LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: יהודים משיחים: שאלות רבות יש לי בנושא הבחור שטען למשיחות (ישוע). אשמח אם תענו לי על כמה שאלות שממש אני רוצה לדעת תשובות מהצד של היהדות המודרנית. כיצד מסבירים את דניאל פרק ט פסוק ט עם המשיח שאמור להיכרת בשבעים שבועים לפני קריסת בית שני? ישעיה פרק נ"ג פס ג-ט: משיח שאמור לבוא לגאול את עם ישראל ולקחת את הסבל שלו עמו ולמות? ישעיה פרק ס"ו פס יט, שמדבר על זה שה יבחר כהנים ולויאים מן הגויים כאחד. ירמיה פרק לא פס לא, שמדבר על ברית חדשה בין אלוהים לעם ישראל. ויש לי עוד שאלה מה קורה עם כל שאר הגויים בעולם, כל מה שיש להם זה שבע מצוות? למה הם שונים מהיותנו יהודים?
תשובה: א. לגבי דניאל יש פסוקים רבים סתומים. בכל אופן הפסוק שאתה הזכרת הוא מפורש על ידי הפרשנים שיהיו שבעים פעמים שבע כלומר 490 שנים עד שיבנה בית המקדש השני. ע' שם בפרשנים השונים. ב. בישעיה נג מדובר על מישהו שסובל אולם הסבל שלו לא רק מחמת חטאיו אלא לכפר על אחרים. לא מפורש שם למי הכוונה. ודאי שלפי המסורת הכוונה על עם ישראל או על הצדיקים בתוך עם ישראל. ויש מפרשים שהכוונה לנביא שמתייסר למען כל ישראל. ג. בישעיה סו, לפי רוב הפרשנים, הכוונה היא שגם הכוהנים שנבלעו בין הגויים ולא שמרו על המסורת כאשר יבוא המשיח גם הם יחזרו לציון ויתברר היחוס שלהם והם יחזרו להיות כוהנים. ויש מפרשים שהכוונה על הגויים אולם אין הכוונה שהם יהיו ממש כוהנים אלא הם יעזרו לכוהנים בעבודות שמותרות לאו דווקא לכהנים. ד. בירמיהו מדובר על קשר ברמה אחרת שיהיה בין ישראל לבין הקב"ה בזמן הגאולה. הברית החדשה אינה חדשה במובן של ביטול הברית הישנה אלא במובן של עומק חדש וקשר ממקום אחר. כך אומר הנביא שהברית תשנה את הלב של עם ישראל. מלב שהוא נמשל ללב אבן שאינו מתפעל יהיה לעם ישראל לב בשר שהוא יהיה מלא באהבת ה'. הגויים יש להם יעוד בעולם. הגויים נועדו לבנות את העולם הזה, לפתח את העולם. זאת הם צריכים לעשות מתוך שמירה על מוסר אנושי גבוה ועל צדק ועשיית חסד ורחמים. אולם לעם ישראל יש תפקיד שלא להסתפק בתיקון העולם שיהיה עולם נעים ובנוי בצורה הוגנת. עם ישראל צריך להפוך את העולם מעולם של חול לעולם של קודש. מעולם שהמרכז בו זה ההוווה לעולם שהעיקר בו הנצח. עם ישראל יגרום לתיקון בעולם לתיקון שכל הגויים שלא יתנגדו לתיקון הזה יזכו להנות מהטוב שעם ישראל יביא לעולם כולו.
שאלה: מטרת הייסורים בעולם: למה הקב"ה ברא עולם עם כל כך הרבה ייסורים, הרי אם הוא כל יכול אז הוא יכל לתת לנו מיד להנות מזיו השכינה? וזה שאומרים שאז היינו מתביישים לקבל את כל הטוב הזה בלי עמל זה לא מסתבר, שהרי הוא כל יכול, ואם כן, אז הוא גם יכול לגרום לנו שלא להתבייש בזה ובלי ייסורים. אם כן יוצא, כאילו (ח"ו כמובן) הקב"ה ברא את העולם להתעלל בברואים, וגם זה כמובן לא מסתבר. הרב אני מבולבל בזה לגמרי!!!
תשובה: השאלה שלך דומה לשאלה אחרת, האם הקב"ה יכול לברוא מישהו שהוא בדיוק כמוהו. ודאי שיש כשל לוגי בחלק מן השאלות. גם בשאלתך יש כשל לוגי. הגדרת הטוב היא לא מה שבא לנו, הטוב קשור לכך שאדם הוא דומה לבורא. כמו שהבורא הטוב אצלו הוא טוב שעצמי לו, כך גם אצל הנבראים הטוב צריך להיות טוב שלהם, טוב שהוא עצמי להם. טוב שניתן להם מבחוץ הינו טוב שהוא לא טוב. אין טוב אחר. מהות הטוב שהוא עצמי לאדם.
שאלה: תוספת "עננו" שלא מן המנין לסדר הסליחות: כב הרבנים שליט"א הייתי מבקש ממעכ"ת שישיב לנו בנוגע ל"עננו" שראיתי שאחד מוסיף מדעתו "עננו בזכותיה דרבי נחמן", וכוונתו על רבי נחמן מברסלב זי"ע, וזה היה לי מאד קשה ביום כיפור, וביקשתי ממנו שלא יאמר, כי אין להוסיף מדעתנו, ובודאי תואר "רבי" על רבי מאיר לא מוסיפים וכנזכר בשו"ת לב חיים (ח"ב סי קס) דכתב דיש לומר בסליחות דווקא "אלהא דמאיר" ולא כפי שאומרים "אלהא דר מאיר ענני" ודו"ק. ויש להקפיד לומר "אלהא דמאיר עננו" כלשון הזה דוקא כי בתיבות אלו כמוסים סודות נוראים, וכ"כ הגר"ח פאלאג י זצ"ל בספרו "עתרת חיים" (סימן נב אות ד). ועוד הרבה פוסקים וכן הורה מרן רבנו עובדיה יוסף שליט"א בספרו חזון עובדיה (ימים נוראים) עמ יז, וכן מצינו בספר "נפש חיה" (ח"א מערכת אל"ף אות טו) להגר"ר כדיר צבאן זצ"ל וזה לשונו: "אלהא דמאיר מה שאומרים בסליחות עננו אלהא דמאיר עננו עיין בשו"ת לב חיים וכו, והוסיף הגר"מ מאזוז שליט"א דהמקור הוא במהרש"א שהובא לעיל דמאיר לארץ ולדרים עליה הוא יעננו ע"ש ולפי זה טעות ביד האומרים עננו אלהא דרבי מאיר עננו אלא צריך לומר אלהא דמאיר וכן הוא בבן איש חי (ש"ב ראה אות ג ) ושם כתב בשם הרמ"ע שיאמר אלהא דמאיר ענני ויכוין לכוונה שכיוון רבי מאיר בעל הנס בזה וכו ע"ש ואם כן מאן מפיס לשנות מהנוסח שקבע רבי מאיר בעל הנס. וכן שמעתי בשם הרב הקדוש ר מאיר אבוחצירא זצ"ל שאין לומר אלהא דרבי מאיר רק אלהא דמאיר ועיין בשו"ת אשמח בהשם חאו"ח סי כט. ע"כ. וכן ראיתי בשו"ת מים חיים (ח"א או"ח סי רלב) לכב הגאון ר יוסף משאש זצ"ל, ראב"ב ורבה של חיפה שכתב כנגד אותם אלהא דר"מ ו דהמוסיף תיבה דרבי הוא גורע ומשחית כונת התנא האלוקי ע"ה". עכ"ל והובא ר הסליחות "עטרת פז" להגר"פ זביחי שליט"א שכתב באות ד : צריך להזהר כשאומר "אלהא דמאיר עננו" בעת אמירת הסליחות וכן בכל עת שאומר פיסקא זאת לגמר "דמאיר" ולא "דרבי מאיר" כי יש סוד בדבר. וכתב הגאון רבי אליהו מני זצ"ל, דאין להוסיף "עננו" על מה שתקנו ח. האם אפשר לקבל הבהרה, האם יש למחות ולהורות לו שיפסיק או שהנח להם לישראל. בברכת התורה, הצב"י אלון ארביב ס"ט נתניה
תשובה: מה שהזכרת על ההקפדה שלא לשנות מהנוסח לגבי מאיר ענני לא נוגע לענין. שם רבי מאיר אמר מפורש כיצד להתפלל. מה שנוגע לענין זה, האם מותר להוסיף עוד נוסחים על עננו או שאין לשנות מהנוסח. הבאת מהרב הגאון רבי אליהו מני מה שכתב אולם אין בכך איסור אלא זהו מנהג. לכן ודאי שלא ראוי לשנות מהנוסח והמנהג. אולם אם יש קהילות שהתחילו לנהוג להוסיף עוד דברים בבקשות התפלה אין למחות בהם. אולם אם מדובר על שליח ציבור במקום שנהגו להקפיד על נוסח ודאי שיש למחות בו שלא ישנה מנוסח המקובל באותו ציבור.
שאלה: היחס לספרים שונים : מה צריך להיות היחס לספרים אישים הבאים(אם יש בעיה אשמח להסבר מדוע) : א. שד"ל ב. אברהם יהושע השל ג. משה מנדלסון ד. שלמה מימון ה. תנ"ך דעת מקרא ו. כתובים אחרונים (כגון מקבים, חשמונאים, חכמת שלמה, בן סירא וכד ) ז. ספרים אנטי ציונים כגון ויואל משה וכד שנכתבו ע"י גדולי תורה. ח. ספרי פילוסופיה וחכמה של חכמי אומה"ע ז. מ. צ. סגל ט. הספר בין אור לחושך של הרב וולפא שבו הוא מציג את שיטת הרבי מליובאוויטש בענין מדינת ישראל, כאשר לעיתים הוא מתייחס בזלזול לגדולי ישראל מהציבור שלנו. י. סדרת עם הספר י"א. כתבי חסידי חב"ד המשתייכים לזרם המשיחי, (וכן הקונטרס דבר מלכות שהם מוציאים שבו הם מביאים פרשת שבוע, גמרא ורמב"ם יומי וכתבי אדמור"י חב"ד ).
תשובה: א. שד"ל - חדשן גדול. אחד מחידושיו לפרש את פשט המקרא לא בדרך הדרשה ההלכתית של ח. רבים חלקו על דבריו אולם ביסודו שד"ל נאמן למסורת היהודית, למרות שהלך בדרך החקירה. יש להימנע מללמוד לפני שאדם התמלא בש"ס ופוסקים. ב. חדשן בטענותיו בענין מסורת תורה שבעל פה וכיצד התפתחה. בדברים רבים יש חולקים עליו ויש מייחסים לו דברים שאינם לפי המסורת. ג. משה מנדלסון - אבי המשכילים ויש להיזהר מפרושיו. ד. שלמה מימון - מראשי המשכילים שבחייו לא היה נאמן לאמונה יהודית וגם חוכמתו אינה מסורתית. ניתן ללמוד אותו כחכם גוי ולא כחכם יהודי. ללמוד אותו כמו שלומדים את קנט. ה. תנ"ך דעת מקרא - פירוש טוב ע"פ המסורת היהודית. מתאים לצרכים של דורנו. ו. יחס לספרי היסטוריה ויחס לחכמה בדרך ארץ. אין בהם קדושה. ז. ספר "ויואל משה" - דעה של גדול בישראל שרבים חלקו עליו. יש בדבריו קדושת דברי תורה אולם אנו מכריעים שלא כדבריו. ח. פילוסופיה של גויים - רק לאחר מילוי כרסו בש"ס ובדברי אמונה ילמד. ט. לקחת את התוכו ואת הקליפות לזרוק ולא להתייחס. זאת רק לאחר שאדם מלא מתורת הרב קוק. י. סדרת עם הספר - הוצאת ספרים ואין כלפיה יחס מיוחד. י"א. דברי אדמורי חב"ד הם דברים נפלאים. העמדה המשיחית דעת מיעוט ואין דעת רוב רבני ישראל נוחה מדעתם.
שאלה: חיים ומוות: אני בחור דתי שמתכתב עם דוד שלי שמאוד מתעניין סיפרתי לו על הכפרות והוא שאל אותי כמה שאלות על "ורחמיו על כל מעשיו" ניסתי לענות לו. ועכשיו הוא החזיר לי כמה שאלות. לי אין הרבה נסיון בכל הנושאים ולכן בכ"ז העדפתי לשאול מישהו שמבין בנושא. אשמח אם תענו לי כמה שיותר מהר. השאלות כדלהלן: 1. הבורא ברא את העולם עם מוות בנוי בתוכו, אחרת מה טעם מצא לטעת בגן-עדן עץ חיים ומה טעם מצא להורות לאדם וחווה לאכול ממנו? 2. הבורא מצווה על ברואיו לחיות "ובחרת בחיים", אבל הוא זה שברא את המוות. 3. הטענה ש"הכל לטובה" לא מחזיקה מים, אם אין הסובל יכול לראות את הטובה.
תשובה: הקב"ה לא ברא את המוות. המוות היה אופציה שהיתה תלויה במעשיו של האדם. כמו שהיום אם מישהו מתאבד לא נאשים את הקב"ה במיתתו. כך גם הבחירה של האדם, שהובילה למציאות הנוראית של המוות, אינה אשמתו של הקב"ה. הקב"ה ברא עולם שיש בו בחירה חופשית. הבחירה החופשית היא באופן כללי דבר מצויין שיכול להביא, ואף יביא, את האדם לחיות חיים ועוצמת חיים גדולה, דבר שלא מצאנו אצל שאר הבריות. אפילו המלאכים שעושים את הרצון ה', מכיון שאין להם בחירה חופשית, הם שייכים לחיות פחות גדולה. אולם יש מחיר לבחירה החופשית. המציאות של הבחירה החופשית, מאפשרת להתרחק מן הקב"ה. מי שמתרחק מן הקב"ה ממילא מתרחק ממקור החיים ולכן שייך בו מיתה. אולם המוות זו תחנה קצרה יחסית לחיים הנצחיים שאנו מאמינים שהם גורלו של האדם הטוב שעשה מעשים טובים. המוות היא תחנה שממנה צומחים ומתחיים לחיים נצחיים בתחית המתים. אנשים שיש להם אמונה גדולה בתחית המתים יכולים לצייר את המוות כמו שאנו מתייחסים לאדם שישן ועוד מעט עומד להתעורר. כל מה ששאדם סובל בעולם הזה הוא יחסית קטן לחיים הגדולים שצפויים להיות חלקו בעתיד.
שאלה: להראות דרך בשבת: הרב פסק כי במקרה ששואלים מישהו לאן לנסוע בשבת יש לומר שאינו יודע ולא יסייע לדבר עבירה. קיבלתי לאחרונה שיעור מעניין מפי רב מסוים שהוא טוען שאין לנו מה להתבייש בדת, מדוע לא ניגש לאותו יהודי ונגיד לו בנועם שעכשיו שבת ואסור לי לעזור לו? למה לשקר? אני צריך להתבייש בזה שאני שומר שבת? מרן פסק בהדיא "ולא יתבייש מפני בני אדם המלעיגים עליו בעבודת השם יתברך" אז מדוע להתקפל?
תשובה: אם הדבר ימנע את נסיעתו, דבר איתו.
שאלה: המחיר הכלכלי של קיום מצוות: יש עניין שמאד מטריד אותי, וזה - המחיר הכלכלי של קיום מצוות. כל שנה צריך לקנות ארבעת המינים, שזה כמעט 100 ש"ח. סוכה עולה אלפי שקלים. ההוצאות עבור מזון לחג הן עצומות. וכדומה וכדומה. האם צריך להיות עשיר כדי לקיים מצוות? מאד קשה לי עם העניין הזה, שצריך להוציא הוצאות כה עצומות לשם קיום מצוות. בנוסף, מטריד אותי העניין של כביסה בחול המועד. מה הבעיה עם זה? מדובר בשבוע שלם בו אני ובעלי נמצאים בבית, לא עובדים, אין לנו אפשרות כלכלית לטייל ולכן יש לנו זמן לעשות את הדברים האלו. במקום זה, במשך שבוע מצטברים להם הררי כביסות. ולאחר שבוע, כשאנחנו חוזרים לעבוד ואין לנו רגע פנאי, אנחנו צריכים לטפל בזה. מילא שבת, שזה יום אחד ואפשר להבין. אבל שבוע שלם? ועוד שבוע שאמורים לשמוח בו! איך אפשר לשמוח כשרואים את ערימות הכביסה המצפות לנו, ולובשים בגדים לא נקיים? אשמח אם תוכל לבאר את העניין הזה.
תשובה: חלק מן המצוות עולות כסף. לא צריכים להיות עשיר בכדי לקיים מצוות. אדם שממש אין לו כסף, בחלק מן המצוות נפטר ובחלק מן המצוות יכול לצאת במחיר נמוך. למשל לגבי לולב, ניתן לקנות במחיר של שישים שקל. אולם אם מאד דחוקים לא צריך לקנות לכל הילדים ניתן להשאיל לצורך מצווה. אנו בדור עשיר, שרמת החיים שלנו גבוהה. אם כן, גם רמת החיים שבאה לידי ביטוי במצוות היא גדולה. לגבי איסור כיבוס. בזמן ח הכיבוס היה מלאכה קשה שהיו עושים אותה במאמץ גדול. חכמים לא רצו לפגוע בשמחה ולכן אסרו להסיח את הדעת משמחת החג. היום נשאר עדיין הענין שלא להתעסק בשום דבר ולהיות פנוי לשמחת החג. נכון שהיום קל יותר לכבס. אבל בכל אופן עצם העיסוק בדברים שיש בהם לכלוך לא מתאים לאוירת השמחה שבחג.
שאלה: כשרות בקשיות עם טעם: אני בדרך כלל מקפידה על כשרות (אני הולכת לפי הספרדים.) קיבלתי מדודה שלי קשיות שנותנות טעם של שוקו בכוס חלב. הקשיות האלו הן באישור הרבנות הראשית לישראל ורשום על האריזה את האות U בתוך עיגול. הרכיבים הם: סוכר, קקאו, מלטודקסטרין, חומרי טעם וריח טבעיים, ממתיק (סוכרלוז E955), צבע מאכל טבעי קרמל E150a, ועלול להכיל שאריות חלבון סויה. יש לי שתי שאלות בקשר לזה: 1. האם מותר להשתמש בקשיות אלו? (הם של חברת SIPAHH) 2. מהו הסמל של OU ומהו הסמל של O?
תשובה: 1. איני מכיר את הקשיות האלו אולם מאחר ויש עליהן סימן כשרות של ה-OU והרבנות הראשית לישראל את יכולה להשתמש בהם. 2. האות U בתוך עיגול היא סימן של של אירגון הכשרות השייך ל-Union of Orthodox Jewish Congregations of America (ראשי תיבות של עיקר השם הם OU). זה הוא ארגון היהודים האורתודוקסים הפועל בארצות הברית. הוא נודע בעיקר בזכות מתן הכשרות שלו, שנחשבת לאמינה בצפון אמריקה.
שאלה: השקעה בקרנות נאמנות: אני משקיע בקרנות נאמנות דרך הבנק והתברר לי פתאום שיש בעיה בהשקעה בקרנות. הבעיה שנעשה לי סלט בראש מרוב הדעות והשיטות שיש בנושא הזה מה עלי לעשות כעת, למכור הכל?
תשובה: אינך חייב להפסיד את כל ממונך שם. אם יש לך אפיקים שאתה חושב שהם לא ר כי יש חשש שמשתמשים בכסף לחילול שבת, לע"ז או לטריפות וכדומה אז לאט לאט תוציא אותם ותעביר אותם למקומות שהם ר, לאפיקים הנקראים כשרים.
שאלה: הבנת דברי חכמים: בגמרא מופיעים דיונים על פסוקים שבמהלכם נאמר שפסוק זה "שר העולם" אמרו. א. האם הכוונה שפסוק זה לא נאמר ישירות מה לנביא אלא נמסר בתיווך אותו שר או שהנביא לא קיבל זאת מהקב"ה אלא ממנו! או אולי שחכמים קיבלו זאת ממנו ולא מהנביא!!? ב. רש"י מכנה אותו "שר הממונה" על מה? ג. כיצד אפשר להסביר את הפסוק "נער הייתי וכו " (תהילים לז כה), במסגרת פשוטו של פסוק,שראינו שבזמן שמד והרג גם צדיקים וזרעם סבלו ומתו כשאר העם ולא רק בזמן השואה. ד.האם הנתון שאת הפסוק הנ"ל אמרו "שר העולם" עונה לדעת חכמים את התשובה לשאלה הקודמת?
תשובה: שר העולם הכוונה למלאך הממונה על כל העולם. הוא, כביכול, ה"שליח" של הקב"ה לפעול בעולם. כדרך שנאמר בהגדה "אני ולא מלאך, אני ולא שליח". הקב"ה מנהיג את עולמו על ידי אמצעים ושליחים. השליח הממונה על הכל הוא שרו של עולם. פסוקים אלו שהגמרא מביאה אינם מתאימים לאדם, שימיו קצרים, ואינם מתאימים לקב"ה שלא חל שינוי אצלו ואי אפשר לומר עליו "נער הייתי וזקנתי". לכן הגמרא מעמידה שאת הפסוקים אמר הממונה על העולם שנברא בבריאת העולם אולם אינו אדם למות. כביכול, מציאות העולם מחייבת את הנאמר בפסוק זה. את ספר תהילים כתב דוד המלך אולם הוא הכניס בתוכו מאמרים קדמונים (כשם שנאמר: שספר תהילים נכתב על ידי עשרה בני אדם. הכוונה שדוד כתבו אולם הכניס שם פסוקים ורעיונות שהיו לפניו.). הפסוק הזה הוא פסוק שרק מי שממונה על כל העולם יכול לאמרו. הפרשנים עומדים על הבעיה שציינת והם משיבים בכמה דרכים: ראב"ע, רד"ק ומצודות - לא יעזב לגמרי אלא אף שרע לו והוא סובל עדיין הקב"ה משגיח עליו שלא יעזב לגמרי. מלבי"ם - הצדיק וזרעו הם יחד. לא ראיתי צדיק או זרעו נעזבים. אם לצדיק רע הרי שלאחד מזרעו יהיה בסוף טוב. דעת מקרא (בהערה) - יכול להיות שרע לצדיק או לזרעו אולם חבריו הצדיקים לא יעזבוהו לנפשו. כלומר, הפסוק לא מדבר על המצב של הצדיק שסובל אלא על חבריו הצדיקים שלא עוזבים אותו בשעת דוחקו.
שאלה: אכילת ביצי תרנגולות שאוכלות עוף(מבושל): אבי הוא בעל לול לתרנגולי חופש - פירוש הדבר הוא: שהתרנגולות הינן חופשיות לא בכלובים, יותר בריאות והביצים שהן מטילות איכותיות יותר. התפריט העיקרי של התרנגולות הוא בעיקר כל שאריות האוכל שאנו אוכלים בבית בין אם ירקות, אורז וכן שאריות עוף בשר. האם מותר, מטעמי כשרות, לאכול את הביצים של התרנגולות, אם הם אוכלות עוף וכד?
תשובה: אפשר לאכול את הביצים. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום אשקלון
שאלה: מעשר כספים בדרך מתוחכמת: 1. האם אני יכולה לתת את המעשר בדרך מתוחכמת. למשל לאדם מובטל במצב לא טוב ולתת לו עבודה אצלי בבית ולשלם לו כמעשר? 2. אם במקרה קיבלתי כסף ירושה מתנה וכו' - האם אני מחוייבת במעשר או רק מה שעבדתי עבורו? 3. מאיזה גיל ילד מחוייב במעשר? למשל כספי בר מצווה מחוייבי מעשר?
תשובה: 1. לעניות דעתי לא, כיון שבמקרה זה אתה מקבל תמורה בעבור הכסף של מעשר כספים ולא נחשב כמעשר. 2. בעקרון גם מירושה יש לתת מעשר כספים ואפשר לנקות מהם את הוצאות המשפט שהיו בעקבות צו הירושה (אם היו כאלה). 3. גם ממתנות בר מצוה וכדו' יש לתת מעשר כספים.
שאלה: בקשות לאחרים בברכת המזון: היום בעבודה, אחרי שאכלתי, אמרתי שאני רגע צריכה לברך אז שלא יפנו אליי. אז אחת העובדות אמרה לי בצחוק תתפללי גם בשבילי. ואז עובדת אחרת שהיא בכלל ערביה אמרה לי, אה את מתפללת, תבקשי מאלוקים שאני אצליח. מה אני בדיוק אמורה לענות לכל אחת מהן?! (ובכלל, קשה לי מאוד לברך בכוונה, אז אפילו ליהודיה אני בספק אם אני יכולה לכוון גם להוציא אותה ידי חובה. כי זה מרגיז אותי שהיא מגדירה את עצמה מסורתית אבל "מתעצלת" לברך לעצמה).
תשובה: להתרגז את בודאי לא צריכה. כל אחד יעשה את מאמציו לתיקון העולם. את יכולה לענות להם שאת מתפללת על כולם אבל ודאי שהתפלה שלך לא שווה לתפלה של שלושתכם. כל תפלה מקדמת ואי אפשר לוותר על תפלה של שום אדם.
שאלה: טיפול בילדה גויה: אני עובדת בגן עם ילדים אוטיסטים. ואחת הילדות היא עובדת זרה, והיא כמובן אינה יהודיה. אבל הבעיה שמפריעה לי איתה היא שכל הזמן היא מגיעה לגן חולה, והיא מוצצת אצבע, ויש לה נטיה ל"הימרח". ככה שאני משתדלת להתרחק ממנה כדי שלא תיגע בי. לפעמים אני מרגישה שאני עושה עוול בגלל שהיא לא יהודיה וזה מפריע לי. מה לעשות? ואיך להתייחסים לילדים שאינם יהודים?
תשובה: מפרנסים עניי גויים עם עניי ישראל. גם את צריכה להשתדל להתגבר על הרגשות של המרחק ושל אי הרצון להיטיב לילדה שאינה בת ברית. במיוחד הדברים נכונים אם זו העבודה שלך. באמת יש עוול באי נתינת שירות טוב לילדה.
שאלה: כתובה מעוצבת עם שיר: האם ניתן להוסיף בשולי כתובה מעוצבת שנכתבה ונחתמה כדת וכדין שיר קטע שחיברו החתן והכלה? 1. השיר או הקטע מתאימים לרוח ההלכה והיהדות. 2. הקטע יופרד בברור ע"י קו הפרדה בולט ויודפס בגופן שונה וקטן יותר (מתחת לחתימות העדים והחתן) 3. בנוסף ובלי קשר יוחתמו גם הכתובות הרגילות של הרבנות.
תשובה: אם השיר נכתב בשולי הכתובה, ואינו נכנס בגוף הטקסט של הכתובה ולא נוצר בלבול, אז דין השיר כדין ציור ועיטור שמותר. הרב ניר אביב
שאלה: פרשת בר מצווה "צו": בר מצוותי מתקרבת. בדקתי את פרשתי ופרשתי היא פרשת צו. אנא בבקשה ממך תסביר לי על הפרשה, והאם היא פרשה מיוחדת?
תשובה: יש לך פרשה מיוחדת. הפרשה עוסקת בעבודת הקודש. בתחילת הפרשה מוזכר שיש מקום בעולם שאין בו רגע אחד שלא עסוקים בהתקרבות לה'. "אש תמיד תוקד על המזבח לא תכבה". המשך הפרשה מדובר על המתנה הגדולה שיש לנו כשבית המקדש קיים, זוהי מתנת הקורבנות. הקורבנות מכפרות על עם ישראל, זו מתנה מיוחדת שהקב"ה נותן לנו. אנו במעשינו מלכלכים את הלב שלנו והקב"ה נותן לנו את הדרך לנקות ולהלבין אותו. על שם כך נקרא מקום המקדש "לבנון". בהמשך הפרשה מדובר על ימי חנוכת המזבח. ודאי שענין זה מתאים לבר מצווה, שגם הוא בתחילת דרכו וחונך את היותו אדם גדול בעליה לתורה בפרשה העוסקת בקורבנות המתאים לימי ההתחלה. מזל טוב.
שאלה: איפור לבנים בשביל להסתיר פצעים: האם מותר לעשות איפור לבנים בשביל להסתיר פצעים או צלקות או כתמים?
תשובה: מוזכר באחרונים, שאם זה לא למטרת יפויי ונוי אלא למניעת צער וביזיון מותר. זהו הכלל, וכל אחד יבדוק אצלו לאיזו קטגוריה הוא שייך.
שאלה: אבן שמוט למאפה תנור: קיבלנו מתנה "אבן שמוט למאפה בית " - זוהי "אבן שמוט" שמכניסים לתנור הרגיל ועליה אמורים לאפות על מנת לקבל אפקט של תנור טאבון. האבן הינה תוצרת "לוני" -סין, והיבואן הוא: "מינרלים ורפקטורים בע"מ", כתובתם רח העצמאות 43 יהוד ( אולי מוכרים לכם). האם דרוש הכשר לאבן כזו או שניתן להשתמש ללא בעיה? לגבי טבילה, למיטב הבנתי ידיעתי אין צורך בטבילה - האם נכון?
תשובה: הכלל הוא, שרק כלי סעודה העשויים ממתכת או מזכוכית טעונים טבילה. אבל מחומר אחר, ביחוד אם זה חרס או אבן לא טעון טבילה ולא הכשרה.
שאלה: התגדלות בתורה בבין הזמנים: אני לומד בישיבה גבוהה בשיעור א'.למדתי לפני כן בישיבה טובה ורצינית.זמן אלול היה מוצלח ומרומם וכן הימים הנוראים, והגעתי לבין הזמנים עמוס בתוכניות לימוד ובביטחון מלא שבבין הזמנים הזה אני אנצל את הזמן ואתעלה מעלה מעלה. אך תוך ימים אחדים ראיתי שאינני עומד בתוכניות, אינני מצליח ללמוד, ודאי לא בשקידה, ואני מורח את הזמן ונופל בחטאים חמורים פעם אחר פעם. האלול הנפלא והימים הנוראים המרוממים התפוגגו כלא היו, ונוכחתי שבעצם כל אלול היה אשליה אחת גדולה. נשארתי כשהייתי ולא התעליתי במאומה. האם אני צודק? אם כן, איך אני באמת משתנה ומתעלה?
תשובה: העליה שלך באלול ובימים הנוראים מבטאת את החפץ הפנימי שלך לעשות את רצון ד' יתברך. והחפץ הזה לא השתנה ולא נתמעט בין הזמנים אלא שלא היתה לך הכנה נכונה איך להתמודד עם המציאות מחוץ לישיבה. ומן הנסיון עליך ללמוד איך בבין הזמנים הבא אתה מצליח לשמור על הגובה שאתה נמצא בו בהיותך בישיבה גם כשאתה נמצא בבית. וזאת על ידי התבוננות מה הם הגורמים לנפילות ואיך מתמודדים איתם ומה יכול לחזק אותך דווקא בהיותך בבית. אני משער שאתה נמצא כעת בתנופה של שקידה ועליה באמצע זמן החורף חזק ואמץ. ולפני כל נסיעה הביתה תתכנן היטב אין אתה מונע כל ירידה ואז תצליח.
שאלה: הסיבה להפרדה במדיח כלים: קראתי את התשובות שניכתבו בנושא הפרדת הכלים במדיח, ורציתי לשאול : 1. מהי הסיבה להפרדה זו? 2. האם יש הבדל בין: א. מדיח עם שטיפה מקדימה פושרת ("תכנית קדם-שטיפה"). ב. שטיפה רגילה (בתכנית ארוכה או קצרה) שאינה עולה על טמפרטורה של 45 מעלות.
תשובה: מוזכר בהלכה לעשות כן לכתחילה, וכן נהגו שלא לשטוף כלים בשריים וחלביים ביחד כדי שלא יעבור שומן במים חמים. אבל בזה אחר זה, אם ניקו את השאריות הנראות בעין, מותר.
שאלה: בחירה וחכמה: 1. למה כשאדם נולד אין לו בחירה? 2. למה חילונים לא עושים את האמת, כמו שאם צריכים לקנות חלב אז הם הולכים לקנות?! 3. למה אם הדור פעם היה יותר חכם, אז למה לא המציאו את הדברים כמו מכונית? הרי כתבו גמרא זה חכמה? 4. איפה אני יכול לראות סרטים שיחזקו אותי לא לעשות עבירות? אני מרגיש שאני לא יודע את האמת עדיין.
תשובה: 1. אדם ראשון נברא בצביונו, כלומר: הוא נברא במצב שהיה לו מיד בחירה חופשית. אולם מאז הנפילה של חטא האדם הראשון סדר האדם שקודם כל נברא בו גוף, שהוא השורש ליצר הרע, ורק לאחר מכן מצטרף יצר הטוב. האכילה מעץ הדעת היא חלק מן הנפילה העולמית שגרמה לכך שאדם קודם כל נפגש עם יצר הרע ורק לאחר מכן נפגש עם יצר הטוב. 2. לא ברור מה השאלה על החילונים. לכולם יש כוח בחירה בעולם שיש בו העלם גדול.
שאלה: פירוש שמות ה : האם יש עוד פרוש לשמות אלוקים ואדוני חוץ מהפרוש של רש"י שאלוקים הוא מדת הדין ואדוני הוא מדת הרחמים?
תשובה: בודאי. עיין בשו"ע חלק אורח חיים סימן ה' ששם כותב מרן המחבר את הכוונה שיש לכוון תמיד בהזכירו את שמות ה'. שכשמזכיר שהם אדנות יכוון שהוא אדון הכל (ובצורת כתיבתו שם הויה יכוון שהוא היה הוה ויהיה), וכשמזכיר שם אלהים יכוון שהוא תקיף ובעל היכולות והכחות כולם.
שאלה: הסברים של קטעים בתפילה: 1) על מה מתפללים בברכת גאולה? הרי יש ברכה על המשיח, על קיבוץ גלויות, על החזרת המלכות, על בנין ירושלים אז על מה ברכת גאולה נסובה? 2) למה בסוף שמונה עשרה, כשיש את הבקשה על בנין בית המקדש, יש באמצע את המילים "ותן חלקינו בתורתך"? כל הבקשה הזאת מדברת על בנין ביהמ"ק אז מה הקשר לתורה? 3) למה אומרים עלינו לשבח ולא אנו משבחים, הרי המשמעות היא שאנחנו צריכים לשבח אבל לא עושים זאת? למה לא אומרים בברכת מודים גם "עלינו להודות לך שאתה הוא ה אלוקינו וכו"?
תשובה: א. ברכת הגאולה היא על שני דברים. ראשית, על ישועה מצרות למרות שנשארים בגלות. גואל ישראל במובן של עוזר לעם ישראל להתגבר על הצרות באופן מקומי. ובצד הכללי של הברכות, הגמ' אומרת שברכה זו היא כנגד תקופת המלחמות שאנו מצויים בה עתה, שהיא השלב הראשון של הגאולה שבה יהיו מלחמות עם הגויים. עדיין לא מדובר כאן על בנין ירושלים. ב. הגר"א מסביר, שמכיון שחרב בית המקדש אין לך ביטול תורה גדול מכך. לכן כשיבנה בית המקדש לא רק שיחזור ענין העבודה בשלמות אלא גם התורה תחזור בשלמות. ואחי הגר"א באר, שהבקשה ותן חלקנו היא לזכות ללמוד את החלק המיוחד לנו. מדרגה זו של לימוד תורה בהשגחה פרטית כשאנו יודיעים בדיוק מה החלק שלנו בתורה נזכה בו רק בבניית בית המקדש שההשגחה הפרטית תתגבר עלינו. ג. החיד"א בספרו חומת אנך מסביר שלאחר שאדם גומר להתפלל ואמר הרבה שבחים לקב"ה יוכל להעלות על דעתו שכבר שיבח את הקב"ה כל צורכו. על כך אנו בסוף התפלה אומרים גם לאחר כל מה שאמרנו : "עלינו לשבח" עלינו להמשיך לשבח למרות כל מה שאמרנו בתפלה.
שאלה: תיקוני על פי תאריך הלידה: אמרו לי שאם אני אדע את הפרשה שלי כשנולדתי אני אדע את תיקוני נולדתי ב-08.07.86 וזה יוצא פרשת קדושים, מה זה אומר לגבי? יש לי בעיה גדולה לגבי זיווג. אמרו רבותינו שאין לאדם צער וייסורים כמו למי שאין לו בת זוג. אמר לי הרב לקרוא שיר השירים 40 יום ובירך אותי וזה לא עזר. עשיתי כמעט את כל הסגולות. לקחתי על עצמי הרבה ואני סובל בכל יום ייסורים קשים בגלל זה עד שבא לי למות, מה לעשות?
תשובה: תיקון האדם לא תלוי בתאריך לידתו (בטח לא זה האזרחי) אלא בעמלו של האדם לחנך ולתקן את עצמו. כמובן שהתיקון לא תלוי בידיעת איזה סוד מהפרשה אלא בעמל על המידות ועמל תורה. בקשר לזיווג אתה, עוד צעיר ובע"ה תמצא את המיועדת לך. הדבר החשוב הוא להפסיק לעסוק בסגולות שונות, שאינן מביאות שום תועלת ולרוב גורמות לציפיות שלא מתגשמות ולסבל מיותר, ובמקומם להתחיל לחפש כלה בדרך הטבע. הייסורים שבאים על האדם לא באים לחינם, יש להם תכלית ומטרה לבנות איזה קומה חדשה באישיות של האדם - ואולי דווקא מתוכה תצמח הישועה. בהצלחה.
שאלה: לימוד ביקורת המקרא: אני מתחיל ללמוד באקדמיה וכדי לממן את הלימודים ישנו פרויקט פר"ח שבו חונכים ילדים בלימודים. החונוכות אליה הגעתי היא חניכת קבוצת ילדים (3 בערך) דרך המחשב בסיוע לבגרות בתנ"ך. הבעיה היא שהנערים האלה הם חילונים והבגרות בתנ"ך היא במתכונת חילונית, מה שמחייב אותי ללמד נושאים בעיתיים מבחינתי, כגון: ביקורת המקרא. אישית אני מתנגד לדבר וקשה לי ללמד אחרים דברים כל כך הפוכים לאמונה ישרה בקב"ה. מצד שני, הם ילמדו את החומר הזה בכל מקרה ואולי עדיף שזה יהיה דרך אדם דתי שיוכל "לעדן" ולהסביר את התשובה לביקורת. שאלותי הם: 1-האם ישנה בעיתיות מבחינת ההסכם, שאני צריך ללמד בגרות חילונית ללא שום הסברים אמוניים לעניין? 2-המשך לשאלה 1, האם מותר לי להגיד לפר"ח שאין לי בעיה ללמד (תנאי נדרש מבחינתם) אבל באמת אני אמתיק לילדים את הגלולה? 3-האם ישנה בעיה, כגון: "לפני עיוור לא תיתן מכשול", שבגללי הם יתפסו את התנ"ך כדבר מעוות? 4-מבחינתי, אולי לימוד הביקורת בצורה אינטנסיבית יכול לעורר אצלי ספקות. אני בן 23 בוגר הסדר.
תשובה: אם אתה יכול לעמוד בקשר מתמיד עם רב, שתציג לפניו את תוכן הלימוד והוא ינחה אותך כיצד ללמד את הביקורת ומה הן התשובות על הביקורת, אזי אתה יכול לקבל על עצמך את התפקיד ובמגמה להסביר תמיד את התשובות לביקורת.
שאלה: ריקודים ללא מחיצה: לכבוד הרה"ג זלמן מלמד שליט"א בשאלה בעניין ריקוד נשים ללא מחיצה בהקפות שניות, כת"ר כתב, שאין בזה איסור אלא הידור הצניעות. והרי מבואר בפוסקים שישנו איסור משום "מה יפו פעמיך בנעלים", וכך מובא במדרש וכן מ"ש במס ברכות, שכל מה שהוזכר לשבח בשיר השירים יש בו משום ערוה. והראיה ממס תענית (שהנשים רקדו ביום כיפור בכרמים) צריך ביאור, שהרי מבואר ברמב"ם שמותר לא כדרך זנות אם הוא לצורך נישואין, ומי שהלך לשם היה לצורך נישואין. וכמו שאמרו רבותינו בכמה מקומות שהבוגרת מתייפה כדי שיקפצו עליה ולא חששו בלפני עיור כי זה כל המטרה בזה ומה לה עם רשעים. ואף על זה מצינו במס סוטה למדנו יראת חטא מבתולה וכו. יאיר עיננו וישמח ליבנו.
תשובה: הסברתי שאין למנוע מנשים הרוצות לרקוד ריקוד של מצוה. כמובן שהגברים צריכים להמנע מלהסתכל על נשים בכלל, ובפרט כשהן רוקדות, הלוא גם הם עסוקים באותה שעה בריקוד של מצוה.