שאלה: אני לא מסתדר עם אף אחד.על ביקורתיות.: מאז שאני זוכר את עצמי לא הצלחתי להתחבר לאנשים. ואם יש חיבור כלשהו זה ברמה בה אני עדיין מרגיש מרוחק ומפחד ליצור קשר חזק יותר. כך כל החברויות שלי ואפילו היחס ככה עם ההורים והאחים. אני כל הזמן מנסה בתחבולות איכשהו לגרום לעצמי להצליח להתחבר ושאנשים יתחברו אליי ואני לא מצליח. עוד משהו שאני מאמין שקשור לזה זה שאני תמיד ביקורתי כלפי אנשים, לא כלפי חוץ, אני לא מעיר ככה סתם אבל תמיד אני מסתכל על הדברים הקטנים האלה וחושב לעצמי בראש "למה הוא עשה ככה?!" או "אם הוא עשה ככה כנראה שהוא כזה וכזה". בראש ובראשונה זה גורם לי לריחוק מהאנשים וכעס פנימי. מכולם. ואני רוצה לדעת איך להפסיק עם זה כי באמת זה לא טוב שהמצב ככה וזה פוגע בי ובסביבה שלי. על העזרה!
תשובה: לך צדיק! ראשית אני מתנצל על האיחור בתשובה. העיכוב נובע מרצון אמיתי להבין את מה שנמצא בין השורות בשאלתך ומרצון לענות תשובה אמיתית ונכונה. אם הבנתי נכון את שאלתך אתה מציג שתי מצוקות. האחת, חוסר הצלחה בחיבור לאנשים והשנייה ביקורתיות פנימית כלפי הסובבים אותך. אני שמח שגם אתה מבין שיש קשר בין השניים, בין הביקורתיות לבין חוסר ההצלחה בחיבור עם אנשים. אנסה להרחיב את היריעה ולתת גם כיוון מעשי. מקווה שאכוון נכונה. האדם בהגדרתו הוא אדם חברתי. בשונה מבע"ח שאצלם אתה יכול להיתקל בזאבים בודדים אצל האדם החברה היא הכרח. גם בענישה מבינים שהשמת אדם בצינוק, בכלא, הרחקתו מהחברה היא העונש היותר גדול לאדם. החיבור בין בני אדם הוא לא טכני, הוא לא מתמטיקה. החיבור הוא לא דבר חיצוני, הוא דבר עמוק ופנימי. "כמים הפנים לפנים כן לב האדם לאדם" משפט ידוע שאני בטוח שגם אתה מכיר אותו. כמו שהמים מחזירים את השתקפותו של האדם כפי שהוא נראה להם כך ליבו של האדם קורא את לב האדם שמולו ומחזיר לו בחזרה את אותו היחס שהוא מקבל ממנו. אם הוא אוהב אותו הוא יחזיר לו אהבה ואם הוא לא אוהב אותו הוא ימנע מלאהוב אותו. לדעתי הביקורתיות שאתה מתאר מתחילה בראש ובראשונה בינך לבין עצמך. בדר"כ אדם שהוא ביקורתי כלפי הסובבים אותו הוא ביקורתי גם כלפי עצמו. הביקורת היא כלי מעולה. אדם ללא ביקורת עצמית איננו נורמלי. השאלה היא כמה ומתי. לפני שאתה מטפל ביחס שלך כלפי הסביבה הייתי מציע לך לנסות להסתכל פנימה על עצמך. למה זה כ"כ חשוב? משום שברגע שאתה ביקורתי כלפי עצמך, ברגע שאתה (ובוא נאמר זאת בחריפות) לא אוהב את עצמך, ברגע שיש לך חוסר ביטחון עצמי בינך לבין עצמך הסובבים אותך חשים זאת ודבר זה מרתיע אותם מליצור קשר איתך. כשהביקורת (הפנימית אמנם) בוערת בך כלפיהם הרתיעה מתעצמת. אז מה לעשות? הכי חשוב זה לא להתייאש. לא להרים ידיים, אף פעם. לענ"ד הכל מתחיל ומסתיים בעין טובה. עין טובה כלפי עצמך וכלפי הסובבים אותך. עין טובה זו לא נאיביות, זו לא מריחה, אלא הסתכלות אמיתית על המציאות. איך תדע אם יש לך עין טובה? ברגע שיגידו לך שם של מכר והדבר הראשון שיהיה לך בראש הוא מעלה שיש בו ולא חיסרון תדע שקנית את העין הטובה. העין הטובה היא נחלתם של עם ישראל, זרע אברהם בעל העין הטובה. אפילו ום ועמורה הוא ניסה לדלות מעט טוב. אם כך, יש בך עין טובה, אתה לא צריך לייצר אותה יש מאין. עכשיו נשארה לך רק עבודת החישוף, עובדת חישוף של העין הטובה הנמצאת בקרבך. תתחיל בעצמך. אתה צריך למצוא בעצמך דברים טובים. (אפילו הכי קטנים ובסיסיים) תחשוב אך ורק עליהם. תתמלא בשמחה עליהם ותפתח אותם עוד ועוד. תחשוב רק על דברים טובים. לכל אחד יש חסרונות, השאלה היא כמה מקום הוא נותן להם בנפש. לא לתת להם מקום כלל- זה פשע, כך האדם לעולם לא יתקדם ולעולם לא יחזור בתשובה. ולתת להם את כל המקום בנפש- זה גם פשע, זה מייאש אות האדם ומעציב אותו. לכן צריך לתת לחסרונות שבנו את המקום הראוי להם וליתרונות שבנו את המקום הראוי להם. ואיך תדע שהם במקום הראוי להם? כשתתמלא בשמחה, כשלא תתייאש. אתה יכול להיעזר בדף ועט, לכתוב את היתרונות והחסרונות ולשים לב למה אתה נותן חשיבות. אתה יכול גם להיעזר באדם חיצוני שיפרוט לך את הדברים הטובים שיש בך (ויש בך!!!!) כדאי לך ללמוד על עין טובה. הלימוד על העין הטובה ועל מהותה יעזור לך במלאכת החשיפה של מידה זאת באישיותך. השלב הבא הוא עין טובה כלפי הסביבה. אותה עבודה של מציאות הטוב אך כלפי חוץ, כלפי הסובבים אותך. נסה לקנות הרגל בו בכל מפגש עם אדם אתה חייב למצוא בו נקודה טובה. חייב להסתכל עליו בצורה חיובית. יהיה מה שיהיה. ואם הוא עושה מעשה שלא נראה לך, נסה לדון אותו לכף זכות, נסה לראות את העולם מנקודת המבט שלו. כמו כן, לענ"ד יש קשר בין המצוקה שלך למידת הכעס. ביקורת יכולה לנבוע מתוך מקום הרוצה לתקן, ואז היא חיובית, ולפעמים היא נובעת מתוך כעס שאין בו רצון לתקן. הכעס זורע הרס פנימי בתוכך ומשפריץ אותו החוצה אל העולם. לכן, ישנה עוד זירה והיא תיקון מידת הכעס. נסה ללמוד על מידת הכעס ועל ההרס שהיא זורעת בך ובעולם. נסה לתקן אותה עד כמה שתוכל. שינוי הרגל ותיקון מידות הוא לא דבר של מה בכך אך הוא אפשרי בהחלט. אתה צריך להתמיד, להיות עם יד על הדופק, לבדוק כל הזמן שאתה בדרך הנכונה. וסתם הערה קטנה- אנשים הם שונים. אל תכפה על עצמך להיות חברתי כפי שאתה חושב שצריך להיות. אדם חברתי הוא אדם אוהב ואהוב. לא כל אחד צריך להיות זה המקובל על כל החברה. לכל אדם יש שונאים, יש אנשים שהוא מסתדר איתם יותר ומסתדר איתם פחות. ישנם אנשים פתוחים יותר וישנם אנשים שהם יותר מופנמים. אם אתה באישיותך מופנם, אל תתבאס. זו אישיותך. מספיק שתעבוד על הביקורת והכעס. המון בהצלחה חבר!!! מקווה שנתתי כיוון כללי אשמח לעזור עוד אם צריך המייל שלי: elronza gmail.com פלאפון: 0524521552