LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: להכניס את ההורים למוסד: מתי או באיזה שלב מותר או אסור או חיבים להעביר את ההורים או אחד מהם למסגרת מוסדית? האם ניתן למצוא סימוכין או מקורות בכתובים לענין זה? כולל בשו"ת ספרים או קונטרסים.
תשובה: עיין רמב"ם הלכות ממרים פ"ו, שאם הבן אינו מסוגל לטפל בהורים עליו להעבירם למסגרת מתאימה.
שאלה: כיסוי הפנים בחופה: האם כלה חרדית ספרדית צריכה שהכיסוי של פניה בחופה יהיה אטום (כמו מפה) או רגיל (שקוף)?
תשובה: אין צורך בכיסוי אטום אלא בכל כיסוי שהוא.
שאלה: חימום אוכל בשבת: 1.במסגרת משלחות בני נוער לפולין האוכל מגיע מוכן מהארץ עטוף במספר עטיפות על מנת שיהיה אפשר לחממו במלונות ללא חשש כשרות. הבעיה מתעוררת בשבת כאשר הגוי מדליק את התנור בשביל לחמם לקבוצה את האוכל, האם זה מותר? אם לא, באיזה דרך יהיה אפשר? 2. מה הדין של בישול עכו"ם בביצים, אם המלון משתמש בסיר מיוחד לביצים? 3. מה הדין של מנה חמה או מרק נמס בכוס בשבת?
תשובה: 1. אם הגוי מדליק במיוחד זה בעיה משום שהוא עושה מלאכה במיוחד בשביל ישראל בשבת. מה שאפשר לעשות הוא לסדר שעון שבת או טיימר שידליק את התנור בשבת, ולשים את האוכל בתנור לפני שהוא נדלק. זה מותר גם על ידי ישראל. אם למשל אוכלים בשעה 10:00, לסדר שהתנור יידלק בשעה 8:00, ואת האוכל לשים בתנור חצי שעה קודם. 2. לא לאכול. 3. אני חושב שמנה חמה אין לעשות בשבת. למרות שהיא עוברת תהליך במפעל, החום של החמש דקות שמשהים במים חמים נותן בחינת מכה בפטיש ומכשיר אותה לאכילה. יש בזה קצת בישול.
שאלה: לשבח ולהלל את הקב"ה בתפילה: אנני רוצה להישמע אפיקורוסית אך זאת שאלה שמאוד מעניינת אותי, ואין בה כל חשש לחוסר אמונה, הכל נובע מהרצון ללמוד ולגדול. מדוע במהלך כל התפילה אנחנו מהללים ומשבחים את הקב"ה. זה מה שהוא ביקש? אם כן, הלא זה סוג של מגלומניה. ובית המקדש שהוא רוצה שיבנה, מעין טירה למלכים. ברור לי שהקב"ה הוא המלך, אך האם יש צורך בכך? איפה הצניעות. אשמח לשמוע תשובה, וללמוד ממנה.
תשובה: לך, התפילה אנו מתפללים היא אינה לצורך הקב"ה, אלא בשבילנו. בתפילתנו אנו לא באים כדי לשכנע את הקב"ה לעשות את רצוננו, אלא כדי לרומם את הרצון שלנו אליו. התפילה אינה משפיעה ומשנה את הקב"ה אלא דווקא את האדם המתפלל. בתפילה האדם עוסק בדברים המרימים אותו מעל לחיי היום היום השגרתיים והשקועים בעסקי פרנסה וכד' ומפנים את לבו של אדם לעניני הלב והרוח. מי שמתפלל מעומק הלב מושפע בעצמו מתפילתו ועל ידה הוא מתרומם ומתקרב אל הקב"ה. כמו אוהב שכותב מכתב לאהובתו, וככל שהוא משקיע מעצמו בכתיבתו כך הוא מתקרב יותר אל אהובתו. מילות השבח וה שבתפילה לא באו בשביל הקב"ה, אלא בשבילנו, כדי לטעת בנו את היחס הנכון אל הקב"ה - יחס של הבנת הגדולה האלוקית מחד, ויחס של הכרת טובה מאידך, על כל הטובות שהוא עושה עמנו. וכך גם בית המקדש. בית המקדש אינו הבית של האל, הלא מלוא כל הארץ כבודו, ואין הוא זקוק לבית כדי לגור בו. וכבר אמרה התורה: "ועשו לי משכן ושכנתי כתוכם" - ודרשו חכמנו: בתוכו לא נאמר, אלא בתוכם. הקב"ה שוכן בליבו של אדם. אבל האדם זקוק למקום מקודש כדי שבו יוכל להתעלו ולהתקרב אל הקב"ה, ולכן נצטווינו לבנות את הבית הגדול הזה - לצורכינו, ולא לצורכו.
שאלה: קריאת פרקי שירה: כשאומרים קריאת פרקי שירה, האם מתכוונים קריאה של ממש (זאת אומרת בקול) או שמספיק לקרוא בלב כמו שקוראים ספר? והאם ניתן לקרוא בישיבה או בשכיבה או שחובה בעמידה כמו בתפילה רגילה?
תשובה: אין חיוב לקרוא פרקי שירה, ולכן כל אחד יכול לקרוא כרצונו, בקול או בקריאה בכוונת הלב בלבד וכן מותר לקרוא בישיבה. אומנם לא ראוי לקרוא פרקי תפילה במצב של שכיבה.
שאלה: דם על הטלית: עקב חתך באצבע, הטלית התלכלכה בטיפת דם. האם כשרה להשתמש בה או שעד שתנקה יש להשתמש בטלית חלופית?
תשובה: מותר להשתמש בטלית.
שאלה: רב - בעל מכה: חברה שלי נמצאת בתהליך גירושין מבעל שהיה מאוד אלים כלפיה. (היא אף אושפזה בשל נזקים שגרם לה). אותו בעל עומד בפני מבחני סמיכה לרבנות. האם יש דרך למנוע ממנו להפוך לרב בישראל?
תשובה: להודיע על כך לרבנות הראשית.
שאלה: למות על ארץ ישראל: האם אנו בציבור הדתי לאומי לא מקדשים יתר על המידה את ארץ ישראל, ובעצם מנווטים את מרב כוחנו על אדמה שהיא חומרית ולא על התורה והמצוות? שמעתי משפט חכם שאומר: שבלי ארץ ישראל התקיימנו 2000 שנה ואילו שניה בלי תורה לא נוכל להתקיים בכלל. האם יש מקום בכלל אף להקריב חיי חיילים (אנוכי חייל) כדי לשמור על פיסת אדמה? כי אין כאן משום ייהרג ואל יעבור. כמובן שכאן נכנסת השאלה, האם מבחינה הלכתית יש וצריך למות על "חתיכת" אדמה מארץ ישראל או שחיי אדם קודמים לאדמה? אני מודע לזה שזו שאלה ידועה אבל הייתי רוצה תשובה. כמובן שאנו נמצאים בשלב של מלחמת מצווה וצריך להגן, אבל בהנחה שהיה עכשיו שורר שקט ממושך וכו, האם היה מקום להקריב חיי חיילים על אדמה? נ.ב איני רוצה שישתמע מהשאלה כאילו יש לי בעיה עם זה אני פשוט לא מבין כביכול מהם "סידרי העדיפויות".
תשובה: לך, ההנחה שבשאלתך, כאילו ארץ ישראל היא פיסת אדמה ולא תורה, היא טעות גמורה. התורה מצווה עלינו להלחם על הארץ הזו, לכבוש אותה, להפריח את שממותיה ולכוננן בה שלטון יהודי. וכי מצווה של תורה, שאנו מצווים למסור עליה את הנפש במלמה היא "פיסת אדמה חומרית"? חס ו ישוב ארץ ישראל הוא המפתח לכל המצוות כולם. ועיקרה של תורה ניתנה כדי שתתקיים בארץ, ולא בגלות. והרבה מצוותיה אינן יכולות כלל התקיים אלא בארץ. ועיקרה של יצאת מצרים לא באה אלא כדי להביאנו אל הארץ הזו, כפי שהבטיח הקב"ה לאברהם אבינו: "ודור רביעי ישובו הנה" - כלומר, לארץ ישראל. ורבותינו הפליגו בערכה של מצוות ישוב ארץ ישראל עד שאמרו שהיא שקולה כנגד המצוות כולן. הקושיה איננה מדוע אנו מוסרים את הנפש על ארץ ישראל, אלא כיצד יתכן שיש שומרי תורה ומצוות שמתעלמים מחובתם ההלכתית להיות שותפים בכיבוש וישוב ארץ ישראל עד שהם נשארים בגלות גם כאשר שערי הארץ נפתחו? אומנם התקיימנו בגלות 2000 שנה בלי ארץ ישראל, אבל לקיום הזה קורא הגר"א (בהוספות שבסוף פירושו לספרא דצניעוא) שזה קיום בקבר. עם ישראל התקיים בצורה ניסית בגלות, אבל לא היה עם חי. הפרטים, היחידים חיו, וגם זה בקושי. העם בכללותו מת. הרוח הלאומית הייתה רדומה והאומה לא התקיימה כיחידה לאומית, אלא כעצמות פזורות בקבר, שהם יחידים שפזורים בארבע קצוות הארץ. מצב שהנביא יחזקאל (פרק לו) מתאר כחילול ה' הגדול והנורא. ברוך ה' ששבנו לארץ ישראל, ועם ישראל חזר לחיות. לא רק כיחידים אלא כעם. יש לנו ממשלה וצבא (שאתה זוכה לשרת בו), ומדינה ואנו מופיעים כעם בין האומות. וחילול ה' הנורא של הגלות הולך ונמחה, ובמקומו קם קידוש ה' הגדול שבקימה המחודשת של העם לחיים בארץ האבות. האם היצאה מן הגלות היא רק "פיסת אדמה"? המלחמה על ארץ ישראל היא מלחמה על גאולתינו, על היכולת שלנו לחיות כעם, על זכותינו להגן על עצמנו, על כך שלא נהיה תלוים בהגנה של אחרים, שכידוע לא כל כך ממהרים להגן עלינו בשעת הצורך. השאלה אינה: אדם או אדמה, אלא עם חי או עם מת. מפני שעם תלוש בלי ארץ לא יכול לחיות. הוא יכול בדוחק שלא למות, אבל לחיות חיי עם שמקדש שם שמים אי אפשר בלי ארץ ישראל. אומנם כל זה נכון גם אילו הייתה לפנינו שאלה מעשית, אלא שבמצב הנוכחי זו אשליה לחשוב שאם ניסוג מחלק מארץ ישראל נציל בכך חיי חיילים ויהודים. האמת הפוכה. כל הנסיונות להגיע להסכם עם אויבנו תמורת ויתורים והחרבת ישובים גרמו להרג גדול יותר של יהודים, אזרחים וחיילים. המלמה עם אויבנו היא על כל הארץ. הם לא מסתפקים בפחות. וכמה שנותנים להם יותר תאבונם רק הולך וגובר. והמחשבה כאילו יש כאן מלחמה רק על חתיכה אחת מארץ ישראל (ולכן אולי חיי אדם עדיפים ממנה) היא דמיונית. דווקא אם נהיה חזקים ונחושים באהבתנו לארץ ובקיום מצוות ישוב הארץ, נזכה בע"ה לשבת בה ב ובנחת.
שאלה: אמונה-חיזוק עצמי: אני לקראת גיוס ומרגיש מאוד מבולבל לגבי הדרך בה אני נמצא. מצד אחד לפעמים אני מקל ראש בהרבה מצוות ומאידך יש בי פתאום רגש עז לעבודת ה. הייתי מעוניין ורוצה שתמליץ לי אולי על כמה ספרים שיוכלו לכוון אותי הצורה הטובה ביותר. מראש על תשומת הלב.
תשובה: ראש לכל, ללמוד הרבה פעמים את הספר מסילת ישרים. לאחר מכן אתה יכול ללמוד עוד ספרי מוסר אחרים לפי מה שמתאים לך. אתה יכול ללמוד מספר מנורת המאור, שיש שם כינוס של דברי אגדה שמחזקים אותנו לשמירת יסודות התורה והמצווה. אם יש לך חברותא, או שאתה מעצמך יכול, תלמד גם דברי אמונה. למשל תלמד מתוך ספר עין אי"ה לרב קוק, שם יש עידוד גדול לעבודת ה' בשכל וברגש. מעבר לכך תתרגל להקפיד על שלוש תפילות ביום. כדאי שתלמד על התפלה כך שהתפלה תהפך להיות חלק חשוב מסדר היום שלך.
שאלה: נישואים לספרדי ומנהגי הילדים: אני אשכנזיה משני הצדדים ומאוד קשורה לתפילות ומנהגים בנוסח אשכנזי. בעלי לעתיד הוא ספרדי ואני רוצה שנחנך את ילדינו למנהגי אשכנז. בעלי מסכים שננהג לפי מנהגי האשכנזים. האם מותר שהבעל יעבור למנהגי האשה?
תשובה: יש להבחין בין המנהגים השונים, וביניהם לבין הלכות פסוקות בשו"ע. בהלכות הבעל חייב להמשיך את מורשת אבותיו והבית בעקבותיו, אך מותר להדר ולנהוג כמנהג האשכנזים במקום שהם מחמירים. חוץ מתפילת עמידה שגם בה נוסח ספרד האשכנזי המדוייק! קרוב לזה הספרדי אין כמעט בעיה. כלומר, אפשר להתפלל בביכנ"ס אשכנזי ורק את השנויים המהותיים, כגון: נוסח העמידה, להתפלל בנוסח ספרדי. את אינך חייב להתפלל בנוסח ספרדי ויכולה להמשיך בנוסחך, כי הדבר לא מפריע ל הבית. עצתי, שתשבו עם רב המכיר את הבעיות, או שתעלו את כל הנקודות הנראות לכם כבעייתיות, ותפנו אותם לרב ותמצאו פתרון לכל הנושאים.
שאלה: לבוש לא צנוע בקורס: בקורס שאני לומד המורה באה לפעמים עם מחשוף בחזה, וגם כשלא אז עם בגדים מאוד צמודים צבעוניים וכו. אני משתדל לשבת מאחורה להסתכל במחברת רוב השיעור ולעשות את עצמי כותב במחברת או קורא בספר, אבל לפעמים היא מבקשת שוב ושוב להסתכל ללוח או עליה, ומאוד אכפת לה שכולם יגלו עניין בהסברים שלה, אני מרגיש שזה מאוד פוגע בה שאני מצד אחד די בולט בלימודים ומצד שני מתעלם ממנה ושקוע בעצמי כל השיעור, אם אעיר לה על הלבוש שלה נראה לי שזה מאוד יפגע בה והיא לא תיקח את זה בפרופורציה המתאימה - הרגשתי שההופעה החיצונית הזו ממש חשובה לה. כל זה בנוסף למה ששמעתי שאסור להסתכל על אישה נשואה אפי שאיננה מושכת - ואילו כאן לצערי שני התנאים מתקיימים. כיצד עלי לנהוג?
תשובה: יש למצוא דרך נאותה להסביר לה שלבושה הוא פרובוקטיבי ופוגע לא רק באחרים אל גם בעצם בה עצמה. כי אם היא מרצה ואישיות חכמה למה לה להבליט את גופה? אולי תשלח לה מכתב אנונימי ותסביר לה בדרכי נועם את הבעיה. במקומות מכובדים רבים בעולם דורשים מהנשים לבוש מכובד ומדוע ניגרע? כיצד לכתוב מכתב אנונימי.
שאלה: גילוח לגבר: האם מותר לגבר לגלח את שערות בית השחי? (נראה לי שהיום יש הרבה גברים שעושים כך)
תשובה: אם רוב הגברים עושים כך אז מותר.
שאלה: שאלות על סעודת הפורים בישיבות: שתי שאלות לגבי השמחה שבסעודת פורים בישיבה, בה בחורים רבים מתבשמים ואף משתכרים משתיית היין: 1) מה שווה השמחה בסעודת פורים אם בסופו של יום הבחור כמעט ולא זוכר מה עבר עליו, אילו דברים אמר ומה אנשים אמרו לו? האם לא עדיף למעט בשתייה כדי להישאר צלול? 2) כיצד יש להיערך לסעודת היום עם בני הישיבה? מה צריכות להיות המטרות מן הסעודה? אילו דברים צריך לקחת הלאה, להמשך השנה?
תשובה: מצוה לבסומי בפורים אך לא לעבור את הגבול, דהיינו לשתות ולשמוח ולהשתחרר מעט. וזאת לעשות בסעודת פורים ולא בליל פורים. השמחה מחברת בין אנשים. השמחה מאפשרת להתגבר על מתחים בין אנשים. ולמחול על עלבנות. וצריך לשאוף ששמחת פורים תרומם גם את הימים הבאים והאווירה בישיבה תיהיה יותר טובה מאשר לפני פורים יותר יחד, יותר שקידה, עבודת ד' יותר עוצמתית.
שאלה: חתונה של זוג שאינו שומר תורה ומצוות: האם יש ערך לחתונה של זוג חילוני שלא שומר תורה ומצוות? שמעתי שיש פירוש על "שלא ניגע לריק ולא נלד לבהלה" - שלא ייצאו מאיתנו בנים שאינם שומרים תורה ומצוות. כיצד ראוי להרגיש בכזו חתונה (שמחה, צער)?
תשובה: גם מזוג של שומרי מצוות יוצאים לפעמים ילדים שאינם ממשיכים בדרך. מאידך, יש בעלי תשובה בין בניהם של הורים שאינם שומר תורה ומצוות. ומה האלטרנטיבה? שיחיו בפריצות ללא חופה וקידושין? הילדים ייוולדו בלאו הכי! אדרבה, אם ידריכו אותם נכון לקראת הנשואין ויערכו נישואים בדרך נאותה (כגון, ע"י רבני צוהר) יש סיכוי מסויים שהאוירה הטובה תקרבם לתורה ומצוות והדבר עשוי להשפיע גם על ילדיהם.
שאלה: פרידה מהכותל ע"י הליכה לאחור: האם כאשר נפרדים מהכותל - יש לצעוד לאחור - כלומר, עם הפנים אל הכותל?, אם כן - מהו המקור לכך? והאם ניתן להקל בכך כאשר יש חשש להיתקל בעוברים ושבים?
תשובה: זו מידת חסידות. כך נהג מו"ר הרב צבי יהודה. הוא נזהר לא להיתקל באף אחד.
שאלה: טוב להימנע מלקבל מחמאות ע"י האשה?: כיצד בעל צריך להגיב למחמאות שאשתו נותנת לו? האם יש ענווה בכך שהבעל מנסה להתנער מקבלת מחמאות ולומר לה שהוא לא באמת ראוי לכך?
תשובה: כדאי לקבל מחמאות מהאישה. בדרך כלל בני אדם לא נמצאים במדרגה של מידת ההשתוות שעליה מדבר הרב קוק בספרו  אורות הקודש ח"ג עמ' רמ"ו. אל מול האמירות השלליות שאנו סופגים מאחרים, אל מול האמירות שאנו לפעמים אומרים לעצמנו על כך שאנו "לא יוצלחים", כדאי לקבל איזון מאישה טובה שגם מאירה את הצד השני של חיינו. אולם אם האדם לא נמצא במקום שתארתי לעיל והוא מרגיש מספיק טוב עם עצמו וכוחותי, או אם הוא נמצא במידת ההשתוות, יתייחס לאמירות של האישה כאמירות שמבטאות את אהבתה של האישה אליו. בנוגע לתוכן הדברים הוא ישמע ויראה בכל מחמאה עוד אחריות שמוטל עליו לעשות בחייו. כל מחמאה היא כצ'ק שאדם צריך לאחר מכן לפרוע בהתנהגותו ובעליית מדרגה בחייו.
שאלה: שליחת הזמנות בשלושת השבועות: בתי אמורה להתחתן בחודש מנחם אב בעז"ה האם יש בעיה למסור הזמנות לאורחים במהלך 3 השבועות?
תשובה: אני לא חושב שיש בזה בעיה.
שאלה: מי שחייבים לו ממון אם חייב למחול: לכבוד מעלת הגאון הגדול הרב דב ליאור שליט"א כיון שלפי הקבלה מי שחייב ממון או מי שחייבים לו חוזר בגלגול כדי להשלים החוב,האם מכאן ניתן להסיק שמי שחייבים לו כדאי לו למחול על החוב כדי שלא יחזור בגלגול? זה לא נשמע נכון שהצדק יעשה בצורה כזו שהנפסד גם הוא יחזור בגלגול?
תשובה: אני חושב שעל סמך דברים כאלה אנחנו לא יכולים לפסוק הלכות למעשה. החוכמה הפנימית הסבירה את פעולת ההשגחה האלוקית בעולם, והגלגול זו זכות כזאת שמזכים את האדם לתקן את עצמו, אבל לא שאנחנו נקבע על סמך זה מהלכים בעולם העשייה שלנו. אנחנו צריכים לעשות על פי הנגלה. אדם שרואה שבאים לגנוב רכוש מהחצר שלו, האם הוא צריך להפקיר את הרכוש כדי לא להכשיל את הגנב באיסור גזילה? אנחנו פוסקים "הלעיטהו לרשע וימות" הוא לא חייב לוותר על ממונו. אתה לא חייב לוותר על הממון שלך, לא מובא בהלכה חיוב כזה. מותר לך למחול, אבל אינך חייב לעשות את זה.
שאלה: מטרת החיים: 1) האם קיימת מטרה כללית שלשמה ה ברא את האדם בעולם הנוכחי? ואם כן, מהי? 2) האם את המטרה בעולם אנחנו קובעים, כי גם אם ה ברא אותנו למטרה מסויומת -איננו יכולים לדעת אותה.
תשובה: רבים מגדולי ישראל עסקו בנושא זה. אנו יכולים לענות על שאלה זו מכוח מה שנתגלה לנו בתורה שהאמונה היהודית מאמינה שניתנה לנו על ידי בורא העולם. נכון שאין לנו תקשורת ישירה עם ה' בדרך של דיבור ישיר או נבואה אולם אין זאת אומרת שאנו לא נפגשים עם הקב"ה. הפגישה עם הקב"ה היא הפגישה עם חוכמתו שטמונה בתורה. ה' עשה חסד עם עם ישראל וגילה להם בנתינת התורה את ההוראה שיכלו לקבל. לדעת חלק גדול מהמפרשים, מטרת בריאת העולם לגרום טובה לאדם. התורה היא לקט העצות כיצד יביא האדם את עצמו למצב של קרבת ה'. במצב של קירבת ה' יש הרגשת שמחה. אם כן, ניתן לומר שה' ברא את העולם בכדי להטיב לאדם. לאדם יכול להיות טוב רק מכוח קרבת ה'.
שאלה: זוגיות: אני מאד מאד קשורה לבעלי-נשואה שנה וחצי ילד. בעלי עובד ולומד מ8 עד 7 עם שעה מנוחה. כל פעם שהוא רוצה צריך לנסוע אני לוקחת את זה קשה וכמעט תמיד אנחנו רבים יש לציין שזה לאקורה הרבה בכלל ובדרך כלל אנחנו מסתדרים מעולה עם המון הבנה ואהבה. זה מאד קשה והורס מה אני יכולה לעשות כדי לקחת את זה יותר בקלות? חשוב לומר שזה בגלל שקשה לי להיות בלעדיו ולא משהו אחר. אשמח לעזרה.
תשובה: : ראשית חשוב מאד שתקחי את הדברים בפרופרציה. כפי שאת אומרת בדרך כלל יש הבנה בינכם. אם כן אל תתני ליוצא מן הכלל להקרין על הכלל. גם היוצא מן הכלל בעצם נובע מהקשר החם שבינכם. את כל כך אוהבת אותו שכל מרחק גורם לך למתח. המריבה נובעת מאיזו שהיא מחשבה שתרוויחי משהו מן המריבה. תחשבי מה את מרויחה. האם זה משהו שנוגע לתשומת לב. קשה לך להסכים לכך שהוא נוסע וכאילו לא קורה דבר. את רוצה להרגיש שגם לו זה קשה המרחק. אם זו סיבת הכעס את צריכה להסביר לו זאת. את תשומת הלב הוא יכול להעניק לך בדרך יותר מוצלחת מאשר מריבה. אולם הוא צריך להיות מודע לכך. יתכן שמריבה היא איזשהו ניסיון לשנות את החלטתו. אולם כפי שאת כותבת מדובר גם על נסיעות שגם את יודעת שהוא צריך לעשות אותם. אם כן תנהלי דוד שיח בינך לבין עצמך האם באמת יהיה שינוי החלטה כתוצאה מהמריבה. בעבירות באות במקום שיש היסח הדעת. בכל פעם שעומדת להיות החלטה על נסיעה את צריכה להתכוננן ליום זה. את צריכה לחשוב מראש ולראות את הנולד. את צריכה לבוא חמושה ליום זה. את צריכה זכור כמה לא טוב היה לך בפעם שעברה שרבת כשרצה ליסוע. יתכן שאת יכולה לכתוב לעצמך בצורה תמציתית מדוע זו רוח שטות לריב על דבר מעין זה. בכל פעם שעומדת להיות נסיעה בערב שלפני הנסיעה ובבוקר תקראי את האיגרת שכתבת לעצמך.
שאלה: כהן איטר יד 2: 1. הרב ענה לי לשאלתי: האם אין סיכוי שההלכה תשתנה לגבי כהן איטר יד ויוכל לעבוד? והרב ענה: שלא בגלל שכמו אדם בלי יד ובלי אצבע ושהעבודה חייבת להתבצע בימין. בקשתי היא, אם אפשר בבקשה, מקורות לגמ בבכורות. 2. הרמב"ם אומר: שכהן איטר יד פסול אך אם שולט בשתי ידיו כשר. אם עכשיו אאמן את ידי הימנית ואשלוט בה כמו בידי השמאלית, האם אז אוכל לעבוד, והאם זו באמת הכוונה של הרמב"ם? ב מראש לכת"ר על התיחסותו.
תשובה: 1. דומני שזה דף מ"ד אני לא זוכר בדיוק. תחפש במשניות בפרק חמישי או שישי של בכורות יש שם מחלוקת תנאים בנוגע לאיטר יד. 2. שאלה נכונה, יפה מאוד, "שאלת חכם   חצי תשובה". מחלוקת דומה ישנה גם בנוגע לתפילין, אם אדם איטר יד ימינו ששינה את הפעילות שלו ואימן את עצמו לכתוב ביד ימין, יש בזה מחלוקת הפוסקים האם אימון של האדם מה שבטבע זה לא היה ככה, האם זה משנה. יכול להיות שאותה מחלוקת תהיה פה. הרי זה לא שאלה למעשה, צריכים לבדוק את זה אבל שם יש מחלוקת הפוסקים (בהלכות תפילין בסימן כ"ו או כ"ז באורח חיים) אם אימון יד משנה. אני חושב שאותה מחלוקת תהיה כאן ביחס לכהנים אם הוא אימן את ידו לאחר מכן. בהלכות תפילין לכתחילה מחמירים שזה לא נחשב, שאדם ילך לפי הטבע ולא שיאמן את ידו.
שאלה: גדר הטמנה בשבת: מה נקרא הטמנה בשבת - כשהשמיכות נוגעות בכל דפנות הסיר ובמכסה או שאפילו לא נוגעות אבל צמודות אליו במרחק של מילימטרים?
תשובה: הגדר של הטמנה הוא אם השמיכה או אותו דבר שעוטף את הקדרה, נוגע בדפנות. אם מכסים רק למעלה ולא בדפנות, זה אינו נחשב. אם רוב הגג ורוב הדפנות של הסיר מכוסים, זה נקרא הטמנה. אם הכיסוי לא נוגע בסיר זה לא הטמנה, זה כמו שאדם ישאיר סיר בתוך תנור שמבשלים בו ואופים בו כל השבוע והוא חם מאוד כך שחום הסיר נשמר, זה לא נקרא הטמנה, זה נקרא השהיה. ואם זה עומד בקריטריונים של האופן שבו מותר להשהות, למרות שלמעשה החום ישמר זה לא נקרא הטמנה, כי הגוף ששומר על החום לא נוגע בדפנות הסיר.
שאלה: פגישת שידוכים ראשונה: 1. האם עדיף בפגישה הראשונה להיפגש בבית ולא בגינה או מסעדה? (בשל צניעות). 2. האם לא צנוע שבפגישה הראשונה הבחור יקנה לבחורה שתיה או אוכל?
תשובה: עיקר של הפגישה היא התוכן, הקשר וההיכרות שנוצרת בה והשאר הם דברים טפלים שבאים לסייע לבני הזוג להכיר זה את זו. ולכן כל מקום שיכול לסייע לזוג להכיר ולהתקשר זה לזו הוא טוב. כמובן שרצוי שלא יהיה מקום ראוותני או בזבזני, אבל אין פסול במפגש בחוץ או בבית על פי העניין. גם קניית משקה או אוכל תלוי באופי בני הזוג ובצורת המפגש שלהם, ואם היא מתאימה להם ומסייעת להם להתקרב, אין בזה פסול. מכל מקום, לא כדאי להפוך כל פגישה ליציאה שעולה כסף ותלויה בקניות של משקות או מאכלים. מותר גם להפגש בלי להוציא הוצאות. והעיקר שיעסקו במהות ולא בצדדים החיצוניים.
שאלה: קטניות שעבר זמנם: יש לי שקיות של אורז לבן ושל שעועית, שהתאריך האחרון שלהן עבר לפני חודש-חודשיים. כמו כן יש לי שקית חומוס (גרגירים לבישול) שהתאריך עבר לפני חצי שנה - אך היא היתה בהקפאה מאז פתיחתה. האם ניתן להשתמש במוצרים אלה לאחר ברירה?
תשובה: צריך לברור ולבדוק היטב, תחילה לראות שאין קורים בשקיות, ולאחר מכן לבדוק את האורז והשעועית היטב (סינון והצפה, כפי הבדיקות הרגילות), אם אין סמנים מיוחדים אפשר לאכול מבחינה הלכתית. אינני יודע מה משמעות פג תוקף מבחינה בריאותית. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי
שאלה: עוף וחלב: אני מבין שבעקבות הפסוק "לא תוכל גדי בחלב אימו" חל עלינו האיסור לאכול בשר וחלב ויש להמתין בין אכילת בשר לחלב כ 6 שעות. אך מהו הדין לגבי עוף? ידוע לי כי אין הפרדה בין דגים, לדוגמא וחלב וכי אין צורך להבדיל ביניהם בזמן הארוחה, נשאלת השאלה האם אפשרי הדבר לאכול עוף עם חלב יחדיו.
תשובה: לא. אכילת עוף וחלב יחד זה איסור מדרבנן, ולכן גם אחרי אכילת עוף מחכים שש שעות עד לאכילת מאכלי חלב.
שאלה: נגיעה באוזן ובספר קודש: השאלה שלי היא האם צריך לשטוף ידיים לאחר נגיעה בתנוך האוזן? למעשה נגעתי בתנוך האוזן(עליי לציין כי לפי דעתי לא היה לי שעוות אוזניים באצבע. ובמידה שהיה לי שעוות אוזניים) ולאחר מכן נגעתי בספר תנ"ך האם זה ר ואם לא מה עליחי לעשות עם ספר התנ"ך? (לנקות?)
תשובה: אם נגעת מבחוץ אין בעיה. אם הכנסת לתוך האוזן צריך לנקות את הידיים. התנ"ך שנגעת בו לא קרה לו דבר ונשאר בקדושתו.
שאלה: מכשיר סלולרי בשבת כשעון: בהמשך לשאלה ולתשובה כפי שנתפרסמו לגבי מכשיר סלולרי בשבת כשעון, ברצוני לשאול: האם אין בעיה מצד זה ששינוי מקום של הטלפון הסלולרי משנה את עוצמת הקליטה והשידור של הטלפון, הרי הטלפון משדר וקולט כל זמן שהוא דלוק, ומה עוד שאם אדם צועד מרחק מה בעוד הטלפון עליו הוא גם יכול לשנות את הרכב האנטנות הסלולריות אליהן הוא מחובר? (הכוונה היא לנתק קשר עם אנטנה אחת ולהתקשר עם אנטנה שניה)
תשובה: האדם עצמו לא עושה דבר, השינוי נעשה מאליו.
שאלה: פרוז הנוסע לעיר מוקפת: אדם הגר בעיר פרוזה הנוסע לעיר מוקפת (י-ם) ושוהה שם בט"ו בצהריים, צריך לומר על הניסים בברכת המזון ומנחה?
תשובה: אם הוא נסע ביום ט"ו עצמו, לסעודת פורים בירושלים, אינו אומר על הניסים. אך אם נסע בלילה, ועם עלות השחר שהה בירושלים, יוכל לומר על הניסים.
שאלה: על בריאת העולם : לפי התנ"ך העולם נברא בהתשס"ט, עם כך איך זה שהמדענים מגלים דברים שקראו לפני יותר ממיליון ויותר ואפילו עשרות מיליוני שנים. דוגמא : עצמות של דינזאורים או תקופת הקרח או אנשי פרי היסטוריים שקימיים מיליוני שנים. איך זה? בכבוד רב נאוה
תשובה: לך, כמה הסברים ניתנו להבדל שבין המסופר בתורה ובין ממצאי המדע. ואמנה כמה מהם בקיצור: ריה"ל בספר הכוזרי מסביר כי המניין המקובל על פי סיפורי התורה הוא לא המניין לבריאת העולם, וגם לא המניין לבריאת האדם, אלא אנו מונים ה' אלפים תשס"ט שנים לאדם הראשון שנגלה אליו אלוקים. ויתכן שלפניו או אפילו בתקופתו חיו בני אדם נוספים, אבל אליהם לא נגלה האל ולכן אנו לא מתחשבים בהם בספירתנו. כמובן שממצאי המדענים אמת, ומה שהם מצאו הם שרידים המעידים על התפתחות העולם, אך אנו לא מונים את כל שנות התפתחות העולם אלא רק מן השלב שבו נגלה האל לאדם. ומאז עברו ה אלפים ותשס"ט שנים. מרן הרב קוק באיגרת (צ"א) מסביר שאין שום צורך להכחיש את הממצאים המדעיים, שכן ידוע הוא שהקב"ה בנה עולמות והחריבן קודם שיצר את העולם שלנו, ואם כן יתכן ואותם ממצאים הם מאותם עולמות שחרבו לפני שנוצר העולם שאנו חיים בו. ולא מן הנמנע שהיו באותם עולמות גם בני אדם, ואת שרידיהם מצאו הארכיאולוגים. מה עוד שאין לתפוס את דברי התורה בתיאור הבריאה כפשוטה, וגם אם נאמר, כפי שטענו חלק מן המדענים, שהאדם התפתח בתהליך הדרגתי וארוך שלקח יותר מ-6000 שנה, עדיין לא סותרים דבריהם את דברי התורה, כיון שהתורה לא באה לספר לנו את סיפור הבריאה כפשוטו, אלא רצתה ללמד את הלקח המוסרי הנובע מבריאת העולם והאדם, ולכן דיברה במשלים ורמיזות. וייתכן שיום אחד שנמנה בתורה לקח בפועל זמן רב יותר ואפילו אלפי שנים. אפשרות נספת שהועלתה היא שהעולם נברא בצורתו כעולם עתיק, ואע"פ שהוא קיים רק קרוב ל 6000 שנה, משעת בריאתו נטעו בו שרידים כאילו הוא קיים כבר זמן ארוך הרבה יותר. כמו שח מספרים על אדם הראשון שנברא כאדם בן 20 שנה, נמצא שבהיותו בן שנה הוא כבר היה כאדם בן 21 שנים. וכך העולם הוא נברא בן מליוני או אפילו מיליארדי שנה ולאחר שנה מבריאת הוא כבר היה כבן מליון או מיליארד. אומנם גישה מיוחדת יש לאדמו"ר האחרון מלובוויטש, שטען שהסברי המדענים אינם נכונים. המדע יכול למדוד את קצב התפתחות התהליכים בטבע כפי שהם היום, אך אין ביכולתו לדעת באיזה קצב התרחשו התהליכים לפני אלפיים או שלושת אלפים שנה. אולי אז תהלכי ההתאבנות היו מהירים יותר? לדעתו, יתכן והעולם קיים רק קרוב ל 6000 שנה ואע"פ כן אירעו בו כל התהליכים בקצב מזורז בתקופות הראשונות לקיומו.
שאלה: ברית מילה לבנים של אינו יהודי: מה הנוהל בברית מילה לתאומים בנים שאביהם אינם יהודי, האם האב יכול לברך ולהתעטף בטלית? אמנם אינו יהודי אך מאוד קרוב לדת. האם יהודיה כשרה.
תשובה: לברך לא שייך   אין עליו מצווה, הוא "לאו בר חיובא". הוא יכול להיות נוכח, הוא שמח שהילדים נכנסים לברית, אבל לא שייך שיברך.
שאלה: שנות הספירה היהודית : רציתי לדעת איך מסתדרות שנות הספירה היהודית תשסט (5769) עם ממצאים ארכיאולוגים שנמצאים ומעריכים את גילם בעשרות ומאות אלפי שנה. בנוסף על כך שגיל כדור הארץ מוערך המאות מיליוני שנים?
תשובה: כמה הסברים ניתנו להבדל שבין המסופר בתורה ובין ממצאי המדע. ואמנה כמה מהם בקיצור: ריה"ל בספר הכוזרי מסביר כי המניין המקובל על פי סיפורי התורה הוא לא המניין לבריאת העולם, וגם לא המניין לבריאת האדם, אלא אנו מונים ה' אלפים תשס"ט שנים לאדם הראשון שנגלה אליו אלוקים. ויתכן שלפניו או אפילו בתקופתו חיו בני אדם נוספים, אבל אליהם לא נגלה האל ולכן אנו לא מתחשבים בהם בספירתנו. כמובן שממצאי המדענים אמת, ומה שהם מצאו הם שרידים המעידים על התפתחות העולם, אך אנו לא מונים את כל שנות התפתחות העולם אלא רק מן השלב שבו נגלה האל לאדם. ומאז עברו ה אלפים ותשס"ט שנים. מרן הרב קוק באיגרת (צ"א) מסביר שאין שום צורך להכחיש את הממצאים המדעיים, שכן ידוע הוא שהקב"ה בנה עולמות והחריבן קודם שיצר את העולם שלנו, ואם כן יתכן ואותם ממצאים הם מאותם עולמות שחרבו לפני שנוצר העולם שאנו חיים בו. ולא מן הנמנע שהיו באותם עולמות גם בני אדם, ואת שרידיהם מצאו הארכיאולוגים. מה עוד שאין לתפוס את דברי התורה בתיאור הבריאה כפשוטה, וגם אם נאמר, כפי שטענו חלק מן המדענים, שהאדם התפתח בתהליך הדרגתי וארוך שלקח יותר מ-6000 שנה, עדיין לא סותרים דבריהם את דברי התורה, כיון שהתורה לא באה לספר לנו את סיפור הבריאה כפשוטו, אלא רצתה ללמד את הלקח המוסרי הנובע מבריאת העולם והאדם, ולכן דיברה במשלים ורמיזות. וייתכן שיום אחד שנמנה בתורה לקח בפועל זמן רב יותר ואפילו אלפי שנים. אפשרות נספת שהועלתה היא שהעולם נברא בצורתו כעולם עתיק, ואע"פ שהוא קיים רק קרוב ל 6000 שנה, משעת בריאתו נטעו בו שרידים כאילו הוא קיים כבר זמן ארוך הרבה יותר. כמו שח מספרים על אדם הראשון שנברא כאדם בן 20 שנה, נמצא שבהיותו בן שנה הוא כבר היה כאדם בן 21 שנים. וכך העולם הוא נברא בן מליוני או אפילו מיליארדי שנה ולאחר שנה מבריאת הוא כבר היה כבן מליון או מיליארד. אומנם גישה מיוחדת יש לאדמו"ר האחרון מלובוויטש, שטען שהסברי המדענים אינם נכונים. המדע יכול למדוד את קצב התפתחות התהליכים בטבע כפי שהם היום, אך אין ביכולתו לדעת באיזה קצב התרחשו התהליכים לפני אלפיים או שלושת אלפים שנה. אולי אז תהלכי ההתאבנות היו מהירים יותר? לדעתו, יתכן והעולם קיים רק קרוב ל 6000 שנה ואע"פ כן אירעו בו כל התהליכים בקצב מזורז בתקופות הראשונות לקיומו.