים רותחים מקומקום.
שאלה: קדושה וי"ג מידות: 1. אם אני באמצע "המאיר לארץ ולדרים עליה."והציבור הגיע לקדושה של יוצר אור לענות איתם? ואם עניתי לאחר שאני מגיע להגיד את הקדושה הזאת לבד או לדלג? וכן בקדושה ב"ובא לציון גואל."ואני באשרי או למנצח להגיד עם הציבור? ואם כן לאחר שאני מגיע להגיד לבד? 2. בי"ג מידות אם אני ב"אל ארך אפיים." והציבור אומר את י"ג מידות להגיד ביחד איתם? ואם כן, כשאני מגיע לדלג?
תשובה: א. ברכת יוצר אור יש לומר לפי הסדר ואי אפשר לדלג בה כדי לומר את הקדושה שבה עם הציבור. ב. בקדושת ובא לציון יש להצטרף ולאומרה עם הציבור ויאמר מ'קדוש קדוש' וכו עד סוף 'ובא לציון' ואח"כ ישלים אשרי או למנצח מהמקום בו הפסיק. ג. אפשר להקל כדעת הפוסקים ששיחיד שעומד לפני י"ג מידות ולא הספיק לומר י"ג מידות עם הציבור, כגון שהציבור ממהר בתפילתו, יכול לומר י"ג מידות אף אם הציבר כבר סיים לאומרם ולא נחשב שאומר ביחידות.  אשי ישראל פרק כה הלכה ג והערה טו
שאלה: דרך לשלם חוב ישן: יש לי שאלה שנוגעת לענייני ממונות לפני כ 20 שנה ביקרתי את אחי בחוץ לארץ, באותו זמן הוא היה גר עם בן דודה שלי ביחד והם התחלקו בהוצאות. עשיתי שיחות מהטלפון שלהם בסכום של 300 דולר מבלי להגיד להם. חזרתי לארץ ובן הדוד שלי מזכיר לי היום את אותו חיוב שעשיתי. התחזקתי בתורה ומצוות והיום אני רוצה להחזיר להם את הסכום אך אני לא יודע מה ערך השקל שהיה אז. 1-האם להחזיר להם את הסכום על פי הערך של הדולר היום? 2-האם להחזיר את הסכום בדולרים או בשקלים? 3-אני לא יודע איך הם התחלקו בת הזה, איך אני אדע איך להחזיר לאחי ובן דודי כל אחד מה שמגיע לו? 4-האם במידה שהם מוחלים לי על הכסף האם הענין סגור ומה הם צריכים להגיד לי במידה שהם החליטו למחול? תזכו למצוות ומעשים טובים
תשובה: 1. לפי שורת הדין יש להשיב להם את הסכום על פי הערך של הדולר היום. אמנם כדי לצאת ידי שמים יש לחשב הפער בכוח הקניה של הדולר בין זמן הגזילה, לזמן ההשבה. ולשלם שלוש מאות דולר לפי כוח הקניה שהיה באותו זמן. 2. אם יש בידך דולרים, עליך להשיב בדולרים, אך אם יש בידך רק מטבע אחר, הנך יכול להשיב מהמטבע שבידך, בסכום שאפשר להחליף אותו לדולרים, ללא שהם יפסידו עמלת ההחלפה. 3. שאל את שניהם איך הם התחלקו בהוצאות, אם שניהם יגיעו להסכמה עשה כפי שהם יורו לך, אם הם מתווכחים בנושא, שאל שוב לפי העניין. 4. אם הם מוחלים לך על הכסף, יש לך כפרה על הגזילה. הבעת דעתם שאינם רוצים לקחת ממך הכסף מהוה מחילה. 5. אשרי חלקך שאתה צועד לזכות במעלת התשובה כדברי הרמב"ם "גדולה תשובה שמקרבת את האדם לשכינה. אמש היה זה. והיום הוא אהוב ונחמד וקרוב וידיד". (הל' תשובה פרק ז ו,ז). הרב מרדכי גרוס.
שאלה: יציאת כהנים לאילת ולמצפה רמון: האם מותר לכהנים לצאת לטיול לאילת ולמצפה רמון? אשמח למקורות ויישר כוח
תשובה: ה'שב יעקב' סובר שמכיוון שהיום כולנו טמאי מתים, אין איסור לכהנים לצאת לחו"ל משום שהם טמאים בלאו הכי. רוב הפוסקים לא סוברים כמוהו אך הדעה הזו מובאת בערוך השולחן ובפתחי תשובה. (יורה דעה שעד) לגבי אילת, יש שאומרים שזה נחשב ארץ ישראל מצד כיבוש שלמה והציץ אליעזר סובר שמכיוון שיש כאן יותר מ60 ריבוא ועמ"י כבש את המקום הזה אזי היא הפכה לארץ ישראל לכתחילה. לא הרבה סוברים כמוהו אולם יש דעה כזו. לכן אני חושב שכהן שלא חייב לנסוע לאילת עדיף שיחמיר ולא יסע, אבל בשעת הצורך יש על מי לסמוך. לגבי ישראל, אין שום בעיה לנסוע לשם ואין חשש ליציאה מהארץ. שכן הרמב"ם כותב שאחד מההיתרים לצאת לחו"ל היא מסחר. ומכיוון שאילת היא מנמלי המסחר החשובים של מדינת ישראל, וכדי לתפעלו צריך לבנות עיר סביבו, אין חשש של איסור יציאה מהארץ, שהעיר והאנשים שבה הם לצורך מסחר של מדינת ישראל. אבל לשיטה זו מצוות יישוב הארץ אין שם. לכן לכהנים ראוי להחמיר וישראל יכול לנסוע לאילת.
שאלה: כניסת תלמידים למטבח ללא רשות: תלמיד בישיבה תיכונית שנכנס בשעות הערב (כשהמטבח סגור ולא פעיל) ללא רשות למטבח הישיבה ולוקח אוכל, האם הדבר נחשב לגזל לכל דבר? צדדי הספק: האוכל מיועד לתלמידים וההורים משלמים על הפנימיה והאוכל. מצד שני, ראש הישיבה אוסר את הדבר. אשמח לדעת מקורות. (השאלה נשאלה לצורך לימוד והלכה על ידי ר"מ בישיבה)
תשובה: תלמיד ישיבה שנטל אוכל השייך למוסד ללא רשות, באופן שאם יודע הדבר לראש הישיבה או מנהל המוסד הוא יפקיד על הדבר, נחשב לגזלן שלוקח ממון שאינו שלו. המקור לאיסור הוא איסור התורה "לא תגזול". למרות שההורים משלמים עבור הפנימייה והאוכל וממילא יש לתלמידים זכות בדברים המיועדים להם. אין זה מאפשר לתלמידים לקחת אוכל ללא רשות. כיון שההורים יודעים שהישיבה תספק את המגיע לתלמידים לפי המדיניות שהישיבה קובעת לעצמה. הדבר נכון למרות שלא התנו כן בפירוש, כיוון שכך מקובל, התנאי נחשב למנהג מדינה, וכאלו הותנה בפירוש. הנהלת הישיבה קובעת תקציב לכל ארוחה וקובעת שעות קבועות לארוחות. לא מקובל ולא סביר שכל בחור ישיבה יבוא מתי שמתחשק לו ללא רשות וייקח מהאוכל שהוקצה לארוחה של מחר. ולכן על בחור שלא יכול להגיע לזמן האוכל לבקש רשות מראש הישיבה או מהאחראי על כך לאפשר לו לקבל מזון באופן מתאים. המשניות בפרק חמישי של בבא בתרא עוסקות בדיני פרטי מקח וממכר שבין שנים, הרשב"ם בדף פג עב מזכיר דברי התוספתא "במה דברים אמורים במקום שלא נהגו אבל במקום שנהגו הכל כמנהג המדינה" וכדברי הרמב"ם מכירה כו,ח "וזה כלל גדול בכל דברי משא ומתן הולכין אחר לשון בני אדם באותו המקום ואחר המנהג" השולחן ערוך מזכיר יסוד זה במספר מקומות כגון בסימן רטו סעיף ח. ובסימן ריח סעיף יט. הרב מרדכי רוימי
שאלה: הכנה נפשית לפני עליה להר הבית: לרב איך מתכוננים נפשית לקראת עליה להר הבית?
תשובה: חשוב שאדם ידע שהוא נמצא במקום קדוש, כמו שכותב הרמב"ם בהלכות בית הבחירה. וידע כמה חמור האיסור להיכנס למחנה שכינה ולכן יש ללכת רק במקומות שלפי כל השיטות אינם מחנה שכינה אלא מחנה לוויה, מומלץ ללכת כמה שיותר קרוב לכתלים וכך להימנע מספק. בזמן העלייה, אדם יכנס בכובד ראש וביראה, ולא ילך כמו בטיול רגיל, "בבית אלקים נהלך ברגש". וכן ללכת עם נעליים כמו ביום כיפור.
שאלה: סימון מתמטי שהוא צלב ממש: לרב, ישנה פעולה במתמטיקה שנקראת מכפלה וקטורית ומסומנת באיקס האיקס נקרא קרוס צלב באנגלית זה כמובן שימוש של חול. האם יש מניעה מלהשתמש בביטוי קרוס הן מעיקר הדין והן ממידת חסידות השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "סימון פלוס בצורת צלב"
תשובה: מצד הדין אין שום בעיה כי הכוונה לאות X. ממידת חסידות ניתן להחמיר.
שאלה: אכילת דג וחלב: בעניין אכילת דג וחלב, יש שיטה המקיימת את מה שכתב בב"י שהדבר אסור, ויש שיטה שנייה שיש ט"ס בב"י, ויש שיטה שלישית שאין ט"ס בב"י אך נשתנו הטבעים. אם לאחר עיון בסוגיא נראית לי יותר השיטה השנייה, שיש ט"ס בב"י ולא שנשתנו הטבעים, האם מותר לי להקל בדבר הלכה למעשה, אע"פ שמנהג אבותיי להחמיר (אפי בחמאה), או שיש להחמיר משום אל תטוש? כמובן כוונתי היא שאם נאמר שנשתנו הטבעים, לא שייך לחוש מהמנהג, מפני שי"ל שאבותיי עשו ע"פ מציאות זמנם, ואני לפי מציאות זמני, אך אם נאמר שיש ט"ס, אז יוצא שבמעשיי אני מעיד שאבותיי שהבינו שאין ט"ס טעו.
תשובה: אין בעיה לאכול דג עם חלב בימנו כי נשתנו הטבעים. הדרכי תשובה ביו"ד קט'ז דן בזה באריכות ואומר שיש שאומרים שבימינו השתנו הטבעים וזה לא מזיק היום, ויש אומרים שאפילו דג ובשר מותר. גם התוספות אומרים שבימינו נשתנו הטבעים. המגן אברהם (או"ח קע"ג) מביא כמה דברים שנשתנו הטבעים ואם הרופאים היום אומרים שזה לא מזיק אז זה לא מזיק. מותר להקל, כי זה לא הנהגה שבקדושה, פעם חשבו שזה מסוכן והיום הרופאים אומרים שזה לא מסוכן, אם לדוגמא בבית שלך היו אוכלים חמין בשבת ואתה לא רוצה לאכול חמין, אז אמנם יש מצווה לאכול משהו חם בשבת, אבל אם תשתה כוס תה זה מספיק, אין כאן בעיה של "אל תטוש תורת אמך". אתה לא אומר שאבותיך טעו אלא זה מה שידעו אז. על סמך מה אומרים שיש טעות סופר? אני לא מכיר שיטה כזאת.
שאלה: צפייה בסרטונים של ריקודים: אשתי צופה באופן קבוע באתר יוטיוב, היא צופה בסרטונים בניהם גברים שרוקדים עם בחורות! אמרתי לה שאם זה מאוד חשוב לה והיא נהנת אז ר שתצפה אבל שתבין שהענין הוא לא צנוע. לטענתה אין דבר פסול בכלל בצפייה בגבר זמר רוקד אני חושב שזה לא צנוע שאין שום צורך שהיא תסתכל ושבכלל היא לא אמורה להסתכל על דברים שכאלו! מה דעתך? אתה חושב שראיית הסרטונים וצפייה בגברים רוקדים הוא דבר לגיטימי?
תשובה: : מבחינה הלכתית כל עוד שאין מעשים שמעוררים להרהורי עבירה אין איסור. בנוגע לתוכן של מה שהיא רואה אני מניח שגם היא מסכימה שאין בסרטים אלו דבר שנוגע לכובד ראש, אלא יש בכך קלות ראש. למרות שקלות ראש היא דבר שלא רצוי- אם משתמשים בקלות ראש לצורך מטרות ראויות ובדרך שאינה פוגעת ח"ו באחר אין להילחם בה. אני מניח שהצורך להסתכל בסרטונים אלו הוא בכדי להתאוורר מעמל היום. יתכן שיש לה חיים לחוצים והיא צריכה רגעים של מנוחה ונחת. יש גם להבחין בין איש שמצווה על לימוד תורה לבין אישה שאין לה חיוב של לימוד בכל רגע. אם בנוגע לאיש יש להתרכז במשימות ובהספקים שלו במשך היום אצל אישה עיקר המבחן אינו מבחן של הספקים אלא של נועם החיים. אישה בעיקר צריכה לדאוג לאקלים הרגוע והנעים בבית. מבחינה זו כל מה שעוזר לאישה להגיע למאור פנים, נחת, נעימות רוגע הוא חיובי. האתגר שלכם הוא להגיע למצב שגם הדברים שמרגיעים אתכם יהיו דברים שיש בהם יותר שייכות למידות שמיוחדות לישראל. המידות שמייחדות את ישראל הם הרחמים הביישנות והחסד. כדאי לחפש סרטונים שמתארים סיפורי חסד וכד'. גם סרטים שמתארים את יופי הבריאה הם דברים ראויים מאד. והדבר הטוב ביותר אם הרוגע לא יהיה תלוי כלל בצפיה באחרים אלא בעיסוק בטוב שבינכם.
שאלה: כניסה לקתדרלה ובה אולם תפילה: בעוד פחות מחודש אני נוסעת לטייל בלונדון. בין היתר, אני מתכננת לבקר בגלריות שונות. שאלתי היא האם מותר לי להיכנס לקתדרלה שבה מוצגות גלריות, גם אם בתוך הקתדרלה קיים אולם תפילה (נוצרי כמובן.)? כמובן שאין לי כל כוונה להיכנס לאולם התפילה עצמו. :)
תשובה: אם זה לא עולה כסף, לא מחזק את הכנסי,ה ולא חלק מאולם התפלה- מותר.
שאלה: טחינה בשבת, הורדת נעליים לאמא: הרב. רציתי לשאול: א. הרב אמר לי שמותר להכין טחינה בשבת כי זה לא מגבל אלא מדלל, אבל ראיתי שאם אני מערבב "טחינה ירושלים" שהיא יחסית נוזלית עם מים יוצא משהו יותר מוצק מהטחינה הגולמית. ב. אמא שלי מבקשת ממני להוריד לה את הנעליים, האם יש חשיבות איזה נעל להוריד קודם (ימין כי זה מצוה או שמאל כי זה הנעל שמורידים קודם)?
תשובה: א. איסור מגבל שהוא תולדה של לש לא נמצא בטחינה מכיוון שאב מלאכה לש עניינו לחבר גושים ע"י נוזל ואילו כאן הוא מפריד. אם בטחינה בה אתה משתמש הטחינה יוצאת מוצקה מידי, פשוט תדאג להוסיף יותר מים מהרגיל. ב.עניין החליצה בשמאל היא להזכיר את התפילין. ולכן כל גבר שחולץ לעצמו או למישהו אחר יחלוץ בשמאל.
שאלה: זמן פדיון הבן: השלושים יום מהלידה מסתיימים במוצאי שבת בשעה 10:30 בלילה. מתי הזמן הנכון ביותר לקיים את מצוות הפידיון, האם נכון לקיים את הפדיון ביום ראשון בצהריים בכדי לאפשר ליותר אנשים מהמשפחה להשתתף, או שעדיף מצד זריזים מקדימים לקיים את הפידיון במוצאי שבת או לכל היותר ביום ראשון בבוקר?
תשובה: לא נהגו לפדות בלילה ולכן יש לפדות ביום ראשון. לפדות בבוקר זה מצד זריזין מקדימים ותו לא, ובצהרים יש עניין של ברוב עם. הפוסקים הכריעו שאין הבדל ושכל אחד יעשה כרצונו, לכן אין הבדל בין הבוקר לצהרים מבחינת החשיבות ותעשו מה שנוח לכם. וכך הדין גם בברית.
שאלה: הוצאה ממונית כדי לסלוח: טרם חתונתי נפגשתי פעם אחת עם בחורה שהייתי עימה בקשר זמן מה. לאחר פגישה אחת היא החליטה שהיא לא מעונינת יותר. מאוד נפגעתי מכך, והיא הרגישה בכך. זמן מה לאחר מכן הכרתי את רעייתי והתחתנו. לאחר כמה שנים הבחורה פגשה אותי באקראי ורצתה לבקש ממני סליחה, ולא רציתי לסלוח. היום אני מתחרט על כך. כדי לאתר את אותה בחורה ולהגיד לה שסלחתי לה, אני אהיה חייב להיעזר בחוקר פרטי. האם אכן אני מחוייב ע"פ ההלכה להשקיע ממון (שכר טירחה לחוקר פרטי) כדי שהיא תדע שסלחתי לה?
תשובה: אינך מחויב לטרוח כדי להודיע לה שאתה מוחל לה, די בכך שאתה מוחל לה בלב שלם. הרב מרדכי גרוס.
שאלה: סיומת הקדיש במצבים שונים: לרב כיצד צריך בן עדות המזרח לנהוג באמירתו קדיש, לסיים: יהא שלמא רבא מן שמיא וחיים עלינו ועל כל ישראל או יהא שלמא רבא מן שמיא, חיים ושבע וישועה. בכול אחד מהמקרים הבאים: 1. בבית כנסת אשכנזי, כשהחזן אומר גם קדיש 2. בבית כנסת אשכנזי, כשאומר קדיש אדם נוסף (לא החזן) 3. בבית כנסת אשכנזי, כשהוא אומר קדיש לבדו. 4. בבית כנסת אשכנזי, כשהוא החזן ויש אומר קדיש נוסף 5. בבית כנסת אשכנזי, כשהוא החזן והוא אומר קדיש לבדו 6. במקום ללא נוסח מוגדר, כשהחזן אומר גם קדיש ומסיים חיים טובים 7. במקום ללא נוסח מוגד כשאומר קדיש אדם נוסף (לא החזן) ומסיים חיים טובים 8. במקום ללא נוסח מוגדר, כשהוא החזן ויש אומר קדיש נוסף סליחה על השאלה הארוכה.
תשובה: כאשר מתפללים בבית הכנסת אחר היה ראוי לנהוג כאותו נוסח. אך לא מקובל כך וכל אחד ינהג בנוסחו, וכן הדין באמירת הקדיש. כאשר אומר אדם נוסף מבני אשכנז ימתין עד שהאומר כמנהג הספרדים יסיים את כל החלק של 'יהא שלמא'. אם זה יוצר מריבות טוב לומר הנוסח המקוצר כמו האשכנזים. כאשר מתפלל כחזן בבית הכנסת בנוסח אחר, אם כול אחד שעולה מתפלל בנוסח שלו כך תתפלל, ואם מקפידים על נוסח אחד תתפלל בנוסח המקובל. והאמת וה אהבו.
שאלה: אבולוציה: הדת אומרת שאין הוכחות שהאדם התפתח מהקוף. אז איך הדת מסבירה את זה שהקוד הגנטי של אדם וקופים דומה כמעט בשלמותו? כמעט אותו מבנה גוף? הרי בטבע אין משהו שקורה בבת אחת לא משנה מה. הכל הדרגתי, מה שמוכח דרך אגב. אז איך פתאום משום מקום הופיע בן אדם? איפה ההוכחות לזה? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "יחס הדת למדע"
תשובה: ף אין הוכחות לתאוריות אלו. יש תאוריות רבות. המדע משער השערות. אולם למרות כל ההשערות אין הוכחה לכך. ההבדל בין האדם לקוף לא נוגע לצדדים החיצוניים. עיקר ההבדל הוא בנפש השונה. צורת ההתנהגות של האדם שונה לחלוטין מכל יצורי קדם. לא ראיתי שום יצור שהגיע להשגים שהגיע אליהם האדם. יכולת הבחירה החופשית באדם היא משהו חריג. התפיסה האמונית שמה את הדגש לא על ההבדלים החיצוניים אלא דווקא על ההבדל ביעוד ובנפש הפנימית. האמונה היהודית גם עושה הבחנה בין הנשמה של אדם מישראל לבין הנשמה של אדם שאינו מישראל. כאן ודאי שאין הבדל ברמה החיצונית. ובכל אופן אנו מאמינים בהבדל ברובדים הפנימיים.
שאלה: פנויה שנבעל לממזר או לא ממזר: לכבוד הרב שליט"א האם גבר נשויי שבעל פנויה ויש וולד האם הוולד כשר? מדוע פנוייה שטוענת לממזר זה נבעלתי אין שומעים לה? האם ממזר זה רק מאשת איש או ארוסה שארוסה מכחישה? אם מספק קידושין גם נקרא ממזר? הנושא לא ברור לחלוטין אנחנו לומדים בצוותא וזה לא ברור לחלוטין נשמח לקבל הסבר שיניח דעתינו ושכרכם רב מן שמיא.
תשובה: ראשית נענה מה הדין הלכה למעשה, ואח"כ את הצד העיוני: א. גבר נשוי שבא על פנויה הולד כשר, כמובן בתנאי שאין פסול בייחוס של הגבר (ממזר). ב. אישה פנויה נאמנת להכשיר ולא לפסול, מכיוון שעד אחד נאמן להכשיר אך אין עד אחד נאמן לפסול, לפסול צריך שני עדים. -עיין שולחן ערוך אבן העזר סימן ד' סעיף כ"ו ג.ממזר זה גם מארוסה (אירוסין של התורה דהיינו קידושין של ימינו), לגבי הכחשת ארוסה, הארוס נאמן להכחיש אותה והולד כשר -עיין שולחן ערוך אבן העזר סימן ד' סעיף כ"ט ד.מספק קידושין דינו של הולד ספק ממזר- עיין שולחן ערוך אבן העזר סימן ד' סעיף כ"ד. עיונים: לגבי סעיף ב' עיין בדברי הבית שמואל על השולחן ערוך( סימן ד' סעיף כ"ו סעיף קטן ל"ט ) ששואל את שאלתך ועונה בהרחבה. עיין במסכת קידושין בדפי הרי"ף דף ל: בדברי הר"ן בד"ה מתניתין. לגבי סעיף ג' עיין בדברי הרמ"א - שיש בדין הכחשת הארוס מחלוקת ראשונים. עיין במסכת יבמות דף כג: מדפי הרי"ף בדברי הנמוקי יוסף ד"ה "גמרא" (הרמ"א מעמיד את דברי הנמו"י בארוס- בבעל אין צורך בהכחשה יש חזקת כשרות). הרב יעקב פיג'ו לימוד פורה, אם אחרי העיון יש עוד שאלות אשמח אם תשאלו שוב.
שאלה: נסיעה פרטית באוטובוס במדים: הרב ענה בתשובה לשאלה בעבר שאם צה"ל אינו מקפיד, אין צורך להימנע מלהשתמש בזכות הנסיעה בחינם על מדים גם לנסיעה פרטית, שזהו כצ ופר שהצבא נותן ואין צורך להיות סופר-חסיד. לאחר שהתלבטתי בשאלה זו, מצאתי תת-סעיף בפרסום כלשהו של הצבא האוסר על כך במפורש. א. האם על פי זה יהיה הדבר אסור? אולי מכיוון שלא מפרסמים זאת ולא אוכפים זאת ניתן לראות זאת כהסכמה מסוימת. ב. האם יהיה הבדל בזה בין נסיעה באוטובוס של אגד, שלהם צה"ל משלם גלובלי והנסיעות אינן נספרות (כביכול אגד מפסידה) לנסיעה ברכבת ישראל שבה הנסיעות נרשמות וצה"ל משלם על כל כרטיס? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "נסיעה באוטובוס במדים"
תשובה: א. חוסר הפרסום מראה שהדבר נכתב רק על הדף ואינו נאכף כי אינו חשוב ומוסכם. ב. אם הנסיעה ברכבת יוצרת הפסד לצבא שלא מדעתו אין לנסוע. תשובת הרב יצחק בן יוסף
שאלה: התבוננות באישה לא צנועה: האם אני, בתור אשה, נפגעת או מושפעת לרעה אם אני רואה ומתבוננת באישה שלבושה שלא בצניעות? זה גורם משהו לנפש? יש בעיה הלכתית?
תשובה: זה גורם נזק גם לנפש של אשה וכדאי להימנע.
שאלה: דיני טחורים: אני סובל מזה שנים רבות מטחורים באופן יום יומי לאחר ההתפנות. אני מודע לאיסור תפילה ודברים שבקדושה כל עוד יש הפרשות. 1. האם מותר להתפלל בלב (ללא הוצאת מילים) לפחות לרפואה? 2. קשה לי עם הבזבוז זמן לאחר ההתפנות, כאשר אני לא יכול לזוז לפעמים במשך שעות, מה שגורם גם לביטול תורה. לכן, אני שואל: a. האם מותר ללמוד תורה בלב (ללא הוצאת מילים)? b. האם מותר לשמוע דברי תורה שירי קודש דברים שבקדושה? c. האם מותר ללכת לבית הכנסת בין היתר ללווי המשפחה בלי להתפלל שם? d. אם כן, האם מותר לנשק את הספר תורה? 3. אם אני לא מרגיש הפרשות (ללא בדיקה), אבל מרגיש שהטחורים עדיין בחוץ, האם מותר להתפלל? בברכת התורה ובברכת יישר כוח גדול על המפעל האדיר.
תשובה: רפואה שלימה. חשוב להבהיר שאיסור תפילה ולימוד שיש הפרשת ליחה סרוחה ולא דם ולכן כאשר המקום נקי ובגדים נקיים מותר כל זמן שאין וודאות שמלוכלך בצואה. 1  a b. כאשר יש איסור הוא גם בהרהור. c. מותר 3. כן,כל זמן שאין ריח נודף.
שאלה: התמכרות לאנטרנט: לצערי הרב, אשתי מכורה לאנטרנט. בהתחלה זה היה הכרח לצורך לימודיה וכו אבל כעת היא פשוט מכורה לכלי הנורא הזה. אתמול הגעתי הביתה בשעה מאוחרת ואת מעט הזמן שנותר לנו יחד להחליף כמה מילים היא בזבזה בישיבה על המייל לשוחח על עניינים "ברומו של עולם" עם אנשים מהיישוב. גם כשבקשתי מספר פעמים ממנה לבוא נענתי ב"כן, אני מיד באה" שכמובן לא יצא אל הפועל. לא הערתי לה עד כה בענין כדי לא לפגוע בה. השאלה שלי אם ישנה דרך לעשות זאת (להעיר לה) מבלי לפגוע בה, ולקוות שהמצב ישתפר ב"ה?? על המענה.
תשובה: : בנין הבית נעשה מתוך דיבור בין בני הזוג. הדיבור הוא אחד מהכלים הטובים לקשר. המצב בו אתה בלבך כועס ומאוכזב הוא גם צורת דיבור. גם שתיקה והתאפקות היא צורת תקשורת. לכן צריך לבחור את צורת התקשורת הטובה ביותר למצב שבו אתם נמצאים. נראה שבמקרה זה טוב שתשוחח עימה על כך. השיחה אינה שיחת הערה לאשתך. כלל אנו לא צריכים להיות המבקרים של הבן זוג שלנו. אולם מצד שני ודאי שטוב וכדאי שתדע הבת זוג שלך מה משמח אותך ומה קשה לך. אתה יכול לספר לה מה הצרכים שלך. אתה לא צריך לקבוע לה מה לעשות. אבל ראוי וטוב שתדע אישתך מה הצפיות שלך, מה הרגשות שלך, מה טוב לך ומתי את המרגיש בודד.
שאלה: יהדותם של השבטים: כאמור, אברהם אבינו הוא היהודי הראשון וממנו והלאה, רק מי שנולד לאם יהודייה הוא יהודי. לכן למרות שישמעאל היה גם הוא בנו של אברהם אינו יהודי כיוון שאמו גויה. לעומתו עשו נחשב יהודי כיוון שנולד לרבקה, אך הוא התחתן עם גויה ולכן זרעו אינו יהודי. מנגד, בלהה וזלפה דם הן היו שפחות כמו הגר, ובכל זאת השבטים יצאו מהן הם יהודים. מדוע?
תשובה: לשואל ברור הדבר שאבותינו לא נשאו גויות, הלא ח אומרים שקיימו את כל התורה. כמו כן ברור שלא נשאו שפחות סתם, שכן שפחה מותר להשיא לעבד ולא לבן חורין. מוכרחים אנו לומר שלפני שנשאו לשפחות עברו השפחות תהליך של גיור, או שמדובר בשפחות משוחררות. ההבדל בין ישמעאל לבני השפחות אינו נובע ממעמד האמהות, אלא מן הקביעה האלקית, כפי שעולה מן הפסוקים: בפרשת המילה הבטיח ה' לאברהם אבינו את ארץ ישראל וכרת עימו ברית על כך, לו ולזרעו אחריו, בבשרו לאברהם ששרה תלד לו בן (בראשית יז, טו-טז). כששמע זאת אברהם אמר: "לו ישמעאל יחיה לפניך" (שם, יח). ענה לו ה': "אבל שרה אשתך ילדת לך בן, וקראת את שמו יצחק, והקמתי את בריתי אתו לברית עולם ולזרעו אחריו. ולישמעאל שמעתיך, הנה ברכתי אתו, והפריתי אתו, והרביתי אתו במאד מאד, שנים עשר נשיאם יוליד, ונתתיו לגוי גדול. ואת בריתי אקים את יצחק, אשר תלד לך שרה למועד הזה בשנה האחרת" (שם, יט-כא). ברור אם כן שזרעו של אברהם הוא יצחק, ולא ישמעאל. אצל בני השפחות לעומת זאת ישנה הדגשה הפוכה, כמבואר ב"אור החיים" הקדוש (בראשית טז, ה), זו לשונו: "בבני השפחות בלהה וזלפה דקדק הכתוב לומר בהם ותלד ליעקב בן, (ויצא ל') וכן אמר בשני בן שני ליעקב, וכן בג' אמר ותלד זלפה שפחת לאה ליעקב בן, וכן בד' אמר בן שני ליעקב, הרי שבכולן דקדק לכנותם בשם בני יעקב כי נשתחררו וכאן אמר ה' להפך בן האמה ואמר לו עוד כי ביצחק יקרא לך זרע" ועיין באריכות בפירוש "אור החיים" הקדוש שם אליו הפנה אותי מו"ר הרב איתן שנדורפי שי'. נאמנה רפאל
שאלה: קדיש כשארון הקודש פתוח: האם לכתחילה עדיף להמתין שארון הקודש יסגר? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "קדיש כשארון הקודש פתוח"
תשובה: אין צורך, זה טרחא דציבורא.
שאלה: סידור המצוות בקטגוריות: א. בספר שערי קדושה חלק א שער ד מחלק את המצוות ל5 קטגוריות. מה ההבדל בין השלישית- מצוות שצריך האפשריות להזדמן לידי האדם, לרביעית- מצוות שצריך האדם לחפש אחריהן ולקיימן? ב. האם יש עוד ספרים שמציעים חלוקה אחרת?
תשובה: לשואל שאלה 1: ההבדל בין הקבוצה השלישית לקבוצה הרביעית: הקבוצה השלישית מונה מצוות המזדמנות לאדם כמו "כי יקרה קן ציפור לפניך". אדם אינו מצווה ללכת לחפש קן ציפור ובו אם הרובצת על הביצים או האפרוחים, אלא שאם נזדמן הבר לפניו, מוטלת עליו מצוות השילוח. הקבוצה הרביעית לעומת זאת מונה מצוות שאדם מצווה לחפש אחריהן, כמו מצוות תפילין. אדם מצווה לדאוג שתהיינה ברשותו תפילין כשרות ולהניחן מידי יום. שאלה 2: לאורך הדורות אנו מוצאים חלוקות שונות: מצוות עשה ומצוות לא תעשה, בין אדם למקום ובין אדם לחברו (ראה יומא פ"ח, מ"ט), מצוות שכליות ומצוות שמעיות, מצוות חיוביות (מצוות שיש חובה לקיים אותן, ומי שלא קיים אותן נחשב למבטל מצוות עשה. בקבוצת המצוות החיוביות ישנן מצוות כמו הנחת תפילין, אכילת מצה בליל הסדר ועוד) ומצוות קיומיות (מצוות שאין חובה לקיים אותן, אלא בתנאים מסוימים. בקבוצת המצוות הקיומיות ישנן מצוות כמו מצוות ציצית, שאותה חייבים לקיים רק אם לובשים בגד בעל ארבע כנפות, מצוות השחיטה, שאותה חייבים לקיים רק אם רוצים לאכול בשר, ומצוות היבום, שנעשית רק אם אשת אחיך התאלמנה ללא ילדים). חלוקה נוספת מופיעה בדברי הקדמתו של האבן עזרא לעשרת הדברות (שמות כ, ב ד"ה אמר אברהם המחבר): "וכל המצוות על ג' דברים: האחת - מצוות הלב, והשניה - מצוות הלשון, והשלישית - מצוות עשה (מצוות במעשים)". נאמנה
שאלה: העברת פעלה על ידי בחורה: האם בוגרת של סניף בני עקיבא יכולה להעביר פעולת חב"ב לנוער מעורב? מה בעיות הצניעות הכרוכות בכך?
תשובה: כעיקרון, הרצאת בת לפני בנים אינה צנועה. אך מכיוון שהפעולה תתקיים גם בלעדיך, וביכולתך להשפיע עליהם ערכים חשובים, ניתן להקל.
שאלה: באמת מותר ללכת לחדר כושר מעורב?!: עם כל הסייגים שהוזכרו בשאלה הקודמת, עדיין אשה שלבושה בצניעות ומבצעת פעילות בחדר כושר לא צנועה בתנועתיה מול גבר כלל וכלל. מה גם שמעטות הנשים שהולכות לחדר כושר מעורב ומכסות כראוי את גופן. זו תשובה מכשילה ואני ממש מאוכזבת. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "מכון כושר מעורב לצורך רפואי"
תשובה: כמובן שאם יש שם נשים לא צנועות אסור לו לבוא לחדר הכושר. אך אם הוא יודע שהנשים לבושות כראוי הוא יכול ללכת. ואם תנועותיהן לא צנועות שלא יסתכל.
שאלה: מקום שחיטת פרה אדומה: במסכת יומא (דף טז, א) מופיע חישוב לגבי האפשרות לראות את פתח ההיכל מהר המשחה, מקום שחיטת הפרה, דרך שער עזרת נשים ושער ניקנור. אולם, מאחר ואת הפרה יש לשחוט בראש הר המשחה, והוא גבוה יותר מהר הבית (רואים זאת בחוש), איך ייתכן שלרבנן ראו את פתח ההיכל דרך השערים?
תשובה: לשואל, הפרש הגובה בין הר הבית להר הזיתים הוא כ- 60 מטר. הרדב"ז (הל' בית הבחירה ו,ה), שהיה תושב ירושלים, כותב שעל פי המציאות, העומד בראש הר הזיתים רואה את הר הבית פרוש מתחתיו, ואפילו יהיה כותל שער המזרח גבוה - ניתן יהיה לראות את פתח ההיכל מעליו באלכסון. לפיכך הוא מסיק, ש"צריך לומר שלא היו שורפין את הפרה בראש הר המשחה". לא ברור מדבריו האם זהו חיוב לראות ממש בקו ישר, או שנהגו כך. להרחבה בעניין זה ראה בספרנו 'שערי היכל' על מסכת יומא, מערכה כג, ו'שערי היכל' על מסכת זבחים, מערכה רצה.
שאלה: מחנה לויה במשכן: כיצד התגוררו הלוויים במחנה לויה והרי בעל קרי צריך לצאת גם ממחנה לוויה? לא ניתן לומר לאנשים חיו כרגיל אבל אז תצטרכו לצאת מבתיכם עד הערב.
תשובה: לשואל, כיוונת לשאלתו של אחד הראשונים, התשב"ץ (ח"ג קלז): "וכי הלויים היו אסורים בתשמיש המטה באהליהם במדבר?". במשך חכמה (במדבר א,נ) השיב שמחנה לויה היה מחולק לשני חלקים, האחד למגורים והשני לשמירת המשכן, ורק הוא נתקדש. עיין עוד ב'שערי היכל' על פסחים מערכה פב והערה 4.