שאלה: גזל בדברים קטנים: 1. התארחתי בדירת בנות והשתמשתי בטעות בכמות מאוד מועטה של סבון עליו היה רשום שם של אחת הבנות (היא לא הייתה נוכחת אז בדירה). האם זה נחשב גזל שצריך לבקש סליחה? (אם אתנצל אולי לא תראה זאת בעין יפה, שהיא נחשבת בעיניי כקפדנית, כי זה דבר מאוד קטן.). 2. נהג אוטובוס ציבורי העלה אותי לנסיעה קצרה, אמרתי שאני לא מעוניינת ליסוע איתו אבל הוא הדגיש שזה טרמפ ולא רצה ת האם זה ר שלא שילמתי (על דעת הנהג)?מה עלי לעשות כעת? רבה!!
תשובה: : 1. אין כאן חיוב על גזל כיוון שלא היה בה שיעור פרוטה וכן כיוון שברור לך שאם היית שואלת אותה היא היתה מרשה. נראה לי שאין את חייבת לבקש סליחה אם יש חשש שמה היא תפגע (כעין מה שאומרים שאין לבקש סליחה ממי שדיברת עליו לשון הרע ואם תבקש ממנו סליחה יודע לו מהענין ותגרום לו צער) 2.את לא צריכה לשלם לחברת האוטובוסים. מקורות: נראה שלשה טעמים לפטור את העולה על אוטובוס ע"פ הזמנת הנהג, כאשר הטרמפיסט לא היה עולה על אוטובוס בת כלל. א) לפי שיטת הרמב"ן בסוגית "שליחות יד אינה צריכה חסרון" (ב"מ מא) שסובר שיש שליחות יד אף כאשר לא יהיה שום חסרון עתידי בחפץ, מימלא כאשר הנהג מזמין טרפיסט לעלות הרי הוא שולח יד, והרי קייימא לן שיש שליח לדבר עבירה בשליחות יד ולכן הנהג עובר וקונה קניני גזילה על האוטובוס. וזה פוטר את הטרמפיסט, שהרי ההנאה שייכת לנהג. ואפילו לפי הרמ"ה (נפסק ברמ"א שסג,ה) שס"ל שגזלן המשכיר השוכר חייב לשלם לנגזל, זה מסברת כיצד הלה עושה סחורה בפרת חבירו (ד"מ ב"ח שם), ולכן כאן שעלה בחינם הנהג חייב ולא הטרמפיסט. ואף לפי הש"ך וסמ"ע (רצב,ה) שגם בשליחות יד שיש שליח לדבר עבירה, השליח אינו נפט, שאני כאן שהשליח לא עושה שום קנין על האוטובוס כאשר עולה עלי, ולכן אפילו אם נאמר ששואל מתחייב ע"י הנאה בלבד, אבל קניני גזילה אינם אלא בקנין.ולכן כאן גם לש"ך הטרמפיסט פטור. הנתיבות פוסק כרמב"ן אך השו"ע (רצב,ו) פוסק כרש"י שאם לא יהיה חסרון עתידי אין דין שליחות יד, ואם יש אפשרות לחסרון עתידי אין דין שואל שלא מדעת. א"כ הנהג לא חייב מדין שליחות יד כיון שלא גורם חיסרון ולכן על הטרמפיסט לשלם. מיהו יש לחקור בטעם מדוע יש שליח לדבר עבירה בשליחות יד? י"ל שהטעם הוא ששומר שאומר לאחר לשלוח יד בפקדון, פושע בשמירתו ולכן התורה חייבה אותו כשולח יד. אך ניתן לומר ששומר הוא כידו הארוכה של הבעלים, שנתנו בו אמון וכו', ולכן גם השליח יכול לסמוך על השומר כעל דברי הבעלים עצמם. לכן רק השומר עובר ולא השליח (נראה לאמר שזו מחלוקת האחרונים האם רק השומר עובר  תוי"ט  או שגם השליח עובר  ש"ך סמ"ע ) לפי סברא א' שיש כאן פגיעה בשמירה גם השליח חייב. ולפי סברא ב' שהשומר הוא כבעלים רק השומר עובר. לפי זה י"ל שגם במקרה זה שאין דין שליחות יד (לפי השו"ע) לפי הסבר ב' השליח פטור שסו"ס חודש שאפשר לסמוך על השומר כעל הבעלים. ולכן גם לפי השו"ע הטרפיסט פטור וצע"ע בזה. ב) בנידון דידן אין לחברת האוטובוס שום הפסד בהעלאת הנוסע, כיוון שהיא לא היתה עולה בלא ההזמנה והשימוש בדלק הוא זניח. ולכן נראה שאף אם יש הוראה של ההנהלה לא להעלות נוסע בלא ת, באופן כזה אין טענת לתקוני שדרתיך ולא לעיוותי ויש כאן רק שינוי מדעת בעל הבית, שלהלכה אין דינו כגזלן. הגמ' בבמ צט. דנה באדם ששלח שליח למכור ואמר לו למכור לאחד, רש"י גורס "לאחד ואפילו לשניים" שאף אם מכר לשניים המכר קיים וכן פסק רמ"א (קפב,י). הרמב"ם חולק ופוסק שאם מכר לשניים אפילו שמכר להם בשטר אחד המכר בטל כיוון שיש למוכר טענה שאינו רוצה להרבות בבעלי דינים, וכן פסק המחבר(שם). אך לפי רש"י אין טענה כזו אם מכר בשטר אחד. נראה שלכו"ע יש כאן הקפדה ומחלוקתם היא האם הקפדה כזו מספיקה לאמר לתקוני שדרתיך ולא לעיוותי. יוצא שלדעת הרמ"א הנהג עדיין שליח ההנהלה כיון שאין לחברה שום הפסד בזה ולא בטלה שליחותו ולכן היא פטורה, שדין הנהג כדין החברה. נראה שהקפדת החברה שלא להעלות נוסע ללא ת נובע מחשש "שאין לדבר סוף" וזו פרצה שאי אפשר לשלוט עליה. ולכן נראה שבאופן חריג שאין כאן נזק, לא נאמר לתקוני שדרתיך. ג) הטרמפיסט יכול להאמין לנהג שיש לו סמכות להעלות נוסע, וזה כעין הדין ששלושה נאמנים דיין, חיה וחנווני(קידושין עד) שהאמינו אותם כיוון שהם "בעלי המעשה"- שהמעשה ניתן להם לביצוע ולכן יש להם נאמנות בו. ונראה שהוא הדין נהג שהוא נציג החברה, אפשר לסמוך על דבריו כאשר מדבר בשם החברה. טעם זה נותן לו רק נאמנות אך אם מתברר שהוא פעל ללא רשות הטרפיסט יצטרך לשלם, מה שאין כן לטעמים הקודמים שע"פ תמיד הטרפיסט פטור. הרב ברוך פז ומשה מאיר אבינר