LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: שרות במוקד בחדר עם בנות : אני בחור בן 20, שמשרת מזה כחודשיים בשירות לאומי בעמותה מסויימת. במסגרת עבודתי אני נמצא במוקד בחדר אחד עם שתי בנות נוספות בנות גילי פחות או יותר. לאחרונה, חבר הסב את תשומת ליבי, שעבודה בחדר אחד עם בנות היא בבחינת ייחוד עימם, והתחלתי לחשוב האם באמת יש משהו בדבריו. האם עבודתי בחדר אחד עם בנות היא בבחינת ייחוד?
תשובה: אכן יש בעיה. צריך לדעת את הנתונים, האם אף אחד לא יכול להיכנס לשם או שנכנסים לשם אנשים. סתם עם בנות יש בעיה של ייחוד. לפי הרבה שיטות, אפילו אם יש שם שלוש בנות זה גם ייחוד. אם יש מישהו שיכול להיכנס, ולא ידוע מתי הוא יכנס או שיש חלון גדול שממנו העוברים ושבים יכולים לראות מה שקורה בפנים, זה מוציא את החשש של יחוד. אך סתם כך, יש להקפיד שלא להיות שם. בכל אופן, אם אתה יכול, תקפיד שלא לעבוד כלל עם בנות.
שאלה: ברכת אשר יצר: לפעמים אחרי שאני מברך אשר יצר, כאשר אני מתיישב, אני מרגיש שיצאה עוד טיפה או שניים, האם אני מתחייב נוספת?
תשובה: בדרך כלל אלו טיפות שכבר נעקרו מכיס השתן קודם ורק עכשיו יצאו ולכן אין צורך לברך שוב. (פסקי תשובות סימן ד)
שאלה: הנאה ממוסיקה שהופעלה בטעות בשבת: בטעות נדלק דיסק של מוסיקה חסידית בשבת (ע"י שעון שבת, ולא מישהו שבטעות לחץ). האם מותר להנות ממוסיקה זאת, או שצריך להתרחק ולהשתדל לא לשמוע?
תשובה: מצד הדין, אם זה נעשה בשוגג, מותר אפילו להנות מזה (אם זה לא כרוך בחילול שבת, כמו, רדיו שמשדר בשבת) אלא היות וזה עובדין דחול, וזה לא מקובל שבשבת בוקעת מוזיקה, יש בעיה. ולכן, אם ניתן, תכסו את זה עם כמה שמיכות. אם כשמנמיכים את העוצמה (ווליום) לא נדלקות או נכבות נורות או שלא נכתבים מספרים, יש אפשרות להנמיך (כמובן, אם אין גוי שיעשה זאת) כי זה לא מלאכה, רק שיש לעשות זאת בשינוי.
שאלה: תענית דיבור בשובבי"ם: האם יש ענין בתענית דיבור בימי השובבי"ם, והאם זה לא יוהרה? (אני לומד בישיבה תיכונית)
תשובה: אם אתה צריך ללמוד בין התלמידים ואתה עושה תענית דיבור, זה נראה קצת יוהרה. אם פונים אליך ואתה צריך לענות, ולא תענה, זה נראה משונה. מה שכן אתה יכול לעשות, להגביל את עצמך, שביום זה אתה לא יוזם דיבור. גם לזה יש ערך כלפי שמיא, תענית דיבור לא מוזכרת בתלמוד, זה נוצר במשך הדורות, אמנם זה לא כמו תענית דיבור שלימה, אך יש לזה ערך.
שאלה: שימוש במטוטלת לשם קבלת תשובה כן ולא: האם יש איסור כלשהו מהתורה בשימוש במטוטלת לשם קבלת תשובה כן ולא, לשאלה הקשורה בקבלת החלטות בהווה או בעתיד או שאלות הקשורות לעבר, כאשר לשואל אין שום כוונה לעבוד עבודה זרה?
תשובה: כל המיסטיקה הזו, איננה דרכה של תורה. הרמב"ן כותב בספר המצוות: "תמים תהיה עם ה' אלוקיך"- יש חוקיות שהטביע הבורא בעולם ואין להיגרר אחר כל מיני דברים מיסטיים שאינם מהחוקיות שבעולם. אם היה נביא, היה אפשר לשאול נביא. אך אין לאדם לקבוע את מעשיו והנהגותיו על סמך מה שהמטוטלת אומרת כך וכך. זה לא ממש עבודה זרה, אך זה לא דרכה של תורה. שומר נפשו ירחק מזה.
שאלה: דבר תורה ע"י בת: אני מדריכה בפרוייקט לימוד יהדות לעולים - חלקם חילונים וחלקם שומרי מסורת. יש לנו שבת משותפת בצפת והתבקשתי להעביר סיור, לעשות הצגה, לנהל דיון וכן לומר דבר תורה. מדובר בקבוצה מעורבת של בנים ובנות, וכן ישנם גם מדריכים בנים. אני מקבלת ת על ההדרכה הזאת (בשאר השנה יש לי רק קבוצה של בנות). אציין גם שאני רווקה. מה מבין הדברים הנ"ל מותר לי לעשות וכיצד?
תשובה: יפה שאלת יש לך תחושת צניעות בריאה. הדבר תלוי בך, בהלכה אין הגדרות מדויקות בנושא זה. מותר בעקרון לאשה לדבר עם איש אחד או יותר אם לא מדובר בתנועות גוף חריגות, שירה או ריקוד.
שאלה: השבת אבידה בחנות: אני עובדת בחנות ונשכח אצלנו פריט בשקית ובתוכה חשבונית שלא ניתן למצוא את מבצע העסקה, כי יש בה החלפה באותו סכום בדיוק וללא הפרש של זיכוי או תוספת באמצעי ת האם מותר לקחת את הפריט לאחר שבועים שלא חזרו לחנות לדרוש אותו? מתי מותר באופן עקרוני לקחת פריט שנשכח ואין לו דורשים? עד כמה שאני יודעת מעבדתי בחשבונית של החלפה אין אפשרות לשחזר את מבצע העסקה.
תשובה: א. על פי התיאור שמסרת, מדובר בחפץ עם סימנים (חפץ בתוך שקית עם פתק החלפה) ועל כן קיימת חובת השבה. לכן יש להכריז על ידי פתק על החנות למשך זמן שמשוער שהמאבד ישים לב להכרזה ויספיק ליטול (כחודשיים שלושה לערך). כדאי לוודא שכל עובדי החנות יודעים מהעניין (וכן לברר שעד זמן ההכרזה לא בא לדורשו). ב. כיוון שמדובר ב: 1. חפץ שניתן להשיג כמוהו. 2. אין לו ערך סנטימנטלי ומיוחד לקונה (חפץ חדש שטרם הספיק להשתמש בו) קיימת אפשרות בפני המוצא להעריך את שווי החפץ ולזכות בו לעצמו אחר זמן ההכרזה כדלעיל, לכל שימוש שירצה (אכן, על פי עיקרון זה אם מדובר בפריט ייחודי שהבעלים ירצו דווקא אותו ולא את שוויו, לדוגמא: פריט מעצבים שאין הרבה כמוהו, חייבים לשומרו). כל זאת בתנאי שירשום בפנקס ששמור אצלו את שווי החפץ ואת סימניו, על מנת שהמאבד יוכל לדורשו ולקבל את שוויו. ג. כמובן שקיימת האפשרות הרגילה בהשבת אבידה   לשמור את החפץ עצמו עד שידרשוהו בעליו. ד. יש לציין, שהזוכה בחפץ לעניין השבת אבידה הוא העובד ולא בעל החנות. מקורות להרחבה: האפשרות להעריך את שווי החפץ ולרשום בפנקס היא הרחבה של דין תפילין (גמ' ב"מ כט:). ע' שו"ע (חו"מ רסז, כא) ובסמ"ע שם (סק"ל), וכן תשובת חת"ס (חו"מ סי' קכג ד"ה "ואמנם"), אגר"מ (חו"מ ב' סי' מה סעי' ד). הרב יונתן גלסנר הרב ינון זמיר
שאלה: אמירת מודה אני פעמיים: כאשר אני פותח את עיני בבוקר אני אומר "מודה אני" אך לפעמים אני חוזר לישון חזרה. האם כאשר אני מתעורר שוב אני צריך להגיד שוב "מודה אני" או שמספיק פעם אחד בהתעוררות הראשונה?
תשובה: אם אמרת את זה אחר שעלה עמוד השחר, אין צורך.
שאלה: שאלות בנושא חזן: יש לי כמה שאלות בנוגע לש"ץ: 1) האם צריך הש"ץ לומר : "ה מלך ה מלך ה ימלוך לעולם ועד", וכן את "והיה ה למלך על כל הארץ ביום ההוא יהיה ה אחד ושמו אחד" בקול רם? (ואז הציבור חוזר בקול רם) ואם לא, אז האם יש מנהג כזה? 2) האם החזן צריך לומר בקול רם את: "ה ימלוך לעולם ועד" ב"ובא לציון"
תשובה: 1. כך המנהג. 2.גם זה כך נוהגים.
שאלה: השלכת ציפורניים לאדמה: לאמי (העוסקת בפדיקור) יש קליניקה אצלי בבית. לאחרונה הקמנו משרד לבעלי בחצר הבית ומשרד זה אמור לשרת גם את הקליניקה של אמי. במשרד יש כיור שמימיו נשפכים לאדמה ולא לביוב. האם מותר לאמי לשפוך את מי הפדיקור (המכילים עור וציפורניים) דרך הכיור או אולי אפשר לשפוך את המים במקום מסויים באדמה?
תשובה: אם זה מגיע לאדמה, זה כמו קבורה, ואין לחשוש.
שאלה: קריאת פיטום הקטורת: האם אני יכול לקרוא את פיטום הקטורת מתי שאני רוצה?
תשובה: אין מניעה לקרוא פיטום הקטורת. החובה היא לקרוא שלוש פעמים ביום שזה לפני שחרית, לפני מנחה ואחרי שחרית ב'אין כאלוהינו'. על גבי זה ניתן להוסיף עוד (ויש המוסיפים גם בתיקון חצות), אולם אם יש פנאי ורצון להתפלל נראה שעדיף להוסיף קריאת פרקי תהילים. הרב שמואל הולשטיין
שאלה: שימוש בבושם או ו משחות: א. מה הסיבה שאסור להשתמש במשחות בשבת, ואילו בסבון נוזלי מותר להשתמש? הרי בשני המקרים האדם מורח דבר על ידיו? ב. האם מותר בשבת לבשם את הבית במטהר אוויר ספריי או בבושם?
תשובה: : א. שאלה זו עוסקת באיסור ממרח, שהוא תולדה של אב המלאכה ממחק. מהות האיסור היא החלקת דבר באמצעות משחה. משחה היא חומר סמיך שמחליק את האיבר שמורחים אותו עליו. ונחלקו בכך הפוסקים: לדעת השמירת שבת כהלכתה (לג, יג) יש בכך איסור ממרח בכל מקרה, אולם לדעת הגרש"ז אוירבך (שם בהערה נח) וכן לדעת הגר"ע יוסף (יביע אומר ח"ד כח, יג) המריחה מותרת במקרה שמבליע את כל המשחה בגוף. יש להיזהר בכך, משום שפעמים רבות מעוניינים שחלק מהמשחה יישאר על פני הגוף כדי להחליקו, ויש בכך איסור מהתורה (פניני הלכה שבת יד, ה). בסבון נוזלי אין בעיה, משום שהוא נוזלי ואין בכך איסור ממרח. סיבה נוספת להתיר היא שהמשתמש אינו מעוניין שהסבון יישאר על ידיו, אלא יסייע בניקוי ויישטף. במשחה רפואית קיימת בעיה נוספת, והיא גזירת ח לא להשתמש בתרופות שמא ישחק סממנים בשבת. לכן במקרה של מיחושים שאינם כואבים מאוד, אין להשתמש אפילו במשחה רפואית נוזלית או בשמן. כמובן בסבון לא שייכת בעיה זו. ב. לגבי ספריי, מותר לבשם בו את האוויר, אולם את הבגדים אסור לבשם משום הולדת ריח (רמ"א תקיא סעיף ד).
שאלה: לשון הרע בהסכמה: האם מותר לי לספר משהו שקרה לחברה שלי למישהי אחרת אם החברה המדוברת מסכימה(למרות שזה דבר רע אבל לא בטוח שהשומעת תחשוב מחשבות רעות על החברה)?
תשובה: כמה שמספרים פחות זה עדיף. כשמדברים על אחרים, אם זה לא לשון הרע, זה רכילות, וצריך להקפיד בזה.
שאלה: הפרשת חלה מהבצק הדבוק ליד: מה דין הבצק שעל היד בשעת הפרשת חלה? (הבצק דביק מאוד ואי אפשר למנוע שידבק)
תשובה: אין צורך להפריש ממנו חלה.
שאלה: מציאת אבידה בחנות שבה אני עובדת: אני עובדת בחנות בה נמצאה אבידה מחנות סמוכה לנו לפני כשבועיים. לא אני זו שמצאה אותה, אולם פניתי לחנות שממנה האבידה וניסיתי למצוא את בעלי המוצר אולם מאחר שהחשבונית היא של החלפה בלבד ואין הפרש בזיכוי או תוספת ת אז לא ניתן למצוא אותו. האם מותר לי לקחת את המוצר או שעליי לשאול את מנהלת החנות?
תשובה: במידה ויש עם החפץ סימן זיהוי שיוכלו הבעלים לתת, כגון: קבלה שרשום בה שעת הקנייה, שהקונה יוכל לומר: קניתי חפץ פלוני, בתאריך פלוני, בשעה פלונית, יש להכריז על האבידה במידת האפשר, כגון: לתלות פתקים, ולומר בחנות שבה היא נקנתה שאם יבוא הבעלים לדורשה שיפנו אותו אליך. וכן לעדכן את העובדים בחנות שלך בעניין האבידה למקרה שהמאבד יפנה אליהם. ואם עד שלושים יום לא יגיעו הבעלים, תוכלי לרשום בפנקס את מחיר החפץ והסימן ולהשתמש בו, ואם יגיעו הבעלים בעתיד וימסור הסימן, תתני לו כסף בסכום שרשמת. במידה ואין סימן זהוי, אם מדובר בחפץ יקר או כבד, מן הסתם עד שהחפץ נמצא הבעלים שמו לב והתייאשו -והחפץ שלך. ואם מדובר בחפץ לא יקר ולא כבד, קיים חשש שהחפץ נמצא לפני שהבעלים ידעו שנאבד ולא התייאשו עדיין באותה שעה. לכן, תרשמי את מחירו בפנקס ותשתמשי בו, עד שיבוא אליהו ויגיד למי שייך החפץ. בנוגע לשאלה אם צריך לשאול את מנהלת החנות,החפץ שייך למי שהמוצא מסר אותו, אם הוא מסר לך- החפץ שייך לך. ואם הוא מסר למנהלת החנות-הוא שייך למנהלת. הרב ישראל שורץ
שאלה: כיסוי ראש בספר זיכרון: ברצוני להוציא ספר זיכרון לאשתי שנפטרה שיתאר בקצרה את תולדות חייה, אך בעיקר יעסוק בתפישת עולמה ומסריה החינוכיים לילדיה. אני מתלבט אם לכלול בספר תמונות שלה מהטעם שרוב ימיה הלכה צנוע אך ללא כיסוי ראש. בעת שחלתה קיבלה על עצמה כיסוי ראש אך אין לי תמונות מתקופה זו. מצד אחד, כיסוי ראש הוא מדאורייתא ולמה לי לכלול בספר שיעסוק בזכויותיה קיטרוג חלילה, מה עוד שעשתה תשובה על העבר ואין מזכירים לחוזר את משובותיו. בנוסף היות ורוב הספר הוא על דרכיה החינוכיות אין לדעתי טעם רב לכלול בו תמונות, לשם כך יש אלבומים. מצד שני הוריה, שאינם כל כך מקפידים בהלכה, רוצים לראות בספר תמונות בטענה שכך הספר יהיה יותר מרגש ויתאר אותה טוב יותר. מה דעת הרב האם ניתן לכלול תמונות בספר?
תשובה: זו שאלה של טעם, כי מבחינה הלכתית אין איסור להדפיס תמונות כפי שנראית בחייה, השאלה אם זה לכבודה או לא, שה' ינחה אותך בעצה טובה.
שאלה: ליסוע לחו"ל כדי ליצבור כוחות חדשים: האם מותר ליסוע למשך שבוע לחו"ל כדי ליצבור כוחות חדשים להמשיך בישיבה?
תשובה: אני לא מבין מדוע מי שצריך לצבור כוחות לישיבה צריך ליסוע לחו"ל, האם בארץ אין מספיק מקומות לנוח (בצפון, בדרום או במרכז). אינני רואה היתר ליסוע לחו"ל בשביל דברים כאלה.
שאלה: עבודה מול נשים: במסגרת עבודתי אני נותן תמיכה והדרכה במחשבים לסטודנטיות ולא תמיד הן בלבוש צנוע. מה עלי לעשות?
תשובה: זה בעיה. תשתדל עד כמה שאפשר שלא להצמיד מבט. זה כמו שאדם עובר בקיץ בחוצות תל אביב ועוברות שם בנות שאינן לבושות בצניעות, ואין לו ברירה.
שאלה: היתר לא לומר את האמת: בעלי נושא נשק באופן יום-יומי. הבעיה היא שבכל מקום מבקשים ממנו רישיון נשק, ולעיתים הדבר גוזל ממנו זמן רב. ישנם מקומות כקניונים, בהם בכניסה לחניון בעלי נשאל האם הוא נושא נשק, כאשר הם אינם בודקים האם שיקר או אמר את האמת, ובעלי יודע שבכניסה עצמה להולכים יתבקש שוב להראות את רישיון הנשק. לגופו של עניין, מדובר בבזבוז זמן פעמים רבות והשאלה הנשאלת היא האם במקומות בהם אין באמת הסתכלות אמיתית ויש מספר בדיקות, בעלי יכול לומר כי אין הוא נושא נשק? אני משערת שהתשובה שלילית, אולם אם באמת השומרים היו מעונינים לתפוס מחבל, שיהיו בטוחים שהוא לא יאמר להם מפורשות שהוא נשוא נשק, ולכן איני מבינה את הטעם לבדיקה זו.
תשובה: גם אני לא מבין מה הטעם בשאלה, אולי כדי לתהות על קנקנו ולשמוע את שפתו. על כל פנים מדבר שקר תרחק, עצתי לא לקחת את הנשק למקום שאין בו צורך.
שאלה: בגדים שיש בהם שעטנז: באילו בגדים יש חשש שעטנז? מכנסיים אלגנטיים (לא של חליפה) (100 אחוז כותנה), חצאיות אלגנטיות (לא חליפה), סוודרים אקרילן, חצאיות גינס, מעילים לא מצמר, מכנס דגמ"ח איך אני יודע להבחין בין מכנס חצאית שיש חשש לבין כזה שאין?
תשובה: בעניין שעטנז, הכלל הוא כך, רק בבגדי צמר ופשתים יש לחשוש. אם לא כתוב, שיש צמר, מדוע שאנו נחשוש שהכניסו שם צמר. במכנסיים זה רחוק שיהיה דברים כאלה, היום יש כל מיני תחליפים. בדרך כלל, במעילים שבאים מחו"ל יש חשש של שעטנז בכתפיות, וכן יש בגדים מסויימים שיש בהם חשש. אך בסתם דברים לא נראה שצריך לחשוש. כמו כן, דיברתי עם חייט שאמר לי שלא משתמשים בארץ בחוטי פשתן כלל. יש תחליפים לזה שהם יותר זולים.
שאלה: הוספת שם: לאחותי (בת 16) הקטנה קוראים חן והיא כל הזמן מתלוננת בקשר לשם שלה, היא רוצה להוסיף שם אז פניתי אליך מקווה שתוכל לסייע, יש מספר שמות שהיא מסרה לי: לירון, עדי, שיר, שירן, ליעד, ליעד ושני.
תשובה: עיקר הדרך להוסיף שם זה על ידי כך שמתחילים בפועל לקרוא לה כך. מבין השמות שהוזכרו תקרא לה או עדי או שני.
שאלה: ישיבה שחורה: אני בחור ממשפחה דתית לאומית רגילה מאיזור המרכז, בסגנון בני עקיבא. אני שיעור א בישיבת הסדר. הייתי אצל בן דוד בישיבה שחורה,למדתי מ חודשים שם ואני רוצה ללמוד שם. אני רוצה להשחיר. אני לא יודע למה, אבל הדבקות והתחרותיות הטובה ששם גרמו לי לרצות, לפעמים אני מוצא את הציבור החרדי טוב לי מהציבור הדתי לאומי, לא רק בגלל הישיבה הזאת, מעוד סיבות. בעייתי - ההורים שלי. הם לא מוכנים שאחליף את הכיפה. הם אמרו שהם לא רוצים מישהו שיתחיל לחדש להם בחומרות כאלה ואחרות ולא יאכל אצלם בבית. מה אני עושה? אני רוצה לעזוב לעולם השני, לעשות את זה לבד? מי ייתן לי תמיכה? אם אעשה את זה על אפם של הורי אני יודע שלא יתמכו בי ויתרופף לוודאי הקשר.
תשובה: בחיים אדם צריך לדעת לשלם מחיר מצד אחד ומצד שני לפעמים להיות חכם ולא רק צודק. זו שאלת חיים במה להתעקש ובמה להיות חכם. באופן כללי ככל שהדבר עקרוני יש יותר מקום להתעקש וללכת עד הסוף עם האמת שלך. אם הדבר הוא לא עקרוני רצוי להיות חכם. השינוי מציבור דתי לאומי לציבור חרדי לא חייב להעשות מתוך שבירת הקשר עם ההורים. זאת אתה צריך לעשות בחכמה. ודאי שאם יש לך הורים עקשנים זה מאד קשה. אולם בדרך כלל הורים לא רוצים להפסיד את הילד שלהם. זה גם תלוי בך כמה תכבד אותם ותראה שדווקא היותך חרדי אינו סיבה למיעוט בכיבוד אב ואם אלא להיפך לריבוי בכיבוד אב ואם. בנוגע לשינוי הכיפה אני לא יודע מה המשמעות של זה כלפיך. באופן מהותי ודאי שאין בכך עיקרון מקודש. אולם לפעמים הלבוש החיצוני מאפשר את שינוי הזהות הפנימית של האדם. כך שאני לא יודע על מה זה יושב אצלך יתכן שאתה יכול ללבוש כיפה סרוגה כשאתה אצל ההורים ובישיבה ללבוש כיפה שחורה. אני לא רואה בכך צביעות שהרי אתה לא עושה זאת בכדי להונות מישהו אלא כדי לתת תחושה של התחשבות לכולם. אם אתה רוצה עצה מפורטת יותר אשמח לשוחח עימך בטלפון.
שאלה: שירות לאומי- חרדית פתוחה: אני מבית חרדי פתוח, ולא למדתי בסמינר חרדי, אלא במקום דתי לאומי (לא היה קרוב לבית). האם לעשות שירות לאומי בשנה הבאה? אני לא רואה את עצמי חלק מהציונות הדתית, ואני רוצה להיות שחורה יותר מהבית. הבעיה היא שאם אעשה שירות לאומי "אתויג" כדתית לאומית. מצד שני, אני רואה את השירות הלאומי חיובי לא כי זה תרומה למדינה,זה לא שיקול מבחינתי, אלא כי אני רוצה לעזור לאנשים. עד היום לא הייתה לי מסגרת בה אוכל לתרום חסד מספיק. אם אתנדב יום בשבוע בחיי הסטודנטיאלים זה יהיה "מספיק" גמילות חסד, וככה אוכל להמשיך בחיי בחברה החרדית. לא רק זה, אני גם פוחדת שזה מן בזבוז של שנה מכיוון שאני יודעת שאני אתחתן לא מאוחר ואני הולכת ללמוד תואר של 5 שנים. אז ללכת לשרת מתוך ידיעה שאתחתן תוך כדי לימודי, ולזה ידועים החסרונות, מה לעשות?
תשובה: לפי התוכניות שלך לגבי העתיד נראה שיש להעדיף את ההליכה ללימודים ולא לשרות לאומי ובעזרת ד' תמצאי גם את הדרך איך להתנדב ולגמול חסד עם הבריות תוך כדי הלימודים וגם אחר כך תמיד כל החיים.
שאלה: אכילת איברים פנימיים: האם איברים פנימיים מותרים לאכילה?
תשובה: אין דבר כזה שאיבר מסוים יהיה אסור באכילה, השחיטה מתירה את כל מה שבפנים. עד כדי כך, שאף אם שחטו את המעוברת, העובר (שליל בלשון ח ) הותר בשחיטת האם. אמנם לגבי הלב נהגו לא לאכול כיון שזה גורם לשכחה, אך גם זה לא איסור.
שאלה: שילוב תורה ולימודים: אני לא יודע איך לשלב את הלימודים שלי בישיבה, כל פעם שאני מתקדם בלימודים אני מתרחק מהיהדות וכל פעם שאני תקרב ליהדות אני מתרחק מהלימודים. כאילו יש לי בחירה, או טוב בתעודה או להתחבר יותר להקב"ה ואני מדבר על מקצועות כמו אנגלית וגיאומטריה, לווא דווקא מקצועות הקודש. אני מבקש ממך שתעזור לי להחליט, כי מצד אחד אני מאוד רוצה להתקרב להקב"ה, אבל מצד שני ההורים שלי לוחצים עליי להשקיע אני כבר מרגיש הידרדרות בלימודי, מה עליי לעשות?
תשובה: אתה צריך לראות את לימודי המקצועות כמסייעים לעבודת ד'. ואין לימודים אלו בסתירה ללמוד התורה ולעבודת ד'. כל דבר צריך לעשות לשם שמים. גם לימוד מקצוע יש בו מצוה. גם הרחבת הדעת יכולה להעשות לשם שמים. אם לומדים כדי להשתמש בהם לעבודת ד'. לכן תשים את הדגש העיקרי על לימודי הקודש ובהם תשקיע את עיקר המאמץ. ויחד עם זה תלמד את שאר המקצועות כדי שישרתו את לימודי הקודש כי חכמת העולם מסייעת להבנת התורה כדברי הגר"א.
שאלה: תספורת-חלקה: האם אפשר לעשות חלקה לילד בן 3 במוצאי שבת?
תשובה: אינני רואה בעיה בכך.
שאלה: כיצד ללמוד הלכה למעשה: הנני אישה מבית מסורתי שומר מצוות. הקמתי ב"ה בית אשר בו אנו משתדלים בכל מאודנו לקיים קלה כבחמורה והולכים לשאול רב כשאין אנו בטוחים כיצד עלינו לנהוג. בכל אופן, ביום כיפור האחרון הגעתי למסקנה שגם אני וגם בעלי לא מקיימים אלא את מה שאנחנו יודעים ולפיכך, עלינו ללמוד הלכה בצורה מסודרת. שאלתי היא, האם אם אקח את המשנה ברורה או קיצור שולחן ערוך עם פסקי משנה ברורה ואקרא בעצמי כל יום כמה סעיפים ואבין, האם די בכך כדי שאדע את ההלכה למעשה, או לפחות אקבל מושג היכן עלי לשאול רב מה לעשות, אם לא הספרים שהזכרתי, באיזו דרך אוכל ללמוד את כל ההלכות שאני צריכה לדעת כדי לקיים אורח חיים יהודי תקין באופן מקסימאלי? ניסיתי לברר על שיעורים כאלה ואחרים לנשים אבל לא מצאתי משהו מספיק מקיף וחד משמעי.
תשובה: מומלץ הספר קיצור שולחן ערוך עם פסקי המשנ"ב.
שאלה: קשר בסוף הפתיל בטלית: האם מי שרוצה לקשור בסוף כל פתיל בטלית לקשור קשר קטן (כדי שלא יפרמו עם הזמן), והאם צריך להגיד לשם מצוות ציצית?
תשובה: אין צורך באמירה היות והציציות כשרות גם ללא הקשר, והאדם קושר את הקשר לטובת עצמו על מנת שישארו לו לאורך זמן, אולם כעת הציציות כשרות גם ללא הקשר. הרב שמואל הולשטיין
שאלה: הדרכת בנים ע"י בת : אני מדריך בסניף ששואף להיות נפרד. אחרי שהכנסתי להדרכה הגיעה אליי חניכה וביקשה להכנס להדריך שבט מסויים שיש בו שני מדריכים ואחד עומד לעזוב, ולהחליף את המדריך העוזב. אני אישית נגד העניין וכך גם הקומונרית ושאר המדריכים, אבל יש לחץ גדול מצד החניכה ומצד חבריה וחברותיה לשבט. אמרתי לה שאני אברר את העניין מבחינה הלכתית ועל כן רציתי לדעת: א. במציאות של ימינו - האם באמת יש בעיה הלכתית שבת תדריך בנים? הבנים הם בכיתה ג (ויהיו בכיתה ה כשהיא תעזוב), אך המדריך שלהם הוא בגילה. ב. במהלך שוטטותי באינטרנט, בחיפוש אחר תשובה, נתקלתי במישהי שאמרה שמגיל תשע אסור לבת להדריך בנים. האם באמת יש בסיס הלכתי לטענה זו?
תשובה: מבחינה הלכתית יש לאסור שבת תדריך אם הילדים הם בני 9, רק במקרים חריגים יש מקום להקל. ובכל אופן אין להדריך מדריך ומדריכה אלא עדיף שיהיו שתי מדריכות.
שאלה: גלולות למניעת הריון וסרטן שד: ב בשבע האחרון הרב כתב שרוב הנשים משתמשות בגלולות למניעת הריון ואינן חוששות לסיכון לחלות בסרטן, ועל כן, על אחת כמה וכמה שאפשר להשתמש בהן עבור בעלי חיים. האם העובדה שחלק מהווטרינרים (כפי שהרב ציין) חוששים לסרטן בבעלי החיים אינה צריכה להטריד אותנו, הנשים? האם לפי דעת הרב אכן רוב הנשים משתמשות בגלולות? האם הנשים אכן אינן חוששות לסרטן כשהן לוקחות גלולות? והאם לפי דעת הרב, הגלולות אכן אינן גורמות לסרטן, ואין ממה לחשוש? האם כאשר נשים אינן מיודעות ממה עליהן לחשוש, ועל כן אינן חוששות, זו סיבה מספקת לומר שמכיוון שאינן חוששות, אזי אין מה לחשוש? אשמח לדעת דעת הרב בעניין זה,
תשובה: אינני יודע אם הגלולות שנשים משתמשות בהן מסוכנות, בכל אופן ידוע לי שכיום הופחתה בהם מאוד כמות ההורמונים יחסית לגלולות שלפני עשרים שנה. ועדיין אינני יודע אם צריך לחשוש. לעניין מספר הנוטלות גלולות, כמדומה שרוב הנשים בארצות המערב משתמשות בגלולות, ואולי זה מצביע על כך שכנראה הדעה הרפואית הרווחת שאין בזה סכנה.
שאלה: השימוש במשאבה בשבת: ברוך השם, התחלנו לבנות מרתף בבית הכנסת הכולל בתוכו גם שירותים. על מנת לאשר בניית שירותים יש להתקין משאבה לסילוק פסולת המופעלת בצורה אוטומטית לכשיגיע המיכל לגובה מסויים. האם מותר להשתמש בשירותים אלה בשבת, בדומה לפתיחת מקרר כשאין המנוע פועל, מדין פסיק רישיה דלא ניחא ליה בדרבנן ורק המחמיר תבא עליו ברכה או שמא יש לחלק?
תשובה: זה אותו דבר. כמו במקרר, מותר לפתוח מקרר, כיון שזה לא מחויב המציאות שברגע שהוא פותח, יופעל המנוע. כך גם בשירותים הללו, זה שאדם משתמש בהם, זה לא אומר שתיכף המשאבה תופעל. הוא איננו יודע מתי זה יופעל. אם יודעים בוודאות שזה יופעל, זה בעיה. מלבד זאת, זה פסיק רישה דלא ניחא ליה ולפי שיטת חכמי ספרד זה מותר בכלל. יהודי אשכנז מחמירים בזה, אך אם זה לא בטוח יופעל, אין לחשוש.
שאלה: הדחת כלים: עסקנו בסוגיית נ"ט בר נ"ט והגענו לסימן צה סעיף ד העוסק בהדחת כלים בב"ח יחד עם אפר, מכאן יוצא דין מדיח כלים. ראינו שכאשר ניתן טעם לפגם בשומן הדבוק בכלי אין הכלים נאסרים. מכאן יוצא שבימנו בתהליך ההדחה מתערבים מים רותחים עם סבון ופוגמים את המאכלים ניתן יהיה להדיח כלים בשריים וחלביים יחד גם כאשר המאכל בעין (שהרי איש לא יאכל מאכלים שהודחו במדיח כלים!!!). האם ניתוח הסגייה הנ"ל הוא נכון וניתן לפסוק כך להלכה ולהדיח כלי בשר וחלב יחד כשיש מאכלים בעין או שיש להפריד את הדחת כלי הבשר והחלב?
תשובה: אין להדיח יחד גם אם פוגמים. מה שהפוסקים אומרים שיכול לפגום הכוונה לכלי ודברים כאלה אבל אם יש ממש חתיכות בשר או חתיכת גבינה, זה לא נפגם. להדיח בזה אחר זה, זה כן ר. אם שטפו את הבשר ואחר מכן רואים שבמקום שממנו יוצאים המים אין שום גושי חתיכות בשר, אז זה נפגם. אך שלא יהיה בעין. זה שאף אחד לא היה אוכל את החתיכה, זה לא אומר שזה פגום.
שאלה: מי היא "אשת חיל": בשיר אשת חיל מובא תיאור של אישה הדואגת לכל צרכי הבית על מנת שבעלה יוכל לשבת וללמוד תורה ולשבת עם הזקנים בשערי העיר (לפי מה שהבנתי מדובר בשער העיר בו היו שופטים, מערכת משפט?). ברצוני לדעת, האם זאת המציאות האידיאלית המתוארת שם או שהבנתי לא נכון? האם על האישה לשאת בעול הבית כדי לאפשר לבעלה להתעמק בקודש? (לדעתי יש בזה חשיבות רבה, ותורת הבעל אכן מוסיפה קדושה רבה לבית אך אני רוצה לדעת אם יש לכך עוגן בפרשנים ובהלכה). האם יש פרשנים ומקורות יהודיים נוספים שאכן מפרשים את הפסוק בצורה הזאת ומדברים בכלל על כך שהאישה צריכה לשאת בעול הבית?
תשובה: כפי שאמרת באמת מתוארת כאן אישה עם סגולות מיוחדות. יש לפרק זה גם ביטוי בהלכה הדנה בשאלה שלא היתה מצויה בזמן שעבר ואולי עתה יותר מצויה. יש דיון בנוגע לאשה שהיא מפרנסת את ביתה ומביאה על ידי פרנסתה ממון רב האם כל הממון יהיה באחריות וברשות בעלה או שהיא תחליט על הממון הרב שמביאה בעצמה. אשה זו מכונה "אשה שהיתה כאניות סוחר". אולם פרק זה מתאר אישה שלא רק בתחום זה היא חריגה אלא גם בתחומים אחרים. במידות, ביחס אל הנאות העולם הזה, בגמילות חסד ועוד. ודאי שמדובר על תופעה חריגה ולא על דרך המלך. ביחסים שבין האיש והאישה הדרך הרגילה היא שהאיש הוא הדואג לפרנסת ביתו ואילו האשה בונה את ביתה ומחנכת את ילדיה. האיש שר החוץ ואילו האשה שר הפנים. התכונות הנצרכות בשביל להתמודד עם העולם שבחוץ הינם תכונות גבריות יותר. לעומת זאת בתוך הבית צריך עדינות רגישות וסבלנות תכונות שבדרך כלל נמצאות בשפע אצל הנשים. האיש הוא הכותב כתובה ומתחייב לדאוג לפרנסה והאשה היא רק כעזר לאיש בנושא זה. האחרויות מוטלת על האיש. יש מקרים חריגים שבהם האשה נושאת בעול הבית וזה בשביל לימוד תורה של האיש. גם כאן יש בסיס ויש מידת חסידות. הבסיסי הוא שהאיש מחוייב. אם בהסכמה וברצון משותף רוצים לשנות מדרך הרגילה ולהטיל את העול במידה רבה על האשה צריך הדבר להעשות במידה נכונה. עיקר התפקיד של האשה אינו בכך שהיא צריכה ללכת לעבוד לפרנסה אלא בכך שהיא תשמח בחלקה ותסתפק במועט. זו מידתה העיקרית של אשת תלמיד חכם. אחת הבעיות הגדולות שיש בדורנו זה הטשטוש בין התפקיד של האיש לבין התפקיד של האשה. התיקון העיקרי היא בהחזרת הבהירות בענין זה.
שאלה: תפילת מנחה לכלה: האם כלה ביום חתונתה מתפללת מנחה של יום כיפור או רק את הוידוי, ואם את הודוי - מתי מוסיפים אותו?
תשובה: כלה מתפללת מנחה של ערב יום כיפור, מנחה של יום חול בתוספת ווידוי קודם "אלוהי נצור".
שאלה: השכמת הבוקר עבודה כ"כ קשה: אני חייל בצה"ל, שחוזר בתשובה באיזור השנתיים וחצי, ואני באמת מתקדם לאט לאט בעבודה ה, עם עליות וירידות, אבל יש כמה דברים מאד חשובים שעדיין מאד קשים לי. זה להשכים לתפילה בבוקר למניין ואפילו להשכים בבית לשעה נורמלית, רוב השעות שאני קם הן אחרי חצות היום, רציתי לדעת מה אני אמור להגיד מהסידור בזמן שאני מניח תפילין, האם שתי הפרשיות שבהתחלה וקריאת שמע זה מה שצריך? עדיין לא הצלחתי להתגבר על התאווה של השינה. ד.א. אני התחלתי לשמור נגיעה מהחברה, להתפלל ערבית ומנחה במשך כמה חודשים, רק ההשכמה של הבוקר עוצרת אותי מלקיים לפחות את המינימום לכבוד בוראי, סליחה שאני מאריך אבל זה מאד חשוב לי.
תשובה: הקימה בבוקר אינה נוגעת רק לתפלת שחרית. זה נוגע לכל המיצוי והניצול הבריא והחיובי של היום. זה קשור לא רק לקדושה אלא גם לדרך ארץ. יתכן שאתה צריך התחזקות לא מצד התורה אלא מצד היכולת התיפקודית האנושית. גם יועץ רגיל יכול לתת עצות בכך. אם אתה קם מאוחר אתה מניח תפילין בשעת המנחה. מתפלל פעמיים שמנה עשרה. המינימום בהנחת תפילין היא אמירת שלוש פרשיות. כלומר על שתי הפרשיות שאת האומר תוסיף את פרשת ציצת הכתובה בסידור לאחריהם. חזק ותתחזק.
שאלה: מוזיקה וחזרה בתשובה: אני כרגע לומדת מוזיקה אך איני יודעת אם זה בשבילי, כיוון שאני יודעת שאחזור בתשובה מתי שהוא בקרוב, ובנוסף קשה לי עם התחרות. אשמח לקבל תשובה למרות השאלה האישית.
תשובה: המשימה העיקרית שלך היא לחזור בתשובה. אין להשוות בין ההתקדמות בפיתוח העולם הפנימי רוחני שלך לבין הביטויים האומנתיים שאת נמשכת אליהם. איני יודע מדוע את חושבת שיש סתירה בין מוזיקה ואומנות ליהדות. ניתן וחשוב מאד שיהיה לנו אומנים יהודיים אמיתיים. בנוגע לתחרות צריך לבדוק האם מדובר על לחץ מקומי שנועד לקדם אותך מקצועית או על תחרות שגורמת לקנאה ומידות מגונות. הקנאה מהסוג הראשון חיובית ומהסוג השני שלילית. יתכן שאת לא צריכה לעזוב את החלום שלך להיות מוזיקאית. אולם מימוש החלום לא לעשותו מיד עכשיו. קודם כל התחזקי בתשובה. ואחר מתוך כך תזכי שגם שאר החלומות שלך יתממשו.
שאלה: גוי של שבת בפולין: אני נוסע עם משלחת לפולין והמשלחת ברובה ככולה היא של אנשים שאינם שומרי שבת והם מסיירים גם בשבת במקומות הנוראיים ההם, האם מותר לי להצטרף אליהם ולנסוע בשבת עם האוטובוס כשהנהג הוא גוי?
תשובה: כן. להרחבה לחץ כאן
שאלה: לצום פעם בשבוע: האם מותר לי לצום פעם בשבוע (בלי נדר) במשך זמן מוגבל על עבירה שעשיתי בהיותי צעיר על מנת לכפר על אותה עברה?
תשובה: וודאי שמותר לצום. אם אתה יכול לעמוד בזה, תבוא עליך ברכה.