שאלה: מנסה להוביל ולתקן: קודם כל ישר כח על האתר המדהים:-) ורציתי להתייעץ לגבי משהו כי התשובות שאתם נותנים באתר כל כך יפות ועוזרות. אני באולפנה של בנות באמת מתוקות אבל זאת לא האולפנה הכי דתיה. ב"ה יש פעילות ושיחות לפעמים אבל בזמן האחרון ניסינו לארגן סעודת אמנים ואז גיליתי שזה ניסיתי ולא ניסינו. וזה לא היה מתואם וחלק זרקו הערות מעצבנות ואני מבינה שזה יכול לקרות בכל מקום אבל זה קשה ומעצבן שצריך לארגן שוב הכל לבד. ואז חברה שלי עזרה לי וזה היה כזה מפתיע.:-) ואז חשבתי אולי הבעיה היא לא רק בזרימה של הבנות אולי גם בתכנון שלי. וגם תכננו עוד משהו ואני עשיתי את הרוב וזה פשוט הציק. ו הנה לא יצא לי לעשות ברכת המזון כי אמרתי נחכה שכל הבנות יעשו מה שבסוף לא יצא. וכל מיני דברים כאלה וזה ממש מציק!! או שאני מרגישה לבד ואני לא יודעת מה לעשות. גם יש בנות שאומרות לי שבא להן להתחזק בע"ה ופתאום שאני אומרת להן בואי נלמד חלק כזה דוחות את זה או משהו ונמאס לי שאני כאילו צריכה לקחת את המעמסה הרוחנית של כולן. וואו אני כותבת והדמעות עולות חח. מה לעשות? מה לתקן? מה לא לעשות? אפשר בבקשה הכוונה או משהו כי זה באמת כבר קשה אוף. רק בבקשה אל תגידו לי לעבור אולפנה כי היא לא מספיק דתיה חח ב"ה אני אוהבת את המקום ויש שם באמת בנות צדיקות לפעמים אני מרגישה אפילו קצת שליחה וזה כיף כזה אבל בזמן האחרון נהיה ממש קשה. רז מה לעשות? ו מראש שיהיה בע"ה חודש שמח לכם ולכל עם ישראל:-)
תשובה: לך, צדיקה! אני לא סתם כותב צדיקה, הלוואי ולכולנו תהיה אותה רמת הרצון להשקיע! מקווה שהקב"ה יעזור לנו למצוא יחד מענה טוב לשאלתך. צ ופה   צ ופה צ ו מאז שנולדנו אנחנו מנסים ללמוד איך להסתדר עם האנשים הסובבים אותנו, בצורה היעילה ביותר לכולם. הבעיה מתחילה בעובדה שאיננו קוראי מחשבות או משהו דומה, כך שאנחנו לא יכולים להיות בטוחים במאה אחוז כאשר ברגע מסוים כשהחבר שלנו אומר משהו או עושה משהו   האם זה בצחוק וזה ל"זמן רגעי", או שהחבר באמת רציני. במילים אחרות: נוצר בינינו קשר של "טלפון שבור". ואז מתחילים להתעורר כל מיני רגשות מעורבים, שחלק מהם גורמים לכאבי ראש ולכעסים ברמה מטורפת! לפעמים ברקע יהיה אפשרי לשמוע צלילים שקטים של "קטנטנות" ("צ יקיטיטאס" בלע"ז). מילה בסלע החברות שלך נמצאות בגיל בו קשה להבין באופן עמוק איך כל מעשה קטן משפיע על אחרים, איך כל מילה קטנה שיוצאת מהפה יכולה לחצוב לבבות, כמה כל מיני תגובות כאלה הורסות השקעות גדולות ומבאסות את רצונות טובים עד שהם שוקעים עמוק בים המלח. חברותייך כנראה נמצאות בתהליך ההתבגרות הנפשית, תהליך שאת חלקו כבר עברת, ולכן יוצא שהן מתנהגות כך. והעובדה הזאת לא אומרת כלל שזה ר! זה מייאש! אז מה אפשר לעשות? איך אפשר "לעצב את האישיות" של הסובבים אותנו? הרי לא כל אחד מאיתנו הוא רב או מחנך, הפוך   אנחנו רוצים להישאר בפייסבוק בסטטוס של "חברים". מצרך ראשון   אופי אומרת המשנה: "הלל אומר, הוי מתלמידיו של אהרן, אוהב ורודף אוהב את הבריות ומקרבן לתורה" (אבות, פרק א  משנה י"ב). מפרשים ח - אהרון הכוהן היה "אוהב. וכך מקרבן לתורה". לפני הכול כדאי שהאדם יעמיק ביחסים חברתיים, ככל שזה יתחזק   היכולת והרצון להתעלות יחד עם אחרים גדול יותר! אהבה, ענווה, נועם הליכות, יכולת הקשבה, אמונה ביכולת האחר, עידוד בעת משברים, עזרה לאחר, עשעעת טוב וכדומה   הן תכונות חיוניות ליצירת קשר הדוק בין חברים! אבל כשחסרה תקשורת מוצלחת בין אנשים   אין אפשרות ללימוד טוב מספיק. לא אומר שאין לך תכונות אלה, בטוח שכן! רק מדגיש שכל הזמן אפשר לחזק יותר את תכונות אלה באופנים שונים, בזמנים שונים, בדרכים שונות ולאנשים שונים בסביבה שלנו. העיקר להביט שוב ושוב סביב ולראות מה אפשר להוסיף לסביבה. נקודה חשובה: כדאי להתחיל מהסביבה הכי קרובה (בית ומשפחה) ולאט לאט החוצה. מצרך שני - כישרון כל מי שעבר את חוויות הלמידה בבית הספר ובתיכון יודע שקיים הבדל ע-נ-ק-י (!!! ) בין לימוד משעמם שגורם סבל שבו פשוט מחכים עד שהזמן ייגמר. לבין לימוד מרתק שמועבר בכישרון חינוכי, מעורר תיאבון ללמידה ולפעמים אפילו מגרה להעמיק בנושא מסוים. לך יש כבר את המצרך הזה! לא כדאי להפסיק לנסות לארגן דברים (אלא אם כן זה בא על חשבון דברים חשובים אחרים). כל ההשקעות מחלחלות פנימה לסובבים, לאלה שיש לך תקשורת טובה אליהם (מה שכתבנו קודם). אבל הדבר הכי חשוב (שאולי הייתי צריך לכתוב אותו ראשון) הוא הדבר הבא: מצרך אחרון   התמקדות בטיפוח עצמי משל לכוס שהולכת ומתמלאת במשקה טוב, וכשמתמלאת לגמרי   נשפך ממנה המשקה קצת החוצה. ככל שיש לאדם יותר ידע, ככל שהוא יותר מתעלה, ככל שהוא יותר צנוע וככל שהוא יותר גומל חסד ומיטיב עם הבריות   האדם מרעיף על הסובבים אותו באופן ישיר או עקיף שפע ברכה ורצון להצטרף אליו. את כרגע בתקופה שאת עצמך גודלת ומתעלה, יש לך טיפוח עצמי חשוב, לא כדאי לקחת את האחריות של כולן על הכתפיים כי זה יכול לייאש ולהעט את הקצב. מה שכן   ככל שאת מתעלה הסובבים אותך מושפעים מזה מאוד, ואולי בשלב מסוים יצטרפו אלייך למסע התענוגות. מקווה שעזרתי, יישר כוח על הרצון לברר, לשאול ולעשות!!! מוזמנת להוסיף ולשאול או אפילו סתם לשתף מה לקחת מהדברים במייל האישי שלי ב"הצלחה רבה ופסח כשר שמח! דורון dozkih gmail.com