שאלה: דחיית סיפוקים: אשמח לקבל הסבר מה זה דחיית סיפוקים ואיך דוחים אותם? הבנתי שע"י סבלנות דוחים סיפוקים, אבל חוץ מזה האם יש עוד דרך?
תשובה: יקרה! ראשית, שכוייח גדול על השאלה! דעי לך, זוהי סוגיה שבעיניי נוגעת לכל הדור כולו מפני שאנחנו חיים בדור שבו הכל מגיע מהר, כל הטכנולוגיה שקיימת מביאה אותנו לרצות שהכל יגיע לנו מהר. רוצים שהאוכל יגיע מהר וכן גם אפשר רק לחמם במיקרו ואפילו אם רוצים אפשר לכתוב עבודה בדקה-שנתיים כי רק מעתיקים מוויקיפדיה או מכל אתר אחר. צד אחר של הדור שלנו המשפיע על התופעה הזו הוא השפע הרב שבו, יש הכל! הולכים ברחוב הכי נידח בארץ נמצא שם פיצריה סופר, וכן החנויות הרבות שיש בכל התחומים גורם לנו לרצות לקנות עוד ועוד, לרצות לאכול וכו. כל זה מביא אותנו כדור לרצות הכל ומהר, מה שגורם לסוגיה שהעלת- הקושי לדחות סיפוקים. בואי נחשוב מה אומר לנו  לספק סיפוקים? אולי זה בעצם מצב שבו אני רוצה משהו מסוים אבל אני דוחה את הרצון הזה. למה אני דוחה את הרצון הזה? נסביר. כאנשים, יש בנו מספר רצונות. אך לעניות דעתי, ההבדל בניהם הוא ברמה כלומר, יש רצון שהוא עליון, גבוה ושורשי יותר, ויש רצון שהוא נמוך יותר ואולי גם רגעי. עלינו לזהות את הרצונות באופיים, למפות אותם ולראות איזה רצון אצלי יותר עליון. אולי רצון X הוא עמוק יותר מרצון Y? ז"א רצון X יותר טבוע בנו מאשר רצון Y. לדוגמה, מונח לפניי שוקולד, אני אוהבת שוקולד מאד אך יחד עם זה אני רוצה לשמור על אכילה בריאה ונכונה, אני מעמידה את הרצון-תשוקה לשוקולד מול הרצון להיות אדם בריא השומר על עצמו. וחשבת איזה רצון אצלי יותר אמיתי ונכון ולפי התשובה שאני נותנת לעצמי, אני בוחרת כיצד לפעול, בעצם איזה רצון לספק. בעצם לפי דברינו, תמיד נספק לעצמנו סיפוקים! השאלה איזו רמה של סיפוקים הם יהיו? נמוכים או גבוהים? נצחים יותר או רגעיים? איך מיישמים את מיפוי הרצונות הזה הלכה למעשה? אז קודם כל, זה אינדיבידואלי! אישי לכל אדם באשר הוא! העצה הכי טובה היא שתחשבי עם עצמך כיצד את רוצה לעשות זאת. ובכל זאת, נציע רעיון שאולי יסייע במעט. אפשר אולי לכתוב את הדברים. הכוונה היא לדמיין סיטואציה ואז לכתוב את הרצונות השונים שעולים באותו מצב, למיין אותם ולראות איזה רצון הוא אמיתי יותר, כך בשעת המעשה יהיה ברור לנו מה הרצון האמיתי שבנו ואולי זה יעזור לנו לפעול על פי אותו רצון. לדעתי, הכתיבה עוזרת מאד ומסדרת את הדברים אבל עשי כטוב בעינייך. עד כאן דנו ב דחיית סיפוקים  שאנחנו יכולים לשלוט בהם, כלומר, שהבחירה היא בידינו במה לבחור, האם לספק את הרצון המסוים הזה או את הרצון האחר. עכשיו נדבר ב דחיית סיפוקים  שאנחנו נאלצים לדחותם, שלא בידנו הבחירה האם לספק או לא אלא מישהו אחר החליט לנו, מישהו אחר דחה את הסיפוק הזה מאיתנו. אז מה בעצם נדרש מאיתנו כאן? מעולה, מישהו עשה לנו את העבודה (נגיד, אחותי בכיתה ח  בחיפוש אחר אולפנה לשנה הבאה קיוותה להתקבל רק לאולפנה אחת כדי לחסוך ממנה את ההתלבטות לאיזו אולפנה ללכת) אבל לא, המציאות לעתים קשה יותר כשאין בידינו אפשרות לבחור מכיוון שאנחנו יותר מרגישים אבודים, רצינו משהו כ"כ אבל רצון הזה לא התממש, הרגשת תסכול. קשה לנו שלא התקבלנו לאולפנה שרצינו לשירות שמאד רצינו, קשה שלא עברנו טסט ושוב ניסינו בפעם החמישית ולא הצלחנו. העניין כאן הוא להאמין בכמה דברים: להאמין שהכל מה! הוא מכוון הכל כאן בעולם והכל מאיתו יתברך! יותר מזה, אם אנחנו מאמינים שהכל מכוון מלמעלה, אנחנו מאמינים שלא קיבלנו את מבוקשנו כי ה  דאג שלא נקבל אותו. יכולות להיות המון סיבות לכך שנסתרות מאיתנו אבל ה  עושה זאת לטובתנו ויודע את הסיבה לכך, אולי לא הגיע לי באותו שלב של החיים שלי, אולי לא הייתי בשלה מספיק לדבר הזה, אולי הדרך הארוכה באה ללמד אותי תובנה שה  רוצה ללמד אותי וכו. אנחנו יכולים לשער מהי הסיבה ואולי לנסות לעבוד על אותה סיבה. נכנס כאן העניין שהזכרת- סבלנות. אנחנו צריכים להבין שהחיים הם מסע ארוך, לא תמיד מה שאנחנו רוצים ניתן לנו, לא תמיד אנחנו משיגים את מה שרצינו בזמן שאנחנו רוצים, אבל זה לא סוף פסוק. אפשר להמשיך לעמול, לקוות, לייחל וכמובן להתפלל. יתכן שנקבל ונשיג את הדבר בצורה אחרת או באותה צורה רק מאוחר יותר או אולי בזמן אחר שנכון לנו יותר. לסיום, בשתי הבחינות הללו חשובה מאד- השמחה! לשמוח בבחירות שלי, גם אם לא בחרתי כמו שציפיתי לבחור, לא נורא! מותר לצ פר את עצמי ולעשות לי טוב על הלב ולא רק טוב במוח, כמובן אם בחרתי כמו שרציתי באמת אז לשמוח שבחרתי בטוב בבחינה השנייה שהצגנו לשמוח בחיים עצמם! זה לא פשוט אחרי שלא קיבלתי את מבוקשי לשמוח בזה אבל אם אני רואה את המציאות כמציאות רחבה הפועלת מיד ה  אז אני שמחה באתגרים שה  נותן לי, שהוא יודע מה מתאים לי ולא נותן לי את מה שלא מתאים. (למשל, יש לי חברה שאומרת אחרי דייט שלא יצא ממנו כלום-  תשמחי, שלא יצא מזה כלום! כנראה אתם לא מתאימים!!  או אחרי טסט שנכשלים   תשמחי, כנראה את עוד לא מוכנה מספיק לנהוג לבד ) מקווה שהדברים ענו קצת על שאלתך. הדברים לדעתי, מורכבים וצריכים בירור פנימי ולא רק הסבר מגורם זר לכן הייתי מציעה לך לחשוב עם עצמך מה הדברים אומרים לך והיכן הם נוגעים בך. כמובן שאת מוזמנת להמשיך, לשאול, להתדיין או סתם להגיב על הנכתב כאן במייל האישי שלי המופיע כאן. הרבה שמחה וטוב, רינת rinathaber gmail.com