LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: חולצה קצרה לשליח ציבור: ברצוני לשאול האם יש מניעה הלכתית לשליח ציבור להתפלל עם חולצה קצרה? האם יש בכך טעם לפגם או אין הדבר ראוי ששליח ציבור עם טלית, לא יכסה את ידיו עם הטלית (אלא יקפל את הטלית על הכתפיים כנהוג, באופן שהשרוול הקצר בלבד מכסה את הזרוע). יש לציין שאין מדובר בחולצות עם שרוול קצר מדיי, אלא בשרוול קצר שמכסה את רוב החלק שמעל המרפק.(כנ"ל לגבי עולה לתורה).
תשובה: זה תלוי בסוג הציבור. אם ציבור המתפללים מקפיד בד"כ על מכנסיים ארוכות וחולצה ארוכה, לא ייגש. אך אם זה ציבור שהולך עם מכנסיים קצרות וחולצה עד המרפק, היות ואצלם זה הלבוש, וגם אם יבוא מלך בריטניה יקבלו אותו בלבוש זה, אצלם זה לבוש של כבוד ויכול לגשת.
שאלה: קריאת הקורבנות בתפילה: כתוב בשולחן ערוך שעדיף לקום כמה שיותר מוקדם ולקרוא בבוקר את הקורבנות (עולה, שלמים, חטאת, אשם ועוד). א. האם מותר לקרוא את הקורבנות לפני עלות השחר למרות שבבית המקדש זה לא היה זמנם? ב. האם מותר לקרוא אותם לפני קריאת הקרבת התמיד והקטורת למרות שאין קרבן קרב לפני הקרבת התמיד? ג. אם אני קורא את הקרבת התמיד בבית, האם מותר לי לקרוא אותו בבית הכנסת בקול רם, למרות ששאר האנשים חייבים לקרוא ואני כבר לא? ד. ראיתי שיש פוסקים שקובעים שבעת קריאת הקורבנות צריך לעמוד, האם זוהי ההלכה, אני לא ראיתי בבתי כנסת שהייתי אנשים שעומדים בעת קריאת הקרבת התמיד? ה. למה קוראים את התמיד לפני פיטום הקטורת והרי הקטורת היתה לפני הקרבת התמיד בבית המקדש?
תשובה: א. השו"ע (סיא א' ס"ו) כתב, פרשיות הקרבנות לא יאמר אלא ביום, ועיין שם במ"ב (ס"ק יז). ב. תקרא לפי הסדר המופיע בסידורים. ג. כן. ד.אמנם בספר עולת התמיד (סוף סימן א') כתב שיש לאמרם מעומד, דיושב פסול לעבודה. אולם בשו"ת לב חיים ח"א (סי' י"ג) כתב שלא הקפידו שצריך לעמוד על על גוף ההקרבה ובודאי לא על קריאת פרשת הקרבנות, וכ"פ רוב האחרונים, לכן אין צריך לעמוד בשעת אמירת הקרבנות ואדרבה אין לו לעמוד בציבור שכולם יושבים.
שאלה: תפילת עמידה בתענית ציבור: מדוע לפני עמידה במנחה בתענית ציבור קוראים בתורה, ואילו ביום רגיל קוראים אחרי תפילת עמידה?
תשובה: כדי להבליט את זה שיש הפטרה בגלל התענית.
שאלה: פרנסה מול רכילות: אני עובדת במקום עבודה חילוני. המנהלים בו מרכלים על כל העולם ועובדות בהריון, נחשבות מוקצות מבחינתם. מאז שחזרתי מחופשת לידה (לפני 5 חודשים), יש זלזול גדול כלפיי בנושא שיש לי (ב"ה) מעל יותר מילד אחד. לעובדים אחרים יש לגיטימציה לרכל כל היום וככה נוצר מצב שאני במיעוט מול ים הרכילות. אני לא מתערבת בשיחות האלה אבל ברור שאת האופי שלהם לא ניתן לשנות. למרות קשיי הפרנסה הנושא הזה מאד חורה לי ומקשה עליי לשהות במקום העבודה וגורם לי לצער גדול. מה לעשות?
תשובה: את לא צריכה לפרוש מהעבודה כל עוד לא תמצאי מקום עבודה אחר. אם תמצאי מקום אחר בו לא מרכלים, יותר טוב. אך תשתדלי לא להקשיב לדברים אסורים.
שאלה: מציל בבריכה עם נשים: האם מותר לאישה לשחות בבריכה בזמן שמיועד לנשים בלבד, אך יש שם מציל ולא מצילה? הייתי רוצה התייחסות גם מצד האשה וגם מצד ההיתר או האיסור לגבר המציל.
תשובה: לצערנו אין מספיק מצילות ולכן נשים נאלצות להשתמש בה יש מצילים. הן סומכות על כך שבתוך הברכה המציל לא רואה בדיוק את גוף האישה. לכן ניתן לסמוך על כך רק בשחיה עצמה אולם לא להימצא מחוץ לברכה לעיני המציל בבגד ים אלא רק בחלוק.
שאלה: שבועה בשם ה  בשפה זרה: האם מותר לומר את המילה "וואלה", שלא בהקשר לשבועה בשם ה. שכן שמעתי מחבר שלי שמשמעות המילה הזאת היא שבועה בשם ה בערבית, ועל כן אסור לאומרה. האם זה נכון?
תשובה: כיון שאינך מתכוון לשם שבועה אין בכך איסור.
שאלה: זמן טומאת האדם בקבורה: לכמה זמן האדם טמא לאחר שהיה נוכח בשעת קבורה?
תשובה: זמן הטהרה מטומאת מת אורך שבוע בו מזים על הטמא מאפר פרה אדומה בימינו שאין לנו אפר פרה אדומה לא ניתן להיטהר מטומאה זו וכולנו נחשבים כטמאי מתים.
שאלה: התקופה בה התחילו להתפלל במניין: באיזו תקופה בהיסטוריה של עם ישראל התחילו להתפלל במניין?
תשובה: אינני יודע, אך יתכן שהוא מתקופת אנשי כנסת הגדולה.
שאלה: היתר לאי לבישת תכלת בצבא: אני בצבא ושם תכלת בציציות. הציציות בצבא מתבלות בתדירות גבוהה, האם אני יכול לשים רק לבן בציצית בצבא?
תשובה: אתה נחשב כאנוס, ואתה יכול לשים רק פתילים לבנים.
שאלה: טיפול יונים בצהבת: ראיתי במו עיני איך יונה מתה כשמניחים אותה על טבור החולה בצהבת. רציתי לדעת, מה יחס ההלכה לטיפול זה, והאם ישנם מקורות לכך?
תשובה: נושא זה אינו הלכתי אלא רפואי. הרפואה לא מכירה בשיטה זו. ולכן ייתכן שהדבר אסור משום לא תעוננו. יודעי דבר אומרים שהמניח את היונה חונק אותה ולכן היא מתה ואין כל קשר בין מותה לריפויו של החולה. אם כי ייתכן שהחולה מרגיש מבחינה פסיכולוגית שינוי לטובה.
שאלה: חילול שבת בצבא לתיירות: אני עושה מילואים במוצב ליד כנסייה. אנחנו עושים סיורים על הגבול עם ירדן ולפעמים נכנסים למובלעת שבה נמצאת הכנסיה. בשבת שעברה היתה סיור של נוצרים שהגיעו באוטובוס ורצו להכנס לכנסיה. לצורך כך בא סיור שלנו במכונית, פתח את השער, דיווח על כך בקשר וליוה את הסיור עד הכנסיה. ליד הכנסיה יש נהר, שבו טובלו אנשים ונשים בלבוש לא צנוע. אחרי שבת שאלנו את רב החטיבה האם היה מותר בשבת לפתוח את השער ולהכנס למובלעת. הוא ענה שזו פעילות מבצעית ולכן מותר. הקשנו עליו שהיינו אמורים ללוות באותו יום, בהפרש של שעתיים, סיור אחר של נוצרים, ושאנחנו רק נכנסים לשם כדי ללוות נוצרים. הוא ענה שעלינו להשתמש בנהג לא יהודי לפתיחת השער ולדיווח בקשר. אבל בפועל הדבר הזה נעשה על ידי מפקד הסיור, וגם אם יעשה זאת הנהג, בפלוגת המילואים שתחליף אותנו יעשה זאת מפקד בסיור כי זה הנוהל בכל שאר המקומות. האם זה נחשב לפעילות מבצעית, בהתחשב בכך שיש חילול ה גדול בנסיעה של יהודים בשבת לאתר הכנסיה, וכי יש איסור לראות את הנשים, לבושות בגדי הים, הטובלות באתר?
תשובה: זה לא נכון להגיד לחיילים לחלל שבת בשביל גויים, זה לא פיקוח נפש, הם באים כתיירים. ולכן, לדעתי, לא היה צריך לחלל שבת בשביל זה. אם יש נהג דרוזי שיעשה זאת- טוב, אבל שיהודים יחללו שבת ויטפלו בעניינים כאלו שאינם בטחוניים שוטפים, אלא שירות שנותנים למחללי שבת   לגויים אין שום סיבה. צריך לדבר עם המח"ט שלא ייתכן שיחייבו חיילים לחלל שבת בשביל מותרות. אצלנו זה יום מנוחה, דברים ביטחוניים (סיורים וכו') עושים, אך דברים תיירותיים, לא צריכים להיעשות בשבת.
שאלה: תרתי דסתרי בתכלת: אני נוהג ללבוש ציצית עם פתיל תכלת כמנהג הראב"ד (גם בכמות הפתילים וגם בקשירה). האם אני יכול שיהיו לי גם ציציות (לא באותו הבגד) כמנהג הרמב"ם, או שזה תרתי דסתרי והאם יש חשיבות לסוג הבגד או לעדה?
תשובה: אין בזה בעיה, אבל עדיף שכל ציציותך יהיו כשיטת הרמב"ם, שהמקובלים אמרו כמותו, וכן הוכיח ה"אור שמח" את שיטת הרמב"ם מן הירושלמי.
שאלה: ילדים בבית קברות: האם יש להימנע מלהיכנס עם ילדים קטנים לבית הקברות, אם כן, עד איזה גיל?
תשובה: אין איסור ממש בכך, אך על פי החכמה הפנימית זה לא ראוי, ולכן עד גיל חינוך לא ראוי להכניס.
שאלה: סגירת מקרר בשבת: ב"שמירת שבת כהלכתה" כתוב, שאם אדם פתח מקרר שלמפרע התברר שמנגנון האור היה מופעל, והאדם לא ידע את זה, אין האוכל נאסר באכילה אך בקשר לסגירת המקרר, הוא מסתפק ומורה למעשה לעשות שאלת חכם. א. מה דעת הרב בענין? ב. במקרה שפתחתי את הדלת ומיד עזבתי את הידית ואז גיליתי שהאור נדלק, והדלת תסגר מאליה אם אעזוב אותה, האם אני חייב לחסום את הדלת עם כסא, או שכיון שפעולתי כבר נעשתה, אין פגם בכך שהדלת תמשיך לנוע ולחזור להסגר על המקרר? ג. אם נניח כבר שמתי כסא, האם מותר להוציא את הכסא, והדלת תסגר מאליה?
תשובה: האוכל לא נאסר כי אתה לא נהנה בגוף האוכל מזה שיש אור. ומה שהדלת נסגרת ממילא זה פסיק רישא דלא ניחא ליה בגרמא, ולכן יהיה מותר שהדלת תיסגר מעצמה. וכן מותר להזיז כסא או מגבת שהנחת שם, אם אתה חושש שדברים יתקלקלו.
שאלה: עניה לקדישים אחרי שמונה עשרה: האם חובה לענות לקדישים שבין שמונה עשרה לסוף תפילה אם זה מפריע לי לכוונה, או שזה רשות?
תשובה: אם סיימת שמונה עשרה ואמרת "יהיו לרצון"- תענה, אך אם אתה עדיין אומר "אלוקי נצור" אתה עוסק במצווה ופטור ממצווה, ולא צריך לענות לדברים אחרים.
שאלה: מיעוט באיסורים בלקיחת תרופה: לאחר עקירת ארבע שיני בינה בבת אחת הרופא רשם לי לקחת שתי תרופות. הרב אישר לקחת את התרופות למרות שאין על אחת מהן הכשר בגלל הסיכון והדחיפות שבדבר. אחת התרופות היא בעצם קפסולה שבתוכה יש אבקה. האם עדיף יותר לבלוע את הקפסולה כמו שהיא או עדיף לפתוח אותה ולשים את האבקה שבה בתוך כוס מים לערבב ולשתות כדי להימנע מלבלוע את המעטפת השקופה של הקפסולה שלא ידוע ממה היא עשויה?
תשובה: אין צורך לפתוח את הקפסולה, שהרי מן הסתם היא לא ראויה לאכילה.
שאלה: מוהל ממין נקבה: האם יש דבר כזה מוהלת, או לפחות בעבר בימי אבותינו, היה דבר כזה?
תשובה: יש מחלוקת בתלמוד האם אישה כשירה למול (במסכת ע"ז), ויש דעה שאישה כשירה, אך אני לא שמעתי שאישה מלה בפועל. (אצל ציפורה זה היה בציווי).
שאלה: חזקה על מקום ישיבה בבית הכנסת: עם הכנסת ריהוט בבית הכנסת (לפני כחמישים שנה), קנה אבי, מקום ישיבה לאמי. מיום רכישתו היא לא ישבה על מקום זה, אלא על מקום ישיבה אחר, מקום ישיבה שנרכש ע"י מתפללת אחרת, והוא רשום על שמה, אך היא מעולם לא ישבה בו מכיוון שמשפחתה מתפללת בביכנ"ס סמוך. כך במשך כארבעים וחמש שנה ישבה אימי על מקום זה ללא כל מחאה. בעקבות כך קניתי אף אני לאשתי מקום ישיבה ליד מקום ישיבה זה של אימי. גם לאחר פטירתה של אימי, ישבה על מקום זה במשך כחמש שנים חותנתי, ולחילופין בתי, כל זאת ללא כל מחאה. "בעלת המקום" כאמור לא ישבה עליו מעולם בגלל שהתפללה בביכנ"ס אחר, וכך גם כל משפחתה. האשה נפטרה לפני מספר שנים. עם הכנסת ריהוט חדש לבית הכנסת, פנתה בתה של "בעלת המקום" ובקשה את המקום עבור כלתה. היא עומדת על כך כי יהיה זה המקום ששייך לאימה למרות שמעולם לא ישבה עליו. מכיוון שעל מקום ישיבה זה ישבה אימי כל השנים, ואחריה אחרים מבני משפחתי בקשתי להמשיך ולהנציח מקום זה ולבקש כי בתי תמשיך לשבת עליו. משפחת "בעלת המקום" ממאנת לקבל את מקום הישיבה המקורי של אמי שהוא פנוי כבר חמישים שנה, ועומדת על כך כי יש לה זכות על מקום "המריבה" מכח העובדה שזה מקום הישיבה שרשום על שם אמה, מקום שנרכש לפני חמישים שנה. יש לציין כי משפחת "בעלת המקום" או נציגיה לא יושבים גם היום על מקום זה (כשנה מאז החלפת הריהוט ופנייתה המחודשת). עוד יש לציין כי משפחתי משלמת לאורך כל השנים מסי חבר ותורמת בנדיבות לבית הכנסת, בעוד שמשפחת "בעלת המקום" אינה משלמת ולא שילמה את מיסיה אף פעם מכיוון שלא התפללה בביכנ"ס זה. עוד יש לציין כי למשפחת "בעלת המקום" יש מקומות קבועים בביה"כנס הסמוך בו הם היו פעילים. האם יש למשפחתי העדפה על מקום הישיבה המדובר מתוקף חזקה, או מתוקף היותינו פעילים בבית הכנסת?
תשובה: א. אם בבית הכנסת הזה יש חוזה או הסכם מפורש, שמי שקונה מקום - קונה אותו קניין גמור, הרי אותו המקום הוא קניינו הגמור (ואף מורישו לבניו), הרי הדין שהמקום שייך לאשה הקונה אותו. (עיין רמ"א חו"מ קנט, ח). אמנם, פסק הרמב"ם, שחזקת תשמישים, היינו מי שהשתמש בחצר חברו בתשמיש מסוים, נקנית בחוסר מחאה של בעל המקום, ואפילו בלי טענת קניה, וכן פסק השולחן ערוך בסימן קנג, ב. ואם כן צריך היה להיות, על פי דבריך, שהשימוש במקום ללא מחאה של בעלת המקום, קונה את זכות השימוש במקום לאמך. אך כבר כתב הרמב"ם בהלכות שכנים ה, ה: ". במה דברים אמורים בחצר השותפים אבל בחצר חברו אפילו העמיד בהמתו ועשה לה מחיצה לא החזיק שהדבר ידוע שאין זו אלא דרך שאלה". כלומר, כל הלכות חזקת תשמישים אינם אלא בין שכנים, ובדברים היוצאים מביתו או חצרו לתוך שטח חברו, כגון מרזב וסולם, אך שימוש גמור בשטח חברו אינו אלא דרך שאלה, ואינו תופס חזקת תשמישים. ואם כן במקרה זה הדין עם בעלי המקום המקוריים. ב. אם אין הסכם מפורש כנ"ל, מסתבר שקניית המקום אינה רכישה של גוף המקום, אלא זכות שימוש במקום בבית הכנסת, ואף בדרך כלל מותנה בת מיסים שנתיים לבית הכנסת. כמו כן נראה, על פי דבריך, שהגבאים התחשבו במקום כמקום של אימך לאורך השנים. ועל כן נראה שהמקום שייך לאמך שישבה עליו לאורך ימים ושנים. הרב אברהם זרביב.
שאלה: ברית מילה בי"ז תמוז: חבר עורך ברית מילה לבנו בי"ז תמוז, מה הלכה לגבי סעודה בברית?
תשובה: את סעודת הברית עורכים בלילה אחרי הצום, בצום עצמו אף אחד אינו רשאי לטעום דבר. את כוס היין מטעימים לתינוק וליולדת בלבד.
שאלה: עדיפות מול בעלת הבית: במידה ומספר אנשים (גברים ונשים) מתארחים בשבת בבית של אשה בעלת בית. מי ראוי שיברך בקידוש ובציעת החלה בעלת הבית או אחד הגברים?
תשובה: עדיף שיבצע אחד מהגברים.
שאלה: הפטרת "שוש אשיש" לחתן: בעבר נהגו במזרח אירופה לקרוא את הפטרת "שוש אשיש" לחתן בשבוע שבע ברכות. האם חתן (אשכנזי) שיעלה במנין מיוחד לאורחים בפרשת שופטים (שבע דנחמתא) יוכל לקרוא הפטרת "שוש אשיש" במקום הפטרה סדירה, או האם ניתן לקרוא חלק מ"שוש אשיש" לאחר קריאת ההפטרה הסדירה?
תשובה: מנהג זה אינו קייים עוד (ייתכן משום שקרה שהיו כמה חתנים בכמה שבתות וההפטרה המקורית נשכחה ושוש אשיש איבד את ייחודו), ומיליוני חתנים התחתנו בלעדיו במה הוא שונה מקודמיו?, לשם מה להיות חריג ומשונה?.
שאלה: חברת יצוא חקלאית בשנת השמיטה: אשתי עובדת כשנתיים, בחברה שמוכרת פירות, ירקות ופרחים לחו"ל. החברה קונה את הסחורה גם ממגדלים בארץ וגם ממגדלים מחו"ל. מעט מאוד מהסחורה שנקנית בארץ נמכרת בארץ. החברה עובדת עם חקלאים יהודים וערבים. מקום גידולי החקלאות הוא כל הארץ. תפקיד אשתי בחברה: עבודה משנית בחצי משרה בתמיכה טכנית במחשבים ובתמיכה בתוכנה שעושה את הדוחות ואת החשבוניות. היא לא עבודת מול הלקוחות או במכירה עצמה. האם מותר לה להמשיך לעבוד בחברה כזאת בשנת השמיטה ובשנה שאחריה, ואם מותר לה לעבוד בחברה כזאת, מה הדינים העיקריים שמהם היא צריכה להיזהר?
תשובה: נראה שהחברה צריכה לדאוג שלכל הספקים שלה יהיה היתר מכירה, וכאשר יעשו כולם היתר מכירה תוכל האשה לעבוד בחברה (אין חובה לבדוק האם יהודים או גויים עבדו). הפעילות שיעשו היתר מכירה הוא לטובת החקלאים ולטובת עובדי החברה. אם דרך זו לא תעשה נחזור ונדון בשאלה זו ערב שביעית. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי.
שאלה: לימוד קריאה בתורה בתשעה באב: האם מותר ללמוד בתשעה באב לקרוא בתורה את פרשת "ואתחנן" שבשבת הסמוכה, ואם לא אז האם את החלק של פרשת "ואתחנן" שקוראים בתשעה באב בבוקר (החלק השני של "שני") מותר ללמוד כדי לקרוא בתשעה באב או בשבת "ואתחנן"?
תשובה: גם אם נניח שאין כאן לימוד תורה אולם יש כאן הסחת הדעת מן האבלות, לכן יש להתיר רק את החלק השני שבשאלתך, דהיינו את קריאת היום "אם תוליד בנים" גם אם הכוונה להכין לשבת כי הנושא מתאים לת"ב.
שאלה: ספירת העומר וחג השבועות בשנת שמיטה: האם בזמן המקדש היו מקיימים את מצוות העומר ושבועות בשנת השמיטה, במידה ולא, למה מקיימים אותם בימינו?
תשובה: מצוות ספירת העומר נוהגת בכל השנים וכן חג השבועות.
שאלה: עשיית דבר שאינו לרוח ההורים: לעיתים קרובות כשאני רוצה לעשות משהו שההורים שלי לא ממש מתלהבים ממנו, הם אומרים לי "תעשי מה שבראש שלך, רק תדעי שאנחנו מעדיפים שתעשי משהו אחר". האם, לפי ההלכה, מותר לי לעשות את מה שאני רוצה לעשות, כי הרי ההורים מרשים, רק שהם לא כל כך מרוצים מכך?
תשובה: אם את מבחינה שזה לא לרוחם, אין ענין שתעשי להיפך. לפי הדין אין כאן איסור ממש, אבל אם יש בך יראת-שמים ראוי שלא תעשי דברים הגורמים להוריך מורת רוח. ובפרט בנושאים עקרוניים, שבהם מן הסתם הם מבינים יותר.
שאלה: הגבלה על מספר זיתים בארוחה: האם קיימת הגבלה לגבי מס זיתים שאפשר לאכול בארוחה (מטעמי שכחה וכדו )?
תשובה: לא.
שאלה: דין תורה בפרשת הנשיא קצב: בשבועות והחודשים האחרונים משפטו והאירועים סביב נשיא המדינה לשעבר משה קצב נשמעו והגיעו לכל אוזן כמעט במדינת ישראל, וגם בחוץ לארץ. אבקש מהרב לפרוס את דין התורה בנידון, ולמעשה מה היה שונה אם הנושא היה נידון בפני בית דין לאחר ביאת המשיח, ומה השיקולים הנוספים אז. 1. איך היתה צריכה להיות התייחסות התקשורת (בהתחשב בדיני לשון הרע) - האם היתה רשות או חובה לפרסם משהו מהדברים? 2. לאור העובדה שהמתלוננות הן נשים האם היתה מתקבלת תלונה כלשהיא בפני בית הדין, והלא נשים פסולות לעדות? 3. האם אפשרית עסקת טיעון בפני בית הדין, כאשר אין אפשרות להוכיח תלונה מסויימת, ומקלים בדין על מנת שבעל הדין יודה? 4. במקרה שבית הדין יחליט לזכות את בעל הדין, מחוסר ראיות האם יש לבית הדין כלים להרחיק דברים כגון אלה ולהכריזם קבל עם ועדה כתועבה?
תשובה: 1. פרסום שמו של חשוד הוא חמור תמיד. רוב החשודים יוצאים זכאים, לשם מה אפוא לפרסם את שמם? אם יש חשש רציני למעשה עוול כגון הפללת חשוד או זיכויו שלא כדין, חובת התקשורת להזהיר את התביעה שאם לא ייעשה צדק הנושא יפורסם על ידה. בכל מקרה אין מקום לפרט בפרטי פרטים דברים שהצנעה יפה להם. דבר זה ייעשה בדלתיים סגורות בין כותלי ביה"ד בלבד. 2. לנשים מעמד שוה לגברים בתביעות משפטיות. תובע ת אינם מעידים כי הם צד בדיון ופסולים לעדות הם תובעים וכאמור איש ואישה שווים. באשר לעדות במקום שאין אפשרות שיהיו גברים שיוכלו להעיד גם נשים מעידות. בעדויות נסיבתיות, והן רוב רובן של העדויות, גם נשים מעידות. 3. עיסקת טיעון בה אדם מודה בנושא פלילי למחצה אינה קבילה, אין אדם משים עצמו רשע ובמקום שאדם נאמן (יש מצבים כאלו) אין אפשרות לעיסקאות כל שהן. 4. דין תורה יכול לדון גם במקום שיש הוכחות חזקות אחרות ולא רק עדויות ישירות. יש גם מצבי ביניים כגון מעשה מכוער.(עיין אה"ע סי' יא) ועצם היחוד שגבר נמצא לבד עם אשה הוא עצמו דבר מכוער ויש על כך עונשים בשו"ע (אה"ע סי' כב).
שאלה: לבטל התחייבות לצדקה: יש ארגון שהתחייבתי לתת להם צדקה בסכום מסויים לאורך שנתיים. לפני מעט זמן הגיע נציג מהארגון ולא רק שביקש ממני עוד כסף אלא גם בא אלי הביתה ולעבודה ללא רשות והתנהג באופן מחפיר. אני לא מעוניין לתרום לארגון הזה יותר אבל כבר התחייבתי. האם אני יכול לקחת את הסכום הנותר ולתרום אותו למקום אחר, או אני חייב להמשיך לתת להם כסף כל חודש בגלל ההתחייבות. אני חוזר בתשובה והם באו אלי לפני שנה כשהייתי בתחילת התהליך וכנראה נצלו את חולשתי, כיום אני מבין קצת יותר ורוצה לתרום לארגון שמשקף את עמדותי?
תשובה: אם כבר התחייבת זו בעיה לחזור בצדקה. ולכן תסיים את מה שנשאר לך מתקופת ההתחייבות, ואחר-כך תעבור למוסד אחר.
שאלה: שמיטה באדנית עם תחתית מחוררת: אצלנו בבית יש הרבה סוגי צמחים: פרחים, נענע, בזיליקום ועצים. הפרחים גדלים באדנית שמתחתה יש תחתית עם חורים. האם מותר לי לעבוד את האדמה שבאדנית בשמיטה בכל סוגי הצמחים?
תשובה: כדאי שתחת העציץ (אדנית) יהיה ניתוק מוחלט דהיינו תחתית ללא נקבים, וכן שהענפים יהיו מעל ניתוק, אבל אם אי אפשר לעשות ניתוק כזה אפשר לסמוך בקומות העליונות שהריצפה מהווה ניתוק. בכל מקרה אין ראוי לשתול בעציץ נקוב בשביעית. ברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי
שאלה: יחודיות מול ביטול: אני בן 25 ולומד בישיבה ב"ה רואה ברכה בלימודי. ישנה בעיה שמאד מטרידה אותי והיא סתירה לכאורה ביחס לעצמיות האדם בעבודת ה, מצד אחד תמיד אומרים שכל אדם נברא עם תכונות המיוחדות לו ונתנה לו המשימה המיוחדת לו בעולם שרק הוא עם תכונות הנפש שלו יכול להשלים. ואסור לאדם לחיות אורח חיים שאינו מתאים לו וכו. מצד שני בכל מקור של התחייסות לכיצד להתקרב אל הקב"ה מוזכרת מידת ההתבטלות. כדי להתקשר עם ה האדם צריך לצאת מכל גדר שמבדיל אותו ולבטל רצונו כלפי רצון ה "א נ ו כ י עומד בינכם ובין ה " וכו. השאלה גדולה יותר בלימוד התורה שכתוב שהמטרה היא שתלמד כ"כ עד השכל שלך יתיישר עם השכל האלוקי כבייכול עם התורה. בשנה האחרונה למדתי הרבה בגישה זו, ובאמת ב"ה הקשר לתורה התחזק מאד וכו, אבל בחודש האחרון אני מרגיש מחנק גדול שאין לי טיפת זמן לעצמי ושום מחשבה משלי כאילו התייבש המעיין הפנימי שלי ונבלע בשצף הסואן של ים התלמוד. מהי הגישה הנכונה לדברים?
תשובה: אתה שואל על נקודות עומק נפשיות ורוחניות. קשה לקבוע כללים בענין. אולם מה שברור שכמו שיש מתח בין אהבה ליראה. אהבה היא רגש שמושך מאד להתקרבות והיראה הינו רגש שמושך מאד להתרחקות. שני הלכי הרוח האלו מתוארים כרצוא ושוב. ודווקא היכולת להיות גם בבחינה של אהבה וגם בבחינה של יראה נותנים את הפעילות הוצאת האנרגיות בחיים. מתוך שייכות לשני היסודות האלו אדם מגיע לאיזון שהינו לא איזון של בינוניות אלא איזון של שייכות לשני הממדים האלו. הדברים שאתם מתלבט בהם נוגעים ליסוד האהבה והיראה. הרצון של האדם להבין נובע מיסוד האהבה והיסוד להתבטל הוא מיסוד היראה. יש להדגיש שהיראה יש לה מקום לא כתביעה חיצונית וכפייתית. גם מי שירא עושה זאת מתוך תחושה פנימית שהדעת האלוקית היא מכילה את דעתו הוא והיא כוללת את כל הדעות כולם. נראה לי שהדבר שאתה צריך לאזן הוא בנושא היראה. מיראה כפיתית ומצד המחויבות להגיע ליראה רצונית שהיא נובעת מיראת הרוממות. בנוגע למצב הנפשי של הכשרונות והמיוחדות שבך אל מול ההתבטלות לעבודת ה'. כאן ממש איני רואה סתירה. כללי התורה והמצוות הינם מספיק רחבים שיכולים להכיל סגנונות רבים. כמו שכל בני אנוש צריכים לאכול אוכל וכל אחד יכול לאכול כפי בחירת ליבו כך המצוות וההלכה הם האוכל הבסיסי שאותו צריכם לאכול. בתוך זה אדם יכול להביא לידי ביטוי את הדרך המיוחדת שלו. אם זה בנוגע לשאלה האם מה שאתה עושה זה אתה או זה הקב"ה. כאן יש ללמוד את היסוד של מידת הענווה. ראש לכל אנו נותנים מקום לקב"ה. אולם נתינת המקום לקב"ה היא זו שדוחפת אותנו שאם אנו יצורים בצלם אלוקים אנו נדחפים ע"י הקב"ה להביא לידי ביטוי את מה שהוא נטע בנו. אנו פותחים את התפלה ב"ה' שפתי תפתח" - ללא שהקב"ה היה אומר לנו לדבר בפניו לא היינו מדברים. הקב"ה הוא זה שדוחף אותנו לומר לפניו את רצוננו. כך גם אנו מסיימים. מחד נפשי כעפר לכל תהיה. אולם מיד לאחר מכן וכל החושבים עלי רעה הפר עצתם. אולם הכל תלוי בכך שאנו מכירים שהכל הוא עשה למען שמך וכו'.
שאלה: חצי הרכוש עולה על כתובה: בהנחה שחצי הרכוש המשותף עולה על סכום הכתובה האם זכאית אשה בעת גירושין לדרוש גם חצי הרכוש וגם כתובתה?
תשובה: הנחת היסוד שהרכוש של בני הזוג הוא משותף אין מקורה בדיני התורה אלא בחוקי המדינה. על פי ההלכה נכסים שהכניסה האשה לבעלה בשעת החתונה שייכים לה, וכן נכסים שנפלו בירושה או שקבלה במתנה אפילו אחרי החתונה שייכים לה ולא לבעלה (אמנם, יש הלכות רבות ושונות בזכות השימוש של הבעל והאשה בנכסים אלו, ועיין שולחן ערוך אבן העזר סימן פה). נכסים שנרשמו על שם האשה כגון דירה וכדומה גם כן שייכים לה (שולחן ערוך חושן המשפט ס, יב וש"ך שם). אך נכסים של הבעל שייכים לבעל. לגבי מעשי ידיה כלומר, משכורות שקבלה במהלך נישואיה, דין הגמרא שמעשי ידיה שייכים לבעל תמורת מזונותיה, אך בימינו אשה שעושה מעבר למלאכות המוזכרות במשנה יש מחלוקת אם שייכים מעשי ידיה לבעלה או ששייכים לה ולכן הוי ספיקא דדינא. למעשה, לפי ההלכה אין בני הזוג שותפים, אלא ישויות קנייניות נפרדות, שלכל אחת מהם יש רכוש שהוא בעלים עליו, ומה ששייך לבעל - לבעל והשייך לאשה - לאשה. ולכן לאחר חלוקת הרכוש על פי ההלכה נשאר הבעל חייב את הכתובה לאשתו, אלא אם כן האשה מוחלת על כתובתה. הרב אברהם זרביב.
שאלה: לסמוך על "תחושות בטן": מה משמעות מאמר ח "אע"ג דאיהו לא חזי - מזליה חזי", האם ניתן לסמוך על "תחושות בטן" ואינטואיציות שיש לאדם, למרות שזה נוגד לפעמים את הדרכת השכל הישר?
תשובה: לדעתי אין לעשות שום דבר מתוך תחושת בטן, אלא כל מעשיך יהיו בשיקול דעת. ומ"ש בגמ' דאע"ג דאיהו לא חזי מזלייהו חזי הכוונה שכל הפעולות של האדם הפרטי ושל הולם בכלל יש להם שורש מלמעלה המנחה אותם.
שאלה: מזגן נחשב כהשבחת הדירה?: אנו משכירים דירה כבר 7 שנים לאותה משפחה. בשנה השלישית לשכירות בקשו הדיירם להתקין מזגן בדירה. אשרנו להם להתקין את המזגן כאשר סוכם כי מחיר ההתקנה ועלויות החומרים יחולקו לחצי, חצי אנו כבעלי הדירה נשלם והמחצית השניה תהיה על חשבונם. באותו מעמד בעלי זוכר כי סיכם שהמזגן נשאר בדירה כאשר יפנו אותה. וכן נושא שיורים או השבחת הדירה מצויינים בחוזה וכתוב כי גם אם השביח המשכיר את הדירה השינויים נשארים כפי שהם. היום לאחר 5 שנים נוספות הם אמורים לפנות את הדירה וטוענים כי המזגן שלהם ואין לנו רשות לבקש אותו מהם. הבקשה שלנו להשאיר את המזגן היא גזל שאנו גוזלים אותם. מכיון שנושא המזגן לא נרשם בכתב אלא רק נושא ההשתתפות בהתקנה והחומרים, זאת אנו למדים כי נמצאו היום קבלות הת ע"י השוכרים בהם מצויין כי הורדתי לה משכר הדירה את מחצית עלויות ההתקנה והחומרים. על פי זכרונם המזגן לא היה נושא לויכוח כי הם משוכנעים שזכותם לקחת את המזגן איתם. המילה גזל הקפיצה את בעלי והוא מאוד נעלב וגם אני. הזכרתי להם כי כאשר שכרו את הדירה בקשנו 550 דולר, לאחר שנה לא היה לדיירים כסף והם בקשו כי אעשה להם הנחה של 50 דולר בחודש, והסכמתי. כך ש-6 שנים הם משלמים 500 דולר לחודש במקום 550 דולר. בקשתי מהם לעשות חישוב קטן מה המשמעות הכספית של הנחה זו והיא 3600 דולר לכל התקופה. מאוד לא היה לי נעים להזכיר זאת אך כאשר מכנים אותנו בתור גזל וכו הייתי חייבת להזכיר כי גם כשהיה להם קשה עמדתי לעזרתם ואין אני גוזלת את כספם ולא של איש אחר. כעת מה דינו של המזגן?
תשובה: כיוון שהשוכרים קנו את המזגן מכספם והוא שלהם, (וכל ההשתתפות הכספית של המשכירים היתה רק בעלויות ההתקנה והתשתית) בכדי להעבירו לבעלות המשכירים יש צורך בקניין. המשכיר עצמו מודה שהיה רק סיכום בע"פ שהמזגן ישאר בדירה ולא עשה שום מעשה קניין והעברת בעלות, ועל כן השוכרים הם הבעלים על המזגן. בדבר הטענה כי בחוזה מצויין שהשבח שבדירה ישאר למשכירים, יש לראות את הנוסח המדויק של החוזה, שהרי אפשר לפרש שהכוונה הא לסוג השבחה שאי אפשר להוציאה, או כזו שתגרום נזק לדירה בהוצאתה, וממילא אינה כוללת מזגן הניתן לפירוק. גם אם נאמר שהמזגן נכלל, לא כתוב שהמשכיר לא ישלם על ההנאה שקיבל. לסיכום, המזגן בבעלות השוכרים אא"כ יוכח בחוזה אחרת. הרב דוד בר- שלטון.
שאלה: ברית בצום י"ז בתמוז: אנו עושים ברית מילה לבננו ביום י"ז בתמוז. האם יש דברים מיוחדים שעלינו לדעת, כאשר אנו עושים את הברית בסביבות השעה שבע בערב, ולאחר צאת הצום אנו עורכים סעודת מצווה?
תשובה: את כוס היין יש להטעים לתינוק וליולדת בלבד.
שאלה: נוסח תפילות שבת: 1. למה ביום רגיל בשחרית יש "ובא לציון" ואילו במנחה אין ובשבת זה הפוך? 2. למה בשבת בערב בשחרית ובמוסף כתוב "והנחילנו ה אלוקינו באהבה וברצון שבת קדשך." ואילו במנחה "שבתות קדשך"?
תשובה: 1) ובא לציון זאת קדושה שבאה כדי להוריד את כוח הקדושה לארץ, אבל בשבת שממילא ב"ה העולם מקודש מכוח השבת, לא רצו להטריח את הציבור ע"י אריכות התפילה בשחרית והעבירו את ובא לציון למנחה. 2) כיוון שבהמשך הנוסח במנחה וינחו בם בלשון רבים והכונה על כל שבתות העתיד. ואילו בשאר תפילות הכונה למנוחה בשבת זו.
שאלה: ברכת מציב גבול אלמנה: נסענו כל הכיתה לטיול באיזור שלא הכרתי בדרום הר חברון: א. האם מותר צריך לברך ברוך מציב גבול אלמנה על כל ישוב שרואים מהרכב, אף אם לא נכנסים אליו, או רק על ישוב שפיזית נכנסים לתוכו? ב. אם מגיעים באותו יום לכמה ישובים בהם מעולם לא הייתי, האם לברך כמה פעמים, פעם אחת על כל ישוב חדש, או פעם אחת על כולם? ג. האם מברכים רק ברוך מציב גבול אלמנה, או עם שם ומלכות?
תשובה: א. לא מברכים אם רואים מרחוק. ב. מברכים על כל ישוב וישוב. ג. מברכים בשם ומלכות.