LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: פסולים במגילת אסתר: האם המקרים הבאים פוסלים את מגילת אסתר, ואם הרב יוכל לפרט כאן מה הדין לכתחילה ומה הדין בדיעבד בכל אחד מהמקרים הבאים: 1. אות יו"ד מיותרת- היהודי-ים במקום היהודים. 2. שתי מילים צמודות: למי ( צמוד עם) יחפוץ במקום למי ( כאן הפסק) יחפוץ. 3. יו"ד במקום רי"ש. 4. רי"ש במקום יו"ד.
תשובה: ח תיקנו שמגילת אסתר תיכתב על הקלף, בדיו ובכתב של ספר-תורה. אבל בשאר הדברים אין למגילה דיני ספר-תורה. לכן, ספר-תורה שחסרה בו אות נפסל, אבל מגילת אסתר שיש בה טעויות מותר לקרוא בה, בתנאי שבקריאתו יתקן את הטעויות בעל-פה כראוי, ולא יקרא כפי שכתוב בטעות. ולכתחילה ראוי שהמגילה תהיה מושלמת בכתיבתה.
שאלה: לחלק אוכל לחולים ערבים: אנחנו מתנדבים בבית חולים ומחלקים סנדוויצ ים לחולים ולמבקריהם. יש שם המון ערבים. צריך לתת גם להם?
תשובה: כתוב שמפרנסים עניי עכו"ם עם עניי ישראל, מפני דרכי לכן נראה לי שצריך לתת להם, אבל לא יותר מאחד, ותגידו שאין מספיק לכולם.
שאלה: הדלקת אור בשבת: אני גר בבית פרטי שבו כל הרחוב הם "חילונים", ובליל שבת כשאני ומשפחתי חוזרים מבית הכנסת, מאחד הבתים שברחוב יש מנורה שפועלת באופן אוטומטי ברגע שאנו עוברים שם. אין דרך חלופית, שכן היא עוברת דרך שיחים וקוצים, והאופן בו נוכל לא להדליק את המנורה הוא בדוחק רב. מה ניתן לעשות?
תשובה: לספרדים זהו פסיק רישא דלא ניחא ליה, ומותר לעבור שם. ולאשכנזים זו בעיה, שלא עולה על-דעתי כרגע פיתרון לזה.
שאלה: קריאת מגילה לבני ט"ו ע"י בן י"ד : אמנם השאלה בדיעבד, אבל חשוב לי לדעת. לפי הבנתי את דברי המשנה ברורה, בן י"ד לא יכול לקרוא מגילה לבני ט"ו כלל ועיקר, כי הוא בכלל לא מחויב ביום ט"ו. בבית הכנסת בו התפללתי הרב ברך את הברכות, והוא הסביר שבעל הקורא הוא בן י"ד ולכן הוא לא מברך. האם יצאנו ידי חובה? האם רק בדיעבד? אודה על הפנייה למקורות בעניין. נקודה נוספת הייתה מערכת הגברה, כך שלא ברור אם נשמע קול הבעל קורא עצמו, או קולו דרך המערכת האם מותר לשמוע כך מגילה.
תשובה: בן י"ד שקרא לבני ט"ו, לא מוציא אותם ידי חובה. ואין שום קשר למי שמברך, אלא עצם זה שהוא אינו בר חיובא ביום ט"ו, הוא אינו יכול להוציא אותם ידי חובה. ואם הוא בן י"ד שכבר חגג את פורים ומגיע לכל יום ט"ו לירושלים, כבר כתב המאירי שהוא אינו יכול לחגוג את פורים פעמיים, ואינו מקיים את מצוות היום פעם שניה. ומה שכתוב בירושלמי שבן י"ד יכול להגיע לירושלים ולחגוג את יום ט"ו שוב פעם, הסביר הרב פראנק בשו"ת "הר צבי" שמדובר שם שהוא עקר את דירתו לירושלים בליל ט"ו, ומעכשיו הוא תושב ירושלים, אזי הוא חייב בכל המצוות הנוהגות ביום ט"ו, אף-על-פי שכבר עשה פורים ביום י"ד. ולגבי מערכת הגברה, אם אי-אפשר לשמוע את קולו של הקורא גם ללא מערכת ההגברה, פסקו גדולי זמננו שאינו מוציא את הציבור ידי חובה.
שאלה: האם כהן יכול לתת את התרומה לזר?: לזוג חברים שלנו יש רב שהוא ת"ח חשוב וידוע וגם בעל תפקיד הוראה בהלכה (מהמגזר החרדי) שהוא כהן. החברים שהם בני תורה המקפידים בהלכה סיפרו שהרב נתן להם שמן זית שקיבל כתרומה מהפרשת תרו"מ ואמר להם שהם יכולים להשתמש בזה גם לאכילה. מה שהם הסבירו הוא, שהוא אמר שהוא מפקיר את התרומה וככה הם יכולים להשתמש בה. יכול להיות שהם לא הבינו אותו, אבל אני ודאי לא מבין: האם כהן בכלל יכול לתת אפילו שמן תרומה שהוא טמא היום להדלקה של ישראל, כל שכן לאכילתו? האם יש איזה שהוא מקור לאיזושהיא קולא בנושא?
תשובה: אינני מבין את מעשהו של אותו רב, כי התרומה בימינו היא תרומה טמאה בהיותנו טמאי מתים ובפרט שמן זית שהוא מקבל טומאה גם ללא הכשר של משקים, אם כך שמן התרומה אסור באכילה אפילו לכהן עצמו, והוא מותר רק בהנאה. אבל אותה תרומה אסורה בהנאה לישראל, וכל שכן באכילה. ואם כהן נתן לישראל שמן תרומה מותר לישראל רק לתת אותה לכהן אחר ובתנאי שהכהן יהנה ממנה בדרך ביעור ולא בדרך אכילה.
שאלה: איך מלמדים זכות?: אני מנסה להתחזק בלימוד זכות. יש לי מספר גיסות שהולכות עם כיסוי ראש חלקי מאוד. נוסף לבעיה העקרונית של שיער אסור מתנפנף מול העיניים, יש לי קושי בלימוד זכות על מעשה זה. כולן יודעות שזהו איסור לא קטן, כך שאי ידיעת ההלכה אינה סיבה מבחינתי ללימוד זכות. כיצד הרב יכול לסייע לי בנידון?
תשובה: אם אתה תבדוק את עצמך תמצא בודאי הרבה דברים שאתה יכול להשתפר בהם והם בדרגה של חומרה לא פחותה מכסוי ראש. וכשם שאתה יודע ללמד על עצמך זכות מדוע אתה לא מושלם. כך גם תלמד על אחרים.
שאלה: חתונה מעורבת או נפרדת?: האם חתונה נפרדת זה ממש הלכה או החמרה?
תשובה: בקרב ציבור שאין רגילים לשבת ביחד גברים ונשים, אסור לעשות חתונה מעורבת. וכמה אחרונים כתבו שאין לברך בחתונה מעורבת "שהשמחה במעונו" (ב"ח, בית שמואל אה"ע סב, יא). אבל בקרב ציבור שאינו רגיל להפריד גברים מנשים, אף שרצוי מאוד לערוך חתונה נפרדת, היינו שבנים ישבו בצד אחד ובנות בצד אחר, מכל מקום אין איסור אם לא תהיה הפרדה. וזאת משום שחלק מדיני צניעות תלויים במנהג, ולאנשים שרגילים לשבת ביחד, אין ישיבה זו מעוררת מחשבות זרות באופן מיוחד. וכך הסביר הלבוש את המנהג לומר "שהשמחה במעונו" כשיושבים גברים ונשים בחדר אחד. ויש לדעת שכפי הנראה כך היה המנהג הרווח, שישבו גברים ונשים בחדר אחד, יעויין באוצר הפוסקים (סימן סב, סז, ג). ואע"פ כן כתבתי שיותר טוב להפריד, מפני שבדור האחרון התרבו מספר המשתתפים בחתונות, וממילא העירבוביה שבין גברים לנשים גדולה יותר. בנוסף לכך, בדורות האחרונים התרבו המתלבשים שלא בצניעות, ולכן יש יותר מקום להפריד. אולם כאמור, במקום שרגילים בכך, ומתנהגים בדרך ארץ, אין בזה איסור.
שאלה: דתיים לאומיים וחרדים: אני בת דתית לאומית אך אחי נהפך לחרדי לפני מס שנים ועקב כך צצו לי שאלות. האם דרכם היא לא הראויה, הרי אצלם לדוגמא אין שאלה מה לעשות עם אינטרנט כי פשוט לא מכניסים, אצלם (לצערי) יש יותר יראה מרבנים, וכמו כן, הלימוד בכולל - אצלם יש הרבה יותר לומדים מאצלנו. איך אפשר לדעת איזו דרך היא הנכונה?
תשובה: הדרך הנכונה היא להיות שלמים בכל. להקפיד על קלה כבחמורה במצות וזה כולל את מצות ישוב ארץ ישראל ואת מצות אהבת ישראל. ובדרך זו הולכים בני התורה הלומדים בישיבות הגבוהות בדרכה של ישיבת מרכז הרב. הם מקפידים בכל ההקפדות ההלכתיות שמקפידים החרדים וגם מקפידים לקיים את מצות ישוב ארץ ישראל ואחדות ישראל.
שאלה: פסח מחוץ לבית: בעז"ה נשהה מחוץ לבית כל ימות החג. 1. האם אנו מחוייבים לנקות את הבית ביסודיות (רעייתי בהריון מתקדם. וזו הסיבה שאנו יוצאים מהבית לכל ימי החג)? 2. מה בנוגע למכירת המטבח בלבד על מנת שנוכל להיכנס לדירה בחול המועד על מנת ליטול ציוד כגון בגדים? ציוד לתינוק במידה ויוולד במהך החג בעז"ה. 3. מה בנוגע לבדיקת חמץ?
תשובה: יש לנקות את הבית מכל חמץ. לכלוך אינו חמץ. יש לנקות רק מקומות שיש בהם חמץ כגון המטבח. לא צריך להכשיר אותו. בלילה האחרון יש לבדוק את החמץ לאור נר. אם הבית נקי מותר להיכנס אליו בפסח אך לא לאכול בו שום דבר כי הוא לא הוכשר. מכירת הבית לגוי לא פוטרת מניקויו מחמץ.
שאלה: נטילת ידיים: כמה פעמים נוטלים ידיים בבוקר, באוכל וביציאה מהשירותים, ומדוע?
תשובה: רק בבוקר יש חיוב ליטול ידיים שלוש פעמים לסירוגין. לאכילת פת יש ליטול ידיים בכמות גדולה על כל יד, ואז מספיקה שפיכה אחת לכל יד. ביציאה מהשירותים יש נוהגים ליטול שלוש פעמים לסירוגין, אבל מעיקר הדין מספיק שטיפת הידיים במים.
שאלה: ספל חלבי וטיפות מאכל בשרי: מה דינו של ספל חלבי, שהיה בו באותה השעה תה חמים, והושפרץ לתוכו בטעות מספר טיפות של מאכל בשרי?
תשובה: כיוון שהספל הוא כלי שני וגם הטיפות שעפו הם בעירוי, כך שאפילו אם הספל היה חלבי בן יומו, לא אמורה להיות בעיה, מה עוד שודאי כמה טיפות בטלות בשישים, יש רק לשפוך את המשקה ולשטוף את הכוס. הרב רואי מרגלית.
שאלה: ביטל תורה בגלל הדרכה: האם להדרכה בתנועת נוער הינו ביטול תורה לבנים?
תשובה: הדבר תלוי בכל אדם ואדם בהתאם להתמדתו בלימוד, יש להתייעץ עם ראש הישיבה או הר"מ.
שאלה: מה קובע את הסמכות שבדור?: ראשית ברצוני להודות לרב על תשובתו המפורטת. ברצוני להוסיף עם זאת ולשאול, אם הבנתי את דברי הרב בצורה נכונה, הרי מי שאינו תלמיד של הרב שפירא או של הרב ליכטנשטיין הרי שעליו לנהוג לפי פסק הרא"ש ולא לפי דעת הרא"ל, וזאת מכיוון שכפי שכתב הרב, שרוב או כל תלמידי החכמים שבדור אוחזים בדעת הרא"ש. וכלפי נקודה זו בדברי הרב ברצוני לשוב ולשאול, וכי בעת קביעת ההלכה נבוא ונבדוק בכל דור את גילם של גדולי הדור? ולו יצוייר שבעוד חמישים שנה יהיו זקני תלמידי החכמים שבדור כאלו הסבורים שתחיית ישראל בארצם אינם מהלך רצוי, הרי שיתברר למפרע שטועים אנו בדרכנו? ואם בעוד מאה שנה יהיה המצב כזה שרובם של גדולי הדור יסברו ששיבת ישראל היא מהלך א-לוקי נשוב שוב ונשנה את התייחסותנו?
תשובה: חבל שלא עיינת יותר בדברי, לא טענתי שהגיל הוא הקובע, אלא העיקר הוא באמת הסמכות התורנית, שנקבעת על פי מה שנקרא בדברי ח "גדול בחכמה ובמניין", ומקובל לפרש מניין היינו מספר התלמידים. וכן לפי מעמד הרב, והרבנים שהורו לסרב הם הגדולים בחכמה ובמניין, וגם סמכותם ההלכתית גדולה יותר, שבמשך עשרות שנים עסקו בפסיקת הלכה ברמות הגבוהות ביותר בישראל, הרב גורן ברבנות הצבאית וברבנות הראשית, והרב שפירא בבית הדין הגדול וברבנות הראשית. אקווה שהדברים מספיקים. אם תעיין בדברי תראה שבדברי על הגיל רק הסברתי את היחס הנפשי של הרב המבוגר לצעיר ממנו. וכך היא מידת דרך ארץ שהצעירים מכבדים את הזקנים, והזקנים פחות מכבדים את הצעירים. וכפי שמן הסתם הרב ליכטנשטיין מתחשב יותר בדברי חבירו בני גילו, ופחות בדברי רבנים שצעירים ממנו בעשרים וחמש שנה.
שאלה: חוט דנטלי בשבת: האם מותר להשתמש בחוט דנטלי בשבת?
תשובה: מותר, בתנאי שלא יחתוך את החוט הדנטלי בשבת.
שאלה: משחקי קלפים על כסף: אני וחבריי משחקים לפעמים משחקי קלפים. אנו משחקים "פוקר". אנו משחקים עם אסימונים ובסופו של דבר אנו בודקים למי בינינו יש יותר אסימונים ולמי שיש יותר אסימונים מרוויח כסף. אנו משחקים על סכום קטן, בסביבות 20 שקל או קצת יותר. כולנו חברים והסיבה היחידה שאנו משחקים היא כדי להינות. אנו משלבים את המשחק עם כסף כי ככה זה יותר כיף, יותר מרתק, ולפני שאתה משחק, אתה גם חושב על המהלך שלך. כל אחד שמשחק מודע לעניין שהוא יכול להפסיד את הכסף אבל כולנו נהנים לשחק, ואפילו אם אתה מפסיד אתה נהנה. זה לא ביטול תורה, כי כולנו לומדים בישיבה ולפעמים בזמן הפנוי שלנו, אנו משחקים את זה. אין שום סכנה להתפתחות של הדבר כי זה לכיף, וזה על סכום קטן. אנו גם עובדים, שככה זה לא הפרנסה שלנו, ואנו לא מתפרנסים מכך. מה דעת ההלכה בנושא?
תשובה: ח קבעו שבמשחקים מעין אלו יש חשש גזל, משום שאף-אחד לא מוותר באמת על כספו בלב שלם. ואם אתם רוצים לשחק, עדיף שזה יהיה שחמט או כדורסל.
שאלה: יחס לבן המין השני לאחר נישואים: אני בחורה דתיה, רוקה, בת 23. רבות מחברותיי נשואות. גדלתי במשפחה ובסביבה דתית, אולם די מתירנית ומתפשרת. אני לאט לאט התחזקתי וכיום מאוד מקפידה באורח החיים הדתי שלי, יותר מהרבה חברות שלי. כשחברותיי התחתנו היה לי ולחברותיי הרוקות מאוד חשוב לשמור על קשר איתן ולהכיר טוב את בעליהן. לכן יזמנו מפגשים משותפים ומאוד רצינו שהן תגענה עם הבעלים שלהם, והתאכזבנו כשלפעמים הן הגיעו בלעדיהם. תמיד ידעתי שאני צריכה לשמור על גבולות עם הבעלים של חברותיי ולא להגיע לשחוק וקלות ראש, אמנם תמיד השתדלתי להיות נחמדה ולהכירם לפחות ברמה בסיסית. יש לציין שגדלתי במשפחה בה להוריי יש הרבה זוגות חברים ויוצאים הרבה לבלות ביחד ואוכלים גם ארוחות שבת משותפות. לאחרונה התברר לי במקרה (או שלא.) שיש להקפיד יותר בצניעות בנושא הזה - לדוגמא - חברה נשואה שלי סיפרה לי שמאז שהיא התחתנה היא מקפידה כמעט לא לדבר עם בנים אחרים ולא לשאול : "מה שלומך?" אם היא פוגשת איזה בן שהיא מכירה. גם הוברר לי, שהפגישה המשותפת הזו של החבר ה שלנו שבינהם גם בנות ובני זוגם אולי בכלל לא צריכה להתקיים (מדובר על ישיבה בבית בית קפה חגיגת יום הולדת וכדו ). כל הדברים הללו נשמעים לי מאוד נכונים ואמיתיים, פשוט לא הייתי מודעת אליהם קודם! אני מאוד רוצה להתחזק בדברים אלה, אך אין לי מושג מה מותר, מה אסור, ומה ראוי, כי אני לא גדלה בתוך ישיבה וגם לא בתוך סביבה תורנית כל כך, ואין לי ממי לספוג את זה כרגע. אני מנסה להתחיל להקפיד לפי השכל הישר שלי, אך עלול לצאת שאחמיר מידי, ולא אענה לבן לדוג במקום שצריך לענות. כיצד אני, שבנתיים רוקה, לומדת באוניברסיטה, גדלה בסביבה עירונית שהרבה ממנה די מתירנים אוכל ללמוד מה מותר ראוי ואסור בעניינים אלה? גם בתור היחס שלי כרווקה לבעלים של חברות שלי וגם בתור אשה נשואה לעתיד. האם יש ספר שעוסק בזה או מקור שהרב יוכל להפנות אותי אליו?
תשובה: בעינינים אלה צריך לנהוג לפי השכל הישר וביראת שמים. כי אין בזה גבולות מוגדרים. הכלל הוא שיחה ענינית קצרה בעניני למודים או מילות של נימוס קצרות מותרות. הרחבת שיחה מעבר לכך רצוי להמנע. ואת הגבול יש לשקול מתוך יראת שמים ושכל ישר. אין נכון לגרום אי נעימות מחד אך מאידך בגלל אי נעימות אין להפריז.
שאלה: עיסוק בפיזותרפיה: האם מותר לעסוק במקצוע הפזיותרפיה (מבחינת המגע במטופלות נשים)? לפי הידוע לי, פזיותרפיסט נדרש למגע אינטנסיבי יותר מרופא וכד.
תשובה: פיזיותרפיסט יעסוק בטיפול בגברים בלבד, ופיזיותרפיסטית תעסוק בטיפול בנשים בלבד.
שאלה: שיעור הפרשת חלה: האם השיעור נקבע ע"פ כמות הקמח או ע"פ כמות הבצק? למשל, בצק העשוי מקילו קמח ושלוש כוסות מים, האם חייב או פטור?
תשובה: כמות הקמח קובעת מ-1,300 גרם בלי ברכה ומ-1,700 גרם
שאלה: העיקר קיום המצוות או האמונה?: יש האומרים (קראתי במקום כלשהו) כי על פי היהדות העיקר הינו קיום המצוות, גם אם קיומם, הינו ללא אמונה. הייתי רוצה לשמוע דעה מלומדת בנושא.
תשובה: העיקר הוא לקיים מצוות מתוך אמונה, ומצוות ללא אמונה כגוף בלא נשמה. אלא שגם כאשר אין אמונה שלמה, מוטב לקיים את המצוות, שאחר המעשים נמשכים הלבבות. בנוסף לכך, עצם זה שאדם שומר על מסגרת יהודית שומר עליו ועל משפחתו, ויש סיכוי סביר שבמשך הזמן יתחזקו בני משפחתו באמונה. אבל אם לא ישמור, יאבדו הוא ובני משפחתו מהיהדות.
שאלה: התמודדות עם מחלה: יש לי דלקת בשם כוליטיס (דלקת המעי הגס) כבר 3 עד 4 שנים. לפי דברי הרופאים זו דלקת שכיום עדיין אין לה תרופה ולכן יודעים כיצד להרדים אותה אך לא לרפאה. לאחרונה יצא לי לקרוא באינטרנט על כך דברים שקצת הפחידו אותי, למרות שברוך ה אני במצב ממש טוב יחסית לתיאורים שקראתי. רציתי לשאול בבקשה, כיצד אני מתמודד עם הנסיון הזה? או האם אני צריך להסתכל על כך כעל איתות שאומר לי לחזור בתשובה על מעשה מסויים? מתוך כך עלתה בי שאלה נוספת: כיצד אני באמת יודע שאני בדרך של תשובה? כיצד אני מוצא את החטא הנכון?האם אני יכול בכלל להצביע על ה"חטא הנכון"?אני מרגיש שעם כל הרצון הטוב אני תקוע במקום.
תשובה: א. ברכת רפואה שלמה מאת ד' בתוך שאר חולי ישראל. ב. נכון שכאשר אדם מקבל מכה עליו לעשות חשבון נפש. ואם מצא דבר מסוים שצריך לתקן עליו לתקן. ואם אינו יודע להצביע על דבר בולט שבו נכשל, אין הוא צריך לחטט, אלא להשתדל להשתפר באופן כללי. וגם יתכן שהייסורים הללו אינם בגלל מעשה חטא אלא להרבות את שכרו. וככל שאדם מקבל את הייסורים באהבה הרי הוא מתעלה. אם אדם מאמין שהכל וטובה הכל מאת ד' לטובה ושמח בייסורים עליו נאמר ואוהביו כצאת השמש בגבורתו. ג. ושוב ברכתי חזק ואמץ.
שאלה: עגיל שני לאשה וההשפעה על הבעל: אנו נשואים כ-10 שנים באושר ומשתייכים לזרם הציוני הדתי. לפני מספר שבועות אשתי עשתה עגיל שני למורת רוחי וללא הסכמתי בטענה שבעיניה הדבר יפה. הדבר פגע בי וביחסי אל אשתי שהרי בעיניי הדבר לא יפה כלל ולא תואם לבנות ישראל ובטח לא לאשתי (כי כך אני חושב ולא משכנע אותי שנשים נשואות החובשות כובע הולכות כך). כיצד עלי לנהוג על פי ההלכה במצב זה? האם מותר כלל עגיל שני לאשה, האם אשתי תמשיך ללכת כך למורת רוחי כי עליי להתחשב ברצונה, האם תפסיק ללכת כך ותתחשב בי, אנו רוצים שלא תהיה מריבה ביננו. מה עליי לעשות?
תשובה: אם בעיניה העגיל יפה והוא עושה לה נחת רוח. איני רואה סיבה למריבה בגלל זה. הגברים לא מבינים בתכשיטים של הנשים. אני חושב שאין העגיל פוגע בצניעות. ועל כן אין סיבה להתנגד לו. גם בדורות הקודמים הלכו נשים עם עגילים. זה ענין של מודה שכל פעם משתנה.
שאלה: איך מחשבים את "סוף זמן אכילת שריפת חמץ": אני משמש כחזן בקהילה בחו"ל. יש לנו לוח שמותאם למיקום הגיאוגרפי שלנו, ובו עלות השחר וזריחות, ושקיעות לפי שיטות שונות. הוטל עליי לפרסם את הזמנים ההלכתיים לפסח תשס"ו. איך עושים זאת?
תשובה: צריך לדעת מתי חצות יום יד בניסן, וזה דבר שמופיע בדרך כלל בלוחות. ואז תיקח את אורך היום מהזריחה עד השקיעה (לדעת הגר"א) או מעלות השחר עד צאת הכוכבים (לדעת המג"א), ותחלק אותו ל-12 חלקים. אלו הן השעות הזמניות של ההיום. שעתיים קודם חצות נאסר החמץ באכילה, ואת החמץ צריך לשרוף עד קצת לפני השעה שלפני חצות. כל זה הוא, כמובן, בשעות זמניות.
שאלה: אסור לשיר את התקווה?: שמעתי ממישהו שהרב צבי יהודה כתב שאסור לשיר את התקווה. האם זה נכון?
תשובה: לא שמעתי דבר זה, ומאידך בישיבת מרכז הרב עד כמה שאני זוכר אף פעם לא שרו את התקווה.
שאלה: אמן יהא שמה רבא או שמונה עשרה: במשנה ברורה הלכות תפילה סימן קט סמ"ק ד כתוב: ".וכן עדיף אמן יהא שמה רבא מתפילה בציבור.ואם ימתין אחר הקדיש לא יוכל להתפלל ערבית עם הציבור, אמן יהא שמה רבא עדיף.". לפי דברים אלו, כשאני מתפלל במיניינים מהירים מאוד וקשה לי לסיים איתם שמונה עשרה ובכך אני מפסיד אמן יהא שמה רבא, עדיף שאני אחכה עד שיסיימו הציבור את תפילתם ולענות אמן יהא שמה רבא או שמא עדיף להתפלל שמונה עשרה ולהפסיד אמן יהא שמה רבא שלאחר התפילה?
תשובה: תתחיל להתפלל לפני הציבור ותסיים עם הציבור, ובכך נחשב שהתפללת בציבור, מפני שאת רוב התפילה תתפללו יחד, וכך גם תוכל לענות "אמן יהא שמיה רבא".
שאלה: מכה לתפילין: הנחתי תפילין וכשכרעתי במהלך תפילת העמידה התפילין של ראש קיבלו מכה מחלון (התפללתי לכיוון החלון), שהיה מולי מכיוון שהייתי קרוב מידי לחלון ולא אמדתי את המרחק מהחלון טוב. רציתי לדעת מה לעשות בנידון?
תשובה: אם הריבוע נשאר שלם התפילין כשרות.
שאלה: מה עושים עם תאוות כבוד?: לצערי אני רודף כבוד. כאשר אני רואה שמכבדים את חברי יותר מאשר אותי, אני קצת נפגע, ואני רוצה שגם אותי יכבדו ככה. כיצד אפשר להתגבר על מידה רעה זו? והאם הרב יכול להפנות אותי לספרים העוסקים בנושא?
תשובה: יש דרכים שונות כיצד לתקן מידות. כמו כל המידות כך גם מידת הכבוד. יש דרך לעבוד מהחוץ אל הפנים. ויש דרך לעבוד מהפנים אל החוץ. העבודה מהחוץ הוא על ידי עשיית מעשים מוגדרים שהם מעשים שהם אנטי כבוד. למשל אם אתה כשרוני בהיותך בעל תפלה או בעל קול ערב - אל תשתמש בקול זה. או עוד מעשים של צניעות כגון לא לספר על המעשים הטובים שאתה עושה. עוד יש להקפיד להרבות בכבוד אחרים. ויש דרך מהפנים אל החוץ. בעיקר יש לעבוד על עצמיות. אתה רודף אחר הכבוד משום שאתה צריך לקבל חיזוקים מאנשים אחרים. ככל שאתה תהיה שמח בעצמך ומלא עצמיות כך תהיה פחות תלוי בכבוד שבא מאחרים. כדאי שתלמד את ספר קוהלת. אתה יכול ללמוד על כך גם בספרי מוסר רבים. מסילת ישרים - מידת הטהרה, ספר חובת הלבבות שער חמישי - שער יחוד המעשה, ספר מגדל עוז ליעב"ץ - בית המידות עליית הכניעה, כד הקמח ערך גאוה, מסכת אבות פרק ד' משנה כ"ב -מפרשים שם, אורחות צדיקים שער א'.
שאלה: דעת האר"י בנוגע לזמן קיום מצות מאה הברכות: ראיתי באיזה מקום, שהזכירו בנוגע למחלוקת הידועה בראשונים, אם זמן אמירת המאה ברכות נחשב מבוקר עד בוקר או מערב עד ערב, שדעת האר"י ב"ליקוטי תורה" על פ עקב, שהזמן הוא מבוקר עד בוקר. ורציתי לשאול - האם זה נכון? ואם כן, האם ניתן לצטט לי את דברי האר"י.
תשובה: אינני בקי בכתבי האר"י זצ"ל ועל כן אני ממליץ לשאול מי שמכיר ובקי בהם. ודרך אגב נראה לי שכדאי לשאול שאלות אלו בעל-פה ולא בכתב ובפרסום. ואתך הברכה ביום ובלילה.
שאלה: קידוש לילדים?: בני בן ה-9 שומע קידוש בבית הכנסת ואוכל שם, אך רוצה גם לקדש בעצמו בבית, אחרי אביו ואחרי האחים הגדולים. אפשר לתת לו מטעמי חנוך?
תשובה: אם הוא כבר שמע קידוש ואכל, שלא יקדש שוב. וזהו החינוך האמיתי, שילמד שבמצבים כאלה לא חוזרים ומקדשים.
שאלה: השתכרות בערב פורים: האם יש מצוה להשתכר בערב בפורים? האם זה עבירה? ואם אני מעדיף להשתכר בערב בהרקדה בישיבה בגלל ששם אני מרגיש התעלות וקדושה מצידי ומצד החבר ה בישיבה? ואם אני משתכר בערב, מותר גם ביום?
תשובה: אין מצוה להשתכר בלילה, וממילא השכרות אסורה בלילה מן הדין. ותשתה לשכרה רק ביום.
שאלה: על מה מעשה לא מוסרי מעיד?: א.באיזה סיטואציה מעשה לא מוסרי מעיד על האדם, ובאיזה סיטואציה אינו. לדוגמה: אין עוררין על כך שהמעשה של אריק שרון בהתנתקות לא היה מוסרי, האם זה הופך אותו לאדם לא מוסרי? האם בכלל יש לנו דרך לשפוט אדם מעבר למעשיו? ז"א האם ניתן בכלל לומר שלאדם יש אישיות שאפשר לנתחה מעבר למעשים שלו? חברי הציע את האפשרות הכמותית:דהיינו לומר שזה הולך אחר רוב מעשיו של אדם וככה אפשר לשופטו, אבל האם אדם שפעם אחת לא שלט בעצביו ורצח מישהו נקרא רשע? גם לשפוט את האדם על פי איכות מעשיו אי אפשר. ב.האם סיבת המעשה היא רלוונטית? ז"א אם אדם עושה מעשה רע מתוך מחשבה טובה, האם ניתן לומר שזו רק טעות בשיקול הדעת, האם נאצי שהיה בטוח שרצח יהודים הוא טוב לעולם באמת ובתמים, האם זה הופך אותו ל"שוגג"? ובדוגמה שלא ישתמע ממנה שאני משווה-האם חייל שפינה בגירוש, ועשה זאת עם "אמפטיה" מרובה (בהנחה שהמעשה אסור-וזו דעתי), האם יש חילוק בינו לבין אדם שפעל מתוך רשעות, השורה התחתונה היא הקובעת, או שמא כוונת המעשה?
תשובה: אכן המציאות מורכבת וכל מעשה נבחן בכמה סולמות. האחד, חומרת המעשה, אין להשוות מי שגנב למי שרצח ואין להשוות מי שרצח אדם אחד למי שרצח רבים. הסולם השני, כוונה המעשה - מזיד, שוגג ואנוס. ואף במזיד יש מדרגות, וכן בשוגג וכן באנוס, והכלל שככל שהמעשה נעשה ביותר כוונה והזדהות, כך הוא יותר חמור. ובסולם זה נמצא יש לשקול גם את הרקע של החוטא, ככל שהוא גדל בסביבה שבה יכל לקלוט יותר את חומרת המעשה ובכל זאת חטא, כך מעשהו חמור יותר. ובסולם זה נמצא גם השיקול מה חשב החוטא, שאם חשב שהוא עושה מעשה טוב, מצד אחד בעצם המעשה יש פחות כוונה רעה, אולם מנגד בעצם הדעה הרעה שנשתרשה בדעתו יש חומרה גדולה יותר. ובזה היה חטאם הגדול של הנאצים, שבנוסף לכך שעשו מעשים נוראים שמי יודע אם נעשו בעולם מעשים נוראים שכמותם, בנוסף לכך, חשבו שכך צריך לעשות. רק שיקלול של כל הסולמות יחד יכול לתת את היחס הנכון. וא-ל דעות הוא שדן כל אדם בצדק גמור. והאדם אינו יכול לדעת עד הסוף עד כמה יצרו של החוטא אנסו ועד כמה חטא מתוך בחירה חופשית. אבל מוטל עלינו לשפוט את החוטאים על פי מה שנראה לנגד עינינו. כאשר השיקול הראשון במעלה הוא עצם החטא, כלומר מידת חומרתו. ואח"כ כשיקול משני מידת הזדהותו של החוטא עם החטא.
שאלה: מכירת חמץ בהפסד מרובה: קיבלנו המון חמץ גמור ותערובות חמץ במשלוחי מנות של פורים, וביניהם דברים שאנחנו לא מרשים לעצמנו לקנות עקב מחירם הגבוה. האם אפשר למכור אותם במכירת חמץ לגוי מדין הפסד מרובה, או שלא? ומהו גדר הפסד מרובה אצל אנשים פרטיים?
תשובה: עדיף לגמור הכל ולא להזדקק למכירת החמץ, אבל אם אי-אפשר לסיימם לפני פסח, ואלו דברים שלא היית קונה לעצמך, ודאי שזה מוגדר בשבילך כדבר שיש בו הפסד מרובה.
שאלה: מצה שמורה: 1. עד כמה חשובה אכילת מצה שמורה במשך כל החג? 2. האם יש לעשות חילוק בין מבוגרים לילדים בעניין מצה שמורה בגלל עלויות כספיות?
תשובה: 1. בלילה הראשון חובה על כל הגדולים לאכול מצה שמורה. 2. ביתר החג זו מידת חסידות והקטנים אינם חייבים בה.
שאלה: קשירת שקית ניילון בשבת: אנו משתמשים בשקיות ניילון לצורך האשפה הביתית. בשבת מתמלאים כמה שקיות ואנו קושרים את הידיות בכדי שהתכולה לא תצא החוצה. עושים 2 קשרים כי בקשר אחד זה נפתח. האם יש כאן בעיה של קשירה בשבת שהרי כל השקית עומדת להיזרק לאשפה?
תשובה: שני קשרים אסורים. אפשר לקשור קשר עניבה. או לכרוך חבל ולקושרו בקשר עניבה.
שאלה: בישול מיוחד לחתן בפסח - ללא שמן קטניות.: חתננו אינו נוהג לאכול בפסח שמן קטניות ואנו כן. האם עלינו לרכוש מצרכים עם הקפדה של "ללא שמן קטניות", ע"מ שיוכל לאכול אצלנו בפסח או שיש פתרון הלכתי-טכני אחר?
תשובה: "ישראל קדושים הם" ולכן מקפידים מאד במצוות ובמיוחד בחג הפסח לכן צריך לשאול את החתן שלכם על מה הוא מקפיד בפסח ולנסות להקפיד על זה שהוא מתארח אצלכם. בכל מקרה יש מנהגים שונים לגבי שמן קטניות יש אשכנזים שכן משתמשים בשמן סויה בפסח ויש שלא, ויש מנהגים שונים לגבי שמן בוטנים וכו', לכן חשוב שהחתן ישאל את הרב שלו במה להקפיד ואז לעדכן אתכם. הרב יאיר פרייליך
שאלה: חניכה שלא שרה התקווה: אני מדריכה בבנ ע, ויש לי חניכה שלא שרה את התקווה. היא טוענת שהמדינה בגדה בנו בקיץ האחרון, ואין צורך לשיר להלל ולשבח ולהתגאות במדינה. איך אני אסביר לה שכן צריך לשיר את התקווה, למרות מה שקרה בקיץ האחרון?
תשובה: תסבירי לה שמדינת ישראל שייכת לכלל ישראל, ולכן אין לנו שום דבר נגד המדינה. המדינה היא כלי שה' נתן לנו מכל מיני סיבות. אנחנו לא רוצים להחליף את המדינה, אנחנו רוצים להחליף את הממשלה, שהיא בידיים של אנשים חלשים. המדינה אינה שייכת למפלגה זו או אחרת, ולכן אין לצאת נגד סמלי המדינה, גם אם הממשלה היא רעה. לתשובת הרב אליעזר מלמד שליט"א
שאלה: אמירת "כהנים בכבוד" בחזרת הש"ץ: נתקלתי בתופעה שלפני שלווים נוטלים ידיים לכהנים הם אומרים "כהנים בכבוד". האם זה מותר, הרי זה דיבור באמצע חזרת הש"ץ?
תשובה: אם זה לכבוד הכהונה, מותר.
שאלה: הגעלת סיר ישן: סיר אלומיניום שלא היה בשימוש כבר לפחות 15 שנה ואיננו יודעים אם השתמשו בו לחמץ או לפסח, האם אפשר להגעילו כמו שאר הכלים ולהשתמש בפסח?
תשובה: אפשר להשתמש בו בפסח אבל צריך לנקותו היטב לפני ההגעלה. הרב יאיר פרייליך
שאלה: הבטחות רבנים מתקיימות?: יש לי דוד חולה במחלה קשה, ורב מאוד מפורסם שלא אציין את שמו הבטיח לו שיחיה ואם לא הוא יפסיק להיות רב. דודי והרב בקשר רציף עד היום אולם מחלת דודי הולכת ומחמירה מיום ליום. כיהודי פשוט ומאמין אינני מטיל ספק בדיברי הרב אך אני שואל את עצמי: מה יהיה אם לא עלינו דברי הרב לא יעמדו? האם הרב מודע לסיכון שהוא לוקח בפגיעה באמונת חכמים שלי או שמא מלכתחילה דברי הרב בסה"כ ניסו לתת מוטיבציה לחולה לחיות ולא שבאמת התכוון הרב למה שאמר? (אך זה מותיר אחרי כן אצלי שוב שאלות קשות בנוגע לאמינות דיברי רבנים?)
תשובה: ייתכן שהרב הבטיח כדי לעודד את החולה וגם בתקוה שהחולה יבריא ואולי הרב מחמת ענוותו סבור שאינו רב. ואולי הרב שקל בדעתו שמוטב לאבד מקצת מאמינותו על מנת לעודד את החולה. אך אין ללמוד מזה חוסר אמינות אלא במקרים כגון אלו ולא באופן כללי. דברי מתיחסים לעובדות כפי שאתה מתאר אותן.
שאלה: אמירה לקטן בשבת: א. האם מותר לומר לקטן בשבת שיעשה בעבורי מלאכה? (מדובר בקטן שעוד לא הגיע לגיל חינוך). ב. האם מותר לבקש מקטן שעוד לא הגיע לגיל חינוך לפני השבת שיעשה בעבורי מלאכה בשבת? (למשל שיכבה את האור כשהוא הולך לישון)?
תשובה: א. אסור להרגיל גם קטן לדבר עבירה גם אם לא הגיע לחינוך. אבל אם הוא עושה את זה לבד בלי שאומרים לו אז אם מדובר בבן שלך אתה צריך להעיר לו, ואם לא מדובר בבן שלך אתה לא מצווה להפרישו. ב. אסור כי זה מרגיל אותו לעבירה קל וחומר שמדובר בבן שלך שאתה מצווה לחנכו. הרב יאיר פרייליך
שאלה: תחפושת בפורים: למרות שעבר החג, הייתי מאוד רוצה לברר את העניין העמוק שבהתחפשות. איך הוא פועל על הנפש, אם בכלל, האם יש מקום להתחפש גם בשאר ימות השנה, האם ההתיחסות היהודית לתחפושת שונה אצל מבוגרים וילדים, והאם יש מקום להתחפשות בבית פנימה או רק בחוץ?
תשובה: מנהג התחפושות מובא בדברי הרמ"א "נהגו להשתנות בפורים ולא דבר ריק הוא". התחפושת היא מנהג שנהגו בו עם ישראל הרבה דורות, הקשור לאוירת השמחה הכללית בפורים והמבטא את 'נהפוך הוא'. כיון שזהו מנהג שיסודו עממי - אין בו שום כללים, ואפשר לומר "איש הישר בעיניו יעשה" (כמובן לא באופן שסותר את ההלכה). מי שרוצה להתחפש מוזמן, בין אם הוא בן 3 או בן 80, בבית או בחוץ. לא ידוע לי שהתחפושת אמורה לגרום משהו לנפש, ומנהג זה הוא רק בפורים ואינו שייך לשאר השנה. הרב יעקב כהן.