שאלה: אני כועסת על רבש  ע- לא רוצה להתפלל!: תכלס ה נשמע כמו איזה דיקטטור הוא מחליט למי יהיה טוב ולמי רע והעיקר צריך להתפלל אליו גם כשכועסים עליו כי אחרת יהיה לי יותר רע כי כתוב אם תעזבני יום, יומיים אעזבך אז אני חייבת להתפלל למרות שאני לא ממש מסכימה עם מה שכתוב שם כי אם אני כועסת עליו למה שאני אפאר אותו ואגיד שהוא משובח ומפואר בדיוק כמו שאם אני אריב עם חברה שלי אני לא אתחיל לחלק לה מחמאות וגם מעצבן אותי שהוא קורא לי את המחשבות ואת הסודות שלי ושאין לי שום דבר לעצמי ומעצבן אותי שהוא יודע מה אני כותבת עכשיו. שאני כועסת עליו וצוחק לי בפרצוף זה מעצבן אותי שאני לא יכולה לתכנן את החיים שלי כמו שאני רוצה ועקרונית הוא נתן לכל טחד נשמה אבל בתכלס אנחנו כמו בובות על חוטים יש לו בשביל כל אחד תסריט חיים מוכן מראש אז למה אנחנו חיים??
תשובה: לך צדיקה! בשאלתך יש המון זעם.המון תסכול. יישר כוח שלקחת את הזעם למקום של בירור ולא למקום של ייאוש. אם הבנתי נכון את מביעה תסכול על כך שאנו ברואים ורבש"ע הוא בורא, את כועסת על רבש"ע וקשה לך להתפלל אליו. אלו שני עניינים אשתדל להתייחס לכל עניין בנפרד. אז ככה. כיוון שאני לא יודע מדוע את כועסת על רבש"ע אתייחס לכך באופן כללי. זה נכון שיש רע בעולם,. לא מעט. עכשיו אני רוצה שנניח את אלוקים בצד. האם יש רק רע בעולם? כמה רע ורוע יש בעולם? אני חושב שאם תיקחי צעד אחורה ותתבונני על המציאות תגלי שני דברים: א. יש גם טוב בעולם ובכמויות ב. שרוב הרוע הוא כתוצאה ממעשיהם של בני אדם מבחירתם החופשית ולא מיד מכוונת עליונה. קל לנו לראות את הרע ורק אותו, אבל אנחנו צריכים להתרומם ולהסתכל באופן כללי על העולם- יש לנו משפחה, בריאות, עושר, בריאות הנפש, חברות? אנחנו בעשירון העליון! קל לראות את הטוב שאנחנו רגילים אליו כדבר הברור מאליו- קשה להעריך אותו בכל רגע. ישנם דברים פשוטים כמו האפשרות לנשום ופעימות הלב שאנחנו לא מעריכים מכוח ההרגל. אבל יש גם רע? נכון כאן בדיוק נכנסת התפילה התפילה מחולקת לשלושה חלקים: שבח, בקשה והודאה. שבח- על הכל! (נתייחס לכך בהמשך) הודאה- על הטוב ובקשה- על תיקון הרע אם היה רק טוב בעולם החלק של הבקשה (רוב התפילה) לא היה קיים משום שלא היה צריך לבקש. המטרה של התפילה היא יצירת קשר עם רבש"ע. הרוע בעולם גורם לנו לבקש ולרצות קשר עם רבש"ע. התפילה היא לא מס מילים לרבש"ע! התפילה היא לא בשבילו! הוא לא חסר כלום. התפילה היא בשבילנו- על מנת שנתקרב אל ה. הקרבה אל ה  היא בסיפור שבחו, בהודאה לו ובבקשה בתפילה. ובקשר לעניין יחס בורא נברא- נכון, אנחנו נבראים. נכון, רבש"ע משגיח עלינו השגחה פרטית. נכון. האם אנחנו צריכים לשמוח על כך או לכעוס על כך? אז אם היה מדובר באיזה שליט בשר דם אני בטוח שמזמן הייתה נגדו הפיכה- ומדוע? הוא ואני, שנינו בני אדם, מדוע הדם שלי פחות אדום משלו? למה שלו יהיו יכולות שלי אין?? אבל במקרה שלנו רבש"ע הוא לא בן אדם וגם לא דבר שאת ואני יכולים להצביע עליו. אני חושב שהקושי שלך נובע מכך שאת סוג של "מאנישה" (הופכת לבן אנוש) את רבש"ע. מדובר במי שברא ויצר את כל המציאות שסביבנו, אותי ואותך. ממילא גם הידיעה שלו היא לא ידיעה אנושית ממילא הרצון שלו הוא לא רצון אנושי אנחנו משתמשים באותם מושגים "יודע", "רוצה" בהקשר לרבש"ע רק בתור השאלה ולא משום שהוא יודע ורוצה כמו בן אדם. ממילא הוא לא ייצור שמחטט ומכניס את האף שלו לעסקים לא לו. רבש"ע הוא לא חברה שלך. הוא לא עוד בן אדם. הקשר שלנו עם רבש"ע לא צריך להיות קשר אנושי אלא משהו מעבר! רבש"ע הוא מחייה את העולם, רבש"ע מטיב לכל ורחמיו על כל מעשיו. אז תבואי ותשאלי- סבבה. רבש"ע הוא אין סופי, מדהים שבמדהימים! למה יש כל כך הרבה רע?? אז נחדד כאן כמה נקודות: רבש"ע הוא "גומל חסדים טובים" מה הכוונה חסדים טובים? אלא שלפעמים אנחנו בטוחים שאנחנו יודעים מה טוב לנו. ומתפללים על כך. אבל באמת הדבר הנחשק הזה רק יזיק לנו. רבש"ע הוא לא רק גומל חסדים- נותן לנו את מה שאנחנו חושבים שהוא טוב לנו רבש"ע הוא גומל חסדים טובים- הוא נותן לנו את מה שבאמת טוב לנו, גם אנחנו בטוחים שזה רע גמור. לכן, יש המון דברים טובים שבטווח הקצר נראים לנו כרע גמור ובטווח הכללי הוא טוב צרוף! עוד נקודה- רבש"ע נתן לבני האדם בחירה חופשית- כך הוא יצר את עולמו. למין האנושי יש בחירה חופשית- לטוב ולרע. רוב הרע שמגיע לעולם נובע משימוש בבחירה החופשית לרעה- לדוגמא: אדם מעשן, משמין ונהיה חולה, אדם רוצח את חברו, גניבות, אונס, תאונות דרכים ועוד מי שאחראי לכך הוא אותו אדם בחר ועשה את הרע! אבל רבש"ע הוא אחראי על הכל?? נכון, אבל הוא גם נתן את הבחירה החופשית. והיא זו שאחראית לרוב הרע בעולם. אבל אני באמת כועסת עליו! ב"ה. סימן שאת נורמלית. את מתקוממת מול מציאות מעוותת. השאלה היא מה עושים מול מציאות מעוותת? האם אני אכעס על רבש"ע או אולי אבחר בדרך אחרת והיא דווקא התפילה אבל לא רק זו שבסידור: יש שיקראו לה התבודדות- אבל ממש לא חייבים לצאת אל היער. אפשר לשבת ולדבר עם רבש"ע. לכתוב על דף, הוא פשוט לדבר אליו. בשפה שלך, בצורה הכי נוחה לך. הקשר שלנו עם רבש"ע לא צריך להיות מלאכותי אלא אמיתי, עמוק! צריך לדבר אל רבש"ע ממש כמו אל אבא שלנו. כי הוא הוא האבא של כולנו. רבש"ע לא עוזב אותנו ולא עוזב אף יהודי אלא רק מסתיר את פניו, אבל לא עוזב! רבש"ע אוהב כל אחד ואחת מאיתנו- גם אם את כועסת עליו בדיוק כמו שהורים אוהבים את הילדים למרות כל המתחים ביניהם. מקווה שנתתי לך כיוון כללי אשמח לעזור עוד אם צריך המייל שלי: elronza gmail.com פלאפון: 0524521552