LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: שאלה בפרק א בספר איוב: פס ח-ט "ויאמר ה אל השטן מאין תבא וכו משוט בארץ ומהתהלך בה" "ויאמר ה אל-השטן השמת לבך על-עבדי איוב כי אין כמוהו בארץ איש תם וישר וגו " רש"י כתב שהשטן לשם שמים נתכוון להזכיר זכותו של אברהם. תימה, ממתי השטן רוצה להזכיר זכויות!? ועוד, אם באמת איוב הוא איש צדיק שאין כמותו בכל הארץ, אדרבה שתיזכר לו זכותו ולא ייזכר אברהם, וכי לפני ה יש פרוטקציות!? והשאלה השניה, בד"כ השטן, כשמו כן הוא- מלא שטנה (כמש"כ הרמב"ן בהקדמתו לספר) ומשטין על הבריות, וכאן נתהפכו היוצרות, זה שבא להזכיר את עוונותינו בכל שנה ושנה ואלמלא השופר שמערבב אותו אין אנו יכולין לו בא להזכיר זכות אבות, והשם שמעביר אשמותינו מדבר כל כך "בחלקלקות" השמת לבך על עבדי וגו ומצאנו בהלכות שמירת הלשון שלעולם אל ירבה אדם בשבח חברו שמתוך שבחו בא להזכיר גנותו וודאי השם לא יעבור באיסור לשון הרע, ומן הסתם ידע מה יאמר השטן. וחורף נעים.
תשובה: לשואל אשיב על שאלותיך לפי סדרן: א. המשגיח הגדול, רבי ירוחם ממיר, לומד מדברי ח אלה (ראה דעת חכמה ומוסר ח"ב עמ' קלג) כמה גדולה הדרישה מהאדם, להגיע לדרגה כזו, שאפילו השטן מזכיר זכויותיו בלית ברירה! ב. השטן הזכיר זכויותיו של אברהם, והקב"ה הוסיף זכויותיו של איוב. עיין שם בגמרא (בבא בתרא טו ע"ב). ג. השטן מלא שיטנה, וברור הדבר מהמשך השיח בינו ובין ריבונו של עולם, שזו מגמתו, למצוא את נקודות החולשה של הצדיקים. מנגד עומד הקול האלקי ומלמד זכות, ואמנם דבר ה' מדרבן את השטן להשיב ולהוסיף שיטנה על שיטנו, אבל סוף האמת האלקית לנצח, כפי שרואים בחתימת ספר איוב. בסופו של הספר פונה ה' בכעס לרעים: "כי לא דברתם אלי נכונה, כעבדי איוב" ' ואומר להם כי יכפר להם רק אם איוב, שנפגע מהתנהגותם בוויכוח יתפלל למענם. הם אמנם עושים כך, איוב מתפלל למענם ורק לאחר תפילתו הוא עצמו נענה ומקבל חזרה את כל אשר איבד. רעיו ומשפחתו של איוב שנטשוהו, שבים אליו, והוא מקבל פיצוי מאת ה': "וה' ברך את אחרית איוב מראשתו: ויהי לו ארבעה עשר אלף צאן, וששת אלפים גמלים, ואלף צמד בקר, ואלף אתונות", היו לו בנים ובנות אשר "לא נמצא נשים יפות, כבנות איוב בכל הארץ", ובסופו של דבר "וימת איוב, זקן ושבע ימים". נאמנה
שאלה: צדיק ורע לו רשע וטוב לו: יש לי כמה שאלות בנושא זה ואשמח לקבל תשובה. ראשית כל, האם זה שדי טוב לי בחיים אומר שאני לא הולכת בדרך הנכונה? כי אני כמו רשע שטוב לי בחיים. דבר שני, איך זה שיש רשעים שיותר טוב להם מרשעים אחרים? האם כל שכר שרשע מקבל בעולם הזה זה בגלל שהוא עשה משהו טוב? מה עם כל הרשעים שרע להם? אני מודה לכם מאוד מראש השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "צדיק ורע לו רשע וטוב לו"
תשובה: א. זה ודאי לא אומר כלום, בעזרת השם שיהיה טוב. ב. יש דרגות, יכול להיות שהם עשו יותר זכויות מרשעים אחרים. ג. כל רשע שמקבל שכר טוב זה או בגלל מעשיו או בגלל מעשה אבותיו. ד. יש גם רשעים שפשוט רע להם בגלל רשעותם.
שאלה: לשון הרע מחברה שצריכה עזרה: לרב חברה טובה שלי משתפת אותי מדי פעם בארועים לא נעימים שקורים במשפחתה. אני בקשתי ממנה לא להגיד לשון הרע אבל היא טוענת שהיא מחפשת עצה טובה ומרגישה מצוקה גדולה מאד לנוכח האירועים האלה וזקוקה לתמיכה לאור העובדה כי במשפחה הקרובה שלה קיימים מקרים לא פשוטים. אני משתדלת לתמוך בה אך לא מקבלת את כל התיאורים כנכונים אלא שאולי כלל לא היו ומשתדלת לדון לכף זכות ולהשיח אותם מליבי. כיצד לנהוג?
תשובה: מותר לשמוע כדי להוציא את הצער מלב החברה, אבל בלב לא להאמין ולחשוב שמכל מיני סיבות אין לקבל את הסיפור, ורק כלפי חוץ לשמוע כדי להרגיע את החברה.
שאלה: ביטויי הגשמה של ה : הרב! 1) ידוע שאסור לתאר את הקב"ה. אבל כשאומרים בתפילה את הביטוי "ואנחנו משתחווים לפני מלך מלכי המלכים", מה צריך לכוון? האם נכון לדמות במחשבה ציור כלשהו שיבטא את מה שמשתחווים כלפיו? 2) הקב"ה נמצא בכל מקום. מדוע בתפילה צריך לחשוב שהקב"ה או שכינתו נמצאים מולי? ולמה יש קטעים ופסוקים שבהם אנו אומרים "אבינו שבשמיים", "ומשה עלה אל האלוקים", הרי הוא נמצא בכל מקום?
תשובה: בוודאי שאיננו מדמיינים את ה' חלילה, אלא שהגילויים שלו מופיעים באופנים שונים. כמו שבאדם ההופעה של עצמיותו ביד אינה דומה להופעה בפנים, וההופעה בלחיים אינה דומה להופעה בעיניים, מכיוון שבעיניים נמצאת עיקר ההופעה של האדם כלפי חוץ, כך גם אצל הקב"ה. הקב"ה נוכח בכול, אבל מתגלה בדרגות שונות. "ואנחנו כורעים ומשתחווים" - הכוונה כלפי הגילוי העיקרי והמרכזי שהוא בבית קודשי הקודשים, ובהשראת השכינה שבמקדש. אנחנו מציירים את בית המקדש ואת בית קודש הקודשים לא מפני שהם אלוקים חלילה, אלא מפני ששם הוא מתגלה אלינו בצורה העמוקה והגלויה ביותר. כמו שהעיניים אינן האדם עצמו, ואם יעקרו את עיניו יתגלה שהן היו איבר נפרד לגמרי מעצמיותו, אך בכל זאת כשאני מדבר עם מישהו   אם אני מסתכל אליו בעיניים, הקשר עמוק הרבה יותר. בדומה לזה אנו אומרים שבתפילה האדם עומד מול השכינה: בשעה שאדם מתפלל השכינה מופיעה לפניו באופן מאיר יותר מזמנים אחרים, ועל כן נפסק בהלכה שאסור לעבור כנגד המתפלל מפני ששכינה לפניו.
שאלה: שכחת יעלה ויבוא בראש חודש: הרב! בדין אדם ששכח לומר יעלה ויבא בר"ח ואותו אחד התפלל מוסף. ראיתי לכאורה סתירה שב"בן איש חי" (פרשת ויקרא,אות י ג) מביא בשם ה"שיורי ברכה" שהביא בשם הרשב"א שיתפלל מנחה פעמים ואילו המשנה ברורה מביא בהלכות ראש חודש את אותם מקורות ( שיורי ברכה והרשב"א) אך כתב בשמם אחרת שיתפלל שחרית. הכיצד?
תשובה: המשנה ברורה לא כתב שיחזור על שחרית אלא שחייב לחזור כיון שתפילת שחרית לא עלתה לו, אבל יכול להיות שמסכים שעדיף שיתפלל מנחה שתים כדעת הבן איש חי.
שאלה: השקיה בשבת: והרי הדבר פסיק רישא דניחא ליה? האם בכל זאת ניתן להשקות באופן זה? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "השקיית עצים בשבת באמצעות מיחזור מים "
תשובה: מכיוון שזה גרמא לא שייך לדון מצד פסיק רישא, ויהיה מותר באופן השימוש הרגיל.
שאלה: מעשר כספים - קיזוז שכר דירה ומשכנתא: קנינו דירה במחיר מעבר ליכולותינו, על בסיס כך שהדירה כוללת יחידת דיור עם הכנסה חודשית משכר הדירה. כלומר, חלק מחישוב החזרי המשכנתא הוא שכר הדירה. סכום המשכנתא הכולל הינו יותר מפי 2 משכר הדירה. מה נכון לעשות מבחינת מעשר כספים? לקזז את ההכנסה משכר הדירה אל מול המשכנתא?
תשובה: נראה שצריך להפריד בין המשכורות שלכם לבין יחידת הדיור. מן המשכורות הרגילות שלכם (בהנחה שאתם שכירים) עליכם לתת מעשר כספים כרגיל, שכן אלו רווחים נטו ואינכם מוציאים הוצאה כלשהי כדי להרוויח אותן. אבל שכר הדירה שאתם מקבלים מיחידת הדיור אינו רווח נטו אלא יש כאן עסק שיש בו הוצאות והכנסות - אתם משקיעים כספים בבניית היחידה בכדי להביא את הרווח של שכר הדירה. ממילא, את המעשר על שכר הדירה שמתקבל מן היחידה יש לחשב רק לאחר ניכוי ההוצאות הללו, כמו בכל עסק. דהיינו, שיש להעריך את ההוצאות על יחידת הדיור, מה החלק של היחידה מתוך כלל ההוצאות על הדירה, ולחשב את שכר הדירה מול ההוצאות הללו. רק הרווחים שמעבר להוצאה הזו מחוייבים במעשר כספים. נפרט יותר כיצד עושים זאת בפועל: מן הסתם שילמתם על הדירה סכום מסויים כהון עצמי, מעבר למשכנתא. מתוך הסכום הזה צריך לחשב איזה חלק מיועד ליחידת הדיור, וכל עוד שכר הדירה לא כיסה את החלק הזה, אינכם צריכים להפריש מעשר משכר הדירה שאתם מקבלים. למשל, אם יחידת הדיור שווה שליש מן הדירה כולה, והת העצמי היה 600,000 ש"ח, הרי הסכום ששילמתם על יחידת הדיור הוא 200,000 ש"ח. אם שכר הדירה הוא 2,000 ש"ח, יוצא שבמשך במשך 100 חודשים אין צורך להפריש מעשר משכר הדירה. (במשך הזמן הזה יש לתת מעשר מן המשכורות הרגילות, שהן עניין עצמאי ואינן קשורות ליחידת הדיור.) כך גם לגבי ת המשכנתא, יש לחלק גם אותו לשני חלקים: החלק שמשולם עבור דירת המגורים עצמה, והחלק שמשולם עבור יחידת הדיור. לגבי החלק ששייך ליחידת הדיור, יש לקזז אותו משכר הדירה, ולתת מעשר כספים רק מן היתרה. נמשיך בדוגמה הקודמת, שיחידת הדיור שווה שליש מן הדירה כולה. אם למשל המשכנתא היא 3000 ש"ח בחודש, יוצא ש-1000 ש"ח מן המשכנתא מהווה ת עבור יחידת הדיור. אם שכר הדירה שמתקבל הוא 2000 ש"ח בחודש, צריך להפריש מעשר כספים רק מ- 1000 ש"ח, שזהו הרווח שלכם מן היחידה בכל חודש. אך כאמור, בשנים הראשונות אין צורך להפריש בכלל מעשר כספים משכר הדירה, משום שעדיין לא כיסיתם את ההשקעה הראשונית ביחידת הדיור. הקיזוז הזה של שכר הדירה מול המשכנתא יתחיל רק לאחר שתכסו את ההשקעה הראשונית. מה שמומלץ לעשות הוא לרשום באופן מסודר טבלה של הוצאות והכנסות על יחידת הדיור: בטור של ההוצאות לרשום בתחילה את הסכום הראשוני, ובכל חודש לרשום את המשכנתא (שניהם כמובן רק בחלק ששייך ליחידת הדיור), ובטור של ההכנסות לרשום את שכר הדירה שמתקבל בכל חודש. רק כאשר ההכנסות יעברו את ההוצאות, תתחילו לתת מעשר כספים משכר הדירה, ואז תקזזו בכל חודש את המשכנתא משכר הדירה כפי שהוסבר לעיל. כמו כן, אם לעיתים ישנן הוצאות נוספות על יחידת הדיור, כגון תיקונים וכד', צריך להוסיף גם אותן לטור של ההוצאות, והן מתקזזות מן הרווח. (הדברים נכתבים באופן עקרוני, שכך הוא הדין לכתחילה, לגבי משפחה במצב כלכלי סביר. במצב של קושי כלכלי, יש לעיתים מקום להקל באופנים שונים בחישוב מעשר כספים, ויש לשאול בכל מקרה לגופו.)
שאלה: גז מדמיע בשבת: האם מותר ללכת עם גז מדמיע בשבת במקום שבדרך כלל לא מסוכן אבל עכשיו יש תקופה מסוכנת בכל הארץ?
תשובה: מכיוון שהשימוש בגז מדמיע הוא לשימוש של היתר, מותר לטלטלו בשבת לכל צורך ביטחוני שהוא. שנשמע בשורות טובות! הרב אברהם רוזנברג
שאלה: שיר המעלות בתפילת ערבית: ראיתי בתי כנסת הנוהגים לומר את שיר המעלות וקדיש לפני והוא רחום ויש כאלה שאינם נוהגים. כמו כן, ראיתי שיש בתי כנסת הנוהגים לומר שיר המעלות לפני עלינו לשבח וחלקם לא אומרים, ממה נובעים המנהגים השונים? אם אדם הנוהג לאומרם נמצא בבית כנסת שלא אומרים, האם יאמר בלחש או ידלג כמנהג המקום? ישר כח ותזכו למצוות
תשובה: לשואל מנהג אמירת "שיר המעלות" וקדיש לפני "והוא רחום" הוא מנהג בני עדות המזרח וחלק מקהילות האשכנזים. הוא מובא באליה רבה (סימן רלז סק"ד) בשם השלטי גבורים, וכן במחצית השקל (סוף סימן רלז), ומבוסס על דברי הגמרא בברכות (ד ע"ב): אם היה רגיל לקרות קורה, ואם רגיל לשנות שונה, ואחר כך קורא קריאת שמע ומתפלל, והטעם כדי לעמוד בתפילה מתוך דברי תורה. ובמקומות שאין אומרים המזמור גם אין אומרים קדיש. וינהג לפי מנהג המקום. המנהג לומר "שיר המעלות" בתפילת ערבית לפני "עלינו לשבח" מובא ב"כף החיים" (סימן רלז סק"ב). עיין שם. נאמנה
שאלה: נאום של זאב ז בוטינסקי: בנאום שנשא זאב ז בוטינסקי בקונגרס הציוני בבאזל ב- 1927 הוא אמר את הדברים הבאים: "כומר אנגלי ישר פעם פירש לפניי את השקפתו על ההתחייבות האנגלית (הצהרת בלפור) בפני עם ישראל בצורה הבאה: בכתבי-הקודש יש דפים רבים, שבהם כתובות נבואות יפות. והיפה מכולן היא זו האומרת, כי יבוא יום ויתוקן העוול בן אלפיים שנה, שנעשה לעם ישראל. ולעמי הוענקה הזכות להוציא את דף-הזהב הזה מתוך כתבי-הקודש ולצרף את חתימת הממשלה האנגלית(הצהרת בלפור) כערבות להבטחתו של הקדוש ברוך הוא." שאלתי היא: מה פירוש המשפט "יבוא יום ויתוקן העוול בן אלפיים שנה". ברור שזה לא משפט מכתבי הקודש, שהרי 2000 שנה זה מושג מזמננו. אבל, האם ישנן נבואות כלשהן בדבר "תיקוון העוול" שנעשה לעם ישראל?
תשובה: לשואל שיבת ישראל לארצו, פירושה, שליטה של עם ישראל על חייו ועל ארצו. יצאנו מתחת יד שלטון הבריטים ובאה האפשרות להעלות הרבה יותר יהודים לארץ ישראל ממה שהיה בתחילה. עד הקמת המדינה בקושי רב יהודים עלו לארץ ישראל. השלטונות הבריטים כתבו "ספר לבן", שהוא קובץ חוקים שנועדו למנוע מיהודים לעלות לארץ ישראל. חוקים שנועדו לצמצם את ההתפתחות של עם ישראל בארצו באמצעות איסורי קנייה ובנייה של קרקעות, בתים ויישובים. רוב העולים עלו בגניבה, תוך סכנת נפשות. מאז הקמת המדינה הוסרו כל ההגבלות על עלייה. כל יהודי מכל העולם יכול לעלות לארץ ישראל. בזכות הסרת ההגבלות עלה מספר היהודים בארץ ישראל מ 600,000 לשישה מיליון. עלייה לארץ ישראל היא גם מצוה גדולה וגם קיום נבואת משה, שאמר לו ה' על אחרית הימים: "ושב ה' אלקיך את שבותך ורחמך ושב וקבצך מכל העמים אשר הפיצך ה' אלהיך שמה: אם יהיה נדחך בקצה השמים משם יקבצך ה' אלהיך ומשם יקחך: והביאך ה' אלקיך אל הארץ אשר ירשו אבתיך וירשתה והיטבך והרבך מאבתיך" (דברים ל, ג-ה). נראה שאנחנו כבר נמצאים באחרית ימים זו. מאז שיצאנו מתחת שליטתם של האומות יכולים יהודים לקנות נחלות בארץ ישראל ביתר קלות מידי נוכרים. ברוך ה' יש כעת אפשרות לבנות בתים, לסלול כבישים, לבנות יישובים. כל הפעולות הללו הן חלק ממצוות יישוב ארץ ישראל, וכולן חלק מנבואות הנביאים, כפי שאומר הנביא יחזקאל (לו, לג): "כה אמר ה' אלוקים ביום טהרי אתכם מכל עונותיכם והושבתי את הערים ונבנו החרבות: והארץהנשמה תעבד תחת אשר היתה שממה לעיני כל עובר: ואמרו הארץ הלזו הנשמה היתה כגן עדן והערים החרבות והנשמות והנהרסות בצורות ישבו". וכן אומר הנביא זכריה (ח, ד): "כה אמר ה' צבאות עד ישבו זקנים וזקנות ברחבות ירושלים ואיש משענתו בידו מרב ימים: ורחבות העיר ימלאו ילדים וילדות משחקים ברחבתיה". גם השפע החקלאי הוא חלק מנבואת הנביאים. אחרי שבגלות התקיים פה "והשמתי אני את הארץ ושממו עליה איביכם הישבים בה" (ויקרא כו)   הארץ נבנית מחדש. מוכרים הפסוקים שנאמרו בנבואת יחזקאל על תבואת הארץ: "ואתם הרי ישראל ענפכם תתנו ופריכם תשאו לעמי ישראל כי קרבו לבוא". על ריבוי האוכלוסין והרכבים, בניין הערים החדשות והערים הישנות שישוקמו, נאמר: "והרבתי עליכם אדם כל בית ישראל, ונושבו הערים והחרבו תתבנינה: והרביתי עליכם אדם ובהמה ורבו ופרו והושבתי אתכם כקדמותיכם והטיבתי מראשתיכם וידעתם כי אני ה'" (יחזקאל לו). נאמנה
שאלה: 90 פעמים לעומת 101 פעמים: מדוע כתוב לחזור על משיב הרוח ומוריד הגשם (וכן ותן טל ומטר ובקיץ מוריד הטל וכן תן בררכה) 90 פעם בלבד בעוד שלצורך שינון נאמר "אינו דומה שונה פרקו 100 פעמים לשונה פרקו 101". מדוע דווקא לגבי שינוי בתפילה מספיק 90 פעם בלבד? ישר כח ותזכו למצוות
תשובה: הטור בסימן קי"ד מביא את לשון הירושלמי (תענית פ"א ה"א), המתפלל ואינו יודע אם הזכיר אם לא (כגון: הזכרת משיב הרוח ומוריד הגשם, ותן טל ומטר וכדו'), קודם שלשים יום חזקה מה שהוא למוד מזכיר, מכאן ואילך, מה שצריך מזכיר. ומביא הטור את דברי המהר"ם מרוטנבורג שהיה רגיל לומר בשמיני עצרת ברכת אתה גבור תשעים פעמים, עד 'משיב הרוח ומוריד הגשם', כנגד שלשים יום שאומר אותו שלש פעמים בכל יום. ובכך "הרויח" שאם כעת הוא מסופק אם הזכיר משיב הרוח או לא אין צריך לחזור. למדנו מדבריהם שהמקור לתשעים פעם הוא החלפה לשלושים תפילות שכן לאחר חודש של תפילות הנוסח "החדש" של התפילה שגור על לשונו של האדם והוא לא יתבלבל יותר.  השל"ה במסכת מעיר שלכאורה בשלושים יום הם יותר מתשעים תפילות, שהרי יש כמה ימים שמתפללים בהם מוסף כגון: בשבתות ובראש חודש חשון ומסביר השל"ה שהמהר"ם למד שצריך תשעים פעם בלבד מסתימת לשון הירושלמי שלא חילק בין הדעות השונות ודיבר אף לדעת רבי אלעזר בן עזריה שסובר בפרק תפילת השחר (ברכות ל א) שמוסף מתפללים רק בחבר עיר ולפי דבריו בשלושים יום יש רק תשעים תפילות. בניגוד לתשעים פעם של הזכרת משיב הרוח וכדו' שמטרתו שתהיה התפילה שגורה בפיו המתפלל, מטרת החזרות על הלימוד היא שהתורה תהיה חקוקה בלומד ולא ישכח את תלמודו כאן קבעו חכמים מאה חזרות כדי הלימוד יהיה קבוע בלב הלומד. יום טוב
שאלה: לחם בזמן הקידוש: אם בזמן הקידוש לא שמו את הלחמים על השולחן, האם זה מעכב? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "כיסוי הפת בשבת"
תשובה: זה לא מעכב.
שאלה: תנוחת שינה לאשה: ידוע שכשאדם עומד לישון הוא מפנה את גופו לצד שמאל ואח"כ לימין באופן שירדם על צידו הימני. האם נהוג כך גם לגבי אישה? והאם על האישה לישון בדרך מסוימת? ישר כח ותזכו למצוות
תשובה: גם לאישה רצוי לישון בדרך זו תחילה על צד שמאל ואח"כ על צד ימין. מסיבות בריאות וסיבות אחרות.
שאלה: ברכת הגומל או תפילת הודיה: נכדתי בת שנה וחצי וגרה באוסטרליה. לפני כחצי שנה עברה ניתוח קוסמטי בראש שעבר בהצלחה והיא עכשיו במעכב. האם הוריה צריכים לברך ברכת הגומל בשמה? ומה בקשר לתפילת הודיה? היא נמצאת כרגע בארץ וחשוב לנו לקבל תשובה מהירה על מנת שנדע כיצד לנהוג לפני שתחזור עם הוריה לחו"ל.
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה בעזרת השם שתהיה רפואה שלמה. מובא במגן אברהם(תחילת סימן רי"ט) שקטן פחות מ13 לא מברך כי לשון הברכה:" לחייבים טובות " לא מתאים כי הקטן לא חייב. אולם מובא בפתחי תשובה(שם א') שהאב יברך בלי הזכרת שם השם. לכן יש לברך בלי הזכרת שם השם וכן לומר פרקי תהילים להודיה כגון פרקי הלל בלי ברכה. הרב חגי בר גיורא
שאלה: בחירת שם לבת: רצינו לדעת האם השמות הבאים טובים עבור הקטנטונת שלנו, היא אמורה להיוולד חודש הבא בעזרת ה ואנחנו שוקלים כמה שמות - שקד או תבל,
תשובה: שקד הוא פרי ולכן זה יכול להיות שם טוב, תבל יש בו משום בלבול ולא רצוי.
שאלה: ברכה אחרונה כשחוזרים ואוכלים: האם כשאני אוכלת כמה דברים למשל בננה ושוקולד ושותה עם זה 2 כוסות מים. האם אני צריכה לברך ברכה אחרונה למרות שבדעתי לחזור ולשתות בדקות הקרובות?
תשובה: לא, תברכי בסוף או שתעזבי את הבית.
שאלה: ריבית שגובה חנות: לרב שליט"א קניתי מוצר בחנות, ביקשתי תשלומים המוכר השיב לי, המחירים שלנו הן בת אחד, יותר מת אחד בתוספת ריבית, באותו רגע לא עלה בדעתי האיסור ריבית. 1.קניתי המוצר ושילמתי בכרטיס אשראי בתשלומים. 2. האם יש היתר לקנות בתשלומים כאשר החנות מוסיף כסף עבור התשלומים? יתכן שהסיבה שהחנות גובה ריבית היא בגלל שהחברות כרטיסי אשראי גובים מהם אחוז מסויים על עסקאות בתשלומים ואז למעשה מגלגלים החיוב ללקוח הסופי. מדובר על סכום ריבית נמוך מאוד בחנות מתחרה מוצר דומה עולה קצת יותר אך נותנים תשלומים ללא תוספת.
תשובה: מפורש בשולחן ערוך (יורה דעה קע"ג סעיף א') שיש איסור בדבר, כיון שהקונה משלם למוכר על כך שהוא דחה חלק מהת אמנם כאשר משלמים ע"י כרטיס אשראי, הקונה משלם לחברת אשראי והיא משלמת למוכר ובמדה שהיא תעביר למוכר רק את הסכום המקורי בלא הרבית יצא שהמוכר לא קבל רבית, וממילא אין איסור. (אך נודע לנו מסוחר שמציאות זו לא הגיונית). יהי רצון שבזכות קיום מצות ריבית, ודקדוק בפרטי הלכותיה תזכה לכל מילי דמיטב ברוחניות ובגשמיות. הרב משה מאיר אבינר
שאלה: לכוון בתפילה לגאולה: אני חוזר בתשובה למשפחה חילונית, לפי מה שהבנתי שבעזרת השם שיבוא המשיח הרבה יהודים שלא בתשובה לא יזכו לחיים, בעזרת השם שכל עם ישראל יזכה. אז רציתי לדעת איך להתכוון מהלב שאם קרוביי עדיין לא בתשובה ואני מאוד רוצה שהם יזכו. ועוד שאלה, הבנתי שלאחר ביאת המשיח הכל יהיה טוב ולא יהיה רע בעולם אז השאלה איפה יהיה הקושי שנוכל לתקן את עצמנו מראש כבוד הרב.
תשובה: ב"ה לך יקירי. שמחתי מאוד לקבל את מכתבך ולראות הן את התהליך הנפלא שזכית לעבור והן את הרצון הנפלא שלך שגם אחרים יזכו. אודה על האמת, שדברים רבים שמדברים על זמן ביאת המשיח אינני יודע לענות עליהם, וכפי שכבר כתב הרמב"ם שהיה מענקי התורה של עם ישראל בדורות הקודמים כתב שכל הדברים האלו לא נדע עד שיהיו. מה יהיה עם מי שלא יחזור בתשובה? לא יודע! אני כן יודע שאנו צריכים לשאוף לעזור לכולם לחזור בתשובה. זכינו לאוצר נפלא, אוצר של יראת שמים, אוצר של קדושה, אוצר של תורה ועוד וזכות גדולה יש לנו שאנו יכולים לשתף בו את האחרים. זו בשורה גדולה ממלאת שמחה ואור. לפעמים אנשים נפגשים עם הזכות ועם העצמה הזו והופכים אותה למשהו מפחיד ומדאיג, אך אני מאמין שחשוב להמשיך לחיות את הטוב שבו, להמשיך ולשמוח, להמשיך להאמין ולהוביל לאמונה גדולה, לחיים של עבודת ה' מתוך שמחה ומתוך השלמה פנימית של החיים שלנו. לדעתי זו גם הדרך המתאימה היום לקרב אנשים לה' יתברך, לא מתוך לחץ ולא מתוך הפחדות אלא מתוך להראות את הטוב, לחבר אל הטוב. נסה לשדר למשפחה את הטוב, את האור ובעזרת ה' תזכה להיות שותף בקירוב הגאולה של עם ישראל. ביחס להתקדמות ולקשיים. יש התקדמויות שנובעות מקושי, ויש התקדמויות שנובעות מתוך התחברות. היום כאשר אנו לא תמיד זוכים לראות את היופי אנו צריכים להשתמש גם בקשיים ככלי שיקדם אותנו, אך לעתיד לבוא שבעזרת ה' הטוב יהיה גדול כל כך וגלוי כל כך, לא יהיה צריך את הקושי כדי להתקדם. ידידי, יש עוד המון מה להאריך, ואשמח להרחיב להסביר ולכוון. תרגיש חופשי לפנות, לשאול ולבקש שאנו כאן בשבילך. הרב יצחק גרינבלט.
שאלה: מסחר באוכל כלבים לא כשר: כמדומה שהשאלה היתה בשיווק של האוכל. אומנם המאכיל אוכל לא כשר לכלב לא עובר איסור אך המשנה בשביעית ז ג אסרה לעשות מסחר בנבלות וטרפות. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "למכור אוכל לא כשר לכלב"
תשובה: האיסור לסחור בדברים האסורים הוא רק בדברים הנאכלים.  ורק באיסורי תורה  מאכל כלב אינו נאכל ע"י בני אדם ואני מסופק אם אסור מהתורה. זה לשון השולחן ערוך: יורה דעה סימן קיז "כל דבר שאסור מן התורה, אף על פי שמותר בהנאה, אם הוא דבר המיוחד למאכל אסור לעשות בו סחורה.וכל דבר שאין איסורו אלא מדבריהם, מותר לעשות בו סחורה"
שאלה: פדיון הבן ליולדת שאינה יודעת האם אביה ישראל או לוי או כהן: אישה שילדה פטר רחם אך אינה יודעת ייחוס אביה אם הוא כהן או לוי או כהרוב שהם ישראלים, האם מחויבת בפדיון הבן?
תשובה: כאשר יש חוסר ידיעה האם ההורים הם כוהנים או לויים, לכאורה בכול ספק פטורים מפדיון שהרי זהו דין ממוני שאנו אומרים המוציא מחברו עליו הראיה. ולכן הכהן שרוצה לפדות ולקבל כסף צריך להוכיח זאת. אך פוסקים רבים סוברים שיקיימו פדיון הבן ללא ברכה. מפני שיש כאן איסור ולא רק עניין ממוני. ובאיסור פוסקים לחומרה. ועוד שרוב העם אינם כוהנים או לויים. לכן יעשו פדיון הבן ללא ברכה(ערוה"ש, קונטרס הספיקות, שערי יושר, הגרע"י )
שאלה: פלאפון בבית כנסת: במחילה, תשובה אין כאן כיוון שהשאלה אחרת, האם יש לגבאי בית הכנסת סמכות ותוקף לאסור עלי להכנס על פלאפון שאינו כשר על פי שיטתם, ללא קשר לכך שהפלאפון חסום או לא, סליחה ו השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "כניסה לשטיבלך עם פלאפון חכם"
תשובה: אם יש אפשרות לגלוש לאתרים פסולים - חייבים לחסום אותם.
שאלה: אישה וספר תורה: האם מותר לאישה להחזיק ספר תורה?
תשובה: לא מצאנו במקורות איסור כלשהו לאשה להחזיק ספר תורה, ובכמה מקורות רואים במפורש שמותר לנשים להחזיק ספר תורה: הרמב"ם (הלכות ספר תורה י', ח) והשולחן ערוך (יו"ד רפ"ב, ט) כותבים שמותר לאשה נידה להחזיק ספר תורה ולקרוא בו (אין מדובר בקריאה בציבור, אלא בקריאה של לימוד עצמי). לגבי נידה אכן ישנן גם דעות שאוסרות זאת (עיין הגהת הרמ"א בשולחן ערוך או"ח פ"ח, א), אך עצם העובדה שכל הדיון בפוסקים הוא רק לגבי נידה, מלמדת שבאופן עקרוני אשה יכולה להחזיק בספר תורה ואין בכך כל בעיה. כמו כן, בכמה מקומות בדברי הפוסקים מופיע שכאשר אשה מתחייבת שבועה בבית דין, היא מחזיקה בספר תורה או מניחה עליו את ידיה, בדיוק כמו בשבועה של גבר (עיין שו"ת מהר"י ווייל סימן ל"ב  לקט יושר יו"ד עמוד ל  שו"ע חו"מ פ"ז, טו  ערוך השולחן חו"מ פ"ז, יז). שוב אנו רואים, שאין בעיה בכך שאשה מחזיקה בספר תורה או נוגעת בו. לגבי מלאכות שונות בהכנת ספר התורה, כגון תפירת היריעות, ישנם דיונים בפוסקים האם מותר לעשותן על ידי נשים - חלק מן הפוסקים התירו זאת, ורבים אסרו (עיין למשל שו"ת יביע אומר חלק ט, יו"ד סימן י"ח  ילקוט יוסף, דינים לאשה ולבת ד', ט). אבל גם האוסרים אסרו משום שלדעתם פעולות אלה מקבילות לכתיבת הספר ולכן הן צריכות להיעשות בידי גבר, ולא אסרו זאת מצד עצם הנגיעה של האשה בספר התורה. דהיינו, שבעיקרון אין שום איסור לאשה להחזיק ספר תורה, ורק בימי נידתה יש דעות שאוסרות. (בעניין זה יש להבהיר, שגם הדעות האוסרות בימי הנידה, היינו דוקא בימי הראייה עצמם, ולא בימים שלאחר מכן, אף שהאשה לא טבלה - עיין בדברי הרמ"א או"ח פ"ח, א). בשולי הדברים יש להעיר, שאם האשה לבושה שלא בצניעות בשעת החזקת הספר, יש בכך ביזיון לספר התורה ואין לכך מקום, וכפי שלא יעלה על הדעת שגבר יחזיק בספר תורה כאשר הוא ללא כיפה או לבוש בלבוש שאינו הולם.
שאלה: אזכרה בתקופת החגים: הרב אבי נפטר ב טז תשרי (חול המועד סוכות), דודתי נפטרה ב יג תשרי בין יו"כ לסוכות (ערירית). סבי נפטר כו אלול. מתי יש לעלות לקבר? בנפרד יחד לכולם? מתי יש לקיים את האזכרות, יחד (אבי ודודתי) לכל אחד בנפרד? אם יום השנה יוצא בשבת מקדימים מאחרים? אבי ודודתי אשכנזים, סבי מצד אימי ספרדי.
תשובה: בחול המועד לא עולים לבית העלמין. האשכנזים בדרך כלל מאחרים את העליה לקבר.אבל על מנת לעלות גם לקבר הדודה תעלו ביד' בתשרי או ביג' בתשרי. ולסבא תעשו אזכרה בכו אלול. אם יום השנה חל בשבת האשכנזים מאחרים הספרדים מקדימים.
שאלה: שק ואפר בתיקון חצות: האם ימים שבהם אומרים רק תיקון לאה (כגון שאין אומרים תחנון) האם בימים אלה ראוי שלא ללבוש שק ואפר בתיקון חצות?מתי לא לובשים שק ואפר בתיקון חצות? ישר כח ותזכו למצוות
תשובה: בוודאי שאם אין אומרים תיקון רחל אין ללבוש שק ואפר.
שאלה: הלשנה לעיריה: קראתי בעיון רב את השאלה והתשובה ואני מבקש להביע דעה בהנחה שהחריגה לא מפריעה באיזה שהוא אופן למלשין או לשכן. אני כותב מלשין או שכן כי יש שכנים לא מאותו בנין שמלשינים. עכשיו אם החריגה לא מפריעה בכלל למה לגרום נזק למשפחה שבנתה? מה זה יתן למלשין? ממילא החריגה לא מפריעה אז למה? אני רואה בהלשנה פשוט יצר שדוחף להלשין לזה אני קורא צרות עין חד משמעי. אחרת מה גורם לאדם להלשין למוסדות? הרי ממילא הוא לא יקבל שום הערכה או ת עבור ההלשנה. העובדה שהמלשין התחרט לאחר מעשה זה מחזק את מה שציינתי צרות עין. בשורות טובות השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "ת על מי שמסר את חבירו לעירייה"
תשובה: יישר כח על הערתך, אכן כך, לא ילשין אדם אלא אם כן הבנייה מזיקה אותו, או מהוה סיכון לציבור. (וכפי שכתבתי בתשובה) ולמרות זאת אם עבר אדם והלשין על חריגת בנייה אף שאינה מזיקה אותו, או במקום שהבנייה מזיקה אותו, אין לחייבו על הנזק שגורם, שהרי מותר לעירייה לאכוף את חוקי הבנייה, מצד דינא דמלכותא, ומצד שבעת טובי העיר. וממילא המלשין אינו חייב לשלם. ועוד שכיון שיש צורך נכון בקיום נהלי הבנייה של העירייה, אי אפשר לדון הדבר כנזק. אמנם אם החריגות הם מינימליות ברמה שהעירייה לא הייתה אוכפת את הנהלים גם אם הייתה מודעת לחריגות, וההלשנה היא שגרמה לאכיפה, יתכן לדון לחייב המלשין ויש לדון כל מקרה בבית דין. כתבנו שאפשר ללמוד עקרון זה, שכשיש לשלטון זכות לקבוע הנהלים, אפשר להיעזר בו לקיום הנהלים, מדברי החזון איש (ב"ק סי' כג אות לז-לח) שכתב שכשיש לשר העיר כוח של דינא דמלכותא מותר לשכנעו למנוע מיהודי ממקום אחר לבוא לגור בעיר, למרות שבבית דין לא היה יכול למנוע זאת ממנו, כשיש לו נזק מתוספת הדיירים בעיר. (עיין שם שמבאר שאין מחלוקת בדבר בין הבית יוסף למהרי"ק, אלא הב"י עוסק במקום שהשר הוא ממחוז אחר שמונע שלא ע"פ דין, כי אין לו כח דינא דמלכותא ביחס לעיר הנדון. אך בשר של אותו מחוז המונע ע"פ דינא דמלכותא מותר, ובכגון זה דיבר המהרי"ק, ואמנם החזו"א מדבר רק על מקרה שיש ליהודי נזק כתוצאה מהדבר, אך נראה שזה לעניין להלשין לכתחילה, אך בדיעבד, כיון שיש בסמכות העירייה להרוס, אי אפשר לחייב המלשין מדין נזק. הרב מרדכי גרוס.
שאלה: סט כלים שלא ידוע האם בשרי או חלבי: קיבלתי סט כלי אוכל מחרסינה שהיה של חמותי. לא זכור לנו אם השתמשו בו לבשרי או לחלבי. לא היה בשימוש מעל 10 שנים. האם ומה אפשר לעשות כדי שיהיה אפשר להשתמש בו? מראש
תשובה: ההלכה היא שאין אפשרות להגעיל כלי חרס ולכאורה אין כאן מקום להתיר שימוש בכלים. אמנם, כתבו האחרונים (אגרות משה יו"ד ח"ב, מו ויביע אומר יו"ד ח"א,ו) שיש כמה טעמים להקל במצבים מסוימים כאשר יש גם הפסד מרובה. הקולא היא להגעיל את הכלים שלוש פעמים ואז אפשר לסווג את הכלי לבשרי או חלבי לפי רצונך. במקרה שלכם אפשר לנהוג כקולא זו, להגעיל ג' פעמים ובכך להכשיר את הכלים ולייחד אותם לסוג מסוים. בהצלחה רבה, הרב אלישיב קפקה
שאלה: אכילת אתרוג תימני מאוצר בית דין חי: האם מותר לאכול אתרוג תימני (שאין בו מיץ) קדוש בו קדושת שביעית בעודו חי, אם אני רגיל לאכול אתרוג תימני חי, או שאין דרך לאכול אתרוג תימני חי ואכילה זאת נכנסת באיסור תורה של "לאכלה" - ולא להפסד?
תשובה: וברכת ד' ראוי לאכול את האתרוג התימני. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ
שאלה: הוכחת הראשונים לבחירה חופשית: דברי הרמח"ל, שקיים מעשה שאינו בחירי באדם, נראים לי קשים מהוכחת הראשונים (כוזרי מאמר חמישי, עיקרים מאמר רביעי) לכך שיש בחירה חופשית "כי אתה מוצא עצמך יכול על הדיבור ועל השתיקה כל זמן שאתה תחת שלטון השכל" (כוזרי ה, כ), כי אני מוצא את עצמי תמיד יכול על מעשי באותה המידה. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "בחירה חופשית בדבר הרשות"
תשובה: הראשונים דיברו על אדם גדול בעל מעלה שגם מעשי החולין שלו קרובים להיות כמצוה והם נתונים לרשותו.