LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: לשהר ולימוד זכות: שלומות ואור אני מתבסס על הכלל שאמר הרב פעם שמה שמותר לומר - חובה לומר או חובת הציבור לדעת שאלתי האם הכלל של ודאי עשה תשובה תופס ללשון הרע לתועלת? אסביר מאיפה אני מגיע היום פורסם שהרב ליאור פסל בחינה של הרב דוד לאו בהעתקה. בין אם קרה או לא, הרב ליאור חושב שכן. ניסיתי להבין האם היתה עליו חובה לפרסם זאת לגוף הבוחר לרה"ר (בהנחה שזה מידע רלוונטי) בהקלטה אומר הרב ליאור אולי הוא עשה תשובה - יישום הכלל של רב שחטא ביום. מצוין. האם ה שמא עשה תשובה ואפילו ה ודאי תופסים רק כדי שלא אחשוב עליו כחוטא או שיצא מדין רשע אבל עדיין למיחש בעי ומילא צריך לחשוש ולומר לשה"ר לתועלת או אפשרות שניה שנחשב צדיק והכל נמחק שודאי עשה תשובה? או שיש עוד משתנה שלא עליתי עליו? כמובן שאיני שואל על הרב ליאור אלא ללמוד מהמקרה הזה הלכה רועי
תשובה: איני מתכוון לעסוק במקרה הנמצא בשאלה שלך, אלא רק בנושא העקרוני. יש בלבול די גדול בנושא התשובה, כאשר מדובר על תפקידים ציבוריים. הכלל של "ודאי עשה תשובה" הוא כלל הנוגע להערכת הדמות. אנחנו מניחים כי תלמיד חכם עשה תשובה, ועל כן אנו חייבים להתייחס אליו בתור בעל תשובה, גם אם ראינו שחטא, אלא אם כן יש לנו סיבות לחשוב שהוא ממשיך באותו כיוון. אולם שאלה אחרת היא שאלת תיקון הפגיעה שפגע. כאן   ההנחה שעשה תשובה אינה מעלה ואינה מורידה, עד שיתקן את מה שקלקל בו. במקרה דנן, אם אכן היה פסול בבחינות של רב זה או אחר   זה לא לשון הרע לתועלת. זו חובה על הבוחן לדווח על כך, ואין לזה שום קשר לשאלה האם הוא עשה תשובה או לא. לכן, מה שכתבת הוא נכון במינוחים אחרים: "ה שמא עשה תשובה  ואפילו ה ודאי  תופסים רק כדי שלא אחשוב עליו כחוטא או שיצא מדין  רשע  אבל עדיין למיחש בעי ומילא צריך לדווח על פגמים". אדגיש שוב, הנושא בו אני דן אינו הרב לאו הי"ו, אלא נושא אחר לגמרי, והוא השאלה האם ההערכה כי תלמיד חכם עשה תשובה נוגעת גם לתיקון הדברים שהוא חטא בהם.
שאלה: נורה במקרר בשבת: הרב במידה וגיליתי בשבת ששכחתי לכבות את האור במקרר, האם מותר לרמוז לילד קטן (מתחת לגיל 3, שאינו מבין את האיסור)שיפתח את המקרר ואח"כ לשים מגבת או להשאיר פתוח? במידה ואסור- באילו מקרים כן יהיה מותר לרמוז לילד קטן לעשות מעשה האסור בשבת? אשמח לקבל הסבר ומקור. ויישר כח
תשובה: מקרר ששכחו לנתק את הנורה שבו, אסור לפותחו ולסוגרו בשבת, כי בפתיחתו וסגירתו מדליקים ומכבים את הנורה. ואם האוכל שבתוך המקרר נחוץ לצורך שבת ויש שם גוי, מותר לבקש מהגוי לפתוח את המקרר עבור עצמו, היינו להציע לו דבר מאכל מתוך המקרר, וכיוון שהגוי יפתח את המקרר עבור עצמו, יהיה מותר ליהודי לקחת מן המקרר את הנצרך לו. ואף שאסור לבקש מגוי לעשות מלאכה בשבת, כאן אין מבקשים ממנו לעשות מלאכה אלא לפתוח את המקרר, ורק כדרך אגב הנורה תידלק. ואחר כך מותר לבקש מהגוי לכבות את הנורה, כדי שאפשר יהיה לפתוח ולסגור את המקרר. וזאת משום שכיבוי הנורה אסור מדברי חכמים בלבד, ומותר לבקש מגוי לעשות איסור מדברי חכמים לצורך מצוות שבת. ואם אין שם גוי והאוכל שבמקרר נחוץ מאוד, בעת שמנוע המקרר אינו עובד, אפשר לנתק את התקע המחבר את המקרר לרשת החשמל. ויש להקפיד לעשות זאת בשינוי, כגון על ידי תחיבת עץ או פלסטיק חד בין השקע לתקע, מפני שהתקע הוא מוקצה ואסור לטלטל אותו כדרכו לבקש מקטן: בשעת הדחק כאשר האוכל נצרך לקטן, מותר לבקש ממנו לפתוח את המקרר, שכן הדלקת הנורה אסורה מדרבנן, הואיל ואין מתכוונים להדלקתה, ולכמה ראשונים מותר לומר לקטן לעשות איסור מדרבנן לצרכו. ויש שהקילו בזה גם לצורך גדול, ובשעת הדחק אפשר לסמוך עליהם, ולהלן הרחבה ומקור התשובה מספר פניני הלכה מאת הרב אליעזר מלמד שליט"א ועיינו בספר באתר ישיבת הר ברכה אייל משה כאשר מבוגר מכשיל תינוק באיסור, אפילו הוא קטן בן יומו, המבוגר עובר באיסור תורה. שצוותה התורה שלא להכשיל את הקטנים באיסורים, כגון שלא להאכיל אותם שרצים ודם, וכן לא לטמא כהן קטן (יבמות קיד, א  מ"ב שמג, ד). וגם מאכלים שאסורים מדברי חכמים, אסור לגדול להאכיל את הקטן (שו"ע שמג, א). כל זמן שהתינוק מבין שיש בכך תועלת להוריו, הרי שהוא עושה את המלאכה למענם, וחובה עליהם למונעו מכך, שנאמר (שמות כ, י): "ויום השביעי שבת לה  אלוהיך לא תעשה כל מלאכה אתה ובנך ובתך." הרי שנצטווינו שלא לעשות מלאכה על ידי הילדים. וגם כאשר כבה האור בבית השכנים ובא הקטן להדליק עבורם את האור, חובה על השכנים למחות בידו שלא יעשה עבורם מלאכה. אבל בשעת הדחק אם כבה האור בשבת במקום שצריכים לו. אם יש שם תינוק קטן כבן שנה שעדיין לא מבין שההורים רוצים שידליק את האור, וכאשר מעמידים אותו ליד מתג החשמל הוא משחק בו בלי להבין שהוא מועיל או מזיק, בשעת הצורך מותר להניחו ליד המתג, ומיד לאחר שידליק את האור יקחוהו משם. שהואיל ואינו מבין את משמעות ההדלקה והכיבוי, אין למעשה שלו חשיבות של איסור, אלא הרי הוא כ מתעסק  (רשב"א יבמות קיד, א  ארח"ש כד, ז-ח). אבל בערך מגיל שלוש, אם רואים שהוא עושה איסור, כגון שהוא אוכל נבלות, או בשר בחלב, או מדליק אור בשבת, צריכים להפריש אותו מכך (מ"ב שמג, ג).
שאלה: מציאת משקפי שמש: לכבוד הרב. לפני כחודשים נימצאו זוג משקפי שמש באחד המשרדים במקום עבודתי. שווי המשקפיים הוא גבוה. כמה מאות שקלים. עד כה לא הגיע אף אחד לקחת את המשקפיים ולקחתם. למרות שסביר כי אחד המקומות בהם הוא יחפש הוא אותו משרד. שכן ככל הניראה היה בו ושם איבד את משקפי השמש. לציין כי אני יכול לשלוח מייל בעסודה כמעט לכלל עובדי החברה. עם זאת לעולם לא אוכל להיות בטוח שאכן זה הגיע לכולם. אוכל לוודא כי בסניף שלי כולם קיבלו אך לא בכל החברה. האם לאחר שליחת המייל וכמובן באם לא יהיה מענה אוכל לקחת את משקפי השמש ולהשתמש בהם? אם לא, כצד עלי לנהוג ( גם להשאירם במקומם ולקוות כי הבעלים יגיעו, גם עוד 3 שנים זו אופציה ) ויישר כח.
תשובה: מכיוון שאין למשקפיים סימנים מיוחדים   יש להניח שהמאבד התייאש ממנה, ואף מודע לכך. במקרה כזה אתה זוכה במשקפיים והם שלך. בוודאי שפירסום במייל לעובדי החברה הוא מעשה רצוי, אף על פי שיהיה עדיין קשה לזהות את המאבד ללא סימנים, אם כי ייתכן שסוג המשקפיים מהווה סימן מסוים, וניתן לראות על האדם אם הוא דובר אמת. במידה ולא יימצא המאבד בדרך זו, תוכל להשתמש במשקפיים, שכן גם אם מניחים שהמשקפיים הגיעו לידיך לפני שנודע למאבד ת, דבר המגדיר את המציאה, כאבידה שלא מדעת, ואין המוצא זוכה באבידה   במקרה שלך, ניתן גם כן להשתמש מיד במשקפיים. האחרונים פוסקים שאבידה שאינה חפץ ייחודי, מותר להשתמש בה, שכן אם באחד הימים יימצאו הבעלים, ניתן יהיה לפצותו בשווי של האבידה, ולא איכפת לו דווקא מהחפץ המסוים שאבד. לסיכום: עשית מאמצים לפרסם את האבידה, ומכיוון שהבעלים לא נמצאו, את יכולה להשתמש במשקפיים.
שאלה: חותמי שלמה: רציתי לדעת לגבי חותמי שלמה- האם כל קמע שאני רוכשת הוא בעל סגולה, או שעלי לקבלו מרב שבירך אותו? קראתי באתר אחד שכל קמע הוא בעל סגולה ובאתר אחר (לא מוכר) קראתי שאסור לשאת קמע שלא בורך. אני מבולבלת אשמח מאוד לתשובה בנושא והמשך שבוע מבורך
תשובה: אני חושב שלא פנית לכתובת הנכונה כדי לקבל תשובה על שאלה זו. אין משמעות כלשהי לקמיעות, בוודאי שאין כזה דבר "חותמי שלמה", ואין איסור לשאת קמיע שלא בורך.
שאלה: שיחות בין בני זוג במייל: לרב, מה דעת הרב על דיאלוג בין בני זוג בנושאים מהותיים ועקרוניים בזוגיותם, שמתקיים בעיקר במיילים ולא בשיחות בע"פ? האם יש עניין להעיר את תשומת ליבם על כך?
תשובה: לא הבנתי את השאלה. למה מישהו צריך להתערב בשאלה כיצד בני זוג מקיימים את מערכת הקשרים ביניהם?
שאלה: אבן שמוט בתנור: שאלה מעט דחופה. ברשותי אבן שמוט המניחים על רצפת התנור לאפיית פיצות. האבן בעלת גובה משמעותי של מספר סנטימטרים. ידוע לי כי אם אופים ישירות על רצפת התנור לא ניתן להכשירו לפסח. האם אפייה על האבן המונחת על רצפת התנור תפגע באפשרות להכשיר את התנור לפסח?
תשובה: אינני מכיר כל כך את המציאות שאתה מתאר. אולם אם אפשר להוציא את האבן בפסח   ניתן להכשיר את התנור גם לפסח.
שאלה: כללי: לרבני כושרות יש לי כמה שאלות אשמח אם תענו עליהם 1.יש לנו מיקרוגל ואנחנו משתמשים בו בתור בשרי עכשיו לפעמים חיממתי בו בלי כמסה השאלה אם אני מחמם שניצל תירס או פופקורן בשקית מה דינם? 2.איך בודקים תבלינים? האם לשים במקרר זה מספיק? אם אני בעז"ה מתארח איך אני ידע מה שמו איזה תבלינים וכו? 3.האם בחטיפים יכול להיות מצב של בישולי עכו"ם? אם כן איך אני אדע במה יש ובמה אין?
תשובה: 1. אם הוא נקי ואינו בן יומא אז יש לו גדר פרווה 2. תלוי איזה תבלין. יש שצריכים לברור לפני השימוש ויש שלא. הטוב ביותר הוא לברור אותם (לפחות בדיקת מדגם) ואחר כך להכניס למקרר. 3. יש הרבה סוגים של חטיפים. ולא ברור האם יש או אין בהם גדר של דבר שחייב בו בישול ישראל- כי כתוב בשו"ע קי"ג:א "דבר שאינו נאכל כמו שהוא חי וגם עולה על שולחן מלכים ללפת בו את הפת או לפרפרת שבישלו נוכרי אפילו בכלי ישראל ובבית ישראל אסור משום בישולי נוכרים" וכף החיים שם בס"ק ז  הביא דעות שגם דבר שאוכלים אותו לקינוח סעודה כלול באיסור. וכך הוא גם פוסק להלכה ע"פ חכ"א וערוך השולחן. כך שנראה שגם לאשכנזים וגם לספרדים ההלכה שהינם כלולים. אבל צריך לדון האם חטיף הוא בגדר קינוח והאם יש לו חשיבות. ואולי ניתן ללמוד מ"קידוש" שעושים בשבת בבוקר שיש על השולחנות כל מיני חטיפים - שכך הדין שגם בהם שייך בישולי עכו"ם. וכך הרה"ג הרב שמואל אליהו שליט"א כתב לנו בשם אביו הרה"ג הרב מרדכי אליהו זצ"ל שבתפוצ יפס שייך בישולי גויים.
שאלה: זוגיות בין עדות: הרב! אני נמצא בשלב קשה מבחינתי. אני עושה למען אשתי לעתיד המון ויתורים. אבל אני מרגיש שזה חד צדדי. הדבר הכי קשה לי, הוא שהיא לא מוכנה לשנות את מנהגיה לפי המנהגים שלי, היא לא אוהבת את ה מנגינות שלנו, היא לא רוצה להיות אשכנזיה.למרות שלפי ההלכה היא אמורה לעשות זאת, ואני אפילו לא אמור לבקש ממנה את זה. היא רומזת לי כל הזמן שאני אמור לשנות את מנהגיי לפי העדה שלה. אבל אני לא מוכן לשנות מנהגי אבות. אני יודע שזה קשה בשבילה, אבל גם לי זה קשה, ואני לא יודע מה לעשות.
תשובה: לך. אתה לא אמור לשנות את מנהגי אבותיך למנהגי אשתך, ובעצם, גם היא לא חייבת לשנות את המנהגים שלה למנהגי אבותיך. מה ששמעת בעניין זה, מבוסס על ההנחה שאם כל אחד יישאר במנהגיו, יהיו חיכוכים, וכדי למנוע את החיכוכים כדאי שהאשה תנהג לפי מנהגי הבעל, כי הילדים צריכים לנהוג לפי מנהגי אביהם. מה שאני שומע ממך, זה שאתה מרגיש "פראייר": אתה מוותר ומוותר, והיא עוד רומזת לך שבעצם אתה צריך לשנות את המנהגים שלך לפי מנהגי משפחתה. אני שם לב שיש פה מאבק כוח סמוי או גלוי למחצה ביניכם. האם אני טועה?. אני יכול להבטיח לך דבר אחד: כמה שעכשיו קשה לך עם מה שבת הזוג שלך עושה לך, הרי שאחרי החתונה זה יהיה קשה לך פי כמה. תחשוב טוב טוב אם אתה רוצה להמצא במצוקה הזו אחרי החתונה. האם דיברתם ברצינות על נושא המנהגים? האם אתה יכול להעלות בפניה את התחושות שלך, הקשורות לנושא הזה? (עלבון, כעס, תסכול.) או שקשה לך? אולי כדאי לכם לפנות ליעוץ  טיפול זוגי בטרם אתם מתחתנים?.
שאלה: משחק כדורגל: האם מותר ללכת למשחק כדורגל באיצטדיון או שאסור משום מושב ליצים?
תשובה: תלוי את מי אתה שואל. אמור לי מה התשובה שאתה רוצה לקבל, ואומר לך לאיזה רב לפנות עם שאלה זו.
שאלה: הבדל בין אדם לפסל אדם: אני מחפש את המקור בו המחבר משתמש בהבדל שבין אדם חי לבין פסל בדמות אדם כדי להמחיש רעיון (ריה"ל, רמח"ל,.)?.
תשובה: הדימוי משמש להבדל בין ישראל והאמות - אצל כל אחד בדגש שונה. בספר הכוזרי - מאמר שני(ל) "אמר החבר: כן הדבר אשר אמרת גדולה מזאת אף לא גוף כי אם אברים מפזרים מעין העצמות היבשות אשר ראה יחזקאל במראה אולם מלך הכוזרים העצמות ההן אשר נשתיר בהן דבר מה מטבע בעל החיים ואשר שמשו לפנים כלים לראש וללב לרוח לנפש ולש ות הן מן הגופות המגלפות מאבני שיש או מאבני גיר אשר ראשים להן ועינים ואזנים וכל אברי החי אך מעולם לא היתה בהן רוח חיים ולא יתכן כי תשכן בהן כי צורות מחקות הן צורות הדומות לאדם אך אדם אינן": ועוד באגרת תימן לרמב"ם: "ואין הפרש בין דתנו זאת לשאר הדתות שרוצים לדמותם אליה אלא כמו שיש ההפרש בין האדם החי המרגיש ובין הצלם שפסלו האומן מעץ או שיצקו ממתכת כלומר מכסף או מזהב או שפתח מאבן גלל כלומר מאבני שיש וזולתו עד שתקנו וציירו בצורת אדם. שהכסיל אינו יודע החכמה האלקית והמלאכה ההיא בראותו הצלם ההוא בדמות אדם בכל משטחו הגלוי וכתבניתו ובדמותו ובמראהו יחשוב שנעשה כמו שנעשה האדם לפי שאינו יודע הפנימיות של שניהם, אבל החכם היודע הפנימיות של זה ושל זה אז יודע שהפנימיות של זה הצלם אין שם תקון מלאכה".
שאלה: בצל,ביצה-אמונה תפלה?: מתמיד אני זוכרת את אמא שלי אומרת לי שאסור להשאיר ביצה מקולפת לילה שלם. וגם אותו דבר לגבי בצל האם זה נכון או שזאת סתם אמונה תפלה?
תשובה: זה לא אמונה תפלה עייני
שאלה: שחרית של שבת ביחיד: הרב גלעד שטראוס היקר! איזה חלקים צריך לקרוא בתפילה השחרית של שבת כאשר אינני מתפלל בבית-הכנסת? אשמח לקבל תשובה בהקדם,
תשובה: אין כמעט הבדל בין תפילת יחיד ותפילת ציבור. יש קטעים מעטים שנאמרים רק במנין: ברכו, קדיש וקדושה (שחרית ומוסף). כל שאר התפילה אתה אומר. כמובן אינך אומר את כל הסדר שקשור להוצאה והכנסה של ספר תורה כולל ברכות התורה וההפטרה, מפני שזה נעשה רק במנין ובעת הוצאת ספר התורה. עם זאת נכון שתקרא (מתוך חומש) את הפרשה וההפטרה (בלי הברכות). אם ההעדרות מבית הכנסת היא מתוך בחירה ולא בגלל שאין ברירה עיין גם בתשובה:
שאלה: יהודי- הוא קודש קדשים.: הרב, הנני אדם ממשפחה חילונית. מקפיד להניח תפלין כמעט מידיי יום, שומר שבת, והצלחתי לשכנע את ארוסתי לשמור יחד איתי. ומידיי פעם לומד תורה. התכוונתי לשאול בכלל שאלה אחרת, אבל תוך כדי שאני רושם, הקשבתי להרצאה של הרב מאיר אליהו. בשלב מסוים בהרצאה דיבר הרב על בעלי חיים טמאים. על בעלי החיים שאין להם אפילו לא סימן אחד ולבעלי החיים בעלי הסימן האחד בלבד. בקצרה, הרב המשיל שם את החזיר, בעל סימן הטהרה האחד לאדם המגיע לבית המדרש והוא עושה עבירות. כפי שנאמר על החזיר "טמא הוא לכם"- כך נאמר על אדם שעושה עבירות ומגיע לבית המדרש (כהבינותי את דבריו). האם אלו הם פני הדברים הרב? האם אני טמא לכם?
תשובה: חלילה וחס. לדברים אלו לא התכוון הרב. החזיר שהיא חיה טמאה -אין תוכה כברה, הווי אומר כלפי חוץ היא אומרת אני טהורה, הנה יש לי סימן טהרה- אבל בפנים היא לא מעלה גרה- ולכן היא טמאה. כל יהודי הוא קודש קדשים, כולם בניו של הקדוש ברוך הוא, גם מי ששומר מצוות, וגם מי שעובר על מצוות ה  (כנפסק בשו"ת הרשב"א חלק א  סימן קצד, על פי רבי מאיר בגמרא קידושין דף לו ) והלואי יהיו בני עימי אומר הקדוש ברוך הוא בארץ ישראל- אף על פי שמטמאין אותה (ילקוט שמעוני, איכה אות תתרלח ). אסור לדבר בגנותו של כל יהודי באשר הוא (עד יוסף חי דרשות, פרשת במדבר, עיין שם בספור הנפלא של מרן הבן איש חי זיע"א) כי כולנו, כולל כולם, צדיקים וקדושים, וגם בפנימיות הלב אנו צדיקים, ורק יצר הרע הוא זה שמושכנו כלפי הרע והטומאה. אבל זה חיצוני. הוא חלש, ואנחנו חזקים, הוא המפסיד, ואנחנו המנצחים. אז אחי היקר כל מעשה טוב שאתה עושה, ואפילו הקטן ביותר- חשוב ואהוב ורצוי לפני בורא עולם (ראה שער הגלגולים הקדמה לח ). ממליץ לך להיכנס לאתר של "מכון מאיר" ולשמוע שם שיעורים של רבנים מיוחדים וטובים, כדוגמת הרב אורי שרקי, הרב ראובן פיירמן, הרב דוב ביגון, ועוד. רבנים אלו יבנו את השקפת עולמך האמיתית על האמונה,החיים, ובקשת האלוהים. בהצלחה בכל. יברכך ה  וישמרך, אמן. ברכה והצלחה צדיק.
שאלה: מסעדת ד  ר שקשוקה ביפו: אנחנו רוצים ללכת למסעדת ד"ר שקשוקה ברחוב בית אשל 3 ביפו. הבנו שהירקות הן של גוש קטיף, והכל מועשר. למיטב ידיעתנו לא בודקים את הביצים ששמים בשקשוקה. האם יש לזה היתר? והאם אפשר לאכול שם?
תשובה: באכילה מחוץ לבית יש פרטים רבים שכדאי לבדוק אני מצרף לך דף שיעזור לך לבדוק מול המשגיח בבית העסר את הרמה של הכשרות
שאלה: תכלת לפי איזה שיטה: אני מתחיל בעז"ה לשים תכלת בציצית. השאלה היא לפי איזה שיטה לקשור-רמב"ם או ראב"ד ומדוע.אני אשכנזי ספרד אם זה משנה. מראש!
תשובה: הרב דב ליאור קובע שיש לקשור לפי שיטת הרמב"ם לכתחילה. זה נכון לכל העדות. בדיעבד כל הקשירות כשרות. עיין תשובות של הרב ליאור בענין:
שאלה: תפילות שלא נענות ומי שלא מוצא בת זוג: אבל למה צריך כ"כ הרבה תפילות? ואי אפשר לדעת מת זה יפעל, ואם זה יפעל. יש תפילות שלא נענות, היו מקרים כבר.וגם כשנותנים צדקה זה לא תמיד עוזר. ויש אנשים שהקב"ה פשוט מחליט, שלא צריך, כמה שיתפללו זה לא יעזור. אז למה שווה? זה כמו להגיד שלכל אחד יש בן זוג. נכון אבל הרבה פעמים הוא לא מוצא. אז אפשר להגיד שהכריזו לפני שהוא נולד עם מי הוא יתחתן, אפשר להגיד שגם אם פספסו אחד את השני ה יסדר להם זיווג אחר, אבל בתכל ס כשרואים רווק בגיל 60 שאף פעם לא התחתן ולא מצא את בן זוגו, זה לא כ"כ מנחם וגם שואלים אם זה אמת.
תשובה: יש כאן עירבוב של נושאים שונים: יש לך שאלה אחת על תפילה שלא נענית ושאלה שניה על דברי ח : "ארבעים יום קודם יצירת הולד בת קול יוצאת ואומרת: בת פלוני לפלוני" התשובה לשאלה הראשונה מאוד פשוטה: לא תמיד מסכימים לבקשות שלנו. גם כשמבקשים מההורים לא תמיד התשובה היא  כן. הרבה פעמים אנחנו מבקשים דברים שנראים לנו טובים ורצויים אבל מי שרואה תמונה כוללת יודע שנכון יותר לומר  לא. כמו נער שמבקש מההורים לקנות לו אופנוע והם מסרבים מפני שהם לא רוצים שיפגע בתאונה. בכל מקרה, היתרון הגדול של התפילה הוא בעצם העובדה שמתפללים אל ד  - פונים אליו ומבקשים את קרבתו. זו התוצאה הכי חשובה של התפילה והיא לא קשורה לכך שהבקשה נענית. עייני בתשובה נוספת בשאלה אודות הזיווג, את מציינת בצדק שצריך להזהר ולא לראות בכך אמירה מוחלטת כאילו מובטח שכל אחד ימצא בן זוג נצחי. הרי יש מי שמתחתן בנישואים שניים - לאחר שהתאלמן או התגרש, יש מי שלא מוצא זיווג גם בגיל מבוגר. לכן צריך להבין שהדברים לא מוחלטים לגמרי. עייני בתשובת הרב עובדיה שמביא מקורות רבים לכך שהבת קול לא קובעת באופן חד משמעי, יש הרבה אפשרויות שהדברים יתפתחו אחרת - אני לעצמי מבין שמאמר ח זה בא להדגיש ענין אחר: אמירה זו לא נועדה להבטיח שכל אחד בלי יוצא מהכלל, ימצא בהכרח בן זוג. אמירה זו נועדה למי שכבר יש לו בן זוג, שלא יתחיל לחשוב על מישהו אחר חלילה. כמו שאדם לא מחליף הורים או אחים - מפני שזאת המשפחה שהוא נולד לתוכה. כך רוצים שנרגיש שלא מחליפים אישה ובעל מפני שמהשמים הועידו לנו זה את זו. האיש והאישה יראו אחד בשני שנים שנועדו זה לזו משמים.
שאלה: דין בשר סינטטי: ממש לאחרונה מדענים הצליחו לפתח בשר מלאכותי במעבדה, הבשר זכה לפרסום עולמי ולמרות שעתה מחירו מאוד מאוד יקר והטעם שלו עדיין אינו זהה במאה אחוז לזה של בשר רגיל (אם כי הטועמים רגילים לבשר לא כשר ולכן לא בהכרח שזה אומר משהו) נראה כי תוך שנים לא רבות מאוד, אולי עשורים בודדים ואולי פחות, יוצע למחירה בשר סינטטי. אמנם כך קוראים לו-אבל בפועל מדובר בבשר של ממש. מדובר בתא גזע שנלקח מחיה בעודה בחיים (אפשרי לקחת גם לאחר שחיטתה אגב, אם כי יש למהר) ומגודל באופן מלאכותי במעבדה כך שנוצרים תאים רבים ורקמות סביבם ובעצם כך מייצרים חתיכות בשר בלי צורך בחיה עצמה שיכולה להיוותר בחיים. יש לי כמה שאלות הלכתיות בנוגע לכך-למרות שעדיין לא פסקו הלכה בנושא ולמרות שזאת עדיין לא מציאות, מעניין אותי לדעת: 1. אם תא הגזע או תאי הגזע נלקחים מבהמה חיה ומגודלים לאכילה וגוי אוכל אותם, בלי קשר לשאלת הכשרות שאינה רלוונטית עבורו, האם מדובר ב"איבר מן החי" גם אם מדובר בכמות של תאי גזע שבכלל אינה נראית בעין בלתי מזוינת ומבלי לפצוע את החיה ממש והאם הדין שונה באם מדובר בכמות תאים שכן נראית (שהרי מציאת תאי גזע מבין כמות של תאים יכולה להיות קצת מסובכת) והחיה מדממת מעט לאחר שאלו נלקחו ממנה? המוצר הסופי עצמו (ה"איבר") שונה מאוד מזה שנלקח מהבהמה עצמה. 2. האם שחיטת החיה תסיר עבור גוי את חשש ה"איבר מן החי"?(שהרי עניין פיתוח הבשר הסינטטי, מעבר לתועלת האקולוגית והכלכלית שלו בכך שהוא חוסך את הצורך בגידול ארוך, יקר ומזהם של עדרי בקר, נוגע מאוד גם ברצון לחסוך שחיטתם של בעלי חיים). 3. בהנחה שהחיה כשרה ונשחטה כהלכה האם מותר לקחת ממנה דגימת תאים קטנה מאוד-נניח כזאת שאינה ניתנת לראיה בעין בלתי מזוינת- ולפתח ממנה נתחי בשר רבים והאם הבשר הזה יהיה כשר עבור יהודי? 4. האם בשר כזה יהיה נדרש לתהליך של הכשרה והאם הוא ייחשב כ"בשרי" במידה ומדובר בבשר שהלכתית הוא כשר? 5. האם גם מבהמה חיה יהיה ניתן להפיק בשר שיהיה כשר? אני מבין שיכול להיות שאני מקדים מאוד את המאוחר וייתכן שמדובר בשאלה הנדרשת לפסיקות ועיונים רבים ומורכבים-אבל אם קיימת תשובה כלשהיא אשמח לשמוע אותה. כבוד הרב לא חייב לפרסם את התשובה וייתכן שפרסומה יהיה חסר תועלת לכלל.
תשובה: לך 1. אין בזה איסור  איבר מן החי  זה לקיחת אבר ללא שחיטה ואילו לקיחת תאי גזע דומה ללקיחת דם כמו בבדיקת דם. 2. אינני יודע אם יש ענין לחסוך בשחיטת בעלי חיים (וברור שגם לא יגדלו אותם כלל) 3. נראה לי שיהיה מותר כמו ש בן פקועה  ניתר בשחיטת אמו. 4. א. הכשרת הבשר זו הדרך להוצאת דם ולכן צריך יהיה לראות האם בבשר כזה יהיה דם. אם לא יהיה דם נראה שלא יצטרכו להכשירו. ב. הבשר יחשב לבשרי לפחות מדין  מראית עין  כמו שחלב שקדים וחלב סויה נחשבו לחלבי ורק אחרי מאות שנים בהם זה הפך נפוץ ביותר וגם שינו את שמו מ חלב צמחי  ל מלבין קפה  - רק לאחרונה הוא מותר. האם המוצר עצמו יהיה בשרי - נוכל להתייחס רק אחרי גמר הפיתוח והיצור. לענ"ד נראה לדמות זאת לשתיל בקרקע שאם הזרע נטמא והושתל וצמח צמח חדש הרי שהוא טהור כך נראה לי לדמות את תהליך הייצור עליו אתה מדבר אבל עוד חזון למועד. 5. מבהמה חיה א. אין את הכלל שניתר בשחיטת אמו. ב. זה מוצר שמופק מהדם שאסור באכילה - מה יהיה דין מוצר הדם הזה - אינני יודע דוד לוי
שאלה: מסך דיגיטלי בשבת: מסך דיגיטלי הנמצא על המזנון ודולק כל השבוע, ובו הוא מריץ תמונות של המשפחה ילדים. האם מותר להשאירו דולק בשבת. או שיש לכבותו לפני השבת. כאשר במהלך השבת הילדים מסתכלים במסך ומדברים על התמונות שהם רואים ושעוברים מתמונה לתמונה באופן אוטומטי. אך זה מזכיר קצת כמו צפייה בסרט של תמונות. האם הדבר מותר או אסור? ואם מותר מה ההבדל בין צפייה בסרט במסך דיגיטלי לצפייה בתמונות שרצות במסך.
תשובה: בעקרון מסגרת שפועלת כל השבוע יכולה להמשיך לפעול בשבת. עיין
שאלה: כשרות מוצר נסטלה: אני קיבלתי שוקולד מחול בשם kitkat chunky mini עכשיו כל מה שכתוב מאחורה זה באנגלית. המוצר הוא של חברת נסטלה הידועה. באינטרנט יש רשימת כשרות מתומצתת לשנת 2011 ושם רשום שהמוצר כן כשר. זה קישור לרשימת הכשרות שמצאתי: האם המוצר כשר?
תשובה: זו רשימת כשרות של קהילת פראג. אין לי מושג האם זו כשרות כלל עולמית. לחברת נסטל יש מפעלים בכל העולם. יכול להיות שלפראג מגיע מוצר מגרמניה ואתה קבלת מוצר שמיוצר בקנדה. לדעתי שווה לוותר על השוקולד (אפשר לתת אותו מתנה לגוי) ולהיות בטוח שאנחנו אוכלים כשר. עיין עוד תשובות בנושא:
שאלה: תפילה אמיתית שלי: אני רוצה להשכים ולומר סליחות בחודש אלול (מוצא- עדות מזרח מרוקו). איך בדיוק להתפלל? מתי כבוד הרב ממליץ להתעורר? ידוע לי כי יש חשיבות לשעות, "עת רצון" וכו. כמה זמן בערך צריך לתפילה? את הסליחות אני עושה לבד (בשנה שעברה השכמתי בעשרת ימי תשובה בסביבות 4:30, התפללתי שחרית ובשמונה עשרה הוספתי תחנונים רבים שנגעו לעניינים של סליחות- חטאים שלי, בקשות לשנה החדשה וכו, וגם וידוי ותחנון לאחר העמידה). נוסף על כך, אין לי סדר סליחות, האם כדאי לקנות? ראיתי שם בעיקר מזמורים ולרובם לא התחברתי כל כך כמו שבתפילה "אמיתית שלי". ב מראש!
תשובה: אתה כותב: "בשנה שעברה השכמתי בעשרת ימי תשובה בסביבות 4:30, התפללתי שחרית ובשמונה עשרה הוספתי תחנונים רבים שנגעו לעניינים של סליחות- חטאים שלי, בקשות לשנה החדשה וכו " עשית דברים שלא על פי ההלכה (אני מתבטא בעדינות!) הגישה שלך אינה מקובלת. אתה מדבר על  תפילה אמיתית שלי, זו יכולה לבוא בנוסף לתפילות עם הציבור אבל לא במקומם. אתה מתנהג כמי שפורש מהציבור, זו דרך לא ראויה. הרמב"ם (הלכות תשובה פרק ג) כותב על דרך זו: "הפורש מדרכי צבור ואף על פי שלא עבר עבירות אלא נבדל מעדת ישראל ואינו עושה מצות בכללן ולא נכנס בצרתן ולא מתענה בתעניתן אלא הולך בדרכו כאחד מגויי הארץ וכאילו אינו מהן אין לו חלק לעולם הבא". יש דתות אחרות שמדריכות לקשר אישי של אדם ואלוהיו, אבל בישראל הקשר הוא רק דרך העם. הקשר שלנו עם הקב"ה מתקיים מתוך עמ"י, רק מתוך הכלל. שלמה, בחנוכת המקדש, מתאר אנשים שמתפללים מתוך קשיים ומצוקות גדולות כאשר הם שבויים בארץ אויבים (מלכים א פרק ח): (מו) כי יחטאו לך כי אין אדם אשר לא יחטא ואנפת בם ונתתם לפני אויב ושבום שביהם אל ארץ האויב רחוקה או קרובה:(מז) והשיבו אל לבם בארץ אשר נשבו שם ושבו והתחננו אליך בארץ שביהם לאמר חטאנו והעוינו רשענו:(מח) ושבו אליך בכל לבבם ובכל נפשם בארץ איביהם אשר שבו אתם והתפללו אליך דרך ארצם אשר נתתה לאבותם העיר אשר בחרת והבית אשר בנית בניתי לשמך: (מט) ושמעת השמים מכון שבתך את תפלתם ואת תחנתם ועשית משפטם:(נ) וסלחת לעמך אשר חטאו לך ולכל פשעיהם אשר פשעו בך ונתתם לרחמים לפני שביהם ורחמום: שלמה מדגיש שכל התפילות יעברו תמיד דרך המקדש - מפני שד  מקבל את תפילת הכלל. גם תפילה שבאה מארץ רחוקה מכוונת לעבור דרך המקדש כדי להתכלל עם כלל ישראל. החלקים הכי חשובים בתפילה לא יכולים להאמר בכלל ביחידות. חזרת התפילה והקדושה. קדיש וברכו. עליה לתורה וקריאה בתורה. כך גם החלק המרכזי של הסליחות, לא יכול להאמר בלי מנין - י"ג מידות רחמים: "ה  ה  אל רחום וחנון ארך אפים ורב חסד ואמת: נצר חסד לאלפים נשא עון ופשע וחטאה ונקה" זו ההלכה: "אמירת שלוש עשרה מידות רחמים נחשבת לדבר שבקדושה, ולכן צריך עשרה כדי לאומרם. והמתפלל ביחידות אינו רשאי לאומרם" (פניני הלכה). אתה כותב: ".ראיתי שם בעיקר מזמורים ולרובם לא התחברתי כל כך כמו שבתפילה "אמיתית שלי". עליך לדעת שהמסורת והמצוות אינם בגד שאדם תופר לעצמו לפי מידותיו. ישראל ידועים במידת הענוה שלהם. לא  אני  במרכז אלא הכלל. החלק מתבטל בפני השלם, הפרט מתבטל בפני הכלל, היחיד חש את גדלותו בתוך הכלל,  אני  חלק ממשהו גדול ולכן אני לא חי רק לעצמי אלא מתאים את עצמי אל הכלל, מתוכו אני מגיע לחיבור שלי עם ד. צריך למצוא מנין ולהתפלל מתוך הנוסח של העדה שלך את הסליחות עם הציבור. אין דרך אחרת, זו הדרך האחת והיחידה. שנה טובה!