LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: יחסי ידידות עם גוי: הרב אני תלמידת תיכון לומדת בבית ספר חילוני שבו לומדים גם ילדים מכל הדתות ומכל העדות. אני בת למשפחה חילונית לגמרי ובזמן האחרון התחלתי להתעניין יותר בדת. הפסקתי ללבוש מכנסיים ולשים חצאיות ככל האפשר- חוץ משיעורי ספורט שאני שמה מכנס חצאית. הבעיה שלי היא כזאת כל החברות שלי הן חילוניות לגמרי וכל פעם כשרואות אותי עם חצאית הן עוקצות אותי אומרות לי מה את נהיית לנו דוסית מיום ליום, את רצינית עם הקטע של דת ומתחילות לצחקק עלי וזה מאוד מעליב אותי מרגישה שהן לא מקבלות אותי כמו שאני. יש אצלי בשכבה מישהי מוסלמית ממש נחמדה שלומדת איתי בשיעורי אנגלית, כל פעם שמתפתחת בינינו שיחה אני מרגישה שהיא מבינה אותי. סיפרתי לה על זה שהתחלתי יותר להתקרב לדת והיא פעם גם שמעה את החברות שלי צוחקות עלי וייעצה לי לא להישבר וללכת בדרך שאני מאמינה בה ושמי חברת אמת שלי תקבל אותי כמו שאני. היא ממש נחמדה ואני ממש מרגישה קרובה אליה ולא אל החברות החילוניות שלי. פה אני מבולבלת. מה עדיף יהודיה חילונית שצוחקת עלי או מוסלמית שמקבלת אותי כמו שאני? מה קודם למה? הדת קובעת או האישיות של האדם? בכלל לפי הדת מותר להתיידד עם גוי?
תשובה: אין כל צורך להתרחק מגוי או חלילה לשנוא גוי. עם מוסלמים יש יותר יותר מאשר עם נוצרים שנחשבים לעובדי עבודה זרה. יחד עם זאת צריך להזהר מידידות קרובה מדי - תמיד עלולות להיות השפעות שליליות (עד כדי התבוללות). לכן אפשר לשוחח בידידותית בכיתה - אבל אין מקום לבילוי משותף בביתה וקל וחומר לצאת יחד עם חברות שלה וכד  באשר ללעג מהחברות היהודיות - זו תגובה שמעידה על פחד וחולשה אצלן. הן מרגישות שיש לך דרך משמעותית, שאת פועלת מתוך עומק רוחני. כל זה ממחיש להם את העולם הריק, החיצוני והחומרי שממלא אותן. את צריכה להיות עקבית בדרכך. אם תמשיכי בכך תזכי להערכה רבה, יהיו בנות שיתעניינו בדרכך ואולי גם יצטרפו אליך. את צריכה להרגיש כמו האבות והאמהות: אברהם ושרה, יעקב ורבקה וכו  שחיו בתוך סביבה אחרת ועוינת - אבל העקשנות שלהם בדרכם הביאה להם בסוף מעמד מכובד והרבה הערכה. אנשי קרית ארבע אומרים לאברהם: "נשיא אלוקים אתה בתוכנו." ליצחק אומרים: "ראו ראינו כי היה ד  עמך." אם יהיה לך כוח, ותתמידי בדרכך מתוך אמונה זקופה - תהיה לך השפעה על אחרים סביבך עד כדי כך שתוכלי לראות בכך שליחות. את הכוח להתמודד עם הקשיים מול חברה עוינת תמצאי בהתחזקות בדרך שלך: ללמוד יותר, להתפלל יותר, ככל שתתמלאי בטוב האלוקי המזומן לך, יהיה לך יותר כוח לעמוד בכל הקשיים. בהצלחה!!!
שאלה: נידה: כשגמרתי להתקלח ורציתי להתנגב ראיתי שיש רק מגבת אחת שאישתי התנגבה בה והיא לחה, והיא בנידה. מה עלי לעשות
תשובה: מותר לבעל להשתמש במגבת המיוחדת לאשתו בימי נדתה. ואף מותר לצחצח שיניים במברשת המיוחדת לאשתו. (סוגה בשושנים. באר משה. טה ב פו) עיין
שאלה: סליחות: השאלה שלי היא על סליחה בין אדם לחבירו. ביום כיפור ביקשתי סליחה מאנשים שאיתם אני בקשר יומיומי והרגשתי שאני לא עושה מספיק, כי אומנם השתדלתי להיות ר עם הבריות במהלך השנה וגם דאגתי לבקש מהם סליחה בכיפור, אבל מעולם לא יצא לי לבקש סליחה מהאנשים שבעבר הרחוק פגעתי בהם לפני שנים, אותם אנשים שאני כבר ממזמן לא בקשר איתם, וברגעים אלו ממש עלה בי רעיון, האם אני יכול לבקש מהם את הסליחה דרך הפייסבוק?(אין לי שום דרך אחרת לאתר אותם או לתקשר איתם, כי אלו אנשים שהיו איתי בשנות הנעורים ולא נשמר איתם הקשר). האם זה ר שאשלח להם הודעה דרך פרופיל פייסבוק אנונימי מבלי שיידעו מי אני?(כי יראה להם מוזר שאני זוכר אותם בכלל אחרי כל השנים, וגם כי אני לא רוצה שיזכרו בפגיעה שפגעתי בהם, כי זה סתם יעורר בהם כעס ועלול לגרום להם אולי לנטור טינה ואני לא רוצה) בקצרה: אם אפתח פרופיל פייסבוק אנונימי ודרכו אשלח מסר אישי לכל אחד ואחד מאלו שפגעתי בהם(לכל אחד מהם באופן אישי אשלח הודעה פרטית לדואר של הפייסבוק האישי שלהם) מסר שבו אני אכתוב להם שאני מבקש מהם סליחה אם פגעתי, האם זה ייחשב לי שאכן ביקשתי מהם סליחה? וסליחה שהשאלה שלי ארוכה.
תשובה: סליחה  זה לא מילה יפה וגם לא מעין  מטבע  שמשלמים בו.  סליחה  זו לקיחת אחריות על דברים רעים שעשית ובקשה מהנפגע שימחל לך! ובכך אתה תפייס אותו בפגיעה שיש לו ממך. לכן בקשת סליחה אנונימית היא חסרת כל ערך. עם זאת יש בהחלט מקום לשאלות האחרות שלך: האם יש מקום לבקש סליחה ממי שכבר שכח את הענין? יותר מכך - האם יש מקום לבקש סליחה ממי שלא ידע בכלל שפגעת בו? בגלל שיקולים כאלה יש בהחלט מקום לברר את כל המקרים שאתה זוכר מצעירותך: דברים שיש סיכוי גדול שכבר נשכחו או שהזכרתם רק תקלקל ותזיק - יש מקום להמנע מבקשת סליחה. עם זאת יש אנשים שנפגעו. הם כואבים (גם אחרי שנים) וחיים בסבל בגלל פגיעות שהם נפגעו בילדות או בגיל צעיר. לכן מחשבות הפיוס שלך הם מחשבות ראויות וחשובות. נקרא לכל אדם לעשות חשבון נפש ולבחון האם אין בעברו אנשים שמסתובבים עד היום עם פגיעה שנפגעו ממנו ועליו להתעשת ולבקש סליחתם.
שאלה: אמונה:, רציתי לשאול שאלה. בזמן האחרון האמונה שלי קצת מדרדרת.אני לא מתפללת כל כך חוץ מבמסגרת בית הספר.וכבר אין לי את הכח (ושלא נדבר על הרצון) לברך ולהאמין.הסיבה היחידה שאני לא מפסיקה זה שאני מקווה שהרצון שלי להאמין יחזור, כי יש בתוכי משהו שאומר לי שזה הדבר הנכון.להמשיך באמונה. לפני כמה ימים חברה שלי שאלה אותי למה אני קמה בבוקר.מאיזה סיבה? אז אמרתי לא יודעת.היא שאלה אולי אלוקים? אז ממש כבר עמד לי על קצה הלשון - הפסקתי להאמין.אבל עצרתי את עצמי ושתקתי. עכשיו, הדבר הזה משפיע עליי בעוד נושא.כמו הדרכה.עוד חודש וחצי השבט שלי בבני עקיבא צופה לכניסה להדרכה.אנחנו סניף מעורב, וכל כך קל ליפול בנושאי בנים בנות כשמדובר בצוות.בגלל זה אני שוקלת אם בכלל להיכנס (למרות שזה בערך החלום שלי) כי אני פוחדת שאני לא מוכנה מספיק בשביל לעמוד בזה. אני באמת מקווה שתצליח להשיב לי בתשובה של מה לעשות - איך לחזור לעצמי - ולא סתם לקרוא את התשובה ולהמשיך הלאה. רבה רבה!! באמת כל הכבוד על העבודת קודש שאתם עושים פה (:
תשובה: אסור שאמונה תפגע בחלומות שלנו, האמונה והחלום צריכים להתחבר ולחזק זה את זה. לכן תכנסי להדרכה ומתוך ההדרכה תתחזקי ותשאבי כוחות לעמוד בנסיונות ולחזק אמונתך. הדרכה נכונה מעניקה הרבה כוח. תשקיעי בהדרכה את כל המרץ שלך: את השכל ואת הרגש. תעבירי פעולות בדברים שיחזקו את הרוח שלך ושל החניכים שלך: על עם ישראל וארץ ישראל, על חברה מעורבת ששומרת על עצמה ומקפידה על הדת, על תורה ועבודה, על צניעות בכל המובנים ועל הכוח שבענווה. כדי להצליח בכל התפקידים החשובים הללו תחפשי ותמצאי עזרה מתאימה. תחשבי על דמות של מדריכה טובה שהיתה לך - שהעבירה לכם פעולות טובות בצורה מלהיבה. תפני אליה ותבקשי שתעזור לך בתחילת הדרך. באשר לאמונה הפרטית שלך, את כותבת: "הסיבה היחידה שאני לא מפסיקה זה שאני מקווה שהרצון שלי להאמין יחזור" עלי לתקן אותך: הרצון להאמין איננו עצמאי, הוא לא הולך או חוזר מעצמו. הרצון להאמין הוא לגמרי שלך. את יכולה וצריכה להחליט אם את רוצה או לא רוצה להאמין. אם תחליטי להאמין - תאמיני. אם לא תאמיני, זה לא בגלל רצון שפתאום נעלם - זה מפני שאת החלטת שאינך רוצה להאמין. הרצונות הללו קשורים לעולם הפנימי של כל אחד מאתנו: יש בתוכנו קולות חומריים גופניים שמתעצלים להאמין שלא רוצים את החובות של האמונה ומעוניינים בחיים ללא גבולות ומגבלות. מצד שני, את מציינת קול פנימי רוחני, קולה של הנשמה (ציטוט משאלתך): "יש בתוכי משהו שאומר לי שזה הדבר הנכון.להמשיך באמונה." את קובעת אם את רוצה להאמין או לא רוצה להאמין. יש לך בחירה חופשית, לגמרי חופשית, לאיזה קול להקשיב ובאיזו דרך ללכת. מאחל לך שתלכי בדרך הנכונה.
שאלה: נטילת ידיים בבוקר: כבוד הרב יש המון אנשים שכשהם קמים בבוקר, (כמובן לאחר אומרם את ברכת "מודה אני") יש להם צורך מיידי ללכת לשירותים., ודבר זה אינו מאפשר להם קודם ליטול ידיים בבוקר ולברך על כך!. כיצד עליהם לנהוג?!
תשובה: לכתחילה יש ליטול ידיים מיד בהשכמה (יש מקפידים על נטלה ודלי על יד המיטה). זו נטילה בלי ברכה, הענין לא צריך לקחת יותר מדקה. לאחר מכן מתפנים בנחת, שוב נוטלים ידיים - ועתה מברכים על נטילת ידיים - אשר יצר - אלוקי נשמה. אם לא יכול להתאפק אפילו דקה - יש לתת את הדעת על ההלכה הבאה (מתוך שעור של הרב אליעזר מלמד): "בתלמוד מסכת שבת (שבת קח, ב) נאמר שיש להזהר לפני נטילת ידיים שחרית שהידיים לא יגעו בפה, בחוטם, בעין או באוזן, ולא בכל פתח אחר מפתחי הגוף, מפני שרוח-רעה שורה על הידיים לאחר השינה, והיא עלולה להזיק לאותם האברים. ורק לאחר שיטול האדם את ידיו שלוש פעמים לסירוגין, תסתלק רוח-הרעה מידיו, ושוב אין סכנה אם יגע בידיו באחד מהאברים הנזכרים." כאמור אם דחוף מאוד וחייב לרוץ מיד לשירותים, יתפנה בלי לגעת בשום פתח מפתחי הגוף. לאחר מכן יטול ידיו ויברך את כל הברכות. עייני הלכה ברורה ומפורטת
שאלה: סוכות: האם כאשר יוצאים לטיול בטבע למספר ימים בחול המועד ישנה חובה של בניית סוכה ואכילת הארוחות בה?
תשובה: ב"ה, אפשר לסמוך על המקלים בדבר ולא לבנות סוכה, אך אם יש סוכה מן המוכן להכנס. דני ארגמן
שאלה: טוסטר אובן: לכבוד הרב, יש לנו טוסטר אובן שהיה בשימוש בשרי כולל על התבנית עצמה והרשת. עכשיו קבלנו תנור שהשתמשו בו בחלבי ובשרי אנחנו רוצים להפוך את התנור לבשרי והטוסטר אובן לחלבי. מה צריך לעשות בשני המקרים כולל תבניות ורשתות? אגב לא השתמשנו בהם שבוע לפחות.
תשובה: את הטוסטר אובן: צריך לנקות הייטב בחומר ניקוי לתנורים. להפעיל אותו על ריק עם התבניות שבו והרשתות, בחום הגבוה ביותר שלו, למשך זמן שבו משתמשים בו בדרך כלל לאפיה או בישול. וזהו. את התנור. אם השתמשו בתנור אנשים שאינם שומרי תורה ומצוות שהתשמשו בו בבשר וחלב ביחד. אזי את התנור אפשר להכשיר כמו את הטוסטר אובן, אולם את התבניות צריך לזרוק. אין הם ניתנות להכשרה. אם השתמשו בתנור בחלבי ובבשרי אבל על פי פסיקת רב באופן מותר, אזי דינו כדין הטוסטר אובן לגמרי, כולל התבניות.
שאלה: קידושין: אשה מאורסת החלה לחשוש שיש לה סרטן השד. רק כחודש לאחר נישואיהם הודיעה את הדבר לבעלה, ואז הלכה להיבדק. התברר שהיא בריאה. האם יש כאן מקח טעות? אם אכן היתה חולה האם הדין שונה? אם יש מקח טעות אפשר לומר שאין אדם עושה בעילתו בעילת זנות ויחולו קידושין מעתה והלאה?
תשובה: לא כל כך בקלות פוסקים שקידושין לא חלים כי יש בהם מקח טעות. באופן כללי, נקודת המוצא של פוסקי ההלכה היא שלכל אחד מאתנו יש פגמים, והרבה דברים מתגלים לאחר הנישואין, ואין זה נכון כלל כי כל דבר שנחשף הופך להיות מקח טעות. לא זו בלבד, אלא שקשה מאוד למדוד את התגובה התיאורטית מה היה קורה לו היה נודע הדבר לפני הנישואין, והאמנם לא הייתה מתרחשת החתונה. ולא זו בלבד, אלא שגם בחינת תגובת בן הזוג לאחר הנישואין יש לשאול תמיד האם "סבר וקיבל". על כן, בוודאי שאם היא נמצאה בריאה הקידושין תקפים לחלוטין. אולם גם לו הייתה נמצאת חולה חס ו קשה מאוד להגדיר את המצב הזה כמקח טעות שאין צורך כלל בגט. כל זה ברמה התיאורטית, ולמעשה יש לבחון כל מקרה לגופו. אם השאלה נוגעת לסיפור אמיתי שהתרחש - אי אפשר לפסוק רק במישורים התיאורטיים אלא יש לבחון עוד הרבה דברים בסיפור עצמו.
שאלה: אלימות בסרטים: מה הבעיה בסרטים עם אלימות, הרי אין את "לא תעמוד על דם רעיך"?! ובסרטים דימיונים, שהאלימות לא יכולה להיות בעולם האמיתי? ובסרטים מצוירים שלא רואים שם דם וכדומה?
תשובה: א. עולם המחשבות איננו אמיתי פחות מעולם המציאות. אמנם ההלכה מתמקדת רובה בעניינים שבמציאות אך אנו מכירים מספר מצוות העוסקות גם בתודעה. לדוגמא,  ואהבת את ה  אלוקיך  או  לא תשנא את אחיך  וכדו. לאמור, איננו זונחים את התודעה בשום פנים ואופן. זאת ועוד, לפעמים דווקא דמיונות והרהורים נחקקים בלב עמוק יותר מאשר חוויות אשר התרחשו במציאות. לפיכך, העובדה כי סרטים אלו  דמיוניים  אינה מרככת את הקושי שבסרטים אלו וסריטות כאלו ואחרות עלולות להיווצר בתודעה של הצופה. ב. שאל את עצמך מדוע אנשים צופים בסרטים אלימים? מדוע אנו צאוהבים לראות את הדם והמאבקים המוצגים בפרוטרוט בסרטים מעין אלו? איזה יצר אנו מנסים לספק כאשר אנו בוחרים לצפות בסרטים אלו? נראה כי יש בבני האדם יצר של שפיכות דמים אשר משימתנו היא לעדן אותו ולתקן אותו. הצפייה של הסרטים הללו מגרה את היצר הזה וכך במקום לרומם את הנפש שלנו למקומות גבוהים אנו יורדים לאותם יצרים נמוכים. לסיכום, ביכולתנו לנצל את החיים שלנו להתרומם ולתקן את העולם באמצעות מעשים טובים ורוחניים. הסרטים הללו אמנם לא מתרחשים במציאות אך הם נוגעים בנו באותם מקומות נמוכים אשר במקום לרומם אותם אנו מתבוססים בהם. אביאל
שאלה: משיב הרוח ומוריד הגשם: לכבוד הרב, מתי אנו מתחילים לומר משיב הרוח ומוריד הגשם? שמעתי פעם שמתחילים לאחר תיקון ביז בחשוון, האם זה נכון או שמתחילים בשמיני עצרת? וחג שמח, אפיק.
תשובה: ב"ה, משיב הרוח - מתחילים במוסף של שמיני עצרת. ותן טל ומטר לברכה מתחלים בליל ז  מרחשון. זה לא באותה ברכה. דני ארגמן
שאלה: nangu, vao: מה משמעות השם "חדוה"? ב מראש.
תשובה: שמחה
שאלה: כללי: ברצוני לשאול מה לעשות כדאי להיות שמחה? אני בת 19 אחרי שירות באולפנא,משתדלת לא להיות מיואשת מעצמי. אני בחורה כישרונית שלא יודעת מה אני רוצה ללמוד, אציין גם כי אין לי כ"כ תמיכה ודיבור חוץ מההורים מכיוון שאני הבת הקטנה בבית וגרה עם ההורים. אין עם מי לדברר ולשוחח על כל מיני נושאים. אשמח מאוד לעזרה! פיתקא טובה בע"ה לכל עמ"י וחג שמח.
תשובה: נראה כי לראשונה בחייך את עומדת בצומת דרכים משמעותית כאשר עול ההחלטה רובץ על כתפיך. סיימת את המסלול המקובל של מערכת החינוך שלנו וכעת עליך לבחור לאן להמשיך. ככלל, ניתן להציע אולי כי כאשר משהו רובץ על כתפינו קשה לנו לשמוח. לאמור, השמחה הינה אקט רגעי המשוחרר מכל קונטקסט כללי. מי שטרוד כל הזמן במחשבה על העתיד או על העבר וכדו  יהיה לו קשה לשמוח בהווה. לטעמי, כדי לשמוח לא צריך  לעשות  משהו. הפוך, השמחה שוררת אצל מי שמשוחרר, שזורם, שחי את ההווה. עצתי אפוא - לכי אחר לבך. כדבריך, את בחורה מוכשרת ויש לך אופי ועתיד מובטח. שאלת הלימודים אמנם משמעותית אך בשורה התחתונה את מי שאת וזה כל מה שחשוב. אם תחשבי על זה היטב - תגלי שאין דבר משמח מזה. אביאל
שאלה: שיחה עם חבר: הרב. יש לי חבר כבר שנה וחצי עוד מעט, הוא בישיבת הסדר ואני בכיתה י ב, אנחנו ב ה חברים טובים מקפידים על שמירת נגיעה והכל ב ה (אנחנו עוד מעט בני 18 ומתכוונים להתחתן בעז ה בקרוב) אבל. אנחנו לפעמים מדברים בשיחות שלנו על דברים לא הכי צנועים אבל זה כי אנחנו משתפים אחד את השניה בהכל!! רציתי לדעת אם זה מותר? כי לא נראלי. ואם לא אז איך נצליח לא לדבר על דברים כאלה? (יש לנו יצר ואנחנו שומרים נגיעה וזה קשה גם שלדבר אי אפשר.) אשמח לתשובה ו.
תשובה: ב"ה, ברור שלדבר על ענינים צנועים זה אסור, גם אחרי החתונה מדברים על כך רק בצורה צנועה ונקיה. צריך לקבל החלטה שלא מדברים על זה ושומרים את זה לאחר החתונה, יותר מזה, עצם הדיבור מסכן את היכולת לשמור נגיעה, זה ממש לשחק באש, וחבל שתפסידו את מה שאתם כן שומרים. חזקו ואמצו. דני ארגמן
שאלה: שאלה: אני רוצה לשאול שאלה אך לא מעוניינת שהיא תפורסם. האם השאלות מתפרסמות? אם כן, ישנה אפשרות לשאול באופן שלא יוכלו למצוא את השאלה, או לשאול באופן פרטי?
תשובה: ב"ה, אפשר לשאול באופן שהשאלה לא תתפרסם, רק צריך לציין שאת לא מעונינת שהיא תתפרסם. דני ארגמן
שאלה: אשמח בבקשה אם הרב יאשר כי הבנתי את פירוש רש"י נכון, : לרב רציתי עזרה קטנה אם הבנתי את הדברים נכון? בספר במדבר פרק ב פסוק ב רש"י מביא שני פירושים למילה אותות, דברי פירוש רש"י למילה אותות- פירוש הראשון של רש"י - האות הדגל לכל שבט יהיה סימן.ומתוך כך כל שבט יכיר את דגלו, הפירוש השנ של רש"יי-אות-סימן שמסר להם יעקב. דעתי היא : שבפירוש הראשון של רש"י הוא עונה על השאלה, מהו הסימן שיהיה לכל שבט איך כל שבט ידע איפה לחנות? התשובה לפי הפירוש הראשון היא לכל שבט יהיה דגל סימן קבוע, לפי צבע האבנים שהיו בחושן וכשעמ"י יצטרכו לחנות, יגיע שבט ראובן יציב את דגלו בצד שקבעו לו וכך ידע כל השבט של ראובן לפי הדגל איפה עליו לחנות. לפי הפירוש השני -אותו שאלה, איך ידע כל שבט איפה למקם את הדגל שלו איך ידע כל שבט איפה לחנות?ו באיזה סדר יצעד במסע? התשובה היא לפי הסימן האות שנתןלהם יעקב - לפי הסדר שסחבו את מיטתו כך בזמן החניה ידעו היכן יעמוד כל שבט מי ליד מי, ובאיזה צורה להמשיך במסע. האם הבנתי נכון את פירוש רש"י האם השאלות שהעלתי לפירוש איזה סימן יהיה לשבט איפה לחנות ואיזה סימן יהיה לו להמשיך במסע האם זה נכון?
תשובה: לי נראה שהשאלה עליה עונה רש"י היא "מהם ה אותות  לפיהם חנו בני ישראל?" (המילה  אות  מופיעה כבר כמה פעמים בתורה לפני הפסוק שלנו: בספר בראשית, לגבי השמש והירח: "והיו לאותות ולמועדים ולימים ושנים", אחר כך בימי נח- הקשת היתה "לאות ברית". ומה עניין ה"אותות" בפסוקנו? מה הצורך בסימן?) הפירוש הראשון שלו עונה על שאלה זו בדרך ה פשט :  אות  הינו סימן, וכמו שנוהגים בכל ארוע גדול להציב שלטים ודגלים על מנת לכוון את האנשים, כך גם במחנה ישראל היו דגלים צבעוניים שציינו את מקום חניית כל שבט, והקלו על האנשים למצוא את המקום המיועד לחנייתם, ובמהלך החניה- מקל על ההתמצאות. הפירוש השני של רש"י הינו על דרך ה דרש : יעקב הורה לבניו באיזה סדר להוביל אותו לקבורה בארץ כנען אחרי מותו, ואמר להם שכאשר יצאו מארץ מצרים (פקוד יפקוד א-לוקים אתכם.) ילכו באותו סדר למשפחותיהם לכיןן ארץ כנען.
שאלה: השם יגל לבן: אנו צפויים ללדת בן חמישי בעוד כחודשיים ורציתי לדעת האם השם יגל מומלץ?
תשובה: כלל 1 בנתינת שמות: לא חושבים על שם עד הלידה, מכיון שבלידה יש רוח הקודש מאת ה  להורים, ואז בני הזוג יקלעו לשם הכי הכי נכון ומתאים לילד (שער רוח הקודש לרבנו האר"י זיע"א). ניתן לקרוא לבן שנולד בשם יגל. שבת ומבורך.
שאלה: הנחת תפילין בסוכות: בס ד עד מתי לא מניחים תפילין בסוכות האם בחג שני מניחים או לא מניחים תפילין וגם אם בשמחת תורה מניחים אשמח שתענו לי כמה שיותר מהר
תשובה: לא מניחים כל חג סוכות, וגם לא בשמחת תורה, רק היום יום שישי- מתחילים להניח תפילין. שבת ומבורך.
שאלה: כשרות ותפילה:, רציתי לשאול שתי שאלות בנושא כשרות וכוונה בתפילה 1. לאמא שלי יש תנור שיש בו תאיםכלומר אפשר לשים כמה תבניות והיא משתמשת בו גם לבשרי וגם חלבי באופן הבא: יש לה תבנית לבשרי ותבנית לחלבי. מצד שני הבנתי שלפני שימוש לחלבי בשרי יש לעשות הכשרה. ואני לא חושבת שהיא עושה.אלא ההפרדה היא רק בתבניות עצמןאחת לחלבי ואחת לבשרי. השאלה אם מותר לי לאכול מעוגות מאכלים שנאפים בתנור. מצד שני אם אני לא אוכל היא יכולה להתעצבן ויש ה פגיעה בכיבוד הורים והיא לאא אוהבת שאני מעירה לה על ענייני כשרות. 2. הבנתי שלהגיד תפילה בכוונה זה: ברוךמקור הברכות אתההעומד כאן נוכח ה אדון הכל היה הווה ויהיה אלוהינותקיף ובעל הכוחות כולם. השאלה שלי אם באמת אני צריכה לחשוב את כל מה שבסוגריים כי זה יוצא שהברכה אורכת ממש הרבה זמן. וגם השליח ציבור שבתפילה לא מתעכב כלכך אז מה זה בעצם אומר שהוא לא מכוון.? ומהי בעצם הדרך הנכונה לכוון ולצאת ידי חובה?
תשובה: וברכת ד  אמנם את צודקת שאין זה ראוי לעשות בלא חימום התנור, אבל זה לא פוסל את האוכל, בייחוד אם זה לא נעשה באותו היום, אלא לאחר 24 שעות, כפי שעושים בד"כ, ועל כן אפשר להקל לאכול את הדברים שהיא עושה כל זמן שהמגשים מופרדים ויש חלבי ויש בשרי. בעניין הכוונות אין צורך לומר את הסוגריים, אלא שאדם מכוון בהם ומכאן ואילך כל מקום שאומר "ברוך" מכוון למה שנאמר בסוגריים, ובכך הדבר נעשה אוטומטית. בברכת התורה והארץ יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום אשקלון
שאלה: ירידה באמונה: דבר ראשון, לפני השאלה אני רוצה להודות לכם על כל העזרה המדהימה שאתם עושים לאלפי אנשים. אני בן 17. רק לפני שבוע התפללתי 3 תפילות ביום. עשיתי הכל כמו שצריך, והשבוע פשוט הדרדרתי מבחינה אמונית לגמרי בכלל לא נטלתי לולב וגם מבחינה התנהגותית הדרדרתי. אני לא יודע מה קורה לי ואני לא יודע אם אני יכול לחזור.
תשובה: לך. בוודאי שאתה יכול לחזור, הקב"ה מחכה לך בכליון עיניים שתחזור, הוא יודע כמה אתה אוכל את הלב עכשיו, ויודע שאתה רוצה להיות ר איתו, ולקיים הכל הכל, וזה נורא קשה לך, ואתה מרגיש מבולבל, ולא בטוח בעצמך. אתה יודע למה הגיל שלך נקרא "נעורים"? (כמו בתהילים פרק קכ"ז "כחצים ביד גבור כן בני הנעורים") כי זה גיל שבו כל נער כמוך עובר "ניעור" רציני: מילד תמים, שעושה (כמעט) כל מה שצריך לעשות, והוא "חנון", פתאום "לא בא" ו"לא מתחשק", ו"זה לא בראש שלי" וכו  וכו. ופתאום כאשר זה קורה- אתה נבהל: "מה קורה לי?" ומתייאש מעצמך. אל תתיאש, גם אם תיפול עוד ועוד- תדע שאתה יכול לקום, והקב"ה מחכה שתקום!!! בהצלחה, גבר!!!
שאלה: אמונה וצניעות: אני בת למשפחה דתייה וכבר הרבה זמן אני רוצה לשנות את הדרך שלי. (רק בצניעות) בגלל ש- אני לא אוהבת להיות שונה אני לא יודעת למה אני עושה את זה. בקשר לסיבה השניה, אני לא יודעת למה, אבל את שאר המצוות אני יכולה לעשות בלי שהסיבה הזאת תפריע לי. אני הלכתי פעם אחת עם מכנס צמוד ובאמת הרגשתי שזה ר ולא הרגשתי שאני חוטאת. איך אני אדע את הסיבות או אם בכלל יש ה?
תשובה: לך. אני לא בטוח שהבנתי אותך: אני הבנתי, שבדרך כלל את מתלבשת בצורה שמוגדרת על ידי החברה שאת חיה בה (ההורים, המורות, הרבנים וכו ) כ"צנועה", ואת מרגישה שבעצם גם ללכת עם מכנסיים זה נחשב "צנוע". על חלק מחכמינו מסופר, שכל אחד היה משתדל במצווה אחת לעשות אותה בצורה מושלמת ומיוחדת. וכל אחד- לקח לעצמו משהו אחר: זה- נטילת ידים. זה- מצוות ציצית וכו. מה רצו ללמד אותנו בסיפורים האלה? לכל אחד מאיתנו אישיות משלו, מיוחדת מאד. לכל אחד ואחת התמודדויות אחרות לגמרי. את מרגישה שלגבי הלבוד יש לך התמודדות מיוחדת. ההתמודדות הזו, מזמינה אותך לברר לעצמך את נושא הצניעות בצורה רצינית, איך את ממנפת אותו ואיתו ביחד (ודווקא מתוך ההתמודדות) מתפתחת, ומפתחת את כל עולם האמונה שלך. הסיבות לגדרי הצניעות שהעולם הדתי מציב, הן ההבנה העמוקה של ההתמודדות של האנושות בשאלה המרכזית של החיים. הרמב"ן, בפירושו לתורה (בראשית פרק ב  פסוק ט  "עץ הדעת טוב ורע") מסביר שעד שהאדם אכל מעץ הדעת טוב ורע- הוא היה עושה רק את מה שה  רוצה שהוא יעשה, ולא היה עושה מה שה  לא רוצה שהוא יעשה. בקיצור- "חנון" מושלם. האכילה מעץ הדעת טוב ורע, הביאה אותו למצב של "בחירה": האדם יכול כבר לעשות מה ש"מתחשק" לו, אפילו שה  לא מעוניין בכך, והאדם מתמודד בכל רגע ורגע בשאלה: מי נמצא במרכז החיים שלי: הקב"ה- או ה"חשק" שלי? מנקודת המבט הגברית, אני יכול לומר לך בצורה חדה ולא כל כך יפה: אין אף מצווה, שמשתווה בעוצמת המשיכה שלה, לנערה במכנסיים קצרים וגופיה. השאלה שצריכה להשאל, והיא שאלה נוקבת, ואולי קשה ללכת איתה עד הסוף, וזאת ההתמודדות שלנו: (ספר מיכה, פרק ו ): "ומה ה  דורש ממך?." עכשיו את מעוררת שאלה נוספת: האם בכלל יש ה? טוב, זו שאלה נכבדה, אני מפנה אותך שוב לפירוש הרמב"ן לתורה (ספר שמות, פרק י"ג פסוק ט"ז החל מן המילים "ועתה אומר לך כלל בטעם מצות רבות"). אם את לא מבינה איך זה עונה לשאלתך- חזרי אלי, אסביר.
שאלה: נשים במעמד גבוה וארץ ישראל: הרב רציתי לשאול כמה שאלות שנורא מציקות לי בזמן האחרון 1. האם זה נכון שיש הלכות האוסרות על נשים לעסוק במשרות גבוהות - כגון ח"כית? אם כן אשמח לשמוע מהי הסיבה לכך, ולמה זה לא שובניזם? 2. לפני כמה זמן שאלתי כמה אנשים למה כיבוש ארץ כנען ע"י עמ"י זה מעשה מוסרי ולא ברברי וחלק מהתשובות שקבלתי היו שמעבר לרצון ה - עמי הארץ שישבו חטאו בע"ז, גילוי רעיות ושפיכות דמים - לפני הירידה למצרים בנ"י גרו פה ובעצם הם חזרו וגילו ש"השתלטו עליהם על הבית" מפה עלו לי כמה שאלות: למה דווקא ארץ ישראל ולא כל שטח אחר? באותה תקופה שכדור הארץ יחסית לא היה מאוכלס אני מניחה שהיו הרבה שטחים ריקים התשובה של "כי זה היה הבית לפני מצרים" לא עוזרת - כי כש"בנ י" גרו שם זה לא היה עם זו הייתה משפחה. מה ההבדל בין הארץ לבין שטח אחר? אם יש הצדקה כלשהי לא"י למה ה לא יכל לתת לנו שטח כלשהו שלא מצריך הריגה של אלפי אנשים? - ואם התשובה היא בגלל החטאים שלהם - אז ה הוא כל יכול מין הסתם שיש אפשרויות אחרות חוץ מהרג לגרום להם לחזור בתשובה וכו ואם באמת העמים האלה חטאו כל כך שהם היו חייבים עונש מוות למה ה לא היה יכול לעשות את זה בדרך אחרת במקום להרוג תוך כדי גם אנשים מעם ישראל במלחמות? וחג שמח :)
תשובה: וואו. מסובך. לך. 1. לגבי כהונת נשים במשרות ציבוריות, אינני חושב שההגדרה הנכונה היא "הלכות שאוסרות", כי זה לא בדיוק "הלכות" ב"משנה תורה" של הרמב"ם, או "שולחן ערוך", אך זוהי הכוונה מוסרית- נורמטיבית של גדולי ישראל בדורות הקודמים. אני מניח שאת יודעת שבדורות הקודמים היו נשים (מעטות ביותר, כי כל החברה האנושית היתה בנויה על נורמות שונות לגמרי למגדר הגברי והנשי) שהגיעו לעמדות הנהגה, כמו דבורה הנביאה, מרים הנביאה, חולדה הנביאה ועוד, בתקופת התנ"ך, וגם בתקופות מאוחרות יותר, היו נשים "גדולות" בתפקידים ציבוריים חשובים. החברה עוברת היום שינוי, המנהיגים הרוחניים של הציבור שומר המצוות רואים את השינוי כל אחד בדרכו הוא, וברור שהחברה לא תהיה בעוד מאה שנים כמו שהיא היום, ובוודאי לא כמו שהייתה לפני מאה שנים, ואני מתכוון גם לחברה החרדית, וגם לחברה הדתית- ציונית. (אני שמעתי מאבא שלי לא פעם ולא פעמיים, ביטויים מלאי הערכה למנהיגות שהיו בתנועה הדתית ציונית, אלה שהנהיגו את תנועת "אמונה", כמו לדוגמא "נציגת אמונה חייבת להבחר לכנסת, כי הם באמת עשו משהו למען החברה בישראל".) 2. למה אנחנו עורכים "ברית מילה" לילדים שלנו? האם זה לא "ברברי"? אם ה  ציווה זאת- זה לא ברברי, זה נעלה ומוסרי, וחשוב, ואנחנו נעשה זאת בשמחה. היחס בינינו, עם ישראל, לבין ארץ ישראל, הוא לא יחס של "זכות" שיש לנו על ארץ ישראל, אלא יחס של "חובה". יש הרבה מצוות, חלק מהם קל למלא, חלק מהם קשה למלא, חלק מהם קשה מאד מאד למלא. והקב"ה רוצה שנמלא את כל מצוותיו. קשה לשלוט בארץ ישראל, והקב"ה מחייב אותנו לעשות זאת. למה דווקא ארץ ישראל? איננו יודעים (בוודאי שיש הסברים נפלאים, כמו הסבריו של ר  יהודה הלוי בספר הכוזרי.) למה בית המקדש דווקא בירושלים? איננו יודעים. למה הקב"ה ציווה לשחוט בהמות דווקא בצוואר ולא בעורף? איננו יודעים (יש מדרש המעלה שאלה זו) הקב"ה לא מצווה אותנו להרוג את הגויים שיושבים בארץ כנען. הוא מצווה אותנו לפנות אליהם, ולהציע להם לפנות עבורנו את הארץ, שאנחנו נשלוט בה, כי זה רצונו. מי שיפנה- מוטב. ומי שלא- לא תהיה ברירה ונאלץ למלא את רצון ה, ולפנות אותו, שלא יפריע לשלטון עם ישראל בארץ ישראל. זו מצוות ה. ראי גם ברמב"ם, הלכות מלכים ומלחמותיהם.
שאלה: נשבר הלב: מרגיש שאבא שבשמיים נמאס לו ממני. הוא לא מתייחס אלי. אני כבר תקופה של שלושה חודשים בדיכאון, והוא לא מתייחס אלי, לא לתפילות לא לכלום. כל היום אני בוכה ובוכה, וכל פעם מלא תקווה שאולי הוא שומע או בכלל מתייחס אלי. נכון, אני עשיתי חטאים, אבל חזרתי בתשובה כל כך חזקה, שמעולם לא חזרתי בצורה כזאת. נפלתי, אבל קמתי למענו. שמתי אחרי כל נפילה מה כבר אני לא חשוב לו יותר בגלל שחטאתי? לא בא לו עלי יותר? אם זה היה הבן שלי, לא משנה מה הוא היה עושה, רק שיגיד לי "אבא אני אוהב אותך"- אני מחבק אותו ועוזר לו, לא משנה מה. אז אומרים שה הוא אוהב את כולם אהבה הכי גדולה, יותר מבני אדם, אז איפה האהבה שלו אלי?
תשובה: שאלה לא פשוטה. בצבא, בטירונות, המפקדים לא נותנים יחס טוב לחיילים שלהם. צועקים עליהם, מריצים אותם, ממש "מתעללים" בהם. אז מה נבין מכך? שהמפקדים לא מעריכים את החיילים? בוודאי שהם מעריכים את החיילים, והחיילים חשובים להם, ואחרי התקופה של הטירונות הם יתחילו להיו חברים שלהם (אפילו שהם יישארו המפקדים שלהם, והחיילים חייבים להשמע לפקודות שלהם) זה ברור שכך נוהגים בתקופת הטירונות, כדי שהנערים הצעירים שהגיעו לצבא יהפכו לחיילים ממושמעים, ולוחמים מעולים. הקב"ה לא מתייחס אלינו בצורה גלויה. הוא לא "עונה לנו", הוא לא מחייך אלינו. אבל הוא אוהב אותנו אהבה גדולה מאד. כל החיים שלנו בעולם הזה- הם כמו טירונות. בעולם הבא- הקב"ה "ישבור את הדיסטנס" איתנו, יאיר פניו אלינו, נרגיש את האהבה והחום שהוא נותן לנו.
שאלה: תורת הנסתר: התחלתי להתקרב לדת, כרגע אני חילוני אבל אני מתחיל להתקרב. אין לי שום ידע בתלמוד או בהלכה אבל בכול זאת התחלתי לקרוא את הזוהר ( בתרגום ) ואת התלמוד עשר הספירות. זה ר להתחיל לקרוא את הדברים האלה בלי ש"ס ופוסקים??
תשובה: ב"ה, ברור שאין להתחיל ללמוד ספרים אלו, הם נלמדים רק על ידי יחידי יחידים שהגיעו למדרגה זו, אתה צריך ללמוד ספרי אמונה והלכה. דני ארגמן