LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: איך אפשר שיהיה אחרת?: ראיתי את מה שהרב כתב בעיתון "בשבע" על כך שהאולפנות מחדירות לבנות השמינית כיצד לזהות בעל מכה, על כל הקושי שכרוך בנישואין וכו. ואני רוצה לומר שאכן כך הדבר, הבנות בכיתתי נלהבות להתחתן, והמורה מרוב בהלה דאגה להעביר לנו כל הזמן כמה נישואים זה דבר קשה ומחייב- ברור לי שזה הכרחי שאדע למה אני נכנסת לפני שאתחתן וכן, אינני מתכננת לצאת לפני סיום השי"ל. אך אני חייבת לציין שנוצרה לי בראש ההרגשה שנישואין זהו דבר שכמעט "רע" ח"ו לאדם גם לאולפנה שלי הביאו שיחה כיצד לזהות בעל מכה ולאחר שמישהי מהשכבה שלי התארסה, כל המורות הגיבו בבהלה ומרוב ניסיונות לשכנועים שנישואים זה דבר קשה, כמעט שהיה נראה שהן רוצות להגיד לנו "אל תתחתנו"!!!. דבר שני, לצערי הרב יוצא לי בזמן האחרון לראות הרבה זוגות, חלקם ממשפחתי וחלקם ממקומות אחרים, שאינם מסתדרים, שלאחר 10 שנות נישואים, אמנם אינם מתגרשים אך הם חיים בסבל רב, אין ביניהם כמעט יחס טוב אחד לשני מתוך רצון אלא מתוך חיוב - בידיעה שאם הם לא יסתדרו זה יהיה רע. כ"כ הרבה ויכוחים. נעלמת לה האהבה, ובמקרה הטוב נשארת "הערכה". מכך הנישואין אף הצטיירו יותר בראשי כדבר שלילי. מדוע להתחתן אם אכן נוצר מכך כ"כ הרבה עול וסבל? אמי אמרה לי שככה זה אצל כולם. אז אין דרך מילוט? מתחתנים רק כי זו מצווה? אני בטוחה שה רוצה שיהיה לי טוב. כיצד אפשר שיהיה אחרת?
תשובה: ככלל הנישואין, הזוגיות, והקמת המשפחה, היא היסוד לאושר המשמעותי והממשי ביותר של האדם בעולם הזה. אמנם כל דבר גדול וחשוב מלווה במשברים ודורש השקעה. כאשר מתמקדים בדברים הקשים נראה כאילו הנישואין מתכון לצרות, אבל אם מסתכלים על התמונה הכוללת, מבינים שרווקות היא צרה גדולה בהרבה, ולעומת זאת, האושר שבנישואין, גם כאלה שאינם מושלמים, גדול בהרבה מהאושר שצומח לאדם מהחופש בהיותו רווק בלא אחריות למשפחה. ואכן נכון, ככל שמכוונים יותר לשם מצווה, היינו מתוך הכרת הערך העצום של זוגיות וחיי משפחה, כך אח"כ נהנים ושמחים יותר בנישואין. וככל שמתחתנים יותר בשביל האושר, כך לבסוף פחות נהנים. מפני שכאמור, כל דבר חשוב ומשמעותי כרוך בהשקעה והתמודדויות, ואם אין באים לנישואים מתוך הכרה בערכם, אין כוח להתמודדויות ואח"כ גם פחות נהנים. וזו אחת הרעות שבהלכי הרוח המודרניים בדורות האחרונים. וכנגד הלכי רוח אלה כוונתי במאמרי הנזכר.
שאלה: לפני עיוור בזמרת לנשים: ישנה הופעה לנשים של זמרת. האם כשהזמרת באה עם נגנים (גברים), מותר לי להשתתף באירוע זה מצד "לפני עיוור" משום שבעצם השתתפותי בהופעה, אני מכשילה את הזמרת בשירה בפני הנגנים - הגברים, ובמקרה שמותר להשתתף האם מותר לנשים לשיר בצוותא עם הזמרת?
תשובה: לנגנים יש קולא ש"עסוקים בעבודתם" (אע"פ שזה לא היתר לכתחילה). ולכן אין עניין להימנע מלשמוע את הזמרת.
שאלה: ברכת הגומל לפעוטה: ילדה קטנה (כשנה וחצי), שניצלה מטביעה, האם היא פטורה מברכת הגומל, או שאביה צריך לומר במקומה, והאם יש משהו אחר שצריך לעשות?
תשובה: ברכת הגומל זה עניין אישי ולכן לא מברכים בשבילה.
שאלה: שיעור חקלאות בשנת השמיטה: בביה"ס היסודי בו אני מלמד ישנם שיעורי חקלאות. האם מותר לילדים להשתתף בשיעורים אלו בשנה הבאה, זהו בי"ס ממ"ד והמקום, למיטב הבנתי, בו מתקיימים השיעורים הוא אינו בעל אופי דתי. האם ישנה אפשרות כלשהי לקיים שיעורים אלו?
תשובה: אינני יודע מה אתם עושים בשיעורים, אבל בודאי שאין לזרוע ולשתול וכדו', צריך לדבר עם ההנהלה לעשות שם חממות ומצעים מנותקים, כך שגם השמיטה תשמר וגם החקלאות תמשיך להילמד. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי
שאלה: פסיקה לאחר לימוד אליבא דהלכתא: ראיתי ששאלו את הרב ש"אם אדם לומד אליבא דהלכתא, עובר על כל שיטות הראשונים בצורה נכונה, ומגיע למסקנות שונות מאלו של האחרונים. האם יש לו לנהוג כפי הבנתו, או שמא עליו ללכת כפי הוראת הפוסקים?" הרב ענה ש"ככלל עליו ללכת לפי הוראת הפוסקים, וכן נוהגים רוב גדולי ישראל, שאף כשיש להם קושיות על הדעה המוסכמת להלכה, למעשה נוהגים על פי המקובל לפסוק. אמנם יש גדולים מיוחדים, שסומכים על שיקול דעתם. אבל ודאי תלמיד חכם צעיר לא יכול לנהוג כן". במדה ולמדתי אליבא דהלכתא, ודעתי מעוגנת גם בחלק מהאחרונים ולפי עניות דעתי והבנתי בסוגיה הלכה כמותם אך המשנה ברורה (לאשכנזים) או השו"ע (לספרדים) חושב שונה. מה עלי לעשות, האם ללכת לפי הפסק המקובל, או האם ללכת לפי הרבנים שאני חושב שדעתם היא ההלכה?
תשובה: דרך אגב צריך לדעת כי אין כלל מוחלט, לפיו תמיד האשכנזים הולכים כפסקי המ"ב והספרדים כשו"ע, ובמקרים רבים המנהג שונה. לעצם השאלה, הכל תלוי בחכמתו ומידותיו של הלומד, שאם הוא תלמיד חכם וירא שמים, ואינו נחפז או חצוף, אפשר שינהג כפי שהבין בסוגיה. ומה מצבו, ראוי שישאל את רבו. ואם אין לו רב שמכיר אותו ויכול להדריכו, יש לחשוש שאינו שלם במידותיו, וממילא עליו לנהוג כפי המקובל.
שאלה: מלאכות לפני קריאת שמע: השו"ע כותב כי יש לקרוא קריאת שמע של ערבית מיד בצאת הכוכבים (וגם יש איסור לעשות דברים מסויימים לפני הקריאה). עם זאת מרן כותב שמי שלא קרא אמת ואמונה או אמת ויציב בזמן קריאת שמע לא יצא ידי חובת המצווה כתקונה (סימן סו סעיף י). מטעם זה לא נוהגים לקרוא ק"ש שחרית מייד בהשכמה כדי לקוראה בברכותה. מה לעשות בצאת הכוכבים - האם לכוון לצאת י"ח מצוות ק"ש או לעשות תנאי שאם לא אקרא עם ברכותיה אני יוצא עכשיו (אבל אז יוצא למפרע שעשיתי מלאכות האסורות לפני הק"ש שבה אני יוצא י"ח) או לצאת י"ח בק"ש בזמן תפילת ערבית?
תשובה: מנהג כל הישיבות להמשיך ללמוד עם צאה"כ (הדבר מורגש יותר בחורף) מבלי לקרוא ק"ש ולסמוך על כך שיש זמן קבוע לתפילת ערבית ולק"ש.
שאלה: הורדת מקורות מאתרי "קבלה": מוכרת הסלידה שיש מארגונים כגון בני ברוך וכו. דא עקא שבאתרים שלהם מובא כל הזוהר בפירוש הסולם וכו, האם מותר להוריד מקורות מהאתר שלהם, כגון זוהר בפרוש הסולם ללא כל איזכור של הארגון?
תשובה: אם אין בכך נזק או גזל מותר. רימון מצאתי תוכו אכלתי קליפתו זרקתי.
שאלה: תביעת עקיפית של אב: אב זייף חתימת בנו על צ קים בסכומים גדולים מאד. הבנק כיבד את הצ קים והבן רוצה לתבוע את הבנק על כך. ברור כי אם הבנק יחוייב להחזיר כסף לבן הבנק יתבע מהאב את הכספים שהחזיר לבן והאב אף יתבע לדין פלילי על זיוף. האם מותר לבן לתבוע את הבנק?
תשובה: הבן לא חייב להפסיד כסף בשביל האב. קודם כל יש לתבוע את האב שגרם את ההפסד, ואם לא ישמע יתבע את הבנק.
שאלה: פיטורי מועסק מתקשה: אני הבעלים של חברה חדשה שנמצאת כרגע בתחילת דרכה. לפני כחודשיים צירפתי לחברה בחורה לניהול החשבונות וכרגע אני נמצאת בבעיה גדולה מאד. הבחורה נמצאת כרגע בתקופה לא קלה בחייה: מצב כלכלי דחוק, בעל לוחץ, אמא חולה. מבחינתי היא לא זמינה מספיק לעבודה ואני לא יודעת מה יקרה בהמשך. בנוסף, היא לא יודעת את העבודה על בוריה (כיוון שהיא חדשה בעסק ולקחתי אותה ללא ניסיון)ומצבה הכללי לא מאפשר לה לעבוד קשה על החומר. מבחינה מקצועית תמכתי בה מאד, השקעתי בה, לימדתי אותה ונתתי לה תחושה שאני מאחוריה. אך לפי שיקול דעתי, נראה לי שזה לא זה, כי לולא מצבה האמור כבר הייתי מסיימת איתה את יחסי העבודה אך נמנעתי מתוך רחמים ולא רציתי שזה יוסיף לה עוד קושי וצער. מצד שני,החברה היא עסק חדש ואני עלולה להפסיד אם לא נעמוד בתוכניות. המצב כרגע הוא שאני מעוניינת להודיע לה שהיא לא תישאר בעסק. רציתי לדעת מבחינה הלכתית, בתור בעלת חברה, האם ראוי לפטר, במה אני מחוייבת לאחר פיטורי מועסק, כיצד לנהוג, מה ראוי לומר ומה לא?
תשובה: א   ביחס לשאלה האם מותר לפטר אותה מפני שאינה עובדת כראוי, התשובה היא שמותר, אך זאת בתנאי שקודם כל תציגי בפניה את העובדות, שהיא אינה יעילה מספיק, ושכך המצב אינו יכול להמשיך, ושאם לא יהיה שיפור עד לרמה סבירה היא תפוטר. אם לאחר ההתראה המצב לא ישתנה, הרי שתוכלי לפטרה. הצורך בהתראה הוא רק אם סיכמת עימה מראש שהיא תעבוד תקופה מסוימת, או שבתחילת החודש סוכם שתעבוד חודש נוסף. אך אם לא היה שום סיכום על זמן, הרי שככל המסתבר מותר לך לפטרה בכל אופן, שכן אינך מחויבת לה לעולם. (על פי דברי החזון איש בב"ק סימן כ"ג). גם המחמירים בעניין (האגרות משה בחו"מ סימן ע"ה) הסוברים שנוצרה התחייבות להעסיק את העובד, יסכימו שבמקרה והיא אינה עובדת באופן יעיל מותר לפטרה, שכן ברור שהמעסיק לא התכוון להעסיקו "בכל מחיר". כיום נהוג, שגם במצב שלא סוכם על זמן, יש להודיע לה על הפיטורין זמן מה לפני הפיטורין כמקובל בחוק. כאשר לפי החוק זמן ההודעה מראש לשכיר הוא יום לכל חודש עבודה, דהיינו שאם עבדה חודשיים עליך להודיע לה יומיים מראש. ב   לגבי פצויי פיטורין, המנהג היום הוא להעניק פיצויים, אך רק לאחר זמן עבודה של שנה. על כן במקרה המדובר, אין מקום לפצויי פיטורים. ג   יש לציין שעל פי התורה שדרכיה דרכי נועם, יש להקפיד על כללי דרך ארץ ושמירת כבודה של העובדת בכל התהליך, ובודאי להימנע מהלבנת פנים. הרב דוד בר-שלטון.
שאלה: הספר של אברהם בורג: בישיבה שלי התקבל בתרומה לספריה הספר החדש של אברהם בורג. כמו שהרב בוודאי יודע, הספר מלא במחשבה רעה. האם יש איזה ענין למנוע את קריאת הספר מהתלמידים, ע"י החבאת הספר או זריקתו? חשוב להדגיש כי אני מבקש למנוע את קריאת הספר לא מבחינה פוליטית, כי אם מבחינה שהספר ישפיע לרעה על נפש הקורא.
תשובה: יש בישיבה ראש ישיבה והוא הקובע איזה ספרים ראויים להיות בספריה ואיזה לא ראויים. איני מכיר את הספר כדי לחוות דעה עליו.
שאלה: ברכה על משקה בסעודה: האם צריך לברך על משקה שאדם שותה במהלך הסעודה כגון מים, בגלל שאולי הוא לא נחשב דבר מחמת הסעודה, או לא, והאם יש הבדל בין ספרדים ואשכנזים?
תשובה: דין זה שנוי במחלוקת הפוסקים, ולהלכה פסק השו"ע (סי' קע"ד ס"ז) שהשותה מים בתוך הסעודה אין לו לברך עליהם, דאין אכילה בלא שתיה ולכן נחשבים כדברים הבאים מחמת הסעודה, אלא שהרוצה להסתלק מן הספק ישב קודם הסעודה במקום שסועד ויברך על משקה ויתכוין להוציא מה שישתה בתוך הסעודה,וישתה פחות מרביעית. ומ"מ מי שלא עשה כך אין לו לברך על משקה ששותה בתוך הסעודה.
שאלה: מישהי יחידה בחיים?: הציבור הדתי נלחם בתרבות המערב ומדבר על כך שהופכים את האישה למין חפץ ולא להחליף כל הזמן נשים כרצונך, שהרי אמורה להיות לך רק מישהי יחידה בחיים שהיא אמורה להיות חלק ממך. דבר זה לא מסתדר לי עם ההיתר לקחת לך נשים כרצונך, דבר שרבים מעמנו פעם עשו, שהרי זה נוגד כ"כ את מה שאנחנו נלחמים בו היום, אם אתה לוקח לך יותר מאישה אחת אתה בעצם חי את חיי "תרבות המערב" שחיים רק חיי כיף בלי שום התמודדות אמיתית עם קשיים?
תשובה: הרמב"ן בתחילת ספר בראשית כותב שההבדל בין הקשר בין בעלי חיים לבין הקשר בין איש ואישתו הוא בכך שהקשר של בעלי חיים הוא לא קבוע. בעל חיי מזדווג ביום זה עם נקבה זו וביום אחר עם נקבה אחרת. בשנה זו עם זו ושנה אחרת עם אחרת. ואילו מעלת האדם היא שאדם לוקח אישה והיא אישה שהיא קבועה איתו. הבדל זה נובע מכך שהקשר של בעלי חיים הם על בסיס מיני. כלומר הזכר לוקח את הנקבה משום שהיא נקבה. ולכן כל נקבה שנקלעת לזכר היא רצויה בפניו. אולם האדם צריך ליצור קשר לא על בסיס מיני כלומר האיש לא יתאהב באישה בגלל שהיא אישה אלא משום שהיא אישה מסויימת שיש לה אישיות יחודית והוא חפץ בה בגלל האישיות המיוחדת שלה. כאן הקשר לא נוצר על בסיס מיני וחיצוני אלא על בסיס קשר של תכונות ואהבת האישיות של האחר. האידאל הוא שאיש אחד יוכל להביא לכלל גילוי את כל כוחותיו על ידי קשר עם אישה אחת. התורה הכירה בכך שיתכן מצב שבו איש ימצא גילוי של חלק מאישיותו באישה אחת וחלק אחר באישה אחרת. אולם עם שתי הנשים הוא יקיים קשר קבוע נצחי משמעותי שהוא לא על בסיס מיני אלא על בסיס אישי. אולם מצב בו אדם נשוי מסר נשים הוא מצב דיעבדי. המצב הלכתחילאי להיות כמשה ואהרון שלקחו אישה אחת ודרך הקשר עם אישה אחת הם זכו לגלות את כל מה שיש בקרבם. ב"ה בדורות האחרונים העולם התקדם והנשים נהיו גדולות לפעמים אף יותר מהגברים. היום אין צורך לשום אדם לקחת שתי נשים. אדם יכול לגלות את כל כוחתיו דרך קשר עם אישה אחת שמכילה את כל אישיותו. העולם המערבי לצערנו נופל בכך שהוא רואה בקשר בין איש ואישה לא קשר שנועד לחשוף את האישיות הפנימית והאישית של האדם אלא קשר שנועד לספק את הצרכים הנמוכים והקטנים של החיים. כמו שילדים משחקים בצעצועים התרבות הפכה את הקשר המיני כמשחק של הגדולים. בכך הם רוקנו את הצד הערכי של הקשר שבין נשים לגברים. על יד כך הם הורסים את כל היכולת ליצור קשר קבוע יציב עמוק ערכי וקדוש בין איש ואישה. לא יהי חלקנו עימם.
שאלה: שליחות חינוכית בחו"ל: שמעתי שאפשר לצאת לשליחות בחו"ל רק אם זה למטרת הבאת יהודים לארץ. רציתי לדעת אם אפשר לצאת לשליחות של חב"ד (מדובר בניהול גן ילדים יהודי) שהם כידוע לא ממקדים את השליחות בשכנוע לעלות לארץ. אולי אני אישית אקח את זה על עצמי אבל זה לא יהיה המטרה העיקרית. וכן האם תוך כדי השליחות אפשר לטייל ולהנות או שזה צריך להיות לשם שמיים בלבד ולהשתדל שלא תהיה הנאה?
תשובה: מותר לצאת לחוץ לארץ לשליחות חינוכית. ובתנאי שאכן זו המטרה העיקרית. ואם נמצאים כבר שם מותר לטייל קצת. אך צריך לזכור שהמצוה לגור בארץ היא מצוה גדולה השקולה ככל המצות והיוצא מהארץ מפסיד אותה. ועל כן נמנעו חכמים לצאת לחוץ לארץ אפילו לצורך למוד תורה. אם כן המסקנא אין איסור לצאת לשליחות אך השאלה האם כדאי להפסיד את הזכות של מצות ישיבת ארץ ישראל.
שאלה: לברך על סוכר "האדמה": הרב פסק שיש לברך על שוקולד בורא פרי העץ. האם הדין תקף גם לגבי סוכר ועלי לברך עליו בורא פרי האדמה? שהרי אין דרך אכילתו ישר מקני הסוכר וכן לא ישר משאר הדברים המפיקים מהם סוכר. כמובן שאני מדבר על מצב שאוכלים סוכר נטו כגון: הכנסת כפית סוכר לפה על מנת שיהיה טעם טוב,אכילת "קוביית סוכר" או אכילת גביש סוכר.
תשובה: על סוכר מברכים שהכל, כיון שזה המיץ של הקנים או מיץ של הסלק. לא שייך להגדיר את הסוכר "פרי", זה המיצוי של הפרי (בניגוד לקקאו, שזנה הפרי בעצמו).
שאלה: איסור עשיית קעקוע : בניגוד לקעקוע, האסור במפורש בהלכה, אין איסור על עשיית פירסינג. ישנו איסור "לא תחבול", האוסר פציעת הגוף, אך פציעה קלה לשם נוי מותרת. למה לא ניתן לומר את אותו דבר על קעקועים, מה סיבות האיסור לעשות קעקוע?
תשובה: קעקוע אסור מדין תורה ובאיסור תורה אין לחלק חילוקים שלא חילקה התורה.
שאלה: חנייה בכחול לבן שלא תפסו אותי: הרב ענה: "אם אדם חנה במגרש שמיועד לחניה בת ולא שילם - חייב לחזור ולשלם. אך אם אדם חנה במקום שלא צריך לשלם עליו, אלא שאם המשטרה תתפוס אותו הוא יצטרך לשלם קנס - הוא לא צריך ללכת למשטרה עיריה ולשלם". האם חנייה בכחול לבן דינה כמגרש שצריך לשלם במקrה שלא תפסו אותי, או שדינה כחנייה באדום לבן שאין חובת ת אלא רק קנס?
תשובה: אם זה מיעד לת כמו מגרש חנייה או בעיר שיש "מדחן", אז אתה נהנה ללא ת כיון שהמקום מיועד להשכרה, אתה גוזל את הבעלים. מקום שנותנים קנס כשחונים בו, זה מקרה אחר, שהעירייה לא רוצה שיחנו שם ולא שזה מיועד להשכרה. וכל עוד שהמשטרה   ערייה לא תובעת, זה כמו "מודה בקנס" שפטור- אדם לא מחייב עצמו בקנס.
שאלה: תפילה לא לכיוון ההיכל: בזמן האחרון אני רואה הרבה אנשים שמתפללים קצת לצד ימין של בית הכנסת ולא לכיוון ההיכל, הבנתי שזה קשור לקודש הקודשים או משהו כזה. האם זאת הלכה ולמה הם עושים זאת?
תשובה: בכל בתי הכנסת ההיכל עצמו בנוי לכיוון ירושלים, ולכן יש לכל הציבור להתפלל לכיוון ההיכל ממש, אולם אדם מסויים יכול להתכוון בתפילה יותר כאשר הוא מתפלל לכיוון הקיר וכדו' אע"פ שכיוון זה אינו ממש לכיון ההיכל וירושלים מותר.
שאלה: קנין של חדר יחוד: האם חתן צריך לעשות קניין לחדר יחוד?
תשובה: א. נחלקו הראשונים בדרך עשיית החופה ומהותה (עיין טור ודרישה אבן העזר סימן ס"א וכן שו"ע ורמ"א אה"ע סימן נ"ה). לשיטת הרמב"ם והנמשכים אחריו צריך יחוד של האיש והאשה בביתו של הבעל, אך לראשונים אחרים אין צורך דוקא בביתו של הבעל אלא ביחוד או בכיסוי ראש לאשה בהינומא או בהעמדת כלונסאות שעליהם פרוס בד והחתן והכלה נכנסים תחתם. ב. בהרבה מקהילות ישראל נהגו לעשות את כל השיטות בענין החופה. למעשה, בעצם הת על האולם (שחלקו בודאי נעשה קודם החתונה) או על ידי השימוש של החתן והכלה בחדר היחוד, נקנה החדר לבעל ובכך יצאנו ידי חובה אף לשיטת הרמב"ם. אלא שכדאי לכתחילה שהחתן יתכוון לקנות את חדר היחוד. על כל פנים, גם אם לא התכוון החופה כשרה. ג. יש מהפוסקים שאף הצריכו מעשה קניין מיוחד ומפורש לחדר היחוד (הרב קאפח בפירושו לרמב"ם הלכות אישות פרק י'). הרב יהודה אודסר.
שאלה: כתב עברי עתיק ואשורי: הרב השיב, "המחשבה כי הכתב שלנו הוא הכתב האשורי סותרת מממצאי הזמן העתיק, כי ידוע שהכתב האשורי הוא כתב היתידות ומעולם לא נמצא זכר בספרות אשור הקדמונית לספר בכתב שלנו". אציין כי 1. הדיון התלמודי (סנהדרין כא ע"ב - כב ע"א) מלמד כי דעת מר זוטרא היא שהתורה ניתנה בכתב עברי עתיק. 2. עד כה, על פי אלפי ממצאים ארכיאולוגיים כתבו בימי הבית הראשון בכתב עברי עתיק ולא באשורית. עם זאת, יש כמובן מקום לסברא שספרי התורה היו בכתב אשורי מאז ימי מתן תורה (כדעת רבי וכדעת רשב"ג בסוגיה הנ"ל). 3. כתב היתדות אינו אשורית, אלא כתב מופשט של אלפי סימנים המציינים שמות עצם, פעלים והברות. 4. אכן - לא נמצא הכתב האשורי בספר הכתוב בשפה שאינה עברית.
תשובה: גם הכותב מסכים (במס' 4 ) כי הכתב שלנו הנקרא אשורי לא שימש מעולם את האשורים או שום אומה אחרת, ולפי כל הממצאים שייך רק לעם ישראל. ואין זה נוגע למחלוקת ח איך נכתבו ספרי התורה הקדמונים. ובלוחות הברית מסכם ללא מחלוקת שהם היו באותיות שלנו הנקראות כתב אשורי ואם כן בודאי שכתב זה הוא קדוש. ומסורת חכמי ישראל מדורי דורות לקדש כתב זה ולכתוב בו תפילין ומזוזות כפי שנמצאו במצדה היא תכריע, כמו שאת מצוות התורה איננו לומדים מדיעות שונות אלא מקיימים עפ"י המסורת המקודשת.
שאלה: עצירה באור אדום בשבת ליולדת: בתשובה לגבי נסיעה בשבת ליולדת, כתב הרה"ג דב ליאור שליט"א, כי מותר להמשיך ליסוע באור אדום בלי לבלום. בעברי, הייתי נהג אמבולנס, וככזה, עברתי גם מספר פעמים בצומת ברמזור אדום. החוק, גם לגבי אמבולנס, מחייב עצירה מוחלטת ובדיקה של הצומת במקרה של אור אדום, וגם אם לא תמיד הנהגים מקפידים על כך, דינו של רמזור אדום בזמן נסיעה דחופה הינו למעשה כמו תמרור עצור. הסיבה לכך הינה שלא תמיד ניתן לראות את כל הצומת בצורה טובה, וגם לא נהגים שנוסעים מהר מאוד כדי לנסות "לתפוס" את האור הירוק בכיוון שלהם. מכיוון שכך, האם חובה יהיה לעצור באור אדום?
תשובה: כיון שהחוק בא למנוע סיכון, אכן יש להתייחס לרמזור כעצור.
שאלה: כהן ג ינג י בעל מום?: למדנו שאסור לכהן ג ינג י לעבוד בקודש כי זה נחשב מום, למה? והאם זה אומר שלא כדאי לי בתור ג ינג ית להתחתן עם כהן שמא הגנים יעברו לילדיי והם לא יוכלו לעבוד בביהמ"ק שייבנה בעז"ה בקרוב ממש?
תשובה: שער ג ינג י אינו מום בכהנים. (במומי העור יש מום שהוא עור אדום חזק אבל בשער אין אדמוניות מום). ובכל אופן, אין איסור לכהן להתחתן עם אשה כשעלולים להיוולד להם ילדים בעלי מומים שהרי גם כהן בעל מום הוא נשאר בקדושת הכהנים. ולכן גם מותר לכהן להתחתן עם חרשת אף שיש סבירות שילדיהם יהיו חרשים ופסולים לעבודה בבית המקדש.
שאלה: חולצות עם הדפס לבנות: האם מותר לבנות ללבוש חולצה עם הדפס גדול מקדימה למשל כמו של "לא נשכח ולא נסלח", מצד ענייני צניעות ומשיכת תשומת לב, והאם יש בעי ה גם עם הדפס קטן בצד החולצה כמו של "נוער למען ארץ ישראל"?
תשובה: לבנות זה לא ראוי, צריכות ללכת יותר בצניעות.
שאלה: אברהם אבינו למד מהצפרדעים?: שמעתי בהרצאה כי אברהם אבינו נזרק על ידי נמרוד לכבשן האש ושהוא למד מהצפרדעים במצרים שנזרקו לתנורים ואלו שנזרקו חייו. אבל לא הבנתי איך אברהם למד מהצפרדעים עם עוד לא היה שעבוד במצרים?
תשובה: אינני יודע אם יש עוד מקור בח שאומר שאברהם אבינו למד מהצפרדעים, נאמר על חנניה מישאל ועזריה שלמדו מהם, אבל אולי התכווין המרצה כי בדומה לצפרדעים שאינם מצווים על קידוש ד' ובכל זאת נכנסו לתנורים, גם אברהם אבינו ע"ה לא היה מצווה במצות התורה ובכל זאת היה מוכן למסירות נפש על קידוש ד'.
שאלה: הצפת א"י בערב רב: אני אכן מאמין שמדינת ישראל היא ראשית צמיחת גאולתינו ואפילו יותר מזה. אך לפתע, מבלי שהתכוננו לכך, נחיל אדיר של אנשים, פלסטינים וסודנים מתדפק על דלתותינו מבלי להזכיר את מאות אלפי הגויים מרוסיה ו ערבי ישראל שכבר נמצאים כאן. איזה משמעות אמונית יכול להיות אם הדבר ח"ו יתרחש ונמצא עצמנו מוצפים בערב רב הנ"ל. האם יש מקור לדבר הזה בספרים, איך זה מסתדר אם אמונתו בדבר קוממיות עם ישראל בתקופה הנוכחית?
תשובה: עם ישראל עבר גם בגלות עם המוני גויים ובכל זאת שמר על יחודו. ברור שבמדינת ישראל היכולת לשמור על יחוד זה קלה יותר. אמנם שם נאבקנו בגויים שניסו לדרוס ולמחוק אותנו, אך פה יש לנו מאבק עם עצמנו האם מתוך רחמים על הגויים נלך לקראתם ונאבד את עצמנו, או נבין שהאמת היא כי אם רחמים על אחרים יכולים לגרום לאיבוד עצמי לדעת, אלו רחמים מזויפים. ברור לנו כי עם ישראל המושגח בידי ד' יצליח במאבק הפנימי כמו במאבק החיצוני.
שאלה: בילוי האשה בלי הבעל: אני אדם מסורתי ושמרן. נשוי לאשה חילונית בעמדותיה ובהשקפתה, ויש לנו תינוק קטן בבית. אנו שומרים על כשרות בסיסית בביתנו (כולל הפרדת כלים) וקיימת השתדלות מצד אשתי להדליק נרות שבת. אני פונה אליכם בשאלה גדולה: באופן מתמיד נכנס אני לויכוחים ארוכים עם אשתי בענין שבעיני מהותי הוא: חפצה היא מפעם לפעם להתראות עם חברותיה מאוחר בערב (ולשוב לביתנו אפילו בחצות הליל) אם לשם מפגש בבית קפה ואם לשם יציאה לסרט. אני מוצא את עצמי נפגע ומוטרד מהשתוקקות זו ובהחלט מביע תרעומת רבה כלפיה (ראוי לי להדגיש שגם אני, כגבר, מקפיד בכל מאודי להקדיש את כל הערבים והלילות לשהות בביתנו במחיצתה של אשתי ותינוקנו). ויכוחים חוזרים ונשנים אלה (שבהם "מצביעה" היא על כל חברותיה ואחיותיה הרואות עצמן חפשיות לנפשן בשעות הערב להחליט מתי אם לעזוב את הבעל בערב לשם בילוי פרטי מחוץ לבית) מעוררים הרבה רגשות שליליים ומעיבים מאד על קיומה של הרמוניה שגם כך נפגמת מעצם השוני ההשקפתי בינינו. רציתי מאד לדעת אם קיימת התיחסות הלכתית לתחום זה של יציאת האישה הנשואה מחוץ לבית בשעות הערב לילה לבילוי בלי הבעל. האם מצוי תחום זה בכלל נושא הצניעות, או שמא בכלל נושא אחר הקשור לחיי אישות חיי משפחה וכד? ואולי, בכלל, לא צריך אני להתווכח עם אשתי כלל בנושא כאוב זה על מנת לחזק את הברית שבינינו ולא ליצור בה בקיעים כלשהם (עלי להיות גלוי ולומר שרצונה של אשתי לצאת לבילויים שכאלה עולה רק אחת לכמה חודשים, ואינו ענין העולה מדי יום ביומו או אפילו אחת לשבוע שבועים. שואל אני שאלה עקרונית אם אכן קיימת התעסקות עקרונית שכזו).
תשובה: איני רואה סיבה למה למנוע מהאשה לצאת לבלות עם חברות אם זה לעיתים רחוקות. אני מניח שיש אמון ביניכם ואתה לא חושש שהיא מבלה בחברת גברים אלא עם חברות. אם כך אתה צריך לתת לה את החופש הזה בשמחה. זה לא פוגע בקשר ביניכם. יש לנשים בילויים משלהם ושיחות בנושאים שלא מענינים את הגברים. הוויכוחים איתה הם מזיקים לקשר ביניכם. וכדי שאתה תיהיה יותר רגוע כדאי שהאשה תשתף אותך במה שהיא עושה כשהיא יוצאת.
שאלה: כלים שאכל בהם גוי: ישנה תופעה נפוצה שבמסעדות רבות הנמצאות בבעלות יהודית סועדים בה מידי פעם גם גויים, האם ישנה בעיה להשתמש בכלי האוכל שבהם הם אכלו לפני כמה רגעים?
תשובה: אין שום בעיה הלכתית בכך.
שאלה: חזרת הש"ץ כשלא מבינים: בבית הכנסת שאני מתפלל בו בחו"ל כשליח ציבור מגיעים לפעמים גם מעל 100 מתפללים. ידוע לי שכמעט אף אחד לא מבין את מילות התפילה כלומר את תוכנה לכן כמעט אף אחד לא מתפלל ביחידות, אך כמעט כולם עונים אמן בסוף כל ברכות העמידה בחזרת הש"ץ. האם מותר לי במצב כזה להתפלל כשליח ציבור את כל "החזרה" במלואה בקול רם בלי לחשוש שברכותי לבטלה, או שבגלל שאין 6 שמבינים, אז לקרוא בקול רם עד ל"קדושה" וברכתה ולאחר מכן להמשיך בלחש? אציין שהמצב עד היום הוא כזה שלמרות שכמות המתפללים היא גדולה כמעט שלא מקיימים חזרת הש"ץ במלואה. מכיוון שכך קבע הרב המקומי שחי במקום כבר 12 שנים.
תשובה: היות והציבור יודעים שזה תפילה, אתה מוציא אותם בתפילתך אף אם לא מבינים (כמו שבמגילה הציבור יוצאים י"ח אף אם לא מבינים).
שאלה: למה נענשו על ספירת ישראל: דוד המלך ספר את עם ישראל ואחרי זה ה העניש אותו, למה ה העניש אותו על כך, והאם היום מותר לספור בני אדם?
תשובה: כיון שיש איסור בספירת עם ישראל מחמת עין הרע, וגם כיום אסור לספור את עם ישראל. ועיין בקצשו"ע (סימן ט"ו סעיף ג) שכתב, "צרכים ליזהר שלא למנות את האנשים לגלגלתם, לידע אם יש מנין  ונוהגים למנותם באמירת הפסוק - הושיעה את עמך וגו', שיש בו עשרה תיבות".
שאלה: אמירת שירה באשמורת הבוקר: ברצוני לאמר שירה באשמורת הבוקר, איך אוכל לדעת באיזה שעה בדיוק זה אשמורת הבוקר?
תשובה: הלילה נחלק לשלוש משמרות (וי"א לארבע) ומשמרת הבוקר היא הסמוכה לבוקר ולפי זה כל ארבעת השעות האחרונות של הלילה נקראות אשמורת הבוקר (על פי רש"י שמות יד כד).
שאלה: שילוח הקן בביצים לא ראויות לאכילה: נתקלתי בקן בחצר שלי, יש יונה על הקן דוגרת על ביצים. איני יודע אם זה היום הראשון של הדגירה כך שהביצים ראוים לאכילה או לא, מאחר שזה בחצר שלי הבנתי שגם לכמה דעות הקן כבר הוקנה לי כך שלא בטוח שהמצווה תתפוס, אין לי גם ענין באם או בביצים. האם בנתונים הקיימים אני יכול לקיים את המצווה (והיא תחשב כמצות שילוח הקן) או שאין טעם וכנראה שפיספסתי?
תשובה: אין זה משנה אם זהו היום הראשון לדגירה או לא. כיון שחצרך פתוחה, והם יכולים לעוף, הם לא קנויים לך.
שאלה: האם יש דין ערלה בשומר: האם יש דין ערלה בשומר?
תשובה: שומר אין בו דיני ערלה. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי
שאלה: כספי ציבור שנעלמו: אני קומונרית בסניף בני עקיבא ובשבוע האחרון עסקתי באיסוף כספים והרשמות למפעלי הקיץ השונים. כמובן שהשתדלתי לעשות הכל בצורה הכי מסודרת ומאורגנת שאפשר, עם רישום מדוייק, ושמרתי את כל הכספים במעטפה אטומה וסגורה במגרה בחדר שלי. אתמול כשהוצאתי את הכסף כדי להעבירו לרכז האחראי, גיליתי שכמות הכסף שהייתה אינו תואם את הסכום שאמור היה להיות, ע"פ הרשימות של הנרשמים (חריגה של 360 ש"ח!). לאחר מחשבה רבה וחיפושים רבים איננו יודעים אם זוהי טעות ברשימות, אם הכסף הלך לאיבוד או אם המנקה שלנו בבית אולי גנבה את הכסף (עוד כסף נעלם לנו בבית בזמן האחרון). האם כדי להשלים את הכסף שחסר אני צריכה לשלם מכספי האישי או מכספי הסניף (וזה בערך כל הכסף שיש לסניף כרגע אך גם עבורי זוהי הוצאה נכבדת)?
תשובה: על פי טענתך נראה, שלא פשעת בשמירה, והכסף נעלם בגניבה או באבידה. אם את מתנדבת, כלומר אינך מקבלת שום שכר על עבודתך כקומונרית, לא מבני עקיבא ולא מגוף אחר, הרי את מוגדרת כשומרת חינם, ועל כן הינך פטורה מלשלם את הכסף לבני עקיבא. אך אם את מקבלת שכר על עבודתך, ואפילו אם את בשירות לאומי, את מוגדרת כשומרת שכר, ועל כן את חייבת בת על הכספים החסרים לבני עקיבא. אמנם, נראה שבכזה מקרה יש לחייב את בני עקיבא לנהוג לפנים משורת הדין, ולפטור אותך מת ולקיים מקרא שכתוב "למען תלך בדרך טובים". מאחר ולא פשעת בשמירה, ומן הסתם את עושה את מלאכתך אמונה במהלך כל השנה. בכל מקרה נראה, שההורים שאת רשמת, שקבלת מהם כסף, נחשבים כרשומים ואין לבוא אליהם בטענה. הרב עשהאל שמלצר.
שאלה: איך להסביר את המצעד?: בתי הבכורה בת ה-12 שאלה אותי הבוקר מהו מצעד הגאוה. הובכתי, ולא ידעתי מה לענות. כיצד ניתן להסביר את הנושא?
תשובה: לילדים צעירים צריך להסביר את הדבר באופן כללי ביותר מבלי לפרט. לאמור, להסביר שיש אנשים שיש להם נטיות לא בריאות לרצות לחיות גבר עם גבר כאילו הם זוג נשוי. והתורה אסרה את זה באיסור גמור. והאנשים בעלי הנטיה החולנית הזאת במקום להתבייש בנטיה האסורה הזו מתגאים בזה. זה דומה למה שעשה זמרי בן סלוא שיצא עם המדינית לעיני כל עדת בני ישראל.
שאלה: חסימת אתר בשבת בת : אני מנהל אתר באינטרנט כבר כמה שנים. נודע לי על שירות בשם "שומר שבס", והבנתי שישנה בעיה בכך שהאתר שלי ממשיך לפעול בשבת ובחג. באתר שלהם כתוב שבכך שיהודים (מהארץ או מהעולם) גולשים לאתר שלי אז אני עובר על כמה איסורים: א. לפני עיוור לא תתן מכשול ומסייע בידי עוברי עבירה. ב. הנאה ממלאכת שבת. ג. מקח וממכר בשבת. (כשיש קניות באתר) ד. קריאת שטרי הדיוטות בשבת. לטענתם הם פיתחו שיטה לסגור את האתרים בשבת, כך שכל גולש שייכנס אליהם מכל מקום בעולם, ייחסם ולא יוכל לגלוש בהם (כלומר, לפי השבת במקום של הגולש ולא של האתר). יש להם גם המלצות של רבנים. כיוון שהם דורשים ת על השירות, האם ישנה חובה זכות או שלא צריך לקנות את שירות של סגירת האתר בשבת?
תשובה: אכן, יש בעייה של "מסייע לדבר עבירה" ("לפני עיור" זה דבר שבלעדיך לא היה אפשר לעבור עליו, והרי אותו גולש יכול לגלוש למקומות אחרים. וזה גם בעל כרחך) וכן יש בעייה מצד האיסורים האחרים שהזכרת. כיון שיש את האפשרות לסגור את האתר בשבת, זה וודאי עדיף, וצריך לקנות את השירות אף שזה כרוך בת