LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: פסיקה כמו הרב ליאור לספרדים: רציתי לדעת אם מכיוון שאני ספרדי (מרוקאי ומיצרי) - יש בעיה לפסוק כמו מו"ר הרה"ג דב ליאור שליט"א? הנוסח יישאר ספרדי, אבל בענייני ברכות על מאכלים, ענייני שבת ועוד? או שיש כאן "לא תיטוש תורת אימך"?
תשובה: יש פסיקות שהם בהתאם לאותה עדה ויש שלא. למשל, רב בעיר צריך לדעת האם יש באותו תחום דבר שיהודי אשכנז נוהגים כך ויהודי ספרד אחרת, ובזה הוא יאמר לשואל שהוא צריך לנהוג בצורה מסויימת לפי העדה. אבל אם זה דבר שלא קשור למנהגי העדה אלא באופן כללי: האם הדבר הזה מותר בשבת או לא, זה לא קשור לעדה. בעניני ברכות על מאכלים או שבת בזה לא שייך האם השואל ספרדי או אשכנזי, ולגבי 'אל תיטוש תורת אמך', אם בעדה נהגו ככה ודאי שצריך לנוהג כמו העדה, למשל האם לברך על תפילין של ראש - הדין בזה שונה בין העדות, אשכנזים מברכים וספרדים לא, אבל בשאלה האם מותר לחמם על פלטה בשבת ודברים כאלה לא קשור מאיזה עדה אתה אלא מה הדין, האם מותר או אסור ובזה העדה לא משנה.
שאלה: עמותת "ואהבת"?: אתמול השתתפתי בערב לרפואת חברה, בהנחיית אדם שהציג עצמו כרב המקושר לרב קנייבסקי שליט"א. לבקשתו נכחו במקום 12 נשים מעל לגיל 18. הערב החל ב"הוצאת עין הרע מהבית" באמצעות הדלקת נר לכל משתתפת ואמירת שמה ושם אמה, והמשיך ב"הכנסת הברכה לבית" באמצעות אמירת פסוקים, תפילות ו"לחש של החיד"א" כביכול מפי "הרב" המנחה. הרב ציטט פסוקים עם שם ה בצורה מעוותת (הוספת מילים, סדר מילים לא נכון) וביקש מהנשים לחזור על הפסוקים מס פעמים, ציטט אמירות מגדולי ישראל שאת שמם ביטא לא נכון, וכן הלאה. בסיום הטקס "זיכה" הרב את המעוניינות בצנצנת קטנה של "ריבת אתרוגים של הרבנית קנייבסקי" ע"ה, המלאה בסגולות וברכות לדבריו, תמורת "תרומה" של 100 שקלים לארגון "ואהבת - הכתובת לישועה", שלדבריו פועל לסיוע וישועה לנזקקים. מצאתי באינטרנט את העמותה וראיתי בהמלצות את תמונת כבוד הרב אריאל שליט"א וברכתו: "עלינו לחוש חובה וזכות לתרום למען המשפחות הנעזרות ב"ואהבת" לשיקומן, וכל התורמים יתברכו מפי עליון". שאלתי: האם הרב אכן מכיר את העמותה ותומך בה? אם כן, האם "ערב ישועות" שכזה הוא אכן חלק מפעילות העמותה שהרב מכיר?
תשובה: נתבקשתי לסייע לנזקקים, לא ידעתי כלל על השיטות המוזרות. אי לכך אני מסתייג מתמיכתי.
שאלה: שבת חתן בבית מלון לאשה אבלה: סבי ניפטר לפניי שבועיים ואני מיתחתן עוד חודש רצינו לעשות את שבת החתן בבית מלון לא סגרנו ולא תכננו עוד כלום. האם מותר לאימי ללכת לבית מלון או שאסור בגלל שהיא אבלה ובית מלון זה סוג של הנאה הבראה? ב מראש
תשובה: תנוחמו מהשמיים. ומזל טוב שתזכו לבנות בית נאמן. לאבל(ה) מותר להשתתף בשבע ברכות של בנו וכן מותר לצאת לבית מלון לצורך בני ביתו, וכן מותר לצורך הבראה. צרור החיים לגר"מ אליהו זצ"ל עמ' 89,91
שאלה: טבילת כלים העשויים מפלסטיק ומתכת: שמעתי בשם הרב שכלי העשוי בחלקו מפלסטיק (כגון סכין עם ידית פלסטיק), אינו טעון טבילה אלא בחלק המתכת שבו. האם זה נכון? לכאורה, קימ"ל ש אין טבילה לחצאין, וכיוון שהכלי הוא אחד וחלקו העיקרי עשוי מתכת, טעון כולו טבילה. (וכן משמעות דברי השו"ע ק"כ ס"ז). ובכלל, אם הידית נחשבת ככלי בפני עצמו, שוב אינה כלי סעודה ואינה טעונה טבילה גם אם עשויה מתכת? (הערתי - מתנאל גלעדי - לגבי המשפט האחרון שבשאלה, אני מבין כוונתו שאם הידית נחשבת ככלי בפני עצמו אז מה החילוק אם עשויה מפלסטיק או ממתכת? סוף סוף אינה מוגדרת כ"כלי סעודה" וממילא אינה טעונה טבילה מכל מקום.)
תשובה: זה נכון שיטביל רק את הברזל וזה גם נכון שאין טבילה לחצאין - כי את כל הסכין הוא צריך להכניס בבת אחת, אבל במקום שהמתכת מחוברת לפלסטיק זה נקרא בית הסתרים, ולדעת הר"ש בית הסתרים בכלים זה לא מעקב. רק את כל הלהב צריך להכניס. אם זה כלי אחד מכיוון שהכל מתכת הכל חייב, אבל אם חלק מפלסטיק לעניין טבילה החלק הזה של הכלי לא צריך טבילה ועדיין הוא נקרא כלי אחד. טבילת מכשירי חשמל
שאלה: יכולה להיות ברכה על כומר?: למנהג השו"ע- מי שראה בטעות כומר יפה במיוחד, האם יברך בשקט שככה לו בעולמו בשו"מ, כי בשו"ע כתוב אפילו עובד כוכבים?
תשובה: כפי שאין לברך שהחיינו בבין המצרים, אין שמחה לקב"ה בעובדי עבודה זרה ואין לברך עליו. כנגד יופי גופו ניצבים מעשיו המכוערים שהם פוגמים את הצורה הפנימית והחיצונית.
שאלה: השבת אבידה בחפץ שמאבד מערכו: לפני מספר חודשים מצאתי החסן נייד (דיסק און קי) בגן ציבורי. הנחתי שם פתק על דבר המציאה, ומאז לא חזרו אלי. האם מותר להשתמש בו? בגלל התקדמות הטכנולוגיה, החפץ שווה פחות ופחות, וכשיבוא אליהו רוב הסיכויים שלא יהיה מה לעשות איתו (כבר היום ערכו הרבה פחות משהיה בזמן מציאתו). האם עלי להקפיא את ערכו ע"י רשימת הערך הנוכחי עד שיבוא אליהו (ולהשתמש בו?) או שעלי לשמור אותו עצמו? האם כשתעבור הטכנולוגיה הזו מן העולם עדיין יהיה עלי לשמור אותו?
תשובה: הנך רשאי להשתמש בו ולרשום את שווי החפץ בפנקס שמור, וכשיבוא אליהו תחזיר לו את השווי. הרחבת העניין: הגמרא במסכת בבא מציעא דך כט אומרת שהמוצא תפילין יכול להשתמש בו ולשים את השווי שלו בצד,כיוון שאפשר למצוא בקלות תפילין אחרות לקניה, אנו מעריכים שדעת המאבד להרשות למוצא להשתמש בו, בתנאי שיחזיר למאבד את שוויו והוא יוכל לקנות אחרים, ישנם ראשונים שמהם משמע שהדבר נאמר דווקא ביחס לתפילין שכל עניינם למצווה, אך בחפצים שנועדו להנאת האדם, הוא רוצה דווקא בחפץ שלו ואינו רוצה אחרים במקומם. (רמב"ם, ורא"ש) יש מי שלמד בדעתם שדוקא בענין מצוה המאבד רוצה לזכות אחרים במצווה, (משמעות הש"ך) לעומתם בנמו"י ובטור נשמע שהדין נכון בכל דבר שאפשר למצוא דוגמתו בשוק, באגרות משה פסק להקל, ובערוך השולחן הביא את שני הדעות. בציור שהכריז על האבדה ולא מצא בעליו יש לומר שגם הרמב"ם והרא"ש יודו שאפשר לשים שוויה בצד ולהשתמש בו, כשמדובר בחפצים שמיוצרים לרוב ולכן נכון לרשום שווי החפץ ולהשתמש בו. (ביצירות ייחודיות או חפצים שסביר שהבעלים נקשרו להם באופן אישי אין להקל). הרב מרדכי גרוס.
שאלה: דיני נטילת ידים וברכת התורה בהנקה בלילה: אני קמה בלילה להניק את בני מספר פעמים ויש לי כמה שאלות, הקדמה לשאלות: 1. שכשאני כמה לרוב הוא כבר בוכה אך "בכי רגוע" ואם אלך ליטול ידיים זה יכול לגרום לו לבכות בכי היסטרי יותר וגם לבעלי להתעורר. 2. כדי לא להירדם בהנקות אני אוכלת ומקשיבה לשיעורים. 3. הלילה שלנו נמשך בערך עד 8-9 בבוקר. השאלות: א. האם זה ר להניק בלי ליטול ידיים? קורה שאני נוגעת בפיו וגם קורה (לא לעיתים קרובות) שאני צריכה להחליף לו חיתול. ב. האם זה ר לשמוע דברי תורה באמצע הלילה בלי ליטול ידיים? ג. לקראת הבוקר- האם אני חייבת לברך ברכות התורה כדי לאכול לשמוע דברי תורה לשמוע מוזיקה חסידית? אם כן- מאיזו שעה בבוקר? ד. לגבי ברכות התורה- כדי לאומרם חייבים ליטול ידיים של בוקר או שמספיק לשפשף ידיים? אפשר לאומרם תוך כדי הנקה? ה. אם ב-א ו-ב התשובה היא שצריך ליטול ידיים אז- אם כבר נטלתי ידיים של בוקר (ואמרתי ברכות התורה אם יש צורך, תלוי לפי תשובת הרב) ואח"כ חזרתי לישון אז כשאני קמה להניק אפשר לעשות זאת רק עם שפשוף של היד? ולגבי אכילה? ממש ממש וסליחה על ריבוי השאלות, השתדלתי להיות מובנת כמה שיותר.
תשובה: לשואלת, א. באמצע הלילה ניתן להניק בלא נטילת ידים, למרות הנגיעה בפי התינוק או מקומות אחרים (ילקוט יוסף, אוצר דינים לאישה ולבת, פרק א סעיף יט, על פי 'אשל אברהם' מבוטשאש, סי' ד סק"ב, ושם מפורש יותר ההיתר גם כשנוגעים בפי התינוק וכדומה). יש שהחמירו בזה (ראו שו"ת רבבות אפרים ח"ד סי' רנב), ואם זה נוח - עדיף ליטול ידים. ב. מצד הדין, כל עוד לא ידוע על לכלוך ממשי שעל הידיים, מותר ללמוד ולברך ללא נטילת ידיים. ואם יש לכלוך ממשי - ניתן להשתמש במגבון וכדומה (שו"ע סי' ד סכ"ג ומשנ"ב ס"ק סא, ובהרחבה בהלכה ברורה ח"א, שו"ת אוצרות יוסף סי' טז). בדרך כלל לא נוהגים כך, אבל כאשר יש צורך כפי שתיארת ניתן להקל כעיקר הדין. ג. לא רק לקראת הבוקר אלא גם באמצע הלילה, אם את מתעוררת אחרי שינה רצופה ("שנת קבע") צריך לברך ברכות התורה לפני לימוד תורה (שו"ע סי' מז סי"ג  ואפילו אם את מתכננת לחזור לישון - ברכה זו מספיקה ליום הבא, משנה ברורה שם ס"ק כט). לעניין זה, שמיעת דברי תורה ללא דיבור בפיך שנויה במחלוקת האם היא זקוקה לברכת התורה או לא (לדעת השולחן ערוך סי' מז ס"ד אין צורך לברך, והגר"א שם חולק), ולכן רצוי לברך ולומר אחרי הברכה דברי תורה (כגון פסוקי ברכת כהנים, כנהוג) ואז לשמוע את שיעורי התורה. שמיעת מוזיקה חסידית אינה זקוקה לברכת התורה, כי אין זה לימוד (ראו כיוצא בזה במ"ב סי' מז סק"ד  ואכילה בוודאי אינה צריכה ברכת התורה ומותר שתהיה קודם ברכת התורה). ד. כאמור לעיל ב, מותר לברך וללמוד ללא נטילת ידיים אם לא ידוע על לכלוך ממשי. מותר לעשות זאת גם תוך כדי הנקה (שו"ע או"ח סי' עד ס"ד, ואגב, ההנקה עצמה אינה מצריכה נטילת ידים אחריה - בן איש חי, שנה ראשונה, תולדות, יז). ה. כאמור, אין צורך.
שאלה: שהעולם יקראו בתורה בעצמם: במקום שיש כמה בעלי קריאה, האם מותר לכבדם לקרוא את העליה שלהם כמו שהיה פעם וכמנהג תימנים?
תשובה: נהוג שיש בעל קורא והעולה קורא עימו בשקט. בשמחת תורה יש שנהגו שהעולה קורא בעצמו.
שאלה: מספיק ללמוד רק את הרמב"ם?: הרמב"ם כותב בהקדמה למשנה תורה, שכתב חיבור זה (משנה תורה) כדי שילמדו את התורה שבכתב ואת החיבור שלו ולא יצטרכו שום חיבור באמצע, משמע ללמוד רק את חיבורו ולא עוד ספרים. והרי הרמב"ם בעצמו כותב בהלכות ת"ת שאדם צריך לשלש את הזמן שלו, ומשמע שצריך ללמוד גם תורה שבע"פ ותלמוד ולא רק את החיבור שלו? ועוד לא מובן שע"פ דברי הרב בספרו "שיר למעלות ארצנו" חלק ב שעניין התלמוד גדול שהוא כעין שכל והגיון של התורה הקדושה, לא מובן למה לפי הרמב"ם לא צריך ללמוד זאת! גם אם נגיד שהרמב"ם סובר שצריך למוד תורה רק כדי לעשות, הרי הרמב"ם בעצמו כותב שעד סוף ימיו חייב ללמוד ופשטות נראה שאפילו שלא יצא מזה מעשה? לשאלה זאת שמעתי תשובה שמישהו מסביר שהכוונה של הרמב"ם היא כשכותב שצריך ללמוד תלמוד היינו להבין דבר מתוך דבר זה על ספרו של הרמב"ם, אבל לענ"ד לא נראה כך שהרי מהלחם משנה משמע שהרמב"ם בא להביא סיבה למה אנו לא משלשים ולומדים רק תלמוד, יוצא מדבריו שגם הרמב"ם (ור"ת) מתרצים את מנהג העולם שלומדים בבלי וגם בפשטות נראה כך מהכסף משנה! לכן חשבתי לע"ד שהרמב"ם בהקדמה התכוון דווקא שהלימוד ההלכתי יהיה מכאן ולא צריך מקום אחר ללמוד בשביל ההלכה, אבל קצת קשה על זה א"כ למה צריך לקרוא בתורה שבכתב. מה דעת הרב בנושא? מבקש סליחה על הטירחא הרבה.
תשובה: נראה לי שהכוונה למי שרוצה ללמוד תורה שבע"פ רק על מנת לדעת את המסקנות ההלכתיות והוא עלול ללמוד פירושים רבים ולהתבלבל בקשר למסקנות ועל כך כתב הרמב"ם כי מי שרוצה להגיע אל תכלית המעשה ילמד בספרו, ובכל זאת יקרא גם בתורה שבכתב כדי לראות את הקשר בין תורה שבכתב לתורה שבע"פ. אבל מי שזמנו בידו ויכול להקדיש זמן יותר בודאי שילמד גמרא שהיא האור של התורה כולה.
שאלה: מתחרה בתנאים שונים: ניסיתי לחפש באינטרנט מהי ההלכה במקרה דומה לשלי אך לא הצלחתי למצוא. יש לי עסק בענף עם עוד כ-3-4 מתחרים. ישנה איזשהי תקנה שמחייבת את כל העוסקים בענף אך בפועל אף אחד מהעסקים לא מקיים אותה (לא מדובר במשהו לא חוקי אלא בתקנה מנהלית, שכולם "מעגלים בה פינות". דוגמה לכך - לבקש תעודת זהות מכל מי שרוצה לשלם בכרטיס אשראי). כנראה בשל הלשנה של אחד המתחרים (אך לא בוודאות), העסק שלי "נתפס" כלא מקיים את התקנה ועקב כך כרגע העסק שלי הוא היחיד שעליו נאכף בפועל לקיים את התקנה הזאת כאשר שאר המתחרים לא מקיימים אותה. יש לציין שקיום התקנה פוגע באופן משמעותי בהכנסות העסק (כ-90 ירידה) משום שהוא מכביד מאוד על הלקוחות ולכן הלקוחות מעדיפים ללכת לעסק מתחרה שלא דורש מהם את קיום התקנה. האם מותר לי לדווח על העסקים האחרים כלא מקיימים את התקנה? המטרה של הדיווח על המתחרים היא לא לפגוע בעסק שלהם אלא ההנחה שלי שברגע שכל העסקים בענף יקיימו את התקנה, אז הסטנדרט בענף יישתנה, והלקוחות לא יוכלו להעדיף עסק שלא מקיים את התקנה מכיוון שכל העסקים יהיו שווים מהבחינה הזאת. אם זה משנה - העסק שלי הוא האחרון (כרגע) שנכנס לתחום כלומר כל המתחרים ותיקים ממני.
תשובה: חכמים עודדו את הסוחרים לעשות תחרויות עסקיות במבצעים או הוזלות של מחירים, וכפי שהגדירו חכמים בלשון המשנה (בבא מציעא ס. ) את אותו סוחר שפוחת את השער (מוזיל את המחיר ) כ"זכור לטוב". אמנם אין דרכם של עובדי ה' בלהרע לאחרים אלא בלעשות יותר טוב, ולהיטיב עם הלקוחות. לכן - אם לא מוטלת עליך חובת דיווח, מצד מנהג המדינה המקובל בארץ, על קיום אותה תקנה, נראה שכדאי לעסוק באפיקים אחרים בשביל להצמיח את העסק שלך, ולהפרות אותו, ולא לעסוק ולטפל בעיסקי האחרים. נסיים בדברי "חיזוק" בעסקים מבעל "ספר החינוך" ( מצוה של"ז - שלא להונות במקח וממכר - פרשת בהר) ".כי הוא דבר שהשכל מעיד עליו, שאין ראוי לקחת ממון בני אדם דרך שקר ותרמית, אלא כל אחד יזכה בעמלו ממה שיחוננו האלוקים בעולמו באמת וביושר, ולכל אחד ואחד יש בדבר הזה תועלת."
שאלה: חנטה בעץ לימון לפני ואחרי טו בשבט: בעץ הלימון שבגינתי יש הרבה פירות שחנטו רק לאחרונה וגם הרבה פרחים חדשים. קשה מאד לסמן מה חדש ומה ישן. איך אוכל להפריש מכאן ולהבא? האם יש בעיה של עישור משנה על חברתה? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "לימון ופירות הדר"
תשובה: וברכת ד' כשאתה לוקט כעת אין כאן משנה על חברתה. מכיוון שאם הולכים לפי לקיטה הכל מאותה שנה ואם הולכים לפי חנטה הכל מאותה שנה. אלא שיש ספק כיצד לנהוג, ועל כן יש להפריש שני מעשרות כפי שכתבתי בתשובה, על פי משפט כהן סי' נא אות ב, ואז לצאת יד"ח לכל השיטות. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום אשקלון
שאלה: פחדים מחורבן העולם: באתר ויקשיבה כתובה דעתו של רב קטינא שאחרי האלף השישי העולם נחרב, ויחזור להיות תוהו ובוהו כמו לפני בריאת העולם שכתוב ונשגב ה לבדו ביום ההוא. ובאתר כאן חיפשתי שאלות דומות והרב ענה שהעולם שיבוא אחרי העולם הזה הוא עולם אחר ושונה ולא חומרי. זה מלחיץ ומעלה בי פחדים. האם לפי רב קטינא זה אומר שגם בתור נשמות לא נהיה? כי אם ה יהיה נשגב לבדו זה אומר שאנחנו ניעלם או משהו כזה.ואיפה כתוב שהנשמה נצחית ולא תתכלה? וגם המחשבה על עולם אחר לא כפי שאנחנו מכירים היא מפחידה ומוזרה. כמו כן יש הרבה דעות בגמרא לפי התשובות שראיתי באתר. זה מבלבל ומלחיץ. מה יהיה איתנו אחרי שייגמר האלף השישי וימות המשיח? חלק אומרים שהעולם יחרב כל שבע שנים קצת עד שיחרב לגמרי וכל מיני דעות שאני לא יודעת איך להתייחס אליהן והן בעיקר מפחידות ומלחיצות מאוד. בבקשה תענו לי תשובה אמיתית ומבוססת, ולא רק יהיה טוב כי כבר ענו לי בצורה כזאת של אל תשאלי שאלות ויהיה טוב, וזה ממש לא מרגיע או עוזר. סליחה ו
תשובה: : הרמב"ם כותב שהדברים האלו לא נדע אותם עד שיהיו. אנו יודעים שהקב"ה מקור הטוב והוא דואג לכך שיהיה לישראל טוב. אנו יודעים שהעולמות הרוחניים יותר אינם עולמות פחות טובים מהעולם הזה. כאן בעולם שלנו אנו מצווים לבנות את הסולם שהוא מחד מוצב ארצה ומאידך הוא מגיע השמיימה.
שאלה: תיקון לפגיעה ברכב: לפני מספר שנים פגעתי בטעות ברכב חונה וככל הנראה גרמתי לשבירה של הפלסטיק על הפנס האחורי. זה קרה בחניה ציבורית בעיר אחרת ואיני מכירה את הנהג. איך אפשר לתקן?
תשובה: הואיל ואת לא מכירה את בעל הרכב, עליך לרשום לעצמך חיוב זה, עד שיבא אליהו ויזהה את הניזק. מצינו בגזלן שאינו יודע למי להשיב כגון גזל רבים, שיעשה בממון צרכי רבים. יש מקום לדון האם גם בנזיקין הדין כך? הרב קוק זצ"ל כותב בספר אורח משפט הלכות נחלות יח ".ולכאורה נראה שצריך שיהיו צרכי רבים הללו במקום שהנגזל או יורשיו עלולים להיות נהנים מזה, אמנם כ"ז הוא בגזל ממש דבאיסורא אתא לידי', אבל בהלואה כ"ז שאינו יודע למי להחזיר, לא חלה עליו חובת פרעון, וראוי הי' להוציא מתחת ידו ולהניח במקום בטוח, אם ירצה לצאת ידי שמים, בתנאי שאם בזמן מן הזמנים ימצאו תובעין שיבררו את זכיותיהם בסכום זה ע"פ ב"ד כדין תורה ינתנו להם." ע"פ דברים אלו נראה שבמקרה שלך שאין את יודעת מה מקום המגורים של הניזק וסיכוי גדול שלא יהנה מהכסף אין צורך לעשות בכסף צרכי רבים. ולענ"ד נראה שמזיק דומה ללווה ולא לגזלן כיוון שאין בידו ממון איסור ולכן אין דין זה של יעשה בהם צרכי רבים. לגבי מה שכתבנו לרשום מצאנו דין זה בהלכות השבת אבידה ונראה שגם במקרה זה יש לנהוג כך. לסיום בספר "אורות התשובה" פרק יג אות ט' כותב הרב קוק זצ"ל -"אל יבהל אדם מפני המניעות שיש לו על התשובה. ואפילו אם התשובה קשה לו, מפני דברים שבין אדם לחברו, ואפילו הוא יודע בדעתו שאינו יוצא ידי חובתו, ומתוך איזו רפיונות איננו יכול לתקן את העניינים שבינו ובין חבריו, אל יניח בלבבו שום חלישות דעת הגורמת להקטין יקרת ערכה של התשובה. ואין ספק, שמתוך השלמה בכל מה שאין לו מניעות, יזכהו ה' יתברך לתקן בכי טוב גם את כל הדברים שיש לו עליהם מניעות גדולות שאי אפשר לו לנצחן." הרב משה מאיר אבינר
שאלה: הלוואה לבן שלי: שליט"א בני קיבל ממני מימון ללימודי רפואה ושבח לאל היום הוא מומחה ויהי רצון שיהיה שליח טוב לרפואת בני ישראל ושלא תצא תקלה על ידו, אמן. כיום הוא מעונין לרכוש בית ואני מעוניין לעזור בתנאי שיחזיר את ההלוואה, האם אני צריך לערוך איתו שטר ע"י בית דין רבני או שתקיעת כף תספיק שיחזיר הכסף או שזה מצב לא נעים, מדובר באב ובן שאולי אני נכנס למצב לא ברור מבחינה הלכתית. מבקש פסיקת הרב ואשמח לקבל פירוט ומקורות שגם אחכים בנושא מעומק הלב.
תשובה: הגמרא במסכת בבא מציעא דף עה מלמדת אותנו להלוות כסף באופן מבורר כך שלא יתאפשר בהמשך יכולת לטעות, לשכוח או לשקר אודות הנדון הממוני. "אמר רב יהודה אמר רב כל מי שיש לו מעות ומלוה אותן שלא בעדים עובר משום ולפני עור לא תתן מכשל וריש לקיש אמר גורם קללה לעצמו, שנאמר תאלמנה שפתי שקר הדוברות על צדיק עתק" הגמרא כותבת שהדבר נכון אף בהלוואה לתלמיד חכם למרות שאין חשש שישקר, שמא ישכח הדבר כתוצאה מטרדת הלימוד. דין זה נפסק בשו"ע חו"מ סימן ע סעיף א. הדבר נכון גם בין בני משפחה, ולכן נכון לכתוב שטר מפורט על פי הנחיות של תלמיד חכם המכיר הלכות שטרות. הרב מרדכי גרוס.
שאלה: כשרות במטבח של גויים: אני עובד כיום בחו"ל במדינה בה אין קהילה יהודית מקומית או אפשרות לקנות אוכל כשר אך חלק גדול מהצוות אצלנו ישראלי והמקום בבעלות חברה ישראלית. במקום עבודתי יש חדר אוכל בו כל הצוות אוכל, כל חומרי בגלם כשרים ומגיעים מישראל כולל בשר וכד אך כל צוות המטבח הינו גוי המפריד בין בשר לחלב, חיטוי ירקות וכד. שאלתי היא האם מותר לאכול בחדר אוכל זה (אין לי כל כך אפשרות אחרת) מבחינת בישול גויים. מה לגבי אוכל שנאפה או בושל בתנור ולא ע"ג האש כגון עוף או תפוחי אדמה אפויים. ומה לגבי אכילת פת הנאפה במטבח זה. חשוב לי לציין שזה לא רלוונטי להיות שותף בהדלקת האש או עבודה אחרת במטבח. ברור לי שהתשובה הינה בדיעבד על תשובה מהירה
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה בחוץ לארץ הקילו בפת נכרי. לגבי בישול אפשר לאכול מאכלים שאפשר לאכול גם בלי בישול. אולם אני מציע שתדליק נר שממנו ידליקו הטבחים. יש המקלים בבישול שלא נעשה באש גלויה או חום להט כגון בבישול בקיטור, מיקרוגל וכ'ו. יש אפשרות גם להתקין גוף חימום קטן בתוך התנורים כדי שיהיה בישול ישראל. הרב חגי בר גיורא
שאלה: חריף בבשר וחלב: הלכה למעשה בבקשה. אשמח להרחבה כי אני נבוך מאוד 1- כל דין שבשלו חריף בסיר חלבי שנהפך החריף לחלבי. האם כאשר טגנו בשמן זה לא חלבי? כי הטיגון מחליש את החריפות ואז אפילו אם שמו בבת אחת את חתיכות הבצל והשמן,הבצל לא יהיה חלב כי השמן רותח ראשון לפני הבצל, ומספיק להחליש אותו? ראיתי הרבה דעות בזה טוב טעם ודעת ג, א, קעט אוסר, וכן המהרש"ם ב, קפח אוסרים, אך ערוך השולחן כ מתיר, מביאו דרכי תשובה אות כ מביאו, או אולי כל אחד דיבר במציאות שונה? 2- כל בישול חריף בסיר בשרי למשל אז המים מחלישים את החריפות?
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה אפשר להקל רק בטיגון בשמן עמוק שאין מגע בין הבצל לסיר. רק כאשר הנוזל לא חריף אפשר להקל. הרב חגי בר גיורא
שאלה: יש קדושה ברעש?: האם ואיך קדושה יכולה להתבטא לא רק בעומק ובעדינות אלא גם ב"אטרף", בגסות וברעש החיים? האם יש קדושה שאיננה עדינה?
תשובה: : מחד מעמד הר סיני הוא בקולות וברקים. אולם מאידך לוחות שניים הם הלוחות שלא נשתברו ומכאן למדו ח שיפה הצניעות. לכן נראה שיש מקום במידה מוגבלת לקודש של קולות וברקים. אולם זה מותנה בכך שיש הרבה סוד ועומק פנימי בתשתית החיים. גם בקודש צריך שהפנים יהיה רוב ההופעה והחוץ יהיה טפל ובטל לרובדים בנסתרים והפנימיים.
שאלה: כשרות במטבח של גויים- המשך: על התשובה המהירה, אך בהמשך לתשובת הרב אבקש לדעת מה לגבי חובת הפרשת חלה, או שניתן להפריש בדיעבד לאחר האפיה ללא ברכה בפת עכו"ם בחו"ל? ועוד הרב כתב שיש שהקלו בחימום שלא ע"י אש ממש בבישול גוי, האם תנור אפיה נכנס לתוך קולא זו? תשובתך חשובה לי מאוד השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "כשרות במטבח של גויים"
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה חיוב החלה מתחיל בזמן עשיית הבצק. אם הבצק שייך ליהודי חייבים להפריש אף שגוי עשה את הבצק. כמובן הפרשה בלי ברכה מ1.2 קילו קמח ועם ברכה 1.66 קמח ויש מחמירים רק מ2.5 קמח. אפשר להפריש גם אחר האפייה בתנאי שישימו בקופסה עוגות שיש להם שיעור של קמח המחייב הפרשה(בלי עם ברכה). בתנור אפייה רגיל החימום שלו נעשה ע"י חוט להט ולכן יותר קשה להקל. הרב חייב בר גיורא
שאלה: מותר לבנות לראות בנים לבושים לא צנוע?: מדוע הרב שליט"א התיר לנשים לראות בנים לבושים רק בבוקסר? הרי יש את "ולא תתורו אחרי לבבכם ואחרי עיניכם" וזה שייך גם לנשים, הבן איש חי בספרו בן יהוידע (ברכות שם) מבאר שגם לדעת התלמוד הסתכלו הנערות רק ביופי גובה קומתו שזה מותר, ולא הסתכלו ביופי תואר פניו. יש מביאים ראיה להתיר, מהמבואר בתלמוד (ברכות כ) שרבי יוחנן שהיה מפורסם בתואר פניו היפים נתן לנשות ישראל להסתכל בפניו כדי שגם הן יילדו בנים יפים כמותו. אולם כמובן שכולם מסייגים דבריהם שאין באמור בכדי להתיר הסתכלות שיש בה מחשבות על תאווה ודברים אחרים. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "צניעות אצל גבר - המשך"
תשובה: אצל אישה אין בעיה של הרהור, האיסור הרהור זה רק אצל בנים ביחס לבנות. נכון שיש את האיסור של 'לא תתורו' אך זה משהו אחר, אשה שרואה בן אדם שלא לבוש בגופיה זה לא מעורר אצלה הרהור, הרי מה שמוזכר טפח באשה ערווה במה שדרכה לכסותו זה דין רק באישה לא באיש. לגבי הציטוט שהבאת מהבן איש חי. בהלכה מוזכר לגבי טפח באישה ערוה שזה דין באישה ולא באיש, אולי לפי הפנימיות יש משהו אבל לפי הנגלה הדין הוא כמו שאמרנו.
שאלה: דיני צליאק: הרב, אני חולה צליאק ואיני אוכל שום דבר מקמח חיטה. רציתי לשאול מספר שאלות בנושאים שונים הקשורים לכך: א. קביעות סעודה- בשביל קידוש במקום סעודה אני שותה רביעית מיץ ענבים (אם אני מקדש בעצמי אני שותה בנוסף לזה גם כשיעור מלוא לוגמיו). ראיתי פסק של הרב אלישיב שמתיר אפילו בלי זה, אלא המאכלים שאני אוכל מספיקים. א. האם עדיף בכל זאת לשתות מיץ ענבים? ב. לפי פסק זה, האם כל אוכל שאני אוכל נחשב לקביעות, או שתלוי בסוג המאכל? לדוגמה, יש לי לחם שעשוי מקמח תפו"א וכדו, יש בשר ואורז ויש עוגה (שברכתה שהכל) וחטיפים וכדו. האם כל אלה נחשבים לקביעות סעודה, או שרק מה שנחשב לסעודה ממש? כהמשך לכך, לסעודה שלישית (וכן למלווה מלכה)- האם אני יכול לאכול עוגה כזאת, או שעדיף שאוכל סעודה יותר רצינית? בנוסף לכך- האם אני יכול להמשיך סעודה שלישית אחרי השקיעה, כיוון שלא אכלתי לחם? ואם כן - האם זו קביעות מספיקה גם כדי לאכול מאכלים אחרים שאינם מעיקר הסעודה, או להמשיך לשתות משקים נוספים חוץ ממים? ב. האם בעקבות שינוי הקביעות בסעודה משתנים דינים רגילים, לדוגמה ברכה במקום האכילה, שינוי מקום בסעודה, או דברים אחרים מעין אלו שלא חשבתי עליהם? דבר נוסף- קיימות מצות משיבולת שועל ללא גלוטן. לפסח ולכזית ראשון בסוכות אי"ה אשתמש במצות אלו, אך לגבי שבתות בשאר השנה אני נזהר בינתיים כיוון שקיימת מחלוקת בין הרופאים האם אפשר. אם אכן כיום הדינים של קביעות סעודה וכדו ישתנו לגביי, במידה וכן אוכל מצות כאלו כל שבת, האם הדינים לגבי קביעות הסעודה יחזרו להיות על פי הכללים הרגילים? ג. זימון- בעקבות פסק השולחן ערוך שאם לא יכולים המסובים לאכול מהאוכל של אחד השני (מחמת חומרות או איסורים וכדו ), ראיתי דיון האם חולה צליאק יכול להצטרף לזימון עם שניים שאוכלים לחם. מצד אחד, אני לא יכול לאכול מהאוכל שלהם (לא רק מהלחם, כי אני נזהר אף מפירור), ומצד שני הם יכולים לאכול מהאוכל שלי, אבל הוא לא כולל לחם. האם אפשר חובה לזמן כשאני אוכל עם שניים שאוכלים לחם? אם אני מצטרף לזימון, כשאני אוכל מצה משיבולת שועל (בפסח וסוכות או בשאר השנה), האם אני יכול לזמן, או שמא זה כמו אוכל גבינה עם בשר, שאוכל הגבינה מזמן כי הוא המצרף? ד. פסח- לפסח אי"ה אוכל מצה משיבולת שועל ללא גלוטן. ראיתי שיש הרבה ספיקות בנוגע להאם יוצאים יד"ח במצה כזאת. האם לברך "על אכילת מצה", או לצאת יד"ח הברכה ממישהו אחר? ה. סוכות- א. מה אני יכול לאכול מחוץ לסוכה? ב. על מה אני יכול לברך לישב בסוכה?
תשובה: יש להפריד בין מקום סעודה לקביעות סעודה. אין קידוש אלא במקום סעודה אך אין צורך בקביעת סעודה לכן די בטעימה קלה של מיני תרגימא, יש אומרים שמיני תרגימא אינן בהכרח מזונות אלא גם פרות וכדו' ובשעת הדחק ניתן לסמוך על כך. קביעות סעודה היא רק על מאפה מחמשת מיני דגן בכמות גדולה ששבעים ממנה. כגון שיעור של כארבע ביצים. (ראה באהלה של תורה ח"ב סי' טז מהו השיעור בימינו) אם תאכל מאפה משבולת שועל בכדי שביעה תברך המוציא וברכת המזון, על מאכלים אחרים, גם אם אתה שבע מהם, תברך את הברכות הרגילות. כדאי שתעדיף פרות משבעת המינים ודייסה של שבולת שועל ע"מ שתברך לפחות מעין שלוש. בסוכות כדאי שתאמץ את מנהג התנאים שגם דברים שאינם קביעות סעודה לא אכלו מחוץ לסוכה, רפואה שלמה. מותר לחולה צליאק לאכול קטניות בפסח?
שאלה: המתנה למונית וירידה מהמונית בפקק: יוצא לי להשתמש הרבה במוניות ויש לי שתי שאלות שתמיד אני מסתפק מה לעשות: 1. התקשרתי לתחנת מוניות להזמין מונית והמוקדן אומר "אצלך תוך שלוש דקות". כמה זמן אחרי שעברו השלוש דקות אני צריך להמתין, והאם יש חובה להתקשר להודיע להם שהלכתי? מצד אחד הרבה פעמים הם סתם אומרים זמן, והם יודעים שהמונית לא תגיע תוך שלוש דקות. אם הוא היה אומר לי שזה עשר דקות לא הייתי מזמין והייתי הולך קצת כדי להגיע לכביש ראשי ותופס מונית מזדמנת. מצד שני, יכול להיות שהנהג ויתר על נוסע אחר בשבילי ופשוט נתקע בפקק. 2. הזמנתי עליתי על מונית כדי להגיע לכתובת מסויימת ובאמצע הנסיעה נתקענו בפקק ארוך. האם מותר לשלם על הנסיעה עד כה ולרדת מהמונית או שצריך לשלם לו גם על הפקק? מצד אחד עליתי על המונית כדי להגיע מהר ועכשיו יותר מהר ללכת ברגל. גם אין לי סיבה לשלם סכום נכבד על עמידה בפקק. מצד שני, אני הכנסתי אותו לפקק והוא לא יכול לקחת נוסעים אחרים.
תשובה: הזמנת מונית נחשבת שכירות של נהג עם רכב שיסיע אותך. ובכל דיני שכירות הפועלים ההלכה אומרת שהולכים אחר מנהג המדינה שהתפשט ברחבי המדינה, קרי הנוהג המקובל באותו תחום (עיין ברמ"א חושן המשפט סימן של"א סעיף א' ), ובענין שלנו, בין נהגי המוניות. לכן, כל שאלה על האופן המוקבל במדינה בדבר שכירות המוניות יש לברר תחילה את מנהג המדינה,דבר זה ניתן לבדוק ב"איגוד נהגי המוניות" או בבדיקה בכמה תחנות מוניות באזורים שונים. אם אין מנהג שהתפשט, ישנם כללים הלכתיים בדיני פועלים, ונבאר אותם להלן: יש כלל בדיני שכירות פועלים שפועל שיצא ממקומו לכיוון מקום העבודה שאליה הוא נשכר הרי הוא כמי שהתחיל בעבודה והמבטלו הרי הוא מזיקו, מיהו כל זה דווקא כאשר הוא לא יוכל למצוא עבודה אחרת ואז הוא מתחייב לשלם לו דמי פועל בטל, סכום שהפועל היה מעדיף לקבל ולא לעבוד באותו היום השעה, שזהו סכום הנמוך מהשכר שהיה מקבל אם היה עובד ממש (רא"ש בבא מציעא פרק ו' סימן ב'. שולחן ערוך, חושן משפט סימן של"ג סעיף ב). לנידון שאלתך 1.נראה שביטול המונית שיצאה לקראתך יוצרת נזק מסויים אך ברוב גדול מהמקומות ישנה סבירות גבוהה שנהג המונית ימצא נסיעה נוספת תוך כמה דקות אבל אין ספק שיש כאן הפסד מסויים, אם כל זה שקשה להעריך בדיוק את סכום ההיזק. לכן נראה לעניות דעתי שאם סדרן המוניות אמר בטלפון שהמונית תגיע בעוד שלש דק' אם עבר זמן כפול מזה כבר אינו חייב להמתין אך פחות מכך יש כאן ספק היזק וראוי להקפיד בשביל לא להכנס לחשש מזיק 2. לכאורה נראה שישנו הבדל בין אם נקבע סכום כולל לנסיעה שיוצאת ממקום אחד למקום שני, לבין אם ת הנסיעה נערך על ידי המונה שמשקלל גם את זמן הנסיעה וגם את המרחק. אם על ידי מונה, האדם משלם על כל קלומטר ועל כל דקה ולכן נראה לענ"ד שהוא יכול לבקש לרדת היכן שירצה וישלם כפי מי שמנה המונה, אמנם אם הוא קבע מחיר כולל לנסיעה ממקום פלוני למקום פלוני הרי הפועל, נהג המונית, נשכר לכל המלאכה והפסקת המלאכה באמצעה הרי היא יצירת היזק ולכן נראה לענ"ד שבמקרה כזה צריך לשלם את כל הסכום