שאלה: שמירת עיניים וברית קודש: לק"י. לאתר כיפה. בראש ובראשונה אני רוצה להודות לכם על עמלכים הרב אשר אתם עומלים בארץ ובעולם. אני מצטער אם אני מאריך לכם יותר מדי פשוט יש לי מלא שאלות מגוונות. ראשית אספר לכם את סיפורי אני נולדתי ב"ה להורים שומרי תורה ומצוות( למדתי במורי עד גיל 13)בגיל 9 לערך הלכתי לשעורי תורה שעה ביום התחלתי להתמיד היו ימים שהלכתי וימים שלא.הייתי לומד שם בהתחלה טעמי המקרא בירושלמית ואחר כך למדתי הלכות ושהיתי בן 11 לערך השיעור נהיה שיעור גמרא הייתי משתדל לבוא כמה שיותר. באותו תקופה הכרתי חבר מאוד קרוב שלי מהשיעור שהוא בהתחלה היה חילוני לאחר תקופה של שנה וחצי שהוא התמיד בשיעור הוא עזב את בית ספרו החילוני ועבר לבית ספר הממלכתי דתי בו אני לומד.בזמן זה שהוא למד איתי בכיתה היינו חברים מאוד טובים היינו לומדים תורה בהפסקות והיו לועגים לנו הילדים,במיוחד לו. היו מנדים אותנו והיו צוחקים עלינו שלמדנו תורה ועכשיו אחרי שעבר מלא זמן זה עדיין כואב לי מאוד ואני דומע. בזמן שאנחנו התחברנו הוא היה הולך גם לכולל שנמצא בעיר אני הייתי כמה פעמים בכולל בחופש הגדול אבל לצערי כבר בתקופה של הבית ספר הפסקתי תמיד הוא היה מציע לי ללכת איתו לאותו כולל ואני הייתי מסרב בלא,שנה שלמה הוא היה מציע לי והייתי מסרב באמת הוא היה בחור זהב. במשך התקופה שלמד איתי הוא חיזק אותי בכל מיני דברים לדוגמא: הייתי שואל אותו אם מותר להסתכל על נשים והוא היה משיב לי שעל צנועות אפשר בלי להנות ממראיהן והשאר אסור.לא הבנתי למה(כי עדיין לא הגעתי לבשלות מינית)אותה השאלה ששאלתי אותו הייתי שואל אותו כל שלוש ארבע ימים.היו לי נסיונות קשים ומרים לצערי בחלקם לא הצלחתי.היה לנו טלויזיה בבית והייתי רואה סרטים ר ל. הוא והרב של אותו שיעור שדברתי עליו היו מנסים להוציא אותי מהפריצות אך זה לא עזר.הייתה תקופה נפלאה. לאחר כל הדברים האלה שהייתי בן 13 ועשר חודשים בחופש הגדול הייתי מנסה להתמיד אבל אז החלה מלחמת צוק איתן שבא כמעט לא יצאתי מהבית וגם לא הייתי הולך לשיעור.שכחתי לציין שלפני אותו חופש הגדול ההורים שלי היו באילת וקנו לי פלאפון חדשני(גלקסי 4).אחרי שחזרתי ללימודים אחרי החופש התברר לי שאותו חבר שלי עבר לישיבה גבוהה מאוד שלומדים שם כמדומני כל היום תורה. בהתחלה הייתי מדוכדך מאוד בבית ספר הייתי אחד מול כולם אתחלתי לעשות עם הפלאפון שטויות ולראות פריצות ר ל,ולהתחבר לחבר ה אבל הם פחות קיבלו אותי.לפי מה שאמרתי לא היתי הולך לאותו שיעור.אחרי חודשים מהחופש הגדול נגנב לי הפלאפון הייתי בדיכאון עמוק במשך ארבע חודשים הייתי כל יום דומע שאבד לי כל "חיי" ואחרי כ 7 חודשים אחרי שגנבו לי את הפלאפון קנו לי פלאפון חדש לקרת החופש הגדול של התשע ה.עכשיו אני אספר לכם מה היה במקביל מכחודש לפני החופש הגדול התשע"ד היה פעם שהלכתי לבני עקיבה בגלל שזה היה קצת רחוק מביתי הלכתי לתנוה כמו בני עקיבה ששם הפעולות נפרדות בחופש הגדול הייתי נהנה ללכת לשם כי היה לי מלא זמן.באמצע אותו חודש לצערי הרב אני מתביש להגיד אבל פגמתי בברית ביזית את השכינה אני בוכה שאני אומר את זה מאותו תקופה הייתי פוגם לעיתים קרובות ועוד בגלל שלא שמרתי עיניים בגלקסי 4 שהורי קנו לי עד שגנבו לי אותו ואחרי גם כן לא הייתי שומר עיניים ברחוב וגם באותו הסניף שהייתי בו פשוט רואה ומהרהר בלי סוף.מאז שחברי עבר בית ספר הייתי פוגם בלי סוף לא שמרתי עיניים בסניף בכלל טוב אחרי חודשים שנגנב לי הפלאפון החלטתי שבגלל זה שקשה לי לשמור עיניים אני עוזב את הסניף בהתחלה פעם הגעתי ופעם לא בהדרגה עזבתי את הסניף.אבל עדיין לא הספיק כי הייתי בדיכאון שגנבו לי את הפלאפון ולא הלכתי לאותו שיעור וגם הייתי רואה נשים ברחוב ואז הבנתי למה חברי הטוב אמר לי שאסור להסתכל.לאחר תקופה קצרה לפני החופש הגדול התשע"ה קנו לי פלאפון שבוא קצת התנחמתי מהדיכאון.באותו חופש גדול תשע"ה אחרי כמה ימים שהוא התחיל ראיתי והרגשתי שה רוצה שאני אחזור לשיעור גם בגלל שהיה לי זמן ריק,התחלתי ללכת פעם אחת הרב הופתע מאוד לראות אותי אחרי שנה וחודש והיתחלתי להתמיד שוב בשיעור.לאחר תקופה הרגשתי שמחה אמיתית בא אלי איזה רב אחד והציע לי ללכת לכולל שאותו חברי הטוב היה הולך הפעם לא היססתי ונעניתי בחיוב התחלתי ללכת מרבע ל5 לכולל עד 6 ורבע ומשם לשיעור הקבוע והייתי מתפלל שם גם מנחב וערבית הרגשתי בתקופה ההיא אושר שאין לתארו לאחר עוד תקופה אותו רב שהציע לי ללכת לכולל הציע לי גם ללכת לישיבה בבוקר הפעם התמהמתי אבל השבתי בחיוב לאחר שהייתי הולך מחיל לחיל כל יום בוקר צהרים וערב הייתי מאושר מאוד אבל לא הייתי שומר עיניים עד שהגיע אותו לילה ארור שבוא ראיתי טלויזיה והיתה שמה אשה שמאוד משכה את תצומת ליבי והיסתכלתי עליה בלי סוף עד שבבוקר קמתי לצערי הרב אחרי שפגמתי,הייתי עצבני ומתוסכל רחצתי את גופי ואח כ הלכתי לישיבה בבוקר שחזרתי מהישיבה ראיתי אשה ממרחק אמרתי זהו אני מצליח בניסיון הסתכלתי למדרכה עד שעברתי אותה שמחתי ניצחתי!מאותו יום התחלתי לשמור עיניים מכל הנשים ילדות,זקנות,צעירות ואף צנועות.הרגשתי התעלות כי כבר כמעט ולא פגמתי.כבר עבר חודשים כמעט שום פגימה היום אני מאושר.טוב הגיע חזרה ללימודים נהלצתי לעזוב את הישיבה בבוקר.מנסה בכל כוחי ללכת לכולל אחרי הלימודים פעמים בשבוע וגם להתמיד באותו שיעור.ישנו ילד שאני מחזק אותו.ואני משתדל להעיר בנועם למי שמקללים בבית מדרש.אני מרגיש שמחה. בזמני הפנוי אני רואה שיעורי תורה ביוטיוב(כמובן בזהירות מהפריצות)ב ה כיום אני כמעט לא פוגם.טוב עכשיו הגענו לשאלה הרב שלי מהבית ספר רוצה שאני ילך לסניף שעזבתי להיות מדריך(אני כיתה י )ואני לא רוצה ללכת מכיוון שהיצר התאוה שלי חזק שבילדות קטנות אני לא מסתכל בטח שלא בנערות בגיל שלי אני מפחד לפגום ואם אני אלך רוב הסיכוים שאני אפגום שוב מה עושים?חשוב לציין שאין דרך אפשרית שאני לא אסתכל.וגם אני דתי לאומי אם דעות קצת חרדיות במיוחד בצניעות האישה ובשמירת העיניים אשמח לתשובה,עוד שאלה איך שומרים עיניים בבית כנסת במיוחד בשמחת תורה שיש נשים ליד הדלת של הבית כנסת ושהבין אדם צריך לצאת לצורך(ללכת לשירותים)והוא הולך חצי עיוור,אתה יכול לתת טיפ? נ.ב אני כמעט לא הולך לחנויות בגדים ונעלים כי אני שומר עיניים וגם שאני הולך ברחוב אני מוריד משקפיים באוטוב עוצם עיניים.וזה קצת קשה ברוך ה התרגלתי.ועוד משהו יש לי עוד מלא דברים וסיפורים להגיד פשוט בחרתי לקצר.
תשובה: אתה נאבק בגבורה ביצר שלך. למדת שגם אם יש  נפילות, הקב"ה נתן לנו את הכוחות לשוב ולקום ואף להתקדם אחרי הנפילות. אל תצפה שלא יהיו לך נפילות לעולם, תאמין שגם אם יהיו חלילה נפילות, אתה תדע לקום מהן ולהתקדם עוד ועוד. שמירת עיניים צריכה להיות נכונה לכל אדם לפי מה שהוא מכיר את עצמו ואת הקלקולים שנגרמים לו. אם אתה מרגיש שהסניף פוגע בטהרת הנפש שלך - אסור לך ללכת לשם. אני מציע לך למצוא לעצמך חבר בוגר  או רב שתרגיש קרוב אליו ותוכל לשתף אותו בקשיים שלך ובהתגברות שלך על הקשיים. זה יעזור לך להתמודד ולהתקדם.  אולי תחדש את הקשר עם החבר שהלך לישיבה גבוה, אפילו להיפגש אתו פעם בחודש או לדבר בטלפון - נראה לי שלא כדאי להפסיק חברות שהיתה כל כך טובה לך. ד  ישמורך מכל רע ישמור את נפשך, ד  ישמור צאתך ובואך מעתה ועד עולם.