LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: הצמדת ה-י  לקציצה בתפלין: הבנתי שקיימת בעיה אם קשר ה-י בתפלין של יד אינו צמוד לקציצה. 1. האם יש חילוק בין זמן ההנחה לזמן שהתפלין בכיסן? 2. מה משמעות צמוד - האם דווקא נוגע בקציצה ממש או פחות מאצבע וכד? 3. האם די בנגיעת משהו מהקשר או שממש צריך שתהא כל היוד על הקציצה (שמעתי שהרב אליהו זצ"ל היה מהדר בקשר עומד שממש נשען על הקציצה)? 4. האם הפסול אפילו בדיעבד לעיכובא או שקיים מצוות תפלין אף אם לא הקפיד על כך? 5. האם יש חילוק בין ספרדים לאשכנזים? ב ובברכת התורה
תשובה: 1. יש להקפיד על כך רק בזמן הנחת תפילין, כשזה בשקית זה אינו משנה. 2. יש צורך שהקשר ייגע בבית. 3. די בנגיעת משהו. 4. זה מעכב. 5. לא. יש כאלו שמהדקים חזק או קושרים את היו"ד עם חוט לבית כדי שהיו"ד תיגע בקביעות בבית.
שאלה: להקיף את היישוב במחיצה של שתי: אני מו"צ ושאלוני בישוב שלי. יש אפשרות להקיף את כל הישוב במחיצה של שתי, על פי המאמר מרדכי,ש"ס,ס"ק,ב.שכותב שבישוב נותנים כל הצורך כמו בשיירא. אך בסוף הישוב אנו משאירים שטח ריק יותר מבית סאתיים. השטח הזה נועד עבור צורך, ששועלים וכדומה לא יכנסו לישוב, לכן אנו גודרים עד שם. דעת הברית אברהם,כא, ש"פנוי" איננו פנוי מכלים אלא פנוי מצורך כלשהו אבל אם היו צריכים לשטח לצורך כלשהו אף שנשאר פנוי, לא חשיב כפנוי. האם נוכל לסמוך עליו? יש לצרף את דעת הפרמ"ג,ששעה"צ,שס,ב,מביאו. שבמחיצה של שתי ועשה קנה אחת למעלה לחבר את הקנים הוי מחיצה מעולה. וזה קיים אצלנו. מה דעת הרב?
תשובה: השטח הפנוי במקרה זה הוא צורך. ולעצם השאלה, אין חוששים לשטח פנוי ביישוב ומי שכתב זאת כבר אמר שאין נזהרים בזה. (חזו"א פט,ז) והפוסקים לא אוסרים בזה (מנחת יצחק ו,לג. הלכה כסדרה בצהל ח"ד ז, הערה 8), מאחר שהפוסקים ראשונים ואחרונים לא הזכירו איסור זה. אצלכם לכו"ע זה אינו שטח פנוי. וגם אפשר לצרף את דעת הפמ"ג שהזכרת.
שאלה: האם צריך להפריש מעשר מזרעים: אני מגדל בגינה כמה צמחי מאכל, כגון: שעועית, אפונה, תפוחי אדמה ועוד. לפעמים אני מעוניין להשתמש בזרעים או בחלקם כדי לזרוע את הדור הבא של אותו צמח בגינה. האם עלי להפריש מעשר לפני שאני זורע, או שחיוב המעשר הוא על מה שמשמש לאכילה בלבד? במידה ויש חיוב הפרשה במצב כזה, האם צריך להפריש מעשר גם מזרעים שקונים במשתלה?
תשובה: וברכת ד' א. יש להפריש מהזרעים. ב. אם לא הפרישו במשתלה יש להפריש לפני זריעה. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום אשקלון
שאלה: לשמור מקום באוטובוס לחבר - המשך: אך התכוונתי שהתופס כבר שילם גם עבור חבירו שיעלה בעוד כמה תחנות? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה אישית
תשובה: נידון שאלתך זו הוא בדיוק הנידון שהוצג לך בסעיף ד של התשובה הראשונה, ע"ש ותראה את הצדדים בדבר. מעבר לזה חשובה להזכיר שוב שאם ברור לנו שדעת חברת האוטובוסים לא לאפשר מציאות כזו בה אדם יכול להקדים ולקנות כרטיס לחבירו ולשמור לו מקום מפני שעוד לא עלה עדיין לאוטובוס, וייתכן באמת שזה המצב, זכותה של חברת האוטובוסים לקבוע דבר כזה ולא ניתן יהיה לעשות דבר כזה. הרב אברהם אחיה שוקרון
שאלה: מוצא אבידה שנפל והיא נשברה: שאלוני על מי שמצא פלאפון והלך ברחוב ונתקל באבן ונפל וזה נשבר. האם חייב לשלם כדי לצאת ידי שמיים?
תשובה: להלכה:לדעת השו"ע חייב אף בדיני אדם, ולרמ"א הוי ספיקא דדינא ופטור אף לצי"ש מקורות הדבר: 1.בגדר נתקל ששבר חפץ בנפילתו מתברר במשנה בב"מ פב: שהוא כמו גניבה ואבידה. שם מבואר שבנפילה פטור הן שומר חינם והן שומר שכר ומבואר בגמרא (פג.) שסיבת הפטור בש"ש היא משום תקנת חכמים, שאל"כ אין לך אדם שמעביר חבית לחבירו. וכן נפסק להלכה בכל הפוסקים ושו"ע סימן שד ס"א. 2. לגבי מוצא אבידה נחלקו רבה ורב יוסף בגמרא האם הוא שומר חינם או שומר שכר. ולהלכה נחלקו הפוסקים כמי פוסקים: המחבר (רסז טז) פסק שהוי ש"ש והרמ"א פסק שהוי ספיקא דדינא (ואע"פ שהמהרש"ל פסק שהוי שומר חינם, דחאו הש"ך ולא ראיתי מי מהאחרונים שהביאו) ולכן לפי הרמ"א ודאי פטור (שהרי שומר חינם פטור מעיקר הדין ולא מהתקנה) ובספיקא דדינא פטור אף לצאת ידי שמים, ואפילו בטענת קים לי כתב הכנה"ג (סימן כה כללי הקי"ל אות יב) שאינו חייב לצי"ש,וכ"ש הכא. כנה"ג שם דן האם במנהג העולם כשיטה אחת והנתבע טוען קיי"ל כשיטה אחרת, נשווה הדבר לברי (כמנהג העולם) ושמא (טענת הקיי"ל) ונחייב לצי"ש, ובמסקנתו נקט מסתימת הפוסקים שאינו דומה, ואין תביעת התובע כמנהג הפסיקה נחשב לברי נגד שמא, והנתבע פטור אף לצי"ש. וכ"ש שבמחלוקת הפוסקים השקולה פטור אף לצי"ש. לפי המחבר הוא ש"ש, ומעיקר הדין חייב, 3. עוד יש לדון אם לפטרו מצד התקנה במשנה בבא מציעא הנ"ל, הדבר תלוי במספר חקירות: א.האם התקנה תוקנה רק בסבלים לדבר כבד או אף לדבר קל, הנתיבות כתב (ביאורים ס"ק א) שנ"ל שהתקנה תוקנה דווקא במקום שנשא דבר גדול, אבל אם נשא דבר קטן לא תיקנו, שהרי היה יכול להיזהר. מורי הוראה הורו לי שלהלכה נפסק כהנתיבות הנ"ל ולכן אין לפוטרו ועוד יתכן שיש לחלק משני טעמים: ב.אפשר שהתקנה תוקנה רק עבור העובד בסבלות. ג.ועוד שמא שהתקנה חודשה למי שנתחייב להעביר דבר ממקום למקום, משא"כ במי שנתחייב להשיב אבידה ועל פי ההלכה יכול להשאיר שמירה במקום החפץ, ואינו מחוייב להעבירו למקום אחר. על פי הצדדים הללן נראה שבנדון שלנו יהיה חייב מדינא לפי השולחן ערוך. הרב יעקב גרוס.
שאלה: מנהגי אבלות לאנשים עם פיגור: אדם בעל פיגור קשה שאביו נפטר. האם חלים עליו מנהגי אבלות?
תשובה: לשואל, תנוחמו מן השמיים! בעל פיגור קשה אינו חייב במצוות ולכן לא חלים עליו דיני אבלות, כשם שילד קטן אינו מתאבל (יורה דעה סימן שצו סעיף ג). לגבי ילד שהגיע לגיל חינוך יש דיון בפוסקים, וההכרעה המקובלת שגם הוא פטור, אבל כשעל פי דרך הטבע לא יגיע לכלל דעת המחייבת במצוות - אין גם עניין של חינוך. מעבר לכך, דיני האבלות הם ביטוי חיצוני לתחושת הלב הפנימית, ומי שאיננו מודע למצב אין טעם שינהג בגינוני אבלות. יחד עם זה, לגבי ילד קטן נאמר בגמרא (מועד קטן כו ע"ב) ובשולחן ערוך (יורה דעה סימן שמ סעיף כז) שלמרות שהוא פטור מן האבלות קורעים את בגדו של הילד כדי לעורר את עוגמת הנפש לרואים אותו. לכן, אם האיש נוכח בשעת הלוויה יש לקרוע את בגדו. אם רק לאחר הלוייה הוא נוכח בבית האבלים - אין צורך לקרוע אז (שו"ת משאת בנימין סימן עט  הרב חיים פאלאג'י, שו"ת חקקי לב, יורה דעה סימן נב).
שאלה: אם לילדים שירדו מדרך ה : אני אם לילדים שירדו מדרך ה לצערי הרב. ראיתי פעמים רבות שאמהות שבניהם הלכו בדרך הישר התברכו כמו: "אשרי יולדתו" ואמהות שילדיהם לא הלכו בדרך טובה קוללו, מה עלי לעשות? יש לי גם כך צער גדול על המצב?
תשובה: אכן הדבר באמת מצער. מה שאפשר לעשות הוא להתפלל לד' יתברך וגם להשתדל מאד לשפר את ההתנהגות וכך למשוך אותם על ידי דוגמא אישית לשוב לדרך הנכונה, וד' יברכך שתצליחי.
שאלה: חלב ואבקת חלב מוכרי: בציבורינו נפוץ ההיתר לאכול אבקת חלב נוכרי בעניין זה אודה לתשובה לכמה שאלות. א. מה המקור להיתר כשניתן בקלות להשיג חלב ישראל? ב. למה לא אומרים לא פלוג? לדוג לעניין קטניות למה לא מתירים מטעם שבטל טעם בטלה גזירה? ג. ההיתר של מורנו הרב פראנק שעליו נסמכים נאמר בתקופת הצנע ובשעת הדחק וכיום כפי שנכתב לעיל אין זו המציאות וניתן להשיג ללא אבקת חלב נוכרי בשופי? מצד מה נסמכים עליו היום? ד. מה עומד מאחורי הסברא שלא גזרו על אבקת חלב נוכרי מאחר ולא הייתה קיימת בזמן הגזירה הרי השינוי רק במצב צבירה אך באותו חומר? ה. הרב פיינשטיין גם לא התיר בא"י שהמרא דאתרא מרן אם כן מה הטעם להסתמך על היתירו? ו. מה עם הטעם של חלק מהאחרונים "משום בנותיהם"? מה עם דין "גילוי"? לסיום האם לאכול אבקת חלב נוכרי לכתחילה?
תשובה: וברכת ד' לא ידעתי מניין לך שבציבורנו נהוג להקל באבקת חלב עכו"ם ולהתירו לכתחילה. רוב מורי ההוראה נוהגים לאסור אבקת חלב עכו"ם אלא א"כ יש סיבות נוספות (צנע, תרופות, ויטמינים, או כשאין להשיג בלא אבקת חלב עכו"ם). אני שמעתי מהגר"מ אליהו זצ"ל שאמר לי ששנים רבות לא אכל גבינת קוטג' ועוד מוצרים מכיוון שהיה בהם אבקת חלב נכרים, ורק כשהחלו לייצר בירושלים בלא אבקת חלב חזר לאכול. בברכת התורה והארץ יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום אשקלון
שאלה: אתר טבילה של נוצרים: האם מותר לבקר באתר הטבילה? (נמצא בכביש הבקעה וזהו מקום קדוש לנוצרים)
תשובה: יש להתרחק מכל דבר של ע"ז. לפי הרמב"ם לנוצרים יש גדר של עובדי ע"ז, מגשימי האלוקות. לראות מרחוק אין איסור אך לא ייכנס לשם משום החשד, שלא יחשבו שהוא הלך להטביל את עצמו.
שאלה: טיסה עם ספר תורה: אני צריך להעביר ספר תורה מקנדה לישראל לצורך תיקון. מהם ההלכות לשמירת קדושת וכבוד הספר? - האם אפשר בתא המטען של המטוס? - האם צריך לשאתו כל הזמן? וכל דבר אחר שצריך לדעת, טרם נעבור את הדרך
תשובה: תשובה: אם אפשר שהספר יהיה אתך כל הזמן, מונח עליך או לצדך בתוך מזוודה - בוודאי הרי זה עדיף. אם הדבר אינו מתאפשר (או מצריך קניית כרטיס נסיעה נוסף) מותר להניחו בתא המטען כאשר הוא ארוז בתוך ארגז קשיח שמותאם למידות הספר ועטוף בבדים וכדומה, כך שלא יתנדנד כשמטלטלים את הארגז. כמו כן יש לכתוב על הארגז שאסור לשבת עליו ולזרוק אותו. הרחבה: בשולחן ערוך (יורה דעה סימן רפב סעיף ג) נאמר שהמוליך ספר תורה ממקום למקום צריך להניחו בחיקו ולא להניחו על החמור שעליו הוא רוכב. דין זה שנוי במחלוקת ראשונים, האם חובה לעשות דווקא כך (עיין תוספות בברכות יח ע"א ד"ה אלא אסיפא, שהקלו בזה), ולהלכה פסק הש"ך (יורה דעה שם ס"ק ה) שאם הדבר אפשרי עדיף להחמיר בכבוד התורה, אבל אם לא - ניתן להקל. ברור שלא ניתן לאחוז בספר התורה במהלך כל הטיסה הארוכה מקנדה לישראל, ובכל זאת יש עדיפות שיהיה לצדך מאשר שיהיה בתא המטען ואולי יטופל בצורה לא מכובדת על ידי סבלים. מכל מקום, פוסקים בזמננו התירו להוביל את הספר גם בתא המטען של המטוס, אם ייארז בצורה שתמנע ככל האפשר את נדנודו בצורה לא מכובדת (שו"ת חלקת יעקב או"ח סי' מה  שו"ת בצל החכמה ח"ד סי' קמב). יש אומרים שבמקרה זה עדיף להתיר את התפירות בין חומש לחומש, כדי שלספר לא תהיה קדושת ספר תורה  ולאידך גיסא, יש אומרים שעצם התרת התפירות והורדת הספר מקדושתו היא ביזוי הספר (מקורות על כך ב'פסקי תשובות' סי' קלה סעיף כט). לעניות דעתי הדעה השניה מובנת יותר וגם משתמעת מהגמרא בברכות (יח ע"א), שדנה על טלטול ספר תורה והחבאתו מפני גנבים, והזכירה אפשרות אפילו לשבת עליו כדי להצילו, ולא הוזכר הפתרון של התרת תפרים. יתירה מזו: המקור לדעה הראשונה הוא שו"ת לב חיים (ר' חיים פאלאג'י, ח"ב סי' כב), וטעמו על פי מה שנאמר בשולחן ערוך (או"ח סי' קלה ס"ד) שאין להוליך ספר תורה ממקום למקום, וזאת לא בגלל חשש לבזיונו בדרך, אלא עצם טלטולו עבור אנשים הוא בזיון. אם כן בשאלה הנדונה כאן, כאשר טלטול הספר איננו לצורך אנשים אלא לצורך תיקונו, ברור שאין בכך שום זלזול בספר התורה. מכיוון שבספר הנפוץ 'פסקי תשובות' (סי' קלה, כט) ראיתי בעניין זה אי דיוק, עלי להעיר: הוא נוקט כדעה השניה הנ"ל, שיש להתיר את התפירות, וזאת על סמך ספר 'צדקה ומשפט' (מאת הרב יעקב ישעיה בלוי זצ"ל, שנפטר השבוע, פרק טז הערה ט) שהכריע כביכול כדעה זו  ולא היא, כמבואר למעיין בספרו, שהביא את הדעות בלא הכרעה. ועוד: בפסקי תשובות כתב שכאשר הספר עם האדם אין צורך בהתרת התפירות, אלא רק כאשר הוא בתא המטען, ואילו מן המקורות לסברה זו מתברר שאין מקום לחילוקו.
שאלה: שמן בשרי שנזל על תבנית פרווה: נזל לי שמן בשרי רותח על תבנית פרווה קרה. מה דין התבנית?
תשובה: יש להגעיל את התבנית. אפשר אפילו ע"י עירוי, להרתיח מים ולשפוך על אותו מקום - כבולעו כך פולטו.
שאלה: שם לבן "טוב רועי": לרב, בע"ה בסביבות פסח יוולד בננו השני. רצינו לשאול על שם לא כ"כ נפוץ: טוב-רועי מה דעת הרב על שם זה? האם נכון שלמשה רבנו קראו גם טוב? האם הרב יכול להפנות לספרים בנושא שמות טובים? מראש
תשובה: שם טוב, אבל אולי כדאי יותר ב- אל"ף. טוב רואי. ישנה דעה בח שנקרא טוב או טוביה. ישנו ספר של הרב דב רוזן שכתב בעניין השמות וכן יש מסורת מהרב אליהו זצ"ל ואפשר לשאול בענין זה את בניו, הרב שמואל או הרב יוסף, יבדלח"ט.
שאלה: פדיון הבן בשנת אבל: הדגול מרבבה מביא בסימן שצג את הש"ך, שמותר לאבל תוך שנה לאכול בפדיון הבן וסעודת בר מצוה. 1-האם לפיו הוא הדין סעודת ברית? 2- קצור שולחן ערוך,כותב שכל הנ"ל אסור. מה המנהג?
תשובה: א) ביחס לסעודת ברית, מקובל שאין האבל יכול להשתתף בה מחמת אווירת השמחה בסעודה זו. ב) בסעודת בר מצווה בימינו, כיוון שבד"כ היא מלווה בשמחה יתירה, שירים וריקודים, ראוי לאסור לאבל להשתתף בה. בסעודת פדיון הבן, יכול להשתתף שכן נראה שהשמחה השרויה בסעודה כזו הינה פחותה מהשמחה שיש בסעודת ברית. בשורות טובות
שאלה: נזק לרכב שחנה בחניה שלי: אחרי בירורים רבים אבקש לשאול כדהלן. אדם שחנה בחניה פרטית של ראובן. הרכב של ראובן גם היה שם ורצה לצאת. תוך כדי היציאה הוא שבר את המראה של הפולש ללא כוונה, כי המקום היה צר בעקבות רכבו של הפולש שתפס מקום. האם פטור לשלם מדין עביד איניש דינא לנפשיה?
תשובה: בעל החניה פטור בגלל ב' סיבות. שיטת הרמב"ם שהמזיק בתוך הרשות שלו פטור ורק במתכוין להזיק חייב וכך פסק השו"ע בסימן שעח' סעיף ד' אומנם הסמ"ע ס"ק ג' כתב שטעם הרמב"ם שפטור בשוגג בגלל שלא ידע שיש ניזק בחצר ולפי זה יהיה חייב כשידע שיש ניזק. אולם הגר"א למד בשיטת הרמב"ם כפשוטה ומימלא יוכל המזיק לומר קים לי. אולם בעיקר הדבר כמו שכתבת ב"שאלת חכם" שמדין עביד איניש פטור מלשלם. הגמ' בב"ק כח. כותבת לגבי מי שממלא חצר חבירו כדים שמשבר ונכנס משבר ויוצא. למרות שהנימוק"י דקדק שכתוב דוקא ממלא, שכן אם היה יכול לצאת והיה משבר היה חייב לשלם, אין ללמוד מכאן שחייב במקרה שלנו, שכן הנימוק"י שאל מדוע כתוב "משבר ויוצא משבר ונכנס", לכאורה זו כפילות? ומסביר שאע"פ ששיבר כדי לצאת, כאשר הוא נכנס יכול לילך כדרכו ולשבר כדי שיוכל להיכנס ברחבות. כך גם לענייננו מותר לבעל החניה לצאת כדרכו ואם יפגע הרכב החונה פטור מלשלם. כן פסק השו"ע בסימן שעט' סעיף ד'"הרי שמילא חצר חבירו כדי יין ושמן. הרי זה נכנס כדרכו וכל שישתבר מהכדים בכניסתו ויציאתו הרי הוא פטור עליהם." גם השו"ע נקט לשון "כדרכו". כך הוא הדין עפ"י דין תורה, אין בדברינו לצאת נגד החוק הישראלי. הרב דניאל לונצר
שאלה: לשלם על מוצר שעוד לא נוצר: אבקש לשאול את הרב ליאור. האם יש בעית ריבית דרבנן במקרה שאדם קונה "פינת אוכל" שתהיה מוכנה בעוד 5 חודשים והוא רוצה לשלם את המחיר כבר עכשיו, זה מותר? כי כרגע אין כזאת פינת אוכל למחירה בחנויות.
תשובה: אם היה קונה את פינת האוכל עכשיו אך דוחה את התשלומים, והיות והוא דוחה את התשלומים הנגר מרבה בתביעה, בכך יש בעיה של ריבית. אך אם הוא משלם מראש אין כל בעיה של ריבית.
שאלה: כפית חלבית בכיור עם כלים בשריים: ראיתי בכיור כפית חלבית בתוך צלחת בשרית עם שאריות של אוכל בשרי וסכו"ם בשרי. מה דין הכפית החלבית?
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה כפית חלבית שנגעה בבשר שומן בשרי קר - מספיק לנקות אותה. אם שפכו עליה ועל השומן מים חמים יש להכשיר אותה בהגעלה   להכניס אותה במים רותחים ואחר כך במים קרים. הרב חגי בר גיורא
שאלה: כיבוי גז ביום טוב: בבית של חמותי מחממים ומבשלים בחג על גבי כיריים של גז (כמובן מאש שהעבירו מנר נשמה) אבל, הם מכבים בעצמם את האש באופן ישיר ולא בדרך שמותרת (למשל "חגז"). זה לא יעזור להסביר להם שאסור לכבות ככה את האש. האם מותר לאכול אצלם בחגים, כשאני יודעת בוודאות שכשבישלו את האוכל כיבו את הגז בדרך אסורה?
תשובה: כיבוי הגז בחג אינו אוסר את האוכל הם יכולים להשאירו דלוק עד צאת החג. אולי במקום לדבר איתם לקנות להם חגז מתנה ולחבר אותו ולהפעיל אותו בחג.
שאלה: תרופות ועצות ח שורש רוחני: בדף היומי במסכת שבת, אנו עוסקים בעצות ובתרופות שהיו נוהגות בעת התלמוד. וידועות הדעות שהטבעים השתנו והדברים היו נוהגים לשעתם ועוד שאיננו יודעים כיום את המינונים הנכונים ואין לעשות כן. לעניות דעתי אם נכתב הדבר בתלמוד כתרופה וכעצה יש כנראה רעיון שחכמינו רצו להעביר לדורות. ונלענ"ד שמדובר שהתרופה מתקנת ברוחניות דבר מה. היכן ניתן ללמוד על המשמעות הרוחנית של כל תרופה ועצה? האם יש מקור בספרות ח המקשרת בין התרופה והעצה לשורשה הרוחני? ישר כח ו
תשובה: לא כל דבר ניתן למצוא לו משמעות רפואית או רוחנית. פרשני החלק המדרשי הידועים הם: המהר"ל מפראג,הבן איש חי בספריו בניהו ובן יהוידע, המהרש"א, עין אי"ה.
שאלה: קניית שעון ספק מזויף : ראיתי באתר בחו"ל שעון של חברה מוכרת במחיר נמוך מאוד,איני יודע אם השעון מזיוף, האם מותר לי להזמין את השעון?
תשובה: אם אתה סבור שהשעון מזוייף אל תקנה אותו.
שאלה: פסיקת הלכה בניגוד לתלמיד חכם - הבהרה: אך יותר התכוונתי אם מותר לי להורות לאחרים קולא, למרות שפוסק מפורסם בזמנינו הכריע לאסור? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "פסיקת הלכה בניגוד לתלמיד חכם"
תשובה: אם הוא חושב שהרב טעה, והולך למורה הוראה אחר והוא מוכיח שהרב הראשון טעה, זה ר. אך סתם ככה לעשות קולות, זו לא דרכה של תורה.
שאלה: מקווה טהרה המזיק את השכן: כבוד הרב. אני מבקש לפנות אליך בשאלה התעייצות כפי שיפורט להלן. הקדמה: אדגיש ואומר כי בכדי למנוע כל סוג של לשון הרע, אשאל השאלה בשינויים קלים. כיום אני חי במיאמי פלורידה. בביתי בחצר בניתי מקווה טהרה כשר, מוסכם ומקובל לדעת כל רבני המקום. מקווה טהרה זה משמש הן את בני הבית והן את מי שחפץ בטבילה במחיר זעום לצורכי אחזקת המקום. בכל אופן, בשכנות לביתי גר פלוני שהינו יהודי שומר מצוות. כאשר מנקזים מים במקווה הטהרה וככל הנראה בשל לחץ המים בעת הניקוז, נוצרת הצפה בבית השכן (מים נקיים בשילוב מי שופכין, אין צורך לטהר עוגמת הנפש והנזק הכלכלי). יצוין כי המקווה נבנה בהיתרים ועל פי דין, למרות שהלכה למעשה מי שבנה את המקווה הם מס פועלים ואיני יכול להיות ערב לאיכות עבודתם אבל ברמה העקרונית המבנה קיבל את האישורים הנדרשים. עובדה בשטח: בשל כך שאני משמיש את מקווה הטהרה, אני יודע ששכני יינזק בשלב מסויים - שבוע, שבועיים, חודש וכד וחוזר חלילה. איני יודע אם מקור הבעיה הינה במערכת הניקוז בביתי או זו ששייכת לעירייה ציבורית. מה שידוע וברור לי זה שנזקי השכן הם פועל יוצא לפעולת ניקוז המים במקווה. איני אדם אמיד כלל. בכל פעם שהייתה הצפה אצל פלוני הזמנתי חב ששאבה את המים, על חשבוני. אני פונה לרב ולא לרבני המקום של אי הרצון בפרסום העניין בשלב זה. עד כאן ההקדמה. שאלותיי: 1. האם במצב כמו שהוא היום (שברור שפלוני יינזק בכל פעם שננקז את מקווה הטהרה),האם יש כאן משום "מצווה הבאה בעבירה" או ככלל האם יש כאן איסור כלשהוא להשמיש את מקווה הטהרה? 2. האם חובה עליי ליידע את אנשי המקום אשר משתמשים במקווה הטהרה כי יש חשש ודאות כי פלוני יינזק מכך? 3. האם עליי להשאיר לאנשי המקום את הבחירה בין להשמיש את המקווה או לא? לחילופין האם אני מחטיא הציבור בפעולותיי ועליי לסגור את המקווה לשימוש הציבור כל זמן שידוע שפלוני יינזק מכך ולא תוקנה התקלה? יצוין כי לציבור קיימות חלופות רבות באיזורינו ומשכך אין אונס על ידם לטבול במקום אחר. 4. האם לרב יש עצה כללית כיצד לנהוג במקרה זה? בשל פומביות האינטרנט אבקש את סליחת הרב ואשאר בעילום שם. בכבוד רב, יהודי שומר מצוות.
תשובה: בוודאי שאסור לגרום כל נזק או לפגוע בשכנים. והאמת וה אהבו בשורות טובות
שאלה: להשתמש בספר שהתקבל בשביל להוציאו: לחבר שלי יש הוצאת ספרים. מחבר ספר שלח אליו ספר באימייל, על מנת לעניין אותו בהוצאת הספר. כיוון שחבר שלי ידע שאני מעוניין בנושא הספר, הוא העביר את האימייל עם הספר אלי. שאלתי - האם מותר לי להשתמש בספר זה, שכן הוא ניתן במתנה למפיץ, או שהדינים כאן שונים.? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה אישית
תשובה: המחבר שלח רק עבור המוציא וודאי אין רצונו שהספר יופץ, שהרי רוצה שיקנו את ספרו. לכן הדבר אסור, ויש לבקש רשות מפורשת מהמחבר שמא ירשה.
שאלה: המשך לתפילה מטלפון סלולרי: ואם זה בבית ויש לי גם ספר וגם אפשרות מהטלפון נייד, עדיין יש אותה עדיפות? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "להתפלל מסידור או מטלפון סלולרי"
תשובה: עדיף מסידור שהוא ספר קדש מאשר מפלפון שאינו ספר קודש
שאלה: אבל בניחום אבלים : קמנו מ 30 על פטירת אבינו לפני כשבוע לצערינו שכנתינו היקרה נפטרה הבוקר. וההלויה תתקיים עוד מעט 1.האם מותר לנו ללכת להלויה? 2. האם ניתן ללכת לנחם אבלים במהלך השבעה? 3.האם דיני האלמנה ודיני הילדים חד הם? 4.האם יש דינים לאבלים כיצד עליהם לנהוג כלפי אבלים אחרים?
תשובה: אתם יכולים ללכת להלוויה ולניחום אבלים. המקום ינחם אתכם ותשמעו רק דברים טובים
שאלה: "ריחף" בזמן קריאת המגילה: אבקש לשאול את הרב נבנצאל. מי שבקריאת התורה או בקריאת המגילה " שקע במחשבותיו", וכ"שחזר למציאות" ראה שהחזן כבר התקדם. זה נקרא שהוא הקשיב ושמע? יצא ידי חובה?
תשובה: ביחס לקריאת התורה פסק הגרש"ז אויערבך זצ"ל, שאם אדם מהרהר בדברים במהלך קריאת התורה אך אם בעל הקורא יטעה ישים לב לכך ויוכל לתקנו, יוצא ידי חובה. ייתכן שהדין כן אף ביחס לקריאת מגילה. בשורות טובות
שאלה: מזוזה עם אותיות קבלה: יש לי בית מזוזה שקיבלתי עם אותיות קבלה מיוחדות לכל מני ישועות. האם זה משפיע על המזוזה עצמה ועל האנרגיות של הבית או החדר שבו זה יקבע? ואיפה כדאי לקבוע אותה?
תשובה: לעניות דעתי יש בזה חשש של כל המוסיף גורע. ואם יש הבטחה של התורה שזכות מצות המזוזה מגינה למה צריך להוסיף סגולות נוספות. ואם בכל זאת תרצה להשתמש באותו בית מזוזה שים אותו בכניסה למרפסת, אבל בכניסה לבית לשים מזוזה רגילה ובזאת תתברך מן השמים.
שאלה: ס"ת שיש בפנים סימני פיסוק: אבקש לשאול את הרב דוד חי הכהן. ס"ת שחקק בו הסופר בין הפסוקים שתי נקודות בסוף פסוק וסימן מסוים בזרקא ואתנחתא, האם הספר תורה נפסל על ידי כך? הרי יש כאן ס"ס. ספק כרמב"ם שמכשיר, כי הוא והסמ"ג השמיט את ההלכה ממסכת סופרים, ג, ה: ספר שפסקו ושניקד אל יקרא בו. וספק, שגם מי שפוסל אולי זה רק שרשם ניקוד וטעמי מקרא ולא סתם שרשם סימנים. ועוד צירוף, שדעת כמה ראשונים, והב"י מתחשב בזה, שמותר לקרוא בס"ת פסול. יורנו הרב מה פסקו?
תשובה: לענ"ד נראה שאפשר להכשיר בדיעבד בשעת הדחק כשאין ס"ת אחר, אמנם אם יש אחר עדיף לקרוא במתוקן יותר ולא להכנס במחלוקת הפוסקים.
שאלה: סעודה לעילוי נשמת אבי שנפטר : אם אנחנו עולים לבית עלמין ב4 לחודש, שזה יום שני, אפשר גם באותו יום לעשות את הסעודה או חייב לפני? זה לא עוון לעשות באותו יום שזה יום שני? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "סעודת החודש לאבי שנפטר"
תשובה: שיש קושי לאסוף את המשפחה פעמיים או קושי אחר אפשר לעלות לקבר ולאחר מכן לעשות את הסעודה. עדיף שעליה לקבר תהיה ביום שלשי כה' שבט ואחרי הסעודה.
שאלה: הטבלת מקלף: האם צריך להטביל מקלף שעשוי מפלסטיק, ושרק החלק החד שבו עשוי ממתכת? מראש השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "הטבלת מקלף ירקות"
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה, היות והקילוף נעשה ע"י ברזל - הברזל נחשב לעיקר הכלי ויש להטבילו כמו שצריך להטביל סכין. אולם בגלל שקיימת מחלוקת אם צריך להטביל מספרים שגוזזים בהם ירק - יש להטביל את הקוצץ בלי ברכה. הרב חגי בר גיורא
שאלה: שימוש במגבוני ריצפה בשבת: קיים בשוק דבר שנקרא מגבונים לחים לריצפה. אותו רעיון של מגבון אך הוא ענק ומתאים למגב שמנקים איתו את הריצפה. האם מותר להשתמש בו בשבת לצורך ניקוי הריצפה כאשר יש בשבת המון אורחים ואחרי כל סעודה הרצפה מאוד מלוכלכת? (וגם באופן כללי)
תשובה: האם סוחטים אותו?
שאלה: שימוש במגבוני ריצפה בשבת - המשך: לשאלת הרב "האם סוחטים את המגבון"? למיטב הבנתי לא סוחטים אותו אלא רק שולפים אותו מהחבילה (כמו כל חבילת מגבונים), מניחים על המגב ומנגבים איתו את הריצפה. האם זה ראוי ומותר? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "שימוש במגבוני ריצפה בשבת"
תשובה: רק אם אין בו סחיטה מותר.
שאלה: הרתחת שקית שוקו בקומקום: לכבוד הרב, אם הרתחתי שקית שוקו אטומה בתוך סיר או קומקום מלא מים, האם הכלי נעשה חלבי? השם יברך את הרב ומפעילי האתר
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה איך השקית לא התפוצצה?! טעם עובר ברטיבות חמה גם חיצונית לכלי לכן הכלי נעשה חלבי. הרב חגי בר גיורא
שאלה: ת שכר טירחא לעורך דין: המקרה: עו"ד השתמש בשם וזכויות של מס רוכשי בתים לתביעה כנגד החברה-מוכרת הבתים. עוה"ד סיכם על שכ"ט עם צד ג ( מזכירות היישוב, אשר יזמה את התביעה, ושילמה מראש סכום גדול לעו"ד). המטרה המוגדרת והמוצהרת של העו"ד וצד ג היתה ליצור לחץ על החברה להשגת אישורים לצד ג. רוכשי הבתים לא היו צד להסכם שכה"ט, ואף לא יודעו עליו, וכן בפרטי התביעה. (למעשה לא היה קשר מעולם בין העו"ד לרוכשים) - ביהמ"ש פסק לטובת הרוכשים סכומי כסף ואף הוצאות שכ"ט. העו"ד סירב להעביר הכספים לרוכשים והללו נאלצו להוציאו מהחברה בעקיפין. העו"ד דורש מהרוכשים לשלם לו שכר טרחה. האם עפ"י הרמ"א ניתן לראות בעו"ד כאדם ששולמו לו הוצאותיו (ע"י צד ג ) כשירד להציל ממון עצמו (או של צד ג ), על אף שלא עלתה בידו מטרתו המוצהרת, והציל ממון הרוכשים? האם לרוכשים מעמד של "זה נהנה וזה (העו"ד) לא חסר? שו"ע רס"ד ד
תשובה: ראשית נקדים, שלמרות שניסחתם את שאלתכם בטוב טעם ודעת, עם זאת, עדיין חסרים לנו פרטים רבים וחשובים לגבי המקרה המדובר. לכן, התשובה שניתן לכם כאן היא בהתאם למה שנראה לנו בפשטות מהנתונים הקיימים בשאלה וכמובן שאין לראות בתשובה הזאת כפסיקת הלכה בדבר. נידון כזה ראוי וצריך להתברר רק בבית דין, בשמיעת שני בעלי הדין כדבעי. לעצם השאלה, נראה שהעו"ד הנ"ל לא יכול לדרוש מהרוכשים ת של שכר טרחה עבור הכסף שהצליח להשיג בעבורם דרך בית המשפט (ערכאות). הסיבה לכך היא מפני שהעו"ד הנ"ל קיבל ת (מראש) מהמזכירות עבור טרחתו בענין השגת האישורים, ואף שהמטרה המוצהרת של התביעה לא הייתה השגת סכומי כסף והוצאות שכ"ט עבור הרוכשים, אך עכ"פ נראה לנו שיש קשר מהותי בין התביעה להשגת אישורים לבין האפשרות שתביעה זו "תניב" השגת סכומי כסף לרוכשים, ואם בית המשפט (ערכאות) נחת לפסוק כך עבור הרוכשים, למרות שלכאורה, מטרת התביעה המוצהרת לא הייתה כזו, עובדה זו מחזקת לנו את ההנחה שיש קשר מהותי בין התביעה המוצהרת לבין התוצאה המשפטית. בנוסף לזה, נראה לנו שבית המשפט לא נוחת להתעסק בצדדי תביעה שלא היו חלק מהותי מהתביעה עצמה. לכן, לאור האמור לעיל יש לומר שהת עבור הטרחה בהשגת סכומי הכסף עבור הרוכשים, נפרע כבר בת הראשוני ששולם מראש לעו"ד ע"י המזכירות (צד ג') עבור התביעה, משום שהוא כלול בו. הרב אברהם אחיה שוקרון.
שאלה: דיני ורד בר: א.האם חייב ערלה? ב. כאשר הינו גדל בפארק המרכזי, האם חייב מעשר? ג. מה לברך עליו כשאוכלו טרי?
תשובה: וברכת ד' אנחנו לא אוכלים היום וורד והכל נעשה לנוי, ולרוב הדעות בנוי אין ערלה, ואין זה מאכל בריאים, ועל כן אפשר להקל ולא להחשיב כחייב בערלה. ומכיוון שזה בכיכר העיר, שם הכל הפקר, על כן אין חיוב בתרו"מ. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום אשקלון
שאלה: לעמוד כשפותחים את ארון הקודש: לרב נבנצאל אבקש לשאול לפי המ"ב והגרש"ז. שער הציון, סימן קמה, כותב שפותחים את הארון קודש לא צריך לעמוד ורק היום! נוהגים העולם לעשות הידור ולעמוד! האם כיום מי שלא יעמוד זה נחשב לאיסור כי נראה כמבזה?
תשובה: אם הנוהג הוא שכולם עומדים בעת פתיחת ארון הקודש יש לעמוד, אע"פ שמעיקר הדין אין צריך לעמוד. בשורות טובות
שאלה: גזל שקית תה או סוכר מתחנת דלק: היינו בחנות של פז (yellow) וליד הכוסות למכירת משקה חם, ישנן שקיות סוכר קטנות או סוכרזית. מכירת המשקה נעשית על ידי המוכר. האם מותר לקחת שקית סוכר אחת, גם אם לא קונים כלום בחנות? לכאורה נראה שחנויות כאלו לא מקפידות על כך - וברור שאם אבקש לקחת שקית אחת, אקבל אותה. האם יש הבדל אם המוכר הוא שכיר בחנות, או שהוא הבעלים? בכבוד רב
תשובה: כאשר אפשר לברר ולשאול אז צריך לשאול. גם בדיני חזקות, כאשר מצד אחד אנחנו "סוקלין ושורפין על החזקות" (קידושין פ.) אנחנו צריכים לברר, כאשר אפשר לברר ולא לסמוך על החזקה (מקור לכך נמצא בגמרא מסכת פסחים דף ד. וכן בשו"ע או"ח תל"ז סעיף ב') ובטח שאדם לא ירצה להכניס עצמו לספק גזל בשביל דבר בעל ערך מועט שכזה. לעניין המוכר, באופן הפשוט אנחנו מגדירים אותו כשליח של בעל הבית,לעניין כל הסמכויות שבעל הבית נתן לו (אלא אם כן ישנו סיכום אחר בינם ). ואם הוא מאשר, מן הסתם הוא עושה זאת על דעת בעל הבית (לפי הכללים שנאמרו לו ) ואין צריך לחשוש מעבר לכך.