LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: צפיה רות טלויזיה: ישנם סדרות ניקיות ללא חוסר צניעות או שירת נשים אבל כן משחקות בהן נשים. המשחק הוא דיאלוגים שונים בן השחקנים שחקניות - לדוגמא הסדרה שטיסל. האם מותר לצפות בשדרות כאלה? האם לאישה מותר לשחק בתאטרון מול גברים ללא שירה ובלבוש צנוע? מהיא המקורות ההלכתיתים שמתירים או אוסרים על כך?
תשובה: באופן כללי יש לשים לב שסרט או סדרה נקיים לא נמדדים רק בצניעות הלבוש של הנשים. ישנם גם תכנים ומסרים לא ראויים, אלימות, ניבול פה וכד' שגם דברים כאלו יכולים להשפיע על נפש האדם או על דעותיו. לגבי שאלתך. בספר את צנועים חוכמה של הרב הבר, הוא מביא מחלוקת ראשונים ואחרונים האם הסתכלות בנשים (כאשר היא לא ראייה בעלמא אלא הסתכלות לצורך הנאה, יפייה וכד')- אם זה איסור דאו' או דרבנן. בנוסף לכך ישנה גם מח' אחרונים לגבי תמונות של נשים שאסרו להסתכל בהן רק אם מכירה או גם אם לא. הרב שם סובר שסרטים זה הסתכלות ברורה ובאופן חד, וזה יהיה אסור כמו הסתכלות פנים אל פנים. מה גם שיש משחק של האשה, תזוזות וכד' שהצופה ממוקד לראות ולהנות מהמשחק המוצג ולכן הרב נוטה לאסור גם אם לא מכירה. (חלק ב עמ תלח). כמובן כל הדיון שם מדבר על הסתכלות בנשים ללא בעייה של צניעות בלבוש. מאידך יש שהתירו צפייה בסרטים כאלו משום שבימינו שמצויות נשים בכל מקום החשש שיכשל מחמת ראייה זו אינו גדול. וכן הורה הרב ליכטנשטיין זצ"ל, ובתנאי שאין הן משדרות מסרים מיניים.דעה זו מתבססת גם על הפתחי תשובה (על השולחן ערוך באבן העזר סימן כ"א סעיף ג' בשם הריטב"א בסוף קידושין) שאומר שהכל לפי דעת ויראת שמיים. הכל לפי מה שהאדם מכיר את עצמו שיצרו נכנע ונכפף לו. בראיית סרטים ישנה גם סכנה של התמכרות והפרזה בצפייה פאסיבית שעלולות לגרום לעצלות ולנזקים אחרים. (מרחיב על זה הרב אלישע אבינר בספר אמונת החינוך עמ' 229 ואילך). יכולה להיות גם בעייה של ביטול תורה, ועוד בעיות כפי שציינו. לכן השיקולים צריכים להיות יותר רחבים מאשר רק חומרא או קולא כזו בהלכה. מה האדם מרוויח או מפסיד כאשר רואה סרט זה או אחר. באיזו תדירות רואה וכד'. לגבי משחק של אישה מול גברים. מעבר למקורות שהבאנו לעיל אם זו שאלה למעשה ראוי לשאול ולהתייעץ עם תלמיד חכם כיוון שחשוב לשמוע את כל צדדי המקרה כדי לפסוק כל מקרה לגופו. בהצלחה רבה ו הרב חגי לרר
שאלה: כיבוד הורים במציאות: איך עליי לכבד את הורי כמו שדורשת ההלכה? הדבר ניראה בעיני כמעט בלתי מציאותי ואף ניראה לי מגיע לדבר שאין הציבור יכול לעמוד בו. איך אני מגיע למצב שבו אני לא אומר בפה "ניראין דיברי אמא"? או במילים שלי "נכון".? וכיוצא באלה.
תשובה: אפשר לגשת ולהסתכל על מצוות כיבוד הורים (וכמו על הרבה מצוות) בשתי צורות. האחת  מהפרט אל הכלל. ישנם הרבה פרטים הלכתיים במצווה זו. חלקם קל יותר לקיים וחלקם קשה יותר. השניה- מהכלל אל הפרט. מצווה יקרה כל כך. כיבוד הורים אינסופי להורים שגידלו אותי במסירות, הרעיפו עלי אהבה עד אין קץ ונתנו לי את כל צרכי הרוחניים והגשמיים שלא יחסר לי כלום. אמנם אין המצווה תלויה ב "התנהגות " ההורים כלפי ילדיהם. ואפילו אם חלילה יש קושי בקשר עם ההורים, כבר הגמרא מתארת לנו עד כמה גדולה וחשובה מצווה זו שצריך להמשיך ולכבד אותם. אך מכל מקום, כאשר האדם מתבונן במצווה והיא כל כך פשוטה וברורה לו, ממילא הפרטים כבר לא נראים קלים או קשים אלא הכל מחובר לרצון האדם לכבד את הוריו. כמובן דבר זה גם דורש עבודה והתבוננות,נסיונות שאדם עובר וכו', אך זו המגמה שצריך לשאוף אליה. קישור עמוק למצווה וממילא הפרטים יעשו קלים וברורים. אשריך על המאמץ. ותשזכה לקיים מצווה זו ועוד מצוות בשמחה ואהבה. עם קישור עמוק ופנימי למצווה. אני מצרף כאן את לשון ספר החינוך במצווה ל"ג- כיבוד הורים. "משרשי מצוה זו, שראוי לו לאדם שיכיר ויגמל חסד למי שעשה עמו טובה, ולא יהיה נבל ומתנכר וכפוי טובה שזו מדה רעה ומאוסה בתכלית לפני אלקים ואנשים. ושיתן אל לבו כי האב והאם הם סבת היותו בעולם, ועל כן באמת ראוי לו לעשות להם כל כבוד וכל תועלת שיוכל, כי הם הביאוהו לעולם, גם יגעו בו כמה יגיעות בקטנתו, וכשיקבע זאת המדה בנפשו יעלה ממנה להכיר טובת האל ברוך הוא שהוא סבתו וסבת כל אבותיו עד אדם הראשון, ושהוציאו לאויר העולם וספק צרכו כל ימיו והעמידו על מתכנתו ושלמות אבריו, ונתן בו נפש יודעת ומשכלת, שאלולי הנפש שחננו האל, יהיה כסוס כפרד אין הבין, ויעריך במחשבתו כמה וכמה ראוי להזהר בעבודתו ברוך הוא". הרב חגי לרר
שאלה: מראה מול מיטת הורים: שאלתי היא האם מותר להציב מראה מול מיטת הורים בחדר השינה? המון מראש
תשובה: אין בעיה לראות אחד את השני בלי בגדים רק אסור לבעל להתבונן במקום המוצנע של אשתו, ולכן לא נראה שיש איסור בהעמדת מראה. כיון שבשלב החדירה צריך להיות בחושך ואז אי אפשר לראות במראה בכלל נראה שאין בעיה. זה בתנאי שגם הבעל וגם האשה חפצים בכך וזה גורם להם להתקרב זה אל זה.
שאלה: תפילה לשבויים והנעדרים לאחר שחרורו של פולארד: האם שייך להמשיך בתפילה למען השבויים והנעדרים לאחר שחרורו הצפוי של יונתן פולארד?
תשובה: בשעה טובה! לאחר שחרורו של יונתן פולארד אין מה להמשיך בתפילה זו, שאר הנעדרים הוכרזו רשמית כהרוגים שמקום קבורתם לא נודע או שלא הוכרז רשמית אך כך המצב.
שאלה: תולעים בקמח: האם מותר לאכול קמח שהיו בו תולעים, כשניפיתי אותו פעמיים?
תשובה: וברכת ד' אם הניפוי היה בנפה טובה (70 מ"ש, משי) אפשר לאכול, אם הנפה גדולה מדי אין לאכול. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התרה והארץ
שאלה: למה מברכים  אשר יצר?: הרב, למה מברכים ברכת אשר יצר - הרי גם לבעלי חיים יש נקבים! מה העניין להודות כל פעם מחדש?
תשובה: הרמ"א מבאר שהפלא הגדול הוא שיש לאדם נשמה והיא מחוברת לגוף שיש בו נקבים וחללים, וזה פלא שישנו רק אצל אדם.
שאלה: מעמר בשבת: לרב. אם אפשר להבין למה זה לא נחשב פסיק רישא? ומה המקור להיתר? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "טאטוא עלים בשבת "
תשובה: המקור להיתר הוא בשו"ת ערוגות הבושם (חלק או"ח סימן פ' אות ד'). שם כותב שחייבים על עימור רק כשיש צורך בעימור זה, כמו שבשיבולים יש צורך לערום אותם בערימה כדי שהרוח לא תפזר אותם. אבל כשאין צורך בערימה עצמה, אין כאן מלאכת מעמר כלל. לכן כשרוצה לסלק עלים ופירות, אין כל צורך בערימה (שהרי אין מעוניינים לשמור את הזבל) אלא רק לסלק אותם. הסברא היא, שבשבת חייבים על "צורת המלאכה", כלומר, במלאכת מעמר העיקר הוא לעמר את התבואה כדי לשמור אותה. אבל כשאין בכוונתו לשמור את הערימה, אין כאן מלאכה כלל! נסביר  הדוגמא הרווחת לפסיק רישיה היא הגורר ספסל ואגב זה עושה חריץ בשדה. כאן אמנם אין מתכוון לחריץ, שזו מלאכת חורש   שעושה 'ניר' לצורך זריעה, אבל אגב גרירת הספסל בהכרח מכין את השדה לזריעה. אבל אם גורר את הספסל בגינה בחצר, שם לא שייך לחרוש ולא שייכים נירים   באמת אין בזה איסור אע"פ שעושה ניר בגינה, כיוון לא שייך ניר בגינה. אותו הדבר כאן   לא שייך איסוף של דבר שאין רצוני בו, אלא זה רק סילוק, לכן אין כאן מלאכה כלל. הרב שלמה בורנשטין
שאלה: להפריד תמר מהאשכול שלו: אסור להפריד תמרים מהאשכול בשבת כי זאת מלאכה שנעשית בשדה. יש זן מסוים של תמרים צהובים (ברהי) שנמכר גם (ואולי אפילו בעיקר) באשכולות. האם יהיה מותר להפרידו מהאשכול בשבת? ושבוע טוב
תשובה: תשובה: מותר להפריד. הסבר: האיסור לפרק תמרים הוא תולדה של מלאכת 'דש', וכתב האגלי טל (מלאכת דש סוס"ק י"א) שכל מלאכת דישה היא רק כשהיא נעשית בשדה, אבל כאשר הפירוק נעשה בבית בסמוך לאכילה - אין בזה מלאכה. והסביר באורחות שבת, שמלאכת דש אסורה כאשר היא גמר מלאכה, וזה רק כאשר המלאכה נעשית בשדה. אבל כאשר המלאכה נעשית בבית, הרי כבר נגמרה מלאכת המאכל, ושוב לא שייכת כאן מלאכה. הערה: יש להפריד את התמרים סמוך לאכילה משום בורר. הרב שלמה בורנשטין
שאלה: אבל משלמים לבית מלון!: השהיה במלון היא כידוע בת מה המשקל של עניין זה מבחינה הלכתית? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "שקיות קפה וסוכר בחדר בבית מלון"
תשובה: הת וההנאה של המתארח במלון היא לפי דעתם של בעלי המלון, ולפי המנהג המקובל בכל מדינה ומדינה.
שאלה: בורר בשביל חבירו: כבוד הרב אם יש בצלחת שלי חתיכת בשר עם שאר האוכל, ואני רוצה להעביר אותה למישהו אחר מבני משפחתי, יש בכך איסור בורר? מראש
תשובה: הדבר מותר, ובתנאי שבן המשפחה יאכל את חתיכת הבשר מיד. (שמירת שבת כהלכתה פרק ג סעיף כד, וכן בהערה יד - בשם הגרש"ז אויערבאך זצ"ל). הרב עודד מילר
שאלה: המשך לחיישנים בארון קודש: הרב לא ענה לשאלה השניה בענין החשבת הדבר כפסיק רישא דלא ניחא ליה כאשר מדובר בחיישני החשמל מיזוג? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "חיישנים בארון קודש"
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה ברור שמיזוג נחשב לנוח. אולם לגבי אמירה לגוי לפעמים נחשב לצורך רבים בצום. הרב חגי בר גיורא
שאלה: להשמיע לאוזניו בק"ש שעל המיטה: הרב! האם גם בקריאת שמע שעל המיטה צריך להשמיע לאוזניו מה שמוציא מפיו?
תשובה: הקורא קריאת שמע על המיטה ומתכוון בקריאה זו לצאת ידי מצות קריאת שמע של הלילה כגון: שהתפלל ערבית לפי צאת הכוכבים, חייב להקפיד בכל הלכות קריאת שמע ובכללם השמעת המילים לאוזנו. אדם שיצא ידי חובת קריאת שמע של ערבית וכעת קורא קריאת שמע על המיטה לשמירה מן המזיקין אינו צריך להקפיד על דין זה של "ישמיע לאוזנו". יום טוב
שאלה: הגעלת כלי שבושל בו לא גלאט אחר מעת לעת: הרב כתב שכאשר כלים של אולם בכשרות רבנות (שמסתמא בושל בהם בשר שאינו חלק), כאשר אינם בני יומם, הגעלתם באירוע "גלאט" נחשבת לחומרא. שאלתי היא, מדוע זה נחשב לחומרא, הרי לשיטת הב"י בשר שאינו חלק קרוב להיות טרפה, וא"כ כלים אלו הם ככלים שנבלע בהם איסור, שאסור לבשל בהם אפי כשאינו בן יומם דבר שאמור להאכל (דגזרינן אינו בן יומו אטו בן יומו)? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "הגעלת כלים באירוע גלאט"
תשובה: בדבר שבוודאי אסור יש איסור לבשל בכלים שאינם בני יומם. אבל בדבר שנתון במחלוקת הרי האיסור לבשל בכלי שאינו בן יומו הוא ספק דרבנן ומן הדין אין לאסור אבל אפשר לומר כי המחמיר תבוא עליו הברכה.
שאלה: מצוות צריכות כוונה?: לרב. מה הכוונה שאם עושים מצווה מבלי להתכוון בדיעבד יוצאים ידי חובה? האם שאשה הולכת לרחוץ בים מבלי להתכוון יוצאת ידי טבילה (אם אין חציצה)? שחקן מניח תפילין בהצגה יוצא ידי חובה? אדם מאבד כסף מבלי להרגיש ועני מצא יוצא ידי מצוות צדקה? אדם חובש כובע יוצא מבלי להתכוון חובת כיפה? וכו (אם אפשר מקורות) ויישר כח
תשובה: להלכה, מצוות צריכות כוונה. אלא שבדיעבד, גם כאשר האדם לא התכוון בפירוש ניתן להניח שהיתה לו כוונה כללית למצווה, לדוגמא   מי שרגיל להניח תפילין כל בוקר בשל המצווה בכך, גם אם יום אחד לא נתן את דעתו בפירוש על כך שהוא מקיים מצווה, סוף סוף אם נשאל אותו למה הוא מניח תפילין הוא היה אומר שהוא עושה זאת בגלל המצווה, ומכאן שהדבר מונח בתודעתו. זהו הכלל, אך מעשית יש עקרונות נוספים שצריך לתת עליהם את הדעת, ובאופן מעניין כל הדוגמאות שכתבת הן דוגמאות יוצאות דופן: ביחס לטבילה קיימת מחלוקת אם היא צריכה כוונה, אולם מחלוקת זו אינה נוגעת לענייננו כי הטבילה אינה המצווה עצמה אלא 'הכשר מצווה'   המצווה היא להיטהר, והטבילה היא הדרך לכך. ביחס לתפילין - הדבר אברהם (חלק א' טז-כט) ועוד כמה אחרונים כתבו שמצווה שאדם חייב בה תדיר, כמו הנחת תפילין, גם אם אדם התכוון בפירוש שלא לצאת   יצא. איני יודע אם יש חולקים על כך. במצוות שבין אדם לחבירו, שעיקרן בתוצאה, המצווה מתקיימת גם ללא כוונה. למרות זאת, נראה שמי שאיבד כסף ועני מצא אותו לא קיים מצווה, כי ללא תודעה של האדם לא שייך לדבר על מצווה. אמנם, מבואר בספרים שיש לו על כך שכר מסוים, שסוף סוף הנאתו של העני באה מחמתו. חבישת כיפה אינה מצווה אלא מידת חסידות, שכן בכך האדם מבטא שהוא מקבל על עצמו עול מלכות שמים. מידת חסידות ודאי צריכה כוונה, וודאי בענייננו שכל עיקרה של מידת חסידות זו היא במה שהיא מבטאת. אמנם, רבים כתבו שכיון שבפועל כל אלו שמקבלים עליהם עול מלכות שמים חובשים כיפה, ממילא אי חבישת כיפה מבטאת פריקת עול, ומצד זה יש בכך חיוב. לפי זה, מי שחובש כובע אך ללא כל כוונה לבטא בכך את היותו עבד ה'   אין בכך כל מידת חסידות, אך אין כאן גם ביטוי של פריקת עול כמובן. אם תרצה מקורות בעניין תוכל לשלוח לי מייל לכתובת yaakov36 gmail.com ואשלח לך קובץ.
שאלה: הכנת בורגול בכלי שלישי: בהמשך לשאלה שהובאה על בורגול, ברצוני לשאול על הכנת בורגול במים חמים בכלי שלישי (ללא עירוי מכלי שני). הרב כתב בתשובתו שכל עוד אין איסור בישול מותר משום שאין מכה בפטיש באוכלים. בהקשר זה ראיתי בשו"ע שיח סעיף ד שמביא הרמ"א בשם הגהות מרדכי לעניין השריית דבר קשה שאינו ראוי לאכילה בלא השרייה- שאסור להשרותו בשבת משום שנחשב גמר מלאכה. המשנ"ב שם מבאר שה"ה אפילו בכלי שני, וה"ה אם הוא דבר שיהיה נעשה ראוי לאכילה ע"י הדחת חמין בעלמא גם ההדחה אסור. שאלתי היא האם בכלי שלישי יהיה מותר או משום שכך היא דרך הכנת הבורגול וללא השרייה זו אינו ניתן לאכילה, גם נאסור משום גמר מלאכה? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "הכנת סלט בורגול"
תשובה: אפשר ליתן בורגול בכלי שלישי בשבת (במים שאין היד ניכווית בהם למרות שהיד סולדת בהם) ולא חוששים שמא הוא מ"קלי הבישול". לעניין מכה בפטיש המשנה ברורה מכריע שאין מכה בפטיש באוכלים, אם יש למשל צנימים שאי אפשר לאכול אותם אם הוא לא משרה אותם במים יהיה מותר להשרות אותם במים בשבת, כך גם כאן יהיה מותר לשרותם בכלי שלישי.
שאלה: אונאת דברים: לשכני יש עסק למכירת נעליים. איני רוצה לקנות אצלו מסיבות שונות. אמנם מצד שני, אם יבחין שקניתי אצל אדם אחר, ודאי יצטער, מה גם שבעבר קניתי אצלו. האם מותר לי להיכנס לחנותו ולחפש נעליים, כאשר אין בכוונתי לקנות כלל, וכל כוונתי בכניסה היא לא לגרום לו צער אלא שיראה שחיפשתי ואז אקנה בחנות אחרת מצד אחד יש אונאה ומצד שני יש אונאה? האם ניתן להכריע איזה צד גובר?
תשובה: ראשית יש להתבונן בדברי ח ולראות כיצד הם הגדירו את האיסור של אונאת דברים. במסכת בבא מציעא דף נ"ח למדנו שלהיכנס לחנות, לדרוש ולהתעניין במוצרים הנמכרים בה ללא כוונת קניה בכלל יש בה משום אונאת דברים. שהרי האדם המוכר מפתח ציפיות ולאחר מכן נגרם לו צער בכך שהוא לא קנה. כן נפסק גם בשולחן ערוך חושן המשפט סימן רכ"ח סעיף ד'. מאידך לא ידוע לי על מקור בח שמגדיר אונאה וצער בכך שאדם לא קנה חפץ ממרכולתו של חברו או שכנו. ניתן להטעים את הדבר שלאסור את האדם להיכנס ולגרום לחברו המוכר מחשבה שהוא עומד למכור לו ניתן להגביל זאת בלא לפגוע באדם שמוגבל, אך מאידך אם אדם לא יוכל לקנות באופן חופשי דבר שהוא רוצה ממי שהוא רוצה מחשש שזה יפגע בחברו, אזי אנחנו פוגעים גם באדם שמוגבל באיסור ואת זה ח לא רצו. לכן נראה לענ"ד שיש להתנהג בטבעיות ולקנות את המוצר שאתה חפץ במקום שאתה חפץ. אמנם, אם לאחר לימוד זה אתה מרגיש שבסיטואציה המיוחדת שקיימת ביחסי השכנות שלכם, כן יהיה צער לשכן בכך שאינך קונה ממנו, לעניות דעתי אין צורך לכבוש ולבטל הרגשה זו. יש לנסות לשים במאזניים האישיות שלך את הסיבה שאינך קונה ממנו ומאידך את הצער שיש לו ותנסה להכריע מה המשקל הרב יותר שיכריע בנושא.
שאלה: הרחקת חרק משולחן בשבת: נכתב בתשובות באתר שמותר לטאטא חרק החוצה מהבית. מה לעשות כאשר החרק הוא על שולחן למשל? האם מותר לשים לפניו נייר וכשהוא עולה עליו להוציא את הנייר ולזרוק את החרק? לכאורה, אין כאן ציד (כי החרק יכול לברוח מהנייר, וכך הם עושים לפעמים) ואין איסור מוקצה (כי מרימים אותו "מהצד" ע"י נייר, וחרק הוא גם דבר מגעיל ולא רצוי - "גרף של רעי") אם לא, מה ניתן לעשות?
תשובה: אכן ניתן לעשות כפי שהצעת: מבחינת איסור צידה - כפי שכתבת, אין זו צידה, כיוון שהחרק אינו כלוא ויכול לברוח. ויתרה מזו - אם מדובר בחרק שהולך לאט ואינו מסוגל לברוח מהר או לעוף, כמו נמלים למשל, אין בו איסור צידה כלל, שהוא בגדר "ניצוד ועומד" (עיין בשמירת שבת כהלכתה, מהד' תש"ע, פרק כ"ז סעיף מה). ומבחינת איסור מוקצה - כפי שכתבת, זהו טלטול מן הצד, שמותר במצב כזה שמתכוונים לסלק את הדבר המוקצה. (לכאורה יש בעיה של "ביטול כלי מהיכנו", שהופכים את הנייר לבסיס לדבר האסור. אולם עיין בשמירת שבת כהלכתה פרק כ"ב הע' מג אות ב, שכאשר הדבר נעשה לזמן קצר, ובתוך הזמן ניתן לנער את המוקצה בכל רגע, אין איסור של ביטול כלי מהיכנו.) דרך אפשרית נוספת: להפיל את החרק מן השולחן אל הרצפה (בדחיפה בעזרת חפץ כלשהו, או בנשיפה), ואז לטאטא אותו החוצה.
שאלה: תה ירוק: לכבוד הרב, נכנסתי לבית טבע על מנת לקנות תה ירוק, והמוכרת הסבה את תשומת לבי כי תה ירוק לתועלת שאני רוצה להפיק ממנו לא בא בעלים אלא תערובת מוצקה של מיני חומרים שונים שאינם מהארץ ושאינם ידועים. אין על המוצר הכשר כלשהו ומשום כך חששתי לקנותו. שאלתי: האם תה ירוק לסוגיו השונים (עלים או כמוצק) זקוק להכשר כלשהו? מה הדין לגבי מורי טבע אחרים שאין עליהם הכשר כלל? מראש,
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה צריך כשרות כי מוסיפים להם תמציות. הרב חגי בר גיורא
שאלה: ברכת הגומל על נסיעה לאילת: הרב. למנהג האשכנזים, שלא מברכים הגומל על נסיעה רגילה - האם גם הם צריכים לברך על נסיעה לדרום, כלומר לבאר שבע, מצפה רמון, דימונה, אילת וכן הלאה? הביאור הלכה בסימן רי"ט, בד"ה יורדי הים כותב שהולכי מדבריות מברכים אפילו אם לא קרתה להם שום סכנה. האם צריך לברך? אם באמת צריך לברך, מי שנוסע כל שבוע לשם, למשל חיילים שהבסיס שלהם קרוב לאילת, האם עליהם לברך כל פעם, או שהם דומים ליורדי הים שלא מברכים כל עוד הם לא סיימו את ההפלגה שלהם, במשנה ברורה שם ס"ק א?
תשובה: לשואל, המנהג המקובל אצל יוצאי אשכנז שלא לברך על נסיעה באזורים מדבריים בתוך הארץ. בביאור הלכה שציינת (סי' ריט ס"א ד"ה יורדי) כתב: "לפי מנהג אשכנז דבדרך אין מברכין אפשר הוא הדין גם גבי נהר אין מברכין, דלא שכיחא סכנתא כמו גבי ים גמור, כן נראה לי. ודע עוד דפשוט דלכולי עלמא בין בים ובין במדבר מברכין אפילו לא קרה לו שום סכנה, כגון שעבר הים ולא היה שום רוח סערה וכהאי גוונא, או הלך במדבר ולא תעה בדרך ולא חסר לו מים. כיון שעלול לו לקרות מקרים כאלה צריך לאודויי שניצל מזה". הוא לא כותב שמכיוון שיש הלכה לברך הגומל על ים ומדבר אין הבדל בין ים ומדבר כזה לאחר  אדרבה, לגבי נהר הוא פוטר משום שהסכנה בו אינה שכיחה. כל שכתב הוא שמי שעובר במקום שיש בו פוטנציאל לסכנה, גם אם לא קרה שום דבר חריג צריך לברך. לגבי נסיעה במדברות בתוך הארץ בימינו כתב הגרא"ח נאה ('קצות השלחן' סי' סה, בדי השלחן סק"ב): "בזמן הזה שנוסעין ממקום למקום עם מסילת ברזל, אע"פ שעוברים על פני מדברות, מכל מקום כיון שלא שייך סכנת חיה רעה ולסטים מסתבר דהוי כמעיר לעיר ואין צריך לברך". וכך מסתבר, מאחר שבנסיעה זו אין שום סכנה מיוחדת בהשוואה לנסיעות אחרות ברחבי הארץ, וגם מי שייתקע על אם הדרך ללא מים ומזון יכול להשיגם בקלות מעוברים ושבים.
שאלה: דחיית בר מצוה בשבוע: רצינו לדעת האם יש אפשרות לדחות את העליה לתורה של הבר מצווה בשבוע והילד יניח תפילין מיום הגיעו לגיל 13, לדוגמה, הילד יהיה בן 13 ביום שני ומיום זה יניח תפילין, בשבת נחגוג לו עליה לתורה והוא יקרא בתורה ואש ביום שני שאחרי הוא יחגוג בבית כנסת ויקרא בתורה שוב?
תשובה: כן. רצוי גם שיעלה ביום שני בו הוא נעשה בר מצוה, למרות שאת החגיגה תעשו בשבוע שלאחר מכן.
שאלה: כתוב בזוהר שהאנשים משתנים לפי המקום?: איפה בזוהר כתוב על הנושא שהגנים (הצורה, הצבע ) של בני אדם משתנה לפי היבשת בה הם חיים? שמעתי את זה מאיזה רב, ומאוד מעניין אותי למצוא את זה ולקרוא בדיוק איך זה כתוב. מראש
תשובה: אינני זוכר בדיוק אך ידוע שיש מקומות שמשפיעים על צבע האדם, וזה מובא במדרשי ח וכנראה גם בזוהר.
שאלה: טעם מצוות קרבנות: רציתי לדעת מה הטעם למצוות הקרבן, הרי בורא עולם לא אוכל את הקרבן אז למה הוא מצווה אותנו לשחוט אותה לקרבן? אני יודע שאלי יש טעמים עמוקים אולי בקבלה או משהו, אבל אני רוצה לידע באופן פשוט-מה הטעם? וכן קראתי בספר פניני הלכה (בהלכות צער בעלי חיים, ליקוטים ג ) שלפי הרב אברהם יצחק קוק זצ"ל לפני המבול היה אסור לשחוט בהמה כדי לאוכלה ורק אחר המבול נעשתה היתר כי המצב העולמי של החיות והבהמות ירד, אבל הבל בנו של אדם הראשון זבח קרבן לה גם לפני המבול (נכון שהרב כתב שמה שגם אחרי חטא אדם הראשון נעשתה הדבר כהיתר, מ מ הוא גם כתב שרק אחר המבול נעשתה היתר (אולי מחלוקת?) אז אני שואל לפי הדעה שרק אחר המבול נעשתה ההיתר). ואם באמת היה מותר אחר חטאו של אדם האם היה מותר רק לקרבן לה או אפילו לאכילה בעלמא?
תשובה: : הטעם להקרבת הקרבן היא שעל ידי פעולת ההקרבה האדם מתקרב לה'. הקרבן כשמו כן הוא נועד ליצור קרבה לה'. איך הקרבן גורם לקרבה זאת אנו לא יכולים לדעת עד תום. ודאי שיש בכך גם סודות. אולם יש גם התעלות מצד האדם המקריב. האדם חי בעולם שאין לנו את הרגשת הקשר והחיבור לעולמות עליונים ולקב"ה. מקום המקדש הוא מקום בו הגבול בין השמים לבין הארץ מטשטש. מגיעים למקדש אז הארץ לא נשארת עם אותה נוכחות כמו מחוץ למקדש. הנוכחות של השכינה היא גדולה יותר במקום המקדש. חלק מהביטוי למיעוט נוכחות של העולם שלנו כולם מנותק הוא על ידי כל הקורבנות בהעלאתם למזבח הם מבטלות את הנוכחות של העולם הזה כעולם מנותק, כעולם שחי כשלעצמו. העלאת הקרבן לא בצורה שהיא משחיתה את הבהמה אלא בצורה מסודרת כשיש ערך ומשמעות לכל חלק ולכן פעולה שנעשית עם הבהמה היא עוזרת לנו לצייר את החיבור ואת המשמעות של החיים בעולם הזה כחלק מההוויה הגדולה כחלק מההתקרבות לנו לקב"ה על יד ההפנמה שאנו חיים בעולם שמחובר לקב"ה ולא כעולם שעומד בפני עצמו.
שאלה: שידוכים, זוגיות: אני בחורה כבת 19, הציעו לי שידוך שהכל נראה ר מבחינת התאמה וכו. לאחר בירורים הבנו שהבחור עבר תאונה (את זה אמרו המשפחה אך לא פירטו יותר מידי.) התאונה גרמה לו להיות במצב קומה לתקופה מסויימת והבנו שייתכן וזה פגע לו גם בפוריות. השאלה שלי האם יש סיבה לדאגה ולהתייחס לשמועות ולכן לבקש מהמשפחה מסמכים רפואיים בכדי לראות שבאמת הכל ר, או להניח את עניין זה בצד ולהתקדם הלאה למרות הידיעה?! הנקודה היא אם לשאול, איך עושים דבר כזה, זה עניין מאוד אישי ורגיש וייתכן אפילו שהוא אינו אמיתי.??! בנוסף לעניין זה אשמח אם הרב יוכל לציין לי בקצה אך אדע מי הבחור שמתאים לי באמת הרי כל עולם השידוכים כ"כ מבלבל ומדאיג.!!? ב מראש וישר כוח!
תשובה: כדאי לברר בעזרת ודרך השדכן שמציע את שידוך.
שאלה: ציפיות נמוכות: לשואל ולכבוד הרב המשיב לשאלה: ובכן ציפיות נמוכות למיטב הבנתי ואגב כך אני נוה,ג הכוונה היא שאם אתה יוצא לפגישה או שאדם יאמר לעצמו אני לא דואג שאם אצטרך יש לי ילדים טובים הם ידאגו לי לא דווקא כאן אל תצפה מאף אחד שום דבר תצפה מעצמך ושלא יהיו לך ציפיות גבוהות מפגישות או מהבטחות מכל מיני לזה הכוונה ציפיות נמוכות. שנית, אל תמעיט מערך עצמך מזה תזהר. ולסיום תבטח בבורא העולם ורק בו אין עוד מלבדו תתפלל בכוונה גדולה והקדוש ברוך ימלא משאלות לבך לטובה וברכה ברכה והצלחה אמן ואמן השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "טוב לחיות עם ציפיות נמוכות?"
תשובה: אנו לא מעודדים צפיות קטנות. אנו מעודדים חלומות גדולים. אולם החלום הוא רק המנוע ב"גדול". צריך להבחין בין השאיפות הגדולות הכלליות לבין מה אני מצפה מהיום ומהשעה הקרובה. הצפיה מהיום הזה היא צפיה להתקדם ולעשות משהו יותר בריכוז ויותר בעצמה ממה שעשיתי אתמול.
שאלה: התנדבות כהן למד"א: האם כהן יכול ללמוד להיות מגיש עזרה ראשונה או חובש, על מנת להתנדב במד"א? מן הסתם במהלך ההתנדבות הגיוני שיקרו מקרי פטירה והוא ייטמא למת.
תשובה: באופן עקרוני כתבו הפוסקים, שמותר לכהן ללמוד מקצוע רפואי ולעסוק בתחום הרפואה, למרות האפשרות שבמהלך פעילותו הרפואית הוא ייטמא למתים. זאת משום שעצם הלימוד והעיסוק בתחום זה הוא מותר ואף יש בו מצוה, ואם יארע מצב שצריך לטפל בחולה מסוכן שעלול למות במהלך הטיפול, או אף צריך לטפל באדם שספק אם הוא חי או מת, הרי זה מצב של פיקוח נפש או ספק פיקוח נפש, שדוחה את האיסור. (עיין למשל שו"ת חתם סופר יורה דעה סימן של"ח  ציץ אליעזר חלק ד' סימן ד' אות יט  שבט הלוי חלק ג' סימן קס"ד.) (דיון נפרד ישנו לגבי לימוד רפואה, שהלימוד כרוך בדרך כלל בניתוח גופות, שאז אין זה מצב של פיקוח נפש ישיר וקשה להתיר את הדבר. אולם כמובן בלימוד עזרה ראשונה במד"א אין בעיה זו.) אולם באופן מציאותי, בפעילות במד"א עלולים להיות מצבים שבהם המטפל יידרש להיטמא מבלי שיש בדבר היתר של פיקוח נפש. כך למשל, כאשר מביאים לבית החולים חולה או פצוע במצב שאין בו שום חשש לסכנה, וישנה בכניסה "אזהרה לכהנים" - כיצד ינהג החובש? אין הוא יכול להיכנס, ומצד שני כמובן גם אין הוא יכול להותיר את החולה בחוץ. האם במצב כזה ישנה אפשרות להעביר את הטיפול לאדם אחר? וכן כאשר חלילה נפטר אדם במהלך הטיפול - האם החובש יוכל לצאת מיד מן הבית, או שהוא יידרש עדיין להישאר לצורך איסוף הציוד וכדומה? שאלות אלה הן בעיקרן שאלות מציאותיות: מה האפשרויות המעשיות לפרוש ולהותיר את הטיפול בידי אחרים, ומה הנהלים של מד"א במקרים כאלה - האם יש בהם התחשבות במתנדבים כהנים. כמדומני שבשנים האחרונות הוקמה ועדת רבנים המייעצת למד"א בנושאים הלכתיים, וכדאי לפנות אליה בבירור העניין.
שאלה: בישול בצל בכלי בשרי וחימומו בכלי חלבי: אני מבינה כי הזהירות בבצל הוא משום חריפותו. ובבישול טיגון אין בעיה משום שהופך למתוק. האם לאחר הכנת מאכל עם בצל בטיגון בישול בכלי בשרי ניתן לחמם את המאכל (מרק תבשיל) בכלי חלבי במיקרוגל?
תשובה: תשובה: אם הבצל טוגן בושל בכלי בשרי שהינו נקי משאריות בשר, וכן הכלי החלבי והמיקרוגל נקיים משאריות חלב - מותר לחממו בכלי בתוך המיקרוגל. הרחבה: א) בבישול בכלי בשרי נקי, ישנו הבדל בין דבר חריף לדבר שאינו חריף: דבר חריף יחשב שבלע טעם בשר גם מכלי שאינו בן יומו, ושאר מאכלים שאינם חריפים יחשבו שבלעו טעם בשר רק בכלי בן יומו (עיין לקמן שההשלכה היא בעיקר לדעת הרמ"א). ב) אכן בצל שכבר התבשל אין דינו כדבר חריף, אך אם הוא התבשל בסיר בשרי הוא כבר הפסיק לקבל טעם עם תחילת הבישול-לפני שהתמתק. ג) בצל שטוגן או בושל בכלי בשרי נאסר באכילה עם מאכלי חלב לדעת הרמ"א. אמנם הוא מותר באכילה בכלים חלביים שאין בהם כעת אוכל חלבי ממשי. הרב עודד מילר
שאלה: מתי מניחים תפילין?: מאיזה שעה עד איזה שעה במהלך היום אני יכול להניח תפילין, ולאיזה תפילה אני משייך את שעת הנחת התפילין?
תשובה: זמן הנחת תפילין הוא מקצת לפני נץ החמה (כשהשמש יוצאת ומאירה) ועד שקיעת החמה. בדרך כלל מניחים תפילין בתפילת שחרית.
שאלה: החזר דמי נסיעה ממעביד: אני עובדת בעבודה מחוץ לעיר הדורשת ממני נסיעה באוטובוס בין עירוני וכן בתוך העיר נסיעה באוטובוס עירוני או לחילופין הליכה ברגל של 20 דקות בערך. אני בוחרת ללכת ברגל מטעמי חיסכון וספורט, למרות שעובדים נוספים המגיעים מאותו איזור נוסעים לעבודה באוטובוס. השאלה היא האם מותר לי לבקש החזרי נסיעה גם על הנסיעה בתוך העיר למרות שאני הולכת ברגל? כי בעצם המטרה שלי פה היא להרוויח את דמי הנסיעה. האם הדבר מותר?
תשובה: החזרי הנסיעות אינם תלויים בזה שהוצאת את הכסף, ולכן מותר לך לבקש את החזרי הנסיעה. הרב משה מאיר אבינר
שאלה: לפסול בחור בגלל פאה: אני יוצאת עם בחור שרוצה לפסול אותי בגלל שאני לא רוצה ללכת עם פאה והוא מעוניין בפאה, האם כדאי להתגמש על דבר כזה למרות שמבחינתי העניין עקרוני והייתי מאוד רוצה ללבוש מטפחת לאחר החתונה?
תשובה: : אם בכל שאר הדברים ממש טוב כדאי להתפשר על זאת.
שאלה: האם יש קולא בבדיקת שבעה נקיים?: הרב בבדיקת השבעה נקיים יוצא לעיתים קרובות שיש לי הפרשות (בעיקר בצבעים שבוודאות מותרים, אך לא רק) אני מרגישה מאוד מובכת לשאול רב בכל פעם שיש לי הפרשה. זה מרגיש לי פשוט לא נורמלי! האם יש אפשרות לבדוק רק ביום הראשון והשביעי? במידה וכן מה המקור? מראש
תשובה: קשה לתת תשובה מלאה במסגרת הזאת כיון שכל מקרה שונה והדינים גם שונים. אבל באופן כללי אשה צריכה לבצע הפסק טהרה למחרת בדיקה וביום האחרון זאת אומרת ביום השביעי בדיקה אחת. לדוגמאות אשה מבצעת הפסק ביום רביעי לפני השקיעה ואז בודקת ביום חמישי ועוד פעם ביום רביעי וטובת בלילה שבין רביעי לחמישי. אבל הדברים מסובכים ולכן כדאי להתייעץ במדריכת הכלות שלמדת אתה לפני החתונה.
שאלה: ומה אם אני לא יודעת?: ב"ה הבעיה שאני לא תמיד יכולה לדעת אם זה אכן יהיה רלוונטי או לתועלת הילד. האם גם בספק תועלת מותר? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "לשון הרע בגן שפה"
תשובה: גם ספק תועלת מותר.