LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: אוננות גבר בזמן שהאישה בהריון: אני ואישתי זוג שנשוי כשנה וחצי אני צריך עזרה בבקשה לשאלה שמטרידה אותי. אישתי בתחילת הריון ראשון והרופאים אסרו עלינו לשכב מסיבה רפואית של אישתי. שאלתי האם יש איסור על אוננות של הגבר בזמן זה? חשוב לציין שאני לא יודע כמה זמן ייקח עד שיעבור האיסור ע י הרופאים.
תשובה: אין היתר להוציא זרע לבטלה (מלבד חריגים נדירים שקשורים לפרוצדורות רפואיות). יש גברים בגילך (ומבוגרים ממך) שלא התחתנו ולא ידעו אישה מעולם. גם עליהם נאסר לאונן. קשה להיות יהודי. חיים יהודיים דורשים הקרבה. על כך נאמר:  לפום צערא אגרא  - לא רק השכר בשמים אלא גם שכר עכשיו, לדעת שאתה אדם רוחני, בכוח האמונה שלך אתה מתגבר על הגוף. בשונה מבני גילך הרווקים, עליך נאמר  פת בסלו. אתה נשוי כך שהיו ויהיו לך בעז"ה הזדמנויות לקיים מצוות עונה.
שאלה: שאלה: רציתי להתעייץ איתך לגבי משהו לפני כמה זמן התרחקתי מהדת ולפני כמה זמן החלטתי שאני חוזר לשמור שבת ואפילו יותר מקודם עכשיו אני מניח תפילין והכל רציתי להתעיי. איתך לגבי הייתי עושה עברות כמו אוננות והפסקתי עם החטא הזה וגם רציתי לשאול קשה לי מאוד לשמור מבט האם זה ר עם אני משתדל ואתה חושב שה יסלח לי עם אני מתקן את החטאים שלי?
תשובה: ב"ה, בודאי שה  סולח לכל מי ששב בתשובה, כל מאמץ מאוד מבורך. חזק ואמץ! דני ארגמן
שאלה: יחסים עם אמא: ו ענקית לאתר המדהים הזה!! אממ. אמא שלי ואני ביחסים לא כ"כ טובים.אנחנו הרבה פעמים רבות.והיא תמיד מעירה לי על הלבוש שלי (שזה לא מספיק דוס בשבילה). וכשלדוגמה החברות יוצאות לבלות היא לא מסכימה לי ללכת כי היא אומרת שזה בזבוז זמן! נמאס לי מכל העניין הזה, אני רוצה קצת חופש בחיים! אשמח מאוד אם תעזרו לי. :)
תשובה: לך, מאוד קשה ומתסכל לריב עם אמא, את מכירה את אמא שלך מאז שנולדת, מצפה שדווקא איתה, ודווקא הבית יהיה המקום שבו תרגישי שנעים וטוב לך, שאוהבים אותך ומקבלים אותך כמו שאת, ואת כותבת שכואב לך שזה לא ככה. אני מניחה שגם לאמא שלך זה כואב, היא גידלה אותך, טיפחה והשקיעה בך, ומאוד רוצה לראות אותך הולכת בדרך שבעיניה טובה, מאוד רוצה שיהיה טוב לאדם האהוב עליה ביותר, והיא מנסה להראות לך את הדרך הזו, את הדרך שבעיניה תהיה לך הכי טובה. הפלונטר שנוצר פה הוא שמה שטוב בעיניה ללאו דווקא נראה טוב בעינייך, מה שבעיניה נראה טוב, בעינייך נראה דוס ומיותר וואולי חונק. ואולי כדאי לספר את זה לאמא שלך, לספר לה מה את מרגישה, למה כל כך קשה לך, למה כואב לך, יכול להיות שאמא שלך מרגישה שההתנגדויות שלך נובעות ממקורות אחרים, וכשתסבירי לה היא אותי תוכל להבין יותר את המקום שלך, אני מניחה שהדעות שלה לגבי מה נכון ומה טוב לעשות לא ישתנו, אבל מכיוון שאני בטוחה שהיא רוצה להיטיב איתך תוכלו לחשוב ביחד איך לעשות את הדברים נכון. אני רוצה להוסיף, שאת בגיל שבו את בונה את עצמך, מחפשת את הדרך שלך בחיים, בעבודת ה, את התפקיד המיוחד שלך שבשבילו הגעת לעולם, ואני חושבת שהרצון הזה לחופש שאת מדברת עליו נובע מזה. רצון לחפש בעצמך את הדרך, להבין לבד מה נכון ומה לא, בלי"מבוגרים" מסביב שיראו לך את הדרך. זה מובן, וטבעי, וגם מאוד קשה. קשה להסתובב בעולם בלי דרך, משענת, כיוון, מישהו שאוהב ואכפתי. מה גם שאת בבגיל שחברה ולחברות יש המון ערך והמון מקום, ולפעמים להורים זה נראה כאילו קצת שכחת אותם, כאילו הם כבר לא חשובים בעינייך, ויכול להיות שמהמקום הזה אמא שלך רוצה להרגיש ולהבין שזה לא ככה, כי באמת, לפני ואחרי הכל, ההורים הם משענת, משענת של אהבה, של בטחון ושל אכפתיות, וגם של נסיון ובגרות, וכשהכל משולב ברצון להיטיב לך, זה דבר מאוד משמעותי שלא כדאי לפספס. עצתי לך לשתף באמת את אמא במה שעובר עלייך ובמה שאת מרגישה, מתוך הכאב שלך, ומתוך האכפתיות שלך לקשר ביניכם, לפעמים יותר נוח לעשות זזאת במכתב, כי אפשר לחשוב על הדברים ולא להיות מעורבבים בתגובות ובניסיון למצוא הגנות לעצמנו, ולבקש מאמ אשלך שתהיה איתך, שתהיה שותפה לדרך שלך, וביחד תמצאו את המקום הנכון לכם להיות. את מוזמנת לפנות אלי למייל, בהצלחה רבה, בדרך, ובבניה האישית שלך. נעמה tepernaama gmail.com
שאלה: כיצד להמשיך?: הרב. אני מאז שאני זוכר את עצמי אני מתמודד עם הבעיה שנקראת נטיות הפוכות ואוננות ( אולי זה נשמע מוזר אבל בערך מכיתה ד). עברתי הרבה יחסית לבן 14 אני נראה כמו ילד בכיתה יב וכך גם אני מרגיש נפשית. יכול להיות שתאמר לי בתשובתך שזה עם הגיל וזה יעבור אבל אני החלטתי לפעול. בעברי הייתי מתעצבן על הקב"ה על הבעיה שלי והייתי בוכה לו ומשתף אותו המון. עכשיו כשאני מסתכל על עצמי אני רואה שהבעיה שלי רק חזקה את הקשר שלי אתו. האב היקר הזה נתן בי כוחות ובאמת דיברתי עם העניין הזה עם אמא שלי אמא הגיבה כמו אמא טובה וברוך ה אני אלך לפסיכולוג שיטפל לי בבעיה הזו בעז"ה. אבל כל פפעם שאני מסתכל על אמא שלי אני מרגיש רע ומגעיל מה שהיה אמור לקרות הפוך כי שיתפתי ולא שמרתי את הבעיה אצלי אני יודע שזה נובע מתוך תחושת בגידה באמא שלי וכו ואשמח אם תומר לי כיצד להתנהג איתה. הרב אני לא מרגיש נשי בכלל ואני כן יכול לחבב אשה אך מהבחינה המינית זה פשוט לא קורה. התחלתי לעבוד קשה והפסקתי להיכנס לדיכאון והתחלתי לקחת את עצמי בידיים! אך עם הזמן עלתה בי השאלה הזו : מכל הרבנים שהיו. לא היה אחד שחווה את מה שאני עברתי אף אחד לא יכל לכתוב כיצד מתמודדים עם הבעיה הזו ומה ההלכות כלפיה? והבעיה הזו כל כך קשה למה התורה לא פירטה יותר? כיצד אפשר לעשות תשובה?. שאלה אחרת איך לכל הרוחות מפסיקים לאונן?! זה כל כך קשה ואם יאמרו לי לשמור עיניים כיצד אני עושה זאת הרי אני לא יכול לשמור עיניים מגברים?! הרב אני גם אשמח לדברי עידוד כדי שם אפול אוכל לקום בחזרה.
תשובה: אני מצטער על העיכוב בתשובה. לא את כל הדברים החשובים אני מספיק. אינני בטוח שאני מבין את כוונתך. אכתוב לאור מה שהבנתי, ואם הדברים לא מכוונים   אנא שוב, ואתייחס מחדש. אני חושב שעשית את הדבר הטוב ביותר בזה שסיפרת את זה לאמא שלך. הדבר כל כך נכון מכיוונים שונים: מכך שאתה לא לבד, ויש לך אוזן קשבת שמאזינה לך ומייעצת לך  מכך שזו הבעת אמון עמוקה מאוד באמא, כי אתה פרשת את המצוקה שלך ואת הדרך שלך מולה  ומעוד סיבות שנובעות מהצורך של אדם לשתף. לא זו בלבד שאין בכך כל בגידה, אלא להפך. אני מעריך שאתה צודק, ורוב מוחלט של הרבנים לא התמודדו עם הבעיה שאתה מתמודד. כל אחד נושא את האתגרים המיוחדים לו על כתפיו, וכל אחד מהווה חידוש שלא היה כלל בעולם לפניו. זה אתה. ברם, הרבנים כן יודעים דבר אחד או שניים על התמודדות, על מצבים שבהם התורה אוסרת דבר מה שהם נמשכים אליו, על כך שלפעמים אנו מוצאים את עצמנו בחיי האמונה בדרך ללא מוצא   ומתוך הידיעה הזאת שלהם הם מסוגלים להיות לך לעזר כשאתה פונה אליהם, לנסות להדריך, ולנסות לסייע. אינני יודע למה התורה לא פירטה יותר   למה זה אסור, כיצד להתמודד, מה נכון לעשות, איך מתקנים נפילות וכדו. אולם זו הדרך של התורה, וממנה אנו למדים כי היא מטילה את עיקר האחריות לפילוס הדרך הנכונה על עצמנו. מה שאתה עושה אפוא הוא ממש קיום של תורה   אתה מכוון את עצמך לדרכה של תורה, מחפש את הדרכים להבין אותה, מוצא בעצמך כוחות רבים כדי לעשות זאת, מנסה לחפש דרכי תיקון כאשר נופלים וקם מחדש   זו בדיוק הדרך בה אנו חיים חיי אמונה והלכה, ויישר כוח גדול מאוד על כך. והרבה חיזוק
שאלה: גזל: אני מתאמן בבריכה, התיידדתי עם אדם מבוגר. אותו אדם ביקש את עזרתי בשמירת מוזיקה על נגן מוזיקה שהוא קנה ולא יודע איך להפעילו. סיימתי להעביר עבורו כמה עשרות שירים ישנים שהוא ביקש. בבוקר השארתי לו את המכשיר (בתוך הקופסה המקורית) על גבי המגבת שלו. סיימתי לשחות לפניו ויצאתי. זה היה בשעה מוקדמת בבוקר, בבריכה היו מעט מאד אנשים, פחות מ 20. כולם קבועים. כעת הוא אומר שלא ראה את המכשיר, וגם צוות הבריכה לא ראה. בכוונתו להזמין מכשיר חדש (שמחירו כמה עשרות דולרים). אני חש אחריות על אובדן גניבת המכשיר. האם עלי לשלם עבור קניית מכשיר חדש? אציין כי בעבר השארתי את נגן המוזיקה שלי עצמי, בעת ששחיתי, בצד הבריכה בשעות דומות, והוא לא נלקח. מאידך נגנבו לי שתי מגבות מחדר הציוד, בהזדמנויות שונות בעונת הקיץ, וידוע שבשעות עמוסות ובעונות עמוסות עשויות להיות גניבות. קשה לי להעריך אם היתה מצידי "פשיעה" מדין שומר חינם, ואשמח לכל עצה טובה. בברכת חורף בריא.
תשובה: הדברים שכתבת בסוף הם ליבת השאלה   אתה היית שומר חינם, ואולי אפילו יותר מזה. אולם השאלה היא האם מדובר בפשיעה, או שמדובר בהחזרת הדברים למקומם בדרך הרגילה, ובגניבה ואבידה שאת לא אחראי לה כלל, או שאת כן אחראי לה   אבל פטור. אני לא מכיר מספיק טוב את המצב, וכמובן גם לא שמעתי את עמדתו. לפי מה שאתה מתאר   (מיעוט אנשים קבועים, העובדה שאתה עשית זאת גם לגבי הרכוש שלך) לא מדובר על פשיעה, אולם כאמור   איני מכיר את המצב. עצתי: להציע לו השתתפות מסוימת. ויישר כוח
שאלה: גויים: היי, לפני שנה וחצי שנתיים יצאתי עם גוי. הייתה בינינו זוגיות לא ממש ארוכה, בסה"כ 4 חודשים, באותה תקופה לא ממש פתחתי את הראש לגבי מה שעשיתי והייתי הרבה פחות מקורבת לדת, אבל אחרי שנפרדנו לא הפסקתי להצטער על זה. עד היום אני מצטערת על כך שהייתי איתו. כבר יותר משנה וחצי מאז הפרידה עברו 2 ימי כיפור שהצטערתי על כך מכל ליבי ועד היום ישנם תקופות שאני נזכרת בזה ומרגישה רע, שאני לא טהורה!! למזלי הרב, לא קיימתי איתו יחסי אישות אך לצערי כן היו פעולות מגע אחרות של אוננות בינינו. חשוב לי לציין שכאשר הייתי בביתו אמו הייתה מכינה לנו אוכל והייתי אוכלת אותו כמובן. אביו יהודי. יוצא לי לחשוב לאחרונה האם יש מצב שזה פוגע לי בזיווג? למרות שלא קיימתי איתו יחסי אישות, האם מותר לי לצאת עם כהן? איך אני מתקנת את זה? חוץ מהעובדה שאני מצטערת על זה ומודה על הצער, ומקבלת על עצמי לא להיות בזוגיות עם גוי לעולם (מאז הפרידה לא הייתי עם גוי אחר) האם ישנה עוד דרך לתקן את המעשה הזה? "לטהר" את עצמי? מאוד אשמח לתשובה.
תשובה: וברכת ד  אשה שלא נבעלה הרי זו לא נאסרת, אבל אם נבעלה צריך לדעת עם מי זה היה, ובודאי שבעילת גוי פוסלת מלהתחתן עם כהן. על כן צריך לדעת מה היה בינכם. לגבי הצער על מה שהיה זה דבר נכון וישר, כמו כן צריכה להיות קבלה לעתיד שלא לחזור לזה החטא, אבל לא רק לזה החטא, אלא לשמור דרכי צניעות וקדושה, לא להסתובב ולחיות עם גברים אלא להכיר את האיש המיוחד לך ולהנשא כדת משה וישראל. זאת היא דרך התשובה האמיתית. בהצלחה בברכת התורה והארץ יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ כפר דרום - שבי דרום
שאלה: שמיטה ושבת: הרב שרלו 1) על גג ביתינו צומחים מדי שנה עשבים. לבקשת שכני המבוגר, אני נוהג לעלות ולעקור אותם. האם מותר לי לעשות זאת גם בשמיטה? יצויין כי אני עוקר אותם על מנת לבער את הצמחים מהגג, ולא כדי לפנות מקום לצמחים אחרים וכד. 2) ממתי ראוי בערב שבת להפסיק ממלאכה שאינה קשורה להכנות לשבת? במקום אחד מצאתי שממנחה קטנה, במקום אחר: שעתיים וחצי לפני השקיעה.
תשובה: א. הדבר מותר, מסיבות רבות, שהעיקרית שבהן היא שאין מדובר בקרקע, ואין מדובר בטיוב קרקע, אלא בתלישת עשבים מגג. ב. שאלת הפסקת מלאכה לקראת שבת היא שאלה מורכבת. יש מלאכות שכלל אסור להתחיל בהן לקראת שבת, יש את דין תוספת שבת על כל המלאכות וכדו. נראה שההצעה לגבי מנחה קטנה היא הצעה נכונה.
שאלה: אוננות נשים: השאלה היא אודות אוננות נשים. אמנם השאלה היתה מפורטת אבל משום שהיא מפורסמת באתר השארתי רק את הכותרת.
תשובה: רצ"ב שלש תשובות בהן תקבלי מענה על שאלתך
שאלה: איך חוזרים בתשובה על אוננות?: שאלתי שאלה לפני כמה ימים ולא עניתם (מבינה אתכם.) אבל אני רוצה לדעת איך חוזרים בתשובה על אוננות וכדו. גם אם זה לא איסור מפורש, מה אני צריכה לעשות בשביל להסיר ממני את הכיעור הזה? כואב לי שאני מצערת את ה בתיעוב הזה. ואני לא רגועה עם זה. אשמח שתענו תשובה עניינית, ולא נשית ומכילה. (בשביל זה יש לי את עצמי). תזכו למצוות.
תשובה: ב"ה, כדי לעשות תשובה מעברה או מעשה כיעור צריך פשוט להפסיק אות המעשה. וזה עיקר התשובה. שאר הדברים מתלוים לזה. צריך להתמלא בהנאה רוחנית כדי שלא יהיה צורך למעשים כאלה. ללמוד אמונה מוסר ולעשות חסד, מי שמלא פחות דחוף לו לחפש עינוגים כאלה. דני ארגמן
שאלה: שמירת נגיעה: אני שומר נגיעה כבר כמה חודשים.איך אינני יודע האם מותר לי ללחוץ יד נניח למבוגרים שאני מכיר או לא מכיר.מורים מורות? או בתור נימוסים. אם יושבת לידי בת באוטובוס מה עלי לעשות?
תשובה: א.לכתחילה לא. אם מישהי הושיטה לך כבר יד ואם לא תלחץ לה היא בטוח תעלב ולא תצליח להסביר את אתה יכול להשיב בלחיצה. ב. לשבת כרגיל. אין איסור לשבת ליד בת באוטובוס. כמובן משתדלים כמה שפחות להימנע ממגע, ואם קורה לא קרה כלום זה סתמי ולא לשם חיבה.
שאלה: פורנו: אני צופה בפורנו מגיל צעיר, בכל פעם מחדש, רגע אחד אחרי, אני מכה על חטא. אני כואבת ואני בוכה. אני יודעת כמה שהדבר אסור, אני מכירה בהשלכות המוסריות, החברתיות והרוחניות שצפייה בפורנו מביאה עימה ובכל זאת נופלת, פעם אחד פעם. לאורך השנים אני מציבה לעצמי מטרות, לפעמים שבוע בלי צפייה, לפעמים חודש, פעם אחת גם שנה. לפעמים אני עומדת בכך ולפעמים לא. תמיד אני חוזרת לאותו גלגל כואב של עצבות פנימית וכעס, וזה אפילו לא מגיע מתוך צורך מיני. הרגל אידיוטי שאני לא מצליחה להסיר מעלי.
תשובה: את בדרך הנכונה. להיגמל. ראשית, את רוצה. שנית, את מצליחה הצלחות חלקיות. יש המציעים דרך של 12 צעדים כדי לעשות זאת. ראי: ויש המציעים להתקדם בדרך בה את הולכת. כל פעם עוד  כל פעם לומר לעצמך כזה הרגל אידיוטי  כל פעם שזה מזיק לך ולעתידך  גם להווה שלך. וכך הולכים בדרך הנכונה. האם את יכולה להתקדם כך?
שאלה: בבני עקיבא: אני בכיתה ח. אחרי צהריים הייתי רוצה להשתלב בתנועה. בעיר שלי יש בני עקיבא. כיוון שהיא מעורבת, רציתי לשאול אם מלכתחילה ללכת לתנועה הזאת? הרי מצד שני היא מחנכת לאידיאלים מגיל צעיר
תשובה: רות ראשית, כל הכבוד על הרצון והשאיפה להתקדם ברמה רוחנית, ובחיפוש מקום שיאפשר לך את זה. תנועה מעורבת היא תופעה שהייתה נכונה לתקופת קום המדינה. תקופת קום המדינה הייתה תקופה בה הנוער היה חדור מטרה, בצורה חזקה כל כך. לעלות לארץ ישראל, להרבות תורה, לקרב יהודים. כיום, על אף שישנם הרבה אידאלים ויש הרבה רצון טוב ואמיתי לקדושה, התקופה אחרת. הן מצד העניין שאנו יושבים במדינה משל עצמנו - ולא רדופים ברמה יומיומית על ידי עמים אחרים, והן מצד העובדה שהנוער היום מתמודד עם קשיים אחרים (טכנולוגיה ללא גבולות). חברה מעורבת אינה חברה לכתחילה. כשבנים ובנות נמצאים יחד, גם עם המטרה היא שיעור תורה, ההשפעה של מחשבות שליליות גדולה. גם אם ישנה השפעה של קדושה ממקור השיעור פעולה, השפעתה קטנה בהרבה מאשר אם הייתה מועברת בחברה נפרדת. אינני יכול להשיב לך אישית, לו משום שאינני מכיר אותך אישית ואיני יודע מהו מצבך הרוחני. אך אני יכול לומר לך כי תנועה מעורבת תועיל פחות מחברה נפרדת - כאשר התנאים האחרים הם אותם תנאים. מקווה שדברי הועילו לך בהחלטתך. בשמחה תמיד, אורי. המשיב אינו רב.
שאלה: איך אני יכולה לקדם את ביאת המשיח: מה אני ספציפית יכולה לעשות ולעזור כדי לקדם את ביאת המשיח? אבל בבקשה דברים מעשיים שאני כילדה בת 15 יכולה לעשות.
תשובה: ראשית אני חייב להתפעל ולומר יישר כח גדול על כך שבגיל 15, גיל כל כך תוסס, כאשר חלק גדול מן הנערים בעיקר עסוקים בעצמם (וגם הנערות.), את דווקא עסוקה בטובת הכלל, כה לחי! יש המון דברים שאת יכולה לעשות בהרבה מישורים. אפשר לתמצת זאת בשתי מילים: לעשות טוב. כל מצווה ומעשה טוב שאת עושה מקדם את העולם לתיקונו שאחד הביטויים שלו הוא "ביאת המשיח" כמו שכתבת. אז מה אפשר לעשות: 1. לכבד את ההורים- אני יודע שזה נשמע מתבקש ואולי "קל" מדי, אך ח כבר העידו שזו מצווה מאוד קשה, והנסיון מוכיח שבגיל שלך זה עוד יותר קשה. ככל שמצווה יותר קשה לנו, כך יש לנו ולכל עם ישראל גם יותר שכר- "לפום צערא- אגרא" (לפי הצער- השכר) 2. להתפלל- אם יש משהו שאנחנו בתור בנים של הקב"ה מאוד רוצים, הדבר הטבעי והמתבקש הוא לבקש אותו מאבא שבשמים. להסביר לו ו"לשכנע" אותו, מדוע אנחנו אכן חייבים ועד כמה. מתוך כך, אני בטוח שהקשר ביניכם, בינך לבין ריבונו של עולם ילך ויתהדק, וזה עצמו כבר מקדם את העולם לקראת תיקון. 3. שמירת שבת- כבר אמרו ח "אלמלי משמרין ישראל שתי שבתות כהלכתן מיד נגאלים". אף על פי שלמי שגדל כך זה נראה קל, יש המון הלכות ודקדוקים שצריך ללמוד ולהיזהר. כאמור, כל מצווה ובכלל, תנועה אל הקדושה ואל הטוב מקרב את הגאולה. בהצלחה, שמואל shmuelart gmail.com
שאלה: הוא רוצה לחזור, אני לא: אני בת כמעט 15 וכבר כמעט שנה שאני מתכתבת עם בן שגדול ממני בשנה וחצי שהכרתי דרך בן דוד. עם הזמן הגדרנו את עצמנו חברים וקבענו להפגש. אחרי הפגישה הבנתי שזה ממש לא מתאים לי והתחלתי להתעלם ממנו והוא ממש נפגע ובסופו של דבר ביקש לנתק קשר.אחרי כמה זמן הוא ביקש לחזור ונהינו שוב חברים.במהלך הקשר עצבן אותי שהקשר כולו מבוסס על אסמסים ושיחות שטחיות וכשאמרתי לו על זה הוא כעס ועוד פעם רצה לנתק בטענה שזה לא מתאים וכו. עכשיו הוא אומר שהוא מתחרט ורוצה לחזור אבל אני לא רוצה גם כי אני לא אוהבת אותו כבר וגם בגלל שזה יפריע לשנינו בלימודים ושזה לא טוב בגילנו.אני לא יודעת איך לומר לו את זה בלי לפגוע בו וגם אני מפחדת שאם אני אגיד לו שאני לא רוצה הוא ידרדר למקומות לא טובים כי זה מה שקרה בפעם שעברה.מה לעשות???
תשובה: לך אני מצטערת על הזמן הרב שלקח לענות את התשובה, אבל אני מאמינה שהתשובה עדיין רלוונטית, גם אם לא לבחור עכשיו, אז בוודאי שלמקרים הבאים ולחיים בכלל. קשר זוגי אני רוצה לחזק אותך על ההחלטה לנתק קשר שהוא לא טוב לך. אני גם מחזקת אותך בכך שאת מבינה שקשר זוגי עכשיו הוא דבר שיפריע לשניכם בהתפתחות האישית שלכם. גיל 15, הוא גיל מצוין שבו אנחנו מתחילים לחשוב מחשבות עצמאיות ואז גם מתחילים לגבש את עצמינו. השנים הבאות לפניך, הם השנים הכי טובות בהן את מעצבת את האישיות שלך. לומדת להכיר את עצמך, מה טוב לך ומי טוב לך, ומאלו דברים את מעדיפה להימנע. הכנסת גורם נוסף לתוך המערכת הזו, יכולה ליצור בלבול ובלאגן. כי במקום לבנות את עצמך, יש עוד דמות שנכנסת לתוך מערכת השיקולים, אבל בסופו של דבר היא לא את. והיא קצת יכולה להאפיל על היכולת שלך להכיר את עצמך. אחריות על אחרים לגבי ההתדרדרות שלו למקומות לא טובים, אני חושבת שאת לא צריכה לקחת את זה על עצמך. בסופו של דבר, כל אחג מאיתנו הוא יצור עצמאי. וכל אחד אחראי על הבחירות שהוא עושה. אנחנו לא צריכים להאשים אחרים על הבחירות שלנו, ומהצד השני, אנחנו לא צריכים לקחת אחריות על התנהגויות של אחרים. לכל אחד מאיתנו יש מחשבה עצמאית ויכולת לבחור. לבחור בין להרים את עצמינו אחרי קשר שהסתיים או לבחור לשקוע ולרדת למקומות נמוכים. ברור שלשקוע היא הבחירה הקלה, אבל היא עדין בחירה של האדם עצמו. איך מסיימים את זה? אז אחרי שהחלטנו שטוב לסיים את הקשר, באמת נשאר לנו איך לעשות את זה בצורה מכבדת עם מינימום פגיעה. חשוב לי לציין אבל בהקשר זה, שפגיעה בכל זאת תהיה. וזה חלק מהעניין. וזה ר. ולפעמים יוצא שאנחנו פוגעים באחרים כשאנחנו מפרקים קשר ובפעמים אחרות פוגעים בנו כשמסתיים קשר. אבל כל עוד הדברים נעשים בצורה מכובדת ויפה, אז הפגיעה היא קטנה יותר, וגם היכולת שלנו להתגבר היא טובה יותר, כי בסופו של דבר לא נוצרים לנו עוד משקעים. אני חושבת שבמקרה הזה, דווקא כי היה לכם כבר קשר ודווקא בגלל שזה לא מישהו שסתם פגשת באופן חד פעמי, חשוב מאוד לעשות את זה בצורה ברורה וחדה. להיפגש, ואם קשה מדי, אז לדבר בטלפון, ולהסביר למה הקשר לא נכון לך. לא צריך להאשים את הצד השני בדברים שהוא עשה, כי זה לא רלוונטי כרגע. ובסופו של דבר, את מחליטה לסיים את הקשר כי החלטת ש לך  לא טוב בו. בלי קשר לצד השני בכלל. וזה מה שצריך להסביר. אל תדחי את הדברים ואל תיצרי מצג שווא שאולי בעתיד כן תחזרו, כי אז את יוצרת אצל הבחור ציפיה. תהיי חדה וברורה, על כך שהקשר הסתיים ומבחינתך זוהי סופה של תקופה. ככל שתהיי יותר ברורה, דווקא אז הפגיעה תהיה פחות גדולה. כי את מגיעה ממקום אמיתי ולא ממקום מרחם. אני מקווה שעל אף שהתשובה התעכבה היא תעזור לך, גם אם לא בפעם הזו, בוודאי שלמקרים אחרים ולפעמים אחרות בהצלחה סיון sivanlax gmail.com
שאלה: מה הבעיה לדבר עם בנים?: אני בקשר עם בנים ורוצה להפסיק אבל יש שאלה שמציקה לי: מה רע בקשר עם בנים בגיל כזה? הסבירו לי מלא פעמים שזה הגיל שאני בונה את עצמי ובנים יהיו הסחת דעת. ואמרו לי גם שזה מזיק לקשר עם בעלי ושאני אהיה עם בעלי אז היחסים שלנו לא יהיו טהורים בגלל שבזבזתי אנרגיות על בנים בגיל צעיר, אבל לא אכפת לי שאני אהיה גדולה! אכפת לי מעכשיו! מה הבעיה לדבר עם בנים????? אני חושבת שאם עכשיו אני לא אהיה בקשר עם בנים - כשאני אתחתן אני לא אדע איך להתנהג עם בעלי כי זאת תהיה הפעם הראשונה שאני מדברת עם בנים. חוץ מהכל, לכל אחת יש תתקופה הזאת שהיא מדברת ומתלהבת מבנים לי זה עכשיו אז מה אכפת לכולם ולהורים שלי?!זה החיים שלי!!! זה מתסכל אותי ממש!
תשובה: אחותי. אשכרה! מה אכפת לכולם מזה שאת מדברת עם בנים? מה בכלל הבעיה לדבר עם בנים? ומה אכפת לך מה יקרה בעתיד? עכשיו את רוצה ומה זה משנה מה יקרה בעתיד? בניגוד למה שאמרו לנו הרבה פעמים באולפנה או בתיכון ש"לדבר עם בנים זה לא טוב" תני לי להפתיע אותך - לדבר עם בן זה ה-דבר! זה מעולה! כאילו, מה תעשי כשתתחתני עם בעלך המהמם? את רוצה שהוא לא ידבר איתך וכל הזמן רק יהמהם? רק שכמו שאת אומרת, וכמו כל דבר בחיים השאלה היא מתי? יש משהו עצום בכוח הדיבור שלנו. זה כוח שמקרב בין אנשים. שיוצר חיבור עמוק מאוד. ובין בנים לבנות, בכלל אין מה לדבר. ואם זה בשעות הקטנות של הלילה   הו הא! אין כמו השעות האלו כדי להרגיש שאת נמצאת בתוך אגדה! את מרגישה כל כך בשמים כשאת מדברת עם מישהו. לא משנה על מה תדברו   על מצב החסה בשטחים, על העלייה במחירי הדיור   את תרגישי שאת נוגעת בכוכבים. וכל זה למה? כי את יוצרת חיבור במקום שבו הקב"ה הכי רוצה שיהיה חיבור   בין איש לאישה. רק כך העולם יכול להמשיך להתקיים, אם לא היה נחמד לדבר עם בנים ולא היינו רוצים בזה, גם לא היינו מתחתנים ומקימים משפחה. אז למה לא לדבר עם כל בן? ומה בכלל אכפת לי מה יקרה בעתיד? את יכולה רגע לראות משהו? הנה קישור: חזרת? יופי! לפעמים אנחנו בדיוק כמו הילד הקטן הזה. מביאים לנו אוצר קטן ואומרים לך: שמעי, הכל שלך. ואת יכולה גם להרוויח יותר. אבל   את צריכה קצת לחכות. אם תחכי   תרוויחי. מה היית עושה? כשראית את הילדים הקטנים זה בטח היה נראה לך שברור שכולם יחכו, וברור לך שגם את. זה בדיוק הקטע, במרשמלו את היית יכולה לחכות. האם גם עכשיו? מחכה לך אוצר. גם בלי להכיר אותך או אותו אני חותמת לך על זה ב-100. ואומר לך הקב"ה   שמעי נשמה. אני מביא לך את האוצר הזה. כולו שלך. רק מה? את לא יכולה לפתוח את זה עכשיו. אם תתחילי לפתוח ולפתח את כל העסק של דיבור עם בנים, מה יישאר לך? ככל שאת מדברת עוד ועוד עם בנים, או אפילו עם בן אחד בלבד, את מבזבזת את הכוחות שלך, את מבזבזת את העוצמה שטמונה בדיבור עם מישהו. כי אולי עכשיו זה מיוחד, אבל ברגע שתתרגלי זה כבר יהפוך להיות סתם עוד משהו. אז מה את עושה? פשוט זוכרת את זה. זוכרת שאת שומרת את הכוחות שלך למישהו המיוחד, לאוצר שלך. ובכל פעם שאת רוצה לדבר עם בן   פשוט תזכירי לעצמך את זה. את לא צריכה לצעוק או לתלות שלט: בנים, אל תדברו איתי. את פשוט צריכה לחיות את המטרה. חוצמזה, את צריכה לנצל את ההזדמנות שיש לך עכשיו. ההזדמנות לבנות את עצמך, את האישיות שלך. להכיר את מי שאת, לבחור את הבית שאת רוצה שיהיה לך, את הבעל שאת רוצה שיהיה לך. לבדוק מה את רוצה לעשות כשתהיי גדולה, מה השאיפות והמטרות שלך. כי רק ככה, כשיגיע הזמן לפתוח את האוצר   את תהיי הכי מוכנה שיש! אז נשמה, מברכת אותך בהרבה כוחות ובהרבה אמונה! שבע"ה תזכי לדבר (והרבה) עם בעלך ואם תרצי עוד לדבר, אני כאן במייל - אז בשמחה. בת-חן batchenoh gmail.com
שאלה: ילדה טובה  : היי אני בת 15 ותמיד אני "הילדה הטובה" אני מפחדת לעשות דברים בלי רישות ואני מפחדת לפרוץ גבולות!! חברה שלי פעם דיברה איתי על זה והיא אמרה לי שזה יפגע בי ושאני צריכה להעיז ולעשות דברים שאסור.זה נכון? זה יפגע בי שאני תמיד מקשיבה להורים ועושה כל מה שהם אומרים לי?? למשל ההורים שלי לא מרשים לי ליסוע בטרמפים. אז אני לא יסע! וחברה שלי אמרה לי שאני לא ידע איך להיות עצמאית וכאלו דברים. או למשל אם יגידו לי לחזור בשעה כלשהי הביתה אז אני יחזור בזמן כי אני לא רוצה לאחר. קיצור.אני מפחדת לעשות דברים שאסור לי או בלי רישות.
תשובה: חברה יקרה בתור  ילדה טובה  בעצמי, אני חייבת לחלוק על חברתך. הנטיה הטבעית הזו לציית להוראות היא מעולה. לפעמים אנחנו מצייתים רק מתוך פחד אבל הרבה פעמים מתוך הזדהות או לפחות מתוך הבנה ורצון לעשות מה שנכון- למה שאני אחזור מאוחר אם אבא אמר לי שעה מסוימת? לגבי הפחד שלך שאולי לא תצליחי ביום מן הימים להיות גם יוזמת ועצמאית- אל דאגה. כל כוח נבנה בתוכינו בזמן שמתאים לו. יש המון פינות בחיים שבהן זה לא מתנגש אחד בשני- את עדיין ילדה טובה רק שאת יכולה להרים מבצע שישית אדיר בתור ועדת על או משהו. כי את מסוגלת לחשוב ולקחת בחשבון את שיקולי המערכת. או כי את יודעת להקשיב עד הסוף לחברות מהשכבה שנותנות רעיונות טובים. סומכת עליך ובכלל בכלל לא מודאגת. בהצלחה!!
שאלה: זה ר שאני לא מתייגת את עצמי?: זו שאלה קצת מוזרה- יצא לי ששאלו אותי כמה םעמים אם אני מכירה את עצמי.האמת לא יצא לי לחשוב על כך אך לאחרונה זה התחיל להטריד אותי אני חושבת שאני אדם ניטרלי שאין לי משו חזק שנוטה לצד מסוים.כי אני כל כך הרבה דברים ואני לא יודעת מה באמת אני,מוזר לי שלאנשים קל לתאר אותי ואני לא יכוחה את עצמי.השאלה היא האם עצם זה שאני לא מתייגת אותי בנתונים מסויימים ונותנת לעצמי להיות כמה דברים מאבד את האני שלי?כן שאלה קצת מוזרה אשמח למענה )
תשובה: לק"י לך מוריה! אני חייב להגיד שהשאלה שלך ממש, אבל ממש לא מוזרה. בזמן הזה שכולנו מנסים למצוא את עצמנו נכנסים תחת שבלונה כזו או אחרת, מכונסים (לפעמים נגד רצוננו) תחת מטריה מסוימת עם תגית מעל, ברור שזו שאלה שמתבקשת. לא תמיד אנחנו מרגישים שאפשר להכניס אותנו בשבלונה או מטריה. ההגדרות שרוצים לתת לא תמיד מבטאות אותנו ובגלל שבימים האלה כולנו עסוקים בזה, זה ממש לא מוזר. יותר מזה, עצם השאלה של "מי אני" היא שאלה עצומה ונפלאה! לא צריך להרגיש שזו שאלה מוזרה, כי זו שאלה שאנחנו תמיד מתמודדים איתה ברמות כאלה ואחרות. תמיד מבררים את הרצונות שלנו ואת הדרכים שאנחנו רוצים ללכת בהם. אשריך שהעלית את השאלה, גם אם בעיניך היא טיפה מוזרה או שקשה היה להעלות את זה! אם את מנסה להכניס את עצמך לשבלונה כזו או אחרת אנחנו בבעיה כפולה ומכופלת. גם תהיי מישהי שזו לא באמת את ואת בעצמך מאבדת מעצמיותך. יותר מזה, את גם תרגישי כלואה במקום שזה לא את. את לא צריכה לתייג את עצמך, אך יחד עם זאת אם את מרגישה שאת לא יודעת מי את, תנסי לברר מי את. רק טיפ קטן, אל תנסי להגיד שהגדרה כזו אחרת קרובה להגדרה של מי את   נסי לחשוב מי את באמת. רצונות, כישרונות, יכולות, חוזקות, חסרונות, חולשות וגם דברים שאינם בחיריים (מאיפה את, בת כמה את) שאולי יעזרו לך בבירור הזה. זה אומר שאת עדין יכולה להיות כמה דברים ולא להכניס את עצמך לתיוג או נתון כזה או אחר. את את ואף אחד לא יקח את זה ממך ואם לא תתייגי את עצמך בנתונים זה יפחית מעצמיותך. מה שיכול להפחית מעצמיותך זה אם לא תצליחי להגיד (זה לא אומר להגדיר) מי את. מקווה שהדברים עזרו. אם יש עוד שאלות שקשורות לנושא הזה, אם אם יש שאלות על דברים אחרים תמיד תרגישי בנח לפנות ולשאול. הרבה הצלחה! נתנאל netanelweil gmail.com