LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: אהבת הרשעים - המשך: ראיתי את תשובת הרב ובקשר לאהבת הרשעים, ובכל זאת קשה לי: בשיחותיו של הרצי"ה מבואר שיש גם שייכות של הרשעים לכלל ישראל, וכן הרב חרל"פ מבאר בפירושו על ההגדה של פסח על הבן הרשע, והרי הרצי"ה לימדנו- "אשר בחר בנו מכל העמים ונתן לנו את תורתו". קודם הוא בחר בנו כעם, ואח"כ נתן לנו את התורה! אם כך ברור שהרשעים הם חלק מהכלל ויש מצווה לאהבו, כמו שגם כתוב במסילת ישרים בסוף פרק י"ט: ".שאין הקב"ה חפץ באבדן הרשעים.דהיינו שיתפלל על דורו לכפר על מי שצריך כפרה, ולהשיב בתשובה את מי שצריך לה.כי אין הקב"ה אוהב אלא למי שאוהב את ישראל.ואלא הם הרועים האמיתיים של ישראל.". אמנם זה הוראת החסידים, אך האם אנו לא דור מיוחד? ועוד כתוב, "הבוחר בעמו ישראל באהבה"- בלי חילוק בין צדיק לרשע? ועוד, ידועים דברי רבי נחמן שצריך לראות את הטוב בכל אדם, ובטח שברשעים ומתוך ההסתכלות על על הטוב שבו הוא מתפרץ ומתקן את האדם, אם כך מדוע הרב אמר שיש לא לאהוב ולא לשנוא בבחינת שב ואל תעשה? ידוע לי שכל פעם שתלמיד היה שואל את הרצי"ה האם לאהוב את הרשעים, הוא היה מפנה אותו לתניא לב, על אף דברי הרב זצ"ל המפורסמים בשמונה קבצים, על כך שאין אנו יכולים לעשות הבחנה בין האדם למעשים, אלא מי שהוא בעל דעה עמוקה! ועוד, ידועים דברי הרצי"ה על המשנה: "אוהב את הבריות ומקרבן לתורה", קודם אוהב את הבריות, ואח"כ מקרבן לתורה! ובכלל, מכל אופי שיחות הרצי"ה לא מדובר כלל על שנאה כולשהי לרשע. האם יש כאן חילוק בין ת"ח ואנשים רגילים, ומי שבדרכו להיות ת"ח, מה הוא אמור לעשות?
תשובה: אם תעיין בתניא בפרק ל"ב תמצא שצריך לאהוב את הצד הטוב שבאדם ולשנוא את הצד הרע שבאדם אם הוא גם רשע. ועיין עוד באגרות הראיה אגרת תקנ"ה ותמצא שם מי ראוי לקרב רחוקים. ואולם לאהוב את הכלל כולו את העם כולו מצוה, כי הפרטים הרעים בטלים ברוב. ועל האומה בכללותה נאמר כולך יפה רעיתי ומום אין בך.
שאלה: להקים מאחזים על שטח ערבי?: האם מותר לנו להקים מאחזים במקומות ששייכים לערבים? שמעתי מפי אחד התלמידים גדולים של הרצי"ה שאסור לקיים מצוות ואפילו את מצוות א"י אם זה נעשה מתוך עוולה למישהו, את זה הוא הוכיח מסיפור של הרצי"ה אשר בעלייתו הראשונה לאלון מורה שאלתו הראשונה הייתה האם האדמה שייכת למישהו. שאלו את הרצי"ה, מה זה משנה? אז הרצי"ה ענה, שאם זה שייך למישהו אין לנו מה לעשות כאן! הוא חזר על השאלה הזאת עוד כמה פעמים במשך העליה, ותמהתי, הרי האדמה מעולם לא הייתה של הערבי, אלא של ישראל, אז איזו עוולה ישנה כאן? עצם היישוב שלנו בא"י זו עוולה אחת גדולה עפ"י סיפור זה? אשמח אם הרב יוכל לבאר לי את אמירתו של הרצי"ה.
תשובה: הרב צבי יהודה זצ"ל סבר שבנתיים במצב הנוכחי אין לפגוע באדם פרטי. לעתיד לבוא בגאולתנו השלמה כל אחד מישראל יחזור לחלקו שבארץ ישראל. יש דיני קנין לגוי בארץ ישראל ונ"מ לתרומות ומעשרות ושמיטה.
שאלה: אב מקלל מחמת מחלה: אבי חולה במעין אלצהיימר (לא ממש חמור). את קבלת השבת ומלווה מלכה והבדלה אני עושה אצלם. גם מתוך כבוד ויראה וגם ע"מ להכניס את השבת בעוד בית בישראל. לקראת מוצ"ש מקבל אבי מעין התקפת עצבים כועס ומקלל ועוד מרעין בישין. אותי הוא "מחליף" באחד מאחיו. עליהם הוא כועס ובצדק רב, שכן "השליכוהו לעת זקנה". עם כל רצוני לקיים את המצוות הנ"ל, יוצא שאני מתחיל שבוע עם סעודה רביעית ועם קללות לא עלינו. מה לעשות? אני נקרע.
תשובה: אם אביך שמח שאתה בא לעשות הבדלה וגם אתה מסייע במלוה מלכה אין לך לחשוש מכעסו וקללותיו אין להם משמעות מפני מצבו. הם נהפכות לברכות. ולך השכר מתרבה ככל שהקושי גדל. לפום צערא אגרא.
שאלה: הגירוש - לפלג הציבור הדתי?: האם בגירוש היהודים מגוש קטיף היה גם עניין להחליש ולפלג את הציבור הדתי לאומי (אולי זו לא הייתה המטרה הראשית אבל היה לזה חלק)? האם הרב חושב שיש פחד גדול מאוד בכלל הציבור, מראש ממשלה דתי? ומה עלינו לעשות בנידון? האם דווקא לעשות פנים אל פנים שיכירו מי אנחנו, או שזה נראה שאנחנו "מתחנפים" ומייפים את עצמינו להראות לעמ"י שאנחנו לא כאלה נוראים, ואז יש בזה חילול השם ח"ו? והאם מאורעות כמו עמונה דווקא מעכירים את פני הציבור הדתי וכך נוצר פחד ושינאה עמוקה כלפינו?
תשובה: אין ספק שבהחרבת ארצנו יש כוונה לפגוע בציבור שלנו. זהו רק חלק מתהליך ארוך שבכללו היה גם פירוק משרד הדתות והגבלת בתי-דין רבניים. הם אינם יכולים להלחם באידיאולוגיה שלנו, ולכן הם נלחמים בצורה כזאת, שמפעילים את המנגנון הממשלתי נגדנו. גם אירועי עמונה נעשו סתם מתוך רשעות, כאשר הכו על ימין ועל שמאל ללא הבחנה. באף מדינה מערבית אין עונש ששמו "הלקאה". אני חושב ש"פנים אל פנים" זה דבר חשוב מאוד, וחלק מהציבור הכללי לא מודע כלל למסרים שלנו. הם ניזונים מהתקשורת שלוקחת ומציגה רק את הדברים הרעים, והופכת את הטפל לעיקר. הם מוצאים מישהו לא ר, ועושים ממנו כאילו הוא כל הציבור. חלק גדול מהציבור לא מכיר את האמת, ולכן אנחנו צריכים להשתמש במפגשים האלו כדי להציג את עצמנו, ואין ספק שאנשים יראו את האמת לאשורה.
שאלה: הרחבת הדעת, טובה או לא?: על בלעם נאמר רחב לב וזוהי מדה מגונה, לפי זה כיצד ניתן להבין את המימרא ש"אשה נאה דירה נאה וכלים נאים מרחיבין דעתו של אדם"?
תשובה: לב רחב הוא שאפתנות. דעה רחבה היא שמחה. אלה שני דברים שונים.
שאלה: פדיון בן שנולד בערב: נולד לנו בן וידוע לנו שזכינו לעשות פדיון. הוא נולד בטז בלילה ב-21:30 בערב. השאלה האם הפדיון צריך להיות ביום חמישי טז באדר או ביום שישי יז באדר. כמו כן מאיזה שעה הכי מוקדמת ניתן להתחיל באירוע, הבנתי שצריך בצהרים אך אם זה ביום שישי עדיף לנו להתחיל בבקר כי זה יום קצר בגלל השבת?
תשובה: לדבריכם הוא נולד ביום רביעי יז שבט. הפדיון צריך להתקיים ביום שישי. בגלל השבת עשו זאת בבוקר. במקרה שלכם, מכיון שהוא נולד בתחילת הלילה וביום שישי הזמן דחוק אפשר לקיים את הפדיון גם ביום חמישי בלילה. אך אם יום שישי בבוקר נוח לכם עדיף יום שישי. מזל טוב.
שאלה: שבירת מידת העצלות: כיצד אפשר לשבור את מידת העצלות?
תשובה: בספר מסילת ישרים יש הדרכה איך להתגבר על העצלות בפרקים על הזריזות. עיין שם. א. יש ללמוד על חשיבות לימוד התורה והמצוות וזה נותן חשק ללמוד ולעשות. כי מה שאוהבים לא מתעצים לעשות. ב. צריך לתרגל להתגבר על העצלות ובכל פעם שאתה מתגבר עליך לרשום את זה, קמת בזמן תרשום את זה, ותאסוף הצלחות וכך תתגבר על העצלות. אשמח לשמוע ממך איך אתה מתקדם בזה. חזק ואמץ.
שאלה: טלית גדול לפני חתונה: אני בן 14 ממוצא אשכנזי (פולין) ואנו מתפללים בנוסח ספרד. האם אני מורשה מחוייב להתעטף בטלית גדול בשחרית. יש אצלנו ויכוח לגבי המנהג הנכון.
תשובה: אם תתפלל בביכנ"ס ספרדי שבו כולם נוהגים להתעטף בטלית גדול גם אתה חייב. אם אתה מתפלל בביכנ"ס אשכנזי (גם אם הנוסח הוא ספרד החסידי) אינך חייב בטלית גדול אלא רק בטלית קטן. אך אין מניעה שתתעטף בטלית גדול.
שאלה: עזרה בהמלטה בשבת: מה ההלכה בעזרה לכבשה עז אשר מתקשה בהמלטה בשבת?
תשובה: ישנם כמה שאלות הלכתיות המתעוררות בהמלטה בשבת. וננסה לעמוד עליהן. א. ביילוד בהמה בשבת יש אסור של עוקר דבר מגידולו, ולכן להוציא בהמה מתוך הרחם בשבת יש בזה איסור תורה. אבל אם הוולד נעקר כבר לצאת מעצמו (כשמציץ הוולד מן הגוף ואף כשיצא מהרחם ונכנס לצוואר הרחם נקרא נעקר לצאת) יש ביילודו איסור דרבנן בלבד. לכן כשמתקשה בהמה בהמלטה נכון לכוון את הוולד לכיוון הפתח. ובמקרה שיש סכנה לאם או לוולד יש להקל ולמשוך את הוולד מאחר ואיסור דרבנן זה נדחה מפני צער בעלי חיים גדול והפסד מרובה. כמובן, שיש להקל רק כאשר הוולד נעקר כבר לצאת מעצמו. צריך להקפיד שלא לקשור את החבל בקשר של קיימא ואף לא להתירו מפקעת של חוטים. ב. סיעוד בהמה, כלומר, אחיזת הוולד שלא יפול, דחיקת בשר האם והרחבת הפתח כדי שתלד, מותר במקום שיש צער גדול לבהמה משום שיש בו איסור מוקצה וטרחה. ג. בעובר המסכן את האם וצריך לחותכו כדי להצילה תלוי הדבר אם הוא חי או מת. אם הוולד חי יש בחיתוכו איסור של נטילת נשמה ואסור לעשות כן אולם אם הוא מת אין שייך בו איסור זה ומותר לחותכו כדי להציל את האם. ד. בפתיחת פתח יש משום איסור בונה אבל בבהמה מאחר ואין השלפוחית מתקיימת כלל לאחר הלידה אין כאן איסור בונה ואם יש צורך לפתוח פתח לתוך השלפוחית הדבר מותר במקום שאין הצטברות דם. ה. הוולד הוא מוקצה מחמת גופו ואסור בטלטול אולם אם הוא בידי המיילד ואי אפשר להשאירו במקום, שיש לחוש שאם ישאירו את הוולד במקום יש סכנה לחייו מותר להביאו למקום מוגן ובשעת הצורך יש על מי לסמוך אם טרם שיניחנו יביאנו ישר למקום הסופי, שאליו הוא אמור להגיע, בלי להשתהות. כל היתר זה הוא במקום שיש עירוב אבל מחוץ לעירוב יש עניין נוסף ולכן ראוי להקפיד שלא להוציא בהמה העומדת להמליט מחוץ לעירוב. ו. יש דיון באחרונים לגבי חתיכת חבל הטבור אם הוא אסור מהתורה או רק מדרבנן, ולכן למעשה יש לדאוג לכך שיקרע מעצמו. אפשר לעשות את זה כך שכשהוולד מגיע למקום הרחב ביותר יעמוד האדם מצד הבהמה כשהוולד אחוז בידו ולא יבלום את המכה אלא ינוע עם הוולד הצדה ולמטה, ובדרך זו יש בטחון כמעט מלא שהטבור יקרע מעצמו. ואסור לתקן את הטבור. ז. אם יש צורך אפשר להנשים את הוולד. לכוון את הוולד אל הפטמות כדי שינק הוא בגדר סיעוד ומותר במקום צורך גדול אבל יש להיזהר שלא להתיז חלב על מנת שינק משום שזהו איסור חולב. (הדברים נכתבו על פי מאמר של הרב מאיר שלזינגר)
שאלה: מוקפות מימי אחשורוש?: מדוע דוקא ערים שהיו מוקפין חומה בזמן יהושוע בן נון ולא בזמן אחשורוש, חוגגים בטו?
תשובה: הראשונים כתבו שהטעם לכך הוא כבודה של ארץ ישראל. הרב יאיר פרייליך.
שאלה: מכנסים של בנות לפני בנות: כבוד הרב, רציתי לדעת האם מותר לבנות להיות במכנסיים (לא מכנסים של גבר) לפני ציבור של בנות, לדוגמא: בהצגה ובריקודים?
תשובה: מותר.
שאלה: פרשנות חילונית לתנ"ך: האם מותר ללמוד ולקרוא פרשנויות של אנשים לא דתיים על התנ"ך (כגון סיפרו של דויד גרוסמן "דבש אריות" - על סיפורו של שמשון, וכדו )?
תשובה: המחלוקת היסודית בינינו לבין פרשני התנ"ך החילוניים היא בדבר היותו של התנ"ך ספר נבואי. אנחנו מאמינים שזהו ספר נבואי, והם אינם מקבלים זאת. ומכיוון שכך, הם מפרשים את התנ"ך בצורה שאינה נכונה, ומורידים את קדושתו ועליונותו, והופכים אותו לספר רגיל הנתון לביקורת של כל איש ואיש. יש הרבה פרשנים שפרשו את התנ"ך לפי רוח מסורת ישראל, בכל הרבדים: פשט, דרש, רמז וסוד. ולכן יש להמנע מלקחת קורסים בתנ"ך באוניברסיטאות.
שאלה: זיכוי מס על תרומות: אני תורם למוסדות המעניקים קבלות המוכרות לצרכי החזר מס. (כ 35 מערך התרומה, עד גבול מסוים). דא עקא, שאני משתכר משכורת הנמוכה מסף החיוב במס ועל כן אין לי ממה להפחית את המס. האם מותר לי להקנות לאבא שלי את התרומה באופן שהוא יזכה בכסף ויתרום אותו כתרומה שלו ולפחות הוא יוכל לקבל את החזר המס? אם כן, האם עלי להעביר לו בפועל את הכסף או שניתן לתרום ישירות למוסד בשמו, מדובר בתרומות אשר אין לי כל חובה הלכתית ובודאי שלא חוקית לתת אותם. אינני מתנה עם אבי שיעביר לי אחר כך את כספי ההחזר. (אם כי יש סיכוי סביר שהוא יעשה זאת. - בכל אופן הייתי עושה את הנוהל הזה גם כדי לזכות את אבי מבלי שאשתכר אישית מכך).
תשובה: אפשר להקנות את הכסף לאביך, ולתרום אותו אח"כ על שמו, כך שהקבלה תהיה אליו. וקל וחומר שאפשר לתת את הכסף לאביך, כדי שהוא ייתנו לצדקה. וכך יותר טוב מצד שכך הקבלה תהיה כלפי מי שמחשבונו יצא הכסף. אם אח"כ אביך יתן לך את החזרי המס, גם מהם תפריש מעשר כספים.
שאלה: כשרות בשפתון ואודם: על אריזות של שפתונים ואודמים אין אישור כשרות, ככל הידוע לי, האם בשל כך ישנה בעייה הלכתית בשימוש בהם?
תשובה: אין בעיה הלכתית להשתמש בשפתון ללא כשרות, מפני שזה אינו ראוי לאכילה.
שאלה: זמן קבוע לתפילה: אני נוהג להתפלל במקום עבודתי מנחה מייד בשעת מנחה גדולה, כשהוא משתנה מדי מספר ימים. האם זה נחשב עדיין לזמן קבוע לתפילה, או שיש עניין להתפלל בשעה שתהיה קבועה כל יום?
תשובה: זה נחשב זמן קבוע, שזמנך הקבוע הוא בתחילת הזמן בו אפשר להתפלל.
שאלה: כרישה ועירית מעבירים טריפה?: בצל, שום ולימון מעבירים טעם טריפה. האם על אותו משקל גם ירקות בצליים למיניהם כגון עירית, כרישה, שומית וכו?
תשובה: מוזכר בגמרא שהחותך ירק חריף בסכין, הרי שדוחק הסכין וחריפות הירק גורמים להפלטת טעם מהסכין לירק, ואם הסכין בשרית הירק נעשה בשרי. לפי חכמי ספרד, הירק הזה הוא דוקא חלתית (ירק חריף וקשה, דומה לחריין), ולפי האשכנזים כל ירק חריף מפליט טעם, ודוקא שהוא קשה. לכן, אין בעיה בלימון, עירית וכדומה.
שאלה: אמת במשא ומתן: במשא ומתן ובמכירות קשה תמיד לומר את כל האמת וכד. מה ההלכה בנושא זה?
תשובה: על פי התורה במשא ומתן יש לומר רק רק אמת ואת כל האמת (באופן שברור שהצד השני לא טועה בדבר, שהוא מבין את כל המו"מ), שנאמר: "וכי תמכרו ממכר לעמיתך. אל תונו איש את אחיו" (ויקרא כה יד). ובספר החינוך מצוה של"ז כתב: ".כי הוא דבר שהשכל מעיד עליו ואם לא נכתב בדין הוא שיכתב, שאין ראוי לקחת ממון בני אדם דרך שקר ותרמית, אלא כל אחד יזכה בעמלו במה שיחננו הא-לוקים בעולמו באמת וביושר.". בדיעבד אם השמיט או העלים חלק מהאמת, רבו פרטי הדינים ויש לישאול רב מורה הוראה ולפרט את המקרה. הרב יהודה אודסר
שאלה: כל מעשיך יהיו לשם שמים: יש לי מספר שאלות בנושא של "וכל מעשיך יהיו לשם שמים". ידועים דברי המשנה ופסיקת המחבר (ס רל"א) שכל מעשיו של אדם יהיו לשם שמים. על האדם לא לכוון להנאתו, אלא לעבודת ה גם בדברי הרשות. א. למה הביטוי הוא "לשם שמים"? למה דווקא "שמים"? למה לא לשם ה וכדו ב. כיצד אדם יידע מתי מדובר לשם שמים. לפי מה שאמו"ר הסביר לי, לרוב מדובר בהרגשה אישית של כל אדם. אם זה כך, מהם המקרים שבהם ה"לשם שמים" הוא אובייקטיבי ולא תלוי בהרגשתו של אדם? ג. במסכת ביצה מובא (טז, א): "תניא, אמרו עליו על שמאי הזקן, כל ימיו היה אוכל לכבוד שבת. מצא בהמה נאה אומר: זו לשבת. מצא אחרת נאה הימנה - מניח את השניה ואוכל את הראשונה. אבל הלל הזקן מדה אחרת היתה לו, שכל מעשיו לשם שמים. שנאמר ברוך ה יום יום. תניא נמי הכי: בית שמאי אומרים: מחד שביך לשבתיך, ובית הלל אומרים: ברוך ה יום יום". מהי הכוונה? למה מבדילים בין שמאי להלל? האם שמאי לא עשה לשם שמים? ד. היכן אוכל למצוא מקורות בנושא זה?
תשובה: שאלת שאלות מתוקות מדבש, שמאוד נהניתי לקרוא, ואומר את האמת   אין לי תשובות לכולן. הלואי שעשיית רצון ה' תעסיק אותך כל ימי חייך! א. חשבתי הרבה על השאלה הזו, וגם שאלתי כמה אנשים לדעתם. אולי כדי להבין את הענין צריך לשאול שאלת הקדמה   בתורה נכתב בכמה מקומות שה' נמצא בשמים, והדבר קשה, הרי ה' אינו נמצא בשום מקום פיזי, "הוא מקומו של עולם ואין העולם מקומו"! התשובה לכך היא שזהו ביטוי מושאל, שעוזר לנו לחוש את העובדה שה' נמצא למעלה מכל מה שאנו מסוגלים לתפוס. כך גם אומרת המשנה "כל מעשיך יהיו לשם שמים", כי ה' עצמו הוא בלתי נתפס, והכוונה לשם שמים עוזרת לנו לכוון לשם ה'. אולם, אני חושב שיש בדברים עומק גדול הרבה יותר, והייתי מציע לך לשאול עוד אנשים. ב. 'עשייה לשם שמים' היא בשתי בחינות. הבחינה אחת היא הבחינה האובייקטיבית - המגמה במעשה של האדם היא עשיית רצון ה', ולשם כך האדם צריך לחשוב מהו רצון ה' באותו מעשה. בחינה זו נתונה בעיקרה לשכל, האדם צריך לחשוב היטב מהו רצון ה', לפי מה שהוא למד ויודע, ואם הוא אינו יודע אז הוא צריך לשאול. אם למשל אדם יניח תפילין בלילה כי הוא מרגיש שהוא עושה מצוה   כמובן שהוא לא עשה מעשהו לשם שמים, שהרי לא האדם קובע כיצד מתקרבים אל ה'. אלא שגם אחרי שהאדם חשב בשכלו על הדברים, הוא יכול להרגיש שיתכן והיו לו נגיעות אישיות שגרמו לו לחשוב על הדברים בצורה שאינה אמיתית לגמרי. כאן מדובר בענין סובייקטיבי התלוי גם בהרגשה, אדם שאמיתי עם עצמו יכול להרגיש עד כמה הוא כיוון לשם שמים ועד כמה היו לו נגיעות. יתכן שזו היתה הכוונה של דברי אביך. ג. אתה שואל מצוין. מדברי המפרשים נראה שהביטוי 'לשם שמים' בגמרא בביצה אינו זהה לביטוי 'לשם שמים' במסכת אבות. במסכת אבות הכוונה היא שכל מעשה יהיה לשם עבודת ה', ואילו במסכת ביצה הכוונה היא שאצל הלל היתה בולטת במיוחד מידת הביטחון בה', ולכן אם הוא מצא בשר ביום ראשון הוא לא שמר אותו לשבת כי הוא בטח בה' שעד שבת ה' יזמין לו או וכפי שמביאה הגמרא שם את הפסוק "ברוך ה' יום יום". גם ביחס לשאלתך זו אני חושב שיש כאן עוד מה להעמיק. ד. איני יודע היכן יש מקורות בנושא. אם יש לך מאגרי מידע תורניים, אתה יכול לחפש את הביטוי הזה וכך למצוא מקורות. בהצלחה! הרב יעקב כהן
שאלה: גיור וילדים: תינוק אשר נולד לאם אשר בעת התעברות הייתה גוייה ואילו במהלך ההריון התגיירה והפכה ליהודיה נחשב כיהודי או כגויי, בנוסף לזה הייתי מעונינת לדעת האם ילד קטן (בגיל הרך או הינקות) אשר אימו התגיירה במהלך תקופה זו ניחשב כיהודי או כגוי?
תשובה: כהקדמה   הואיל והנושא מורכב ותלוי במספר רב של פרטים שאינם ידועים ע"פ השאלה יש להביא את הענין בפני בית הדין או להתייעץ אם דיין מוסמך. בשו"ע יורה דעה סי' רס"ח סעיף ו' פסק: "כותית ( גויה) שנתגיירה והיא מעוברת בנה אין צריך טבילה". אולם נחלקו הפוסקים האם בן זה נחשב כבן גיורת, כלומר, יהודי לכל דבר משעת לידתו, או נחשב כגר. אם נחשב כגר יש אומרים שבשעת הטבילה של אימו בית הדין היה צריך לדעת שאמו המתגיירת מעוברת (ע' דגול מרבבה יו"ד שם). לדעה זו, מעשה הגיור נשלם אצל הבן רק בברית המילה, וכן יש הסוברים לדעה זו שאם אותו בן מחה כנגד גיורו בהגיעו למצוות הפקיע את יהדותו (ע' יו"ד שם סעיף א'). לכל הדיעות בן זה אם הוא בכור לאמו חייב בפדיון (מסכת בכורות דף מו.). כל הנ"ל מותנה בכך שהאם עברה גיור על פי בית דין מוסמך (אורתודוקסי) וקיבלה עליה בשעת הגיור עול מצוות בלב שלם. לגבי השאלה השניה: ילד קטן שאימו נתגיירה אחר שילדה אותו נשאר גוי גמור. הרב דוד בר שלטון.
שאלה: חייב בהיזק?: מישהו בכיתה של אחי (בן 12) השאיר על קצה השולחן (חצי באויר) דיסקמן ואח שלי עבר שם והפיל בלי כוונה את הדיסקמן והוא ניזוק. בעל הדיסקמן טוען שאחי חייב בתיקון המכשיר אבל אחי טוען שמכיוון שבעל הדיסקמן נהג ברשלנות והציב מכשול לאנשים שהולכים בכיתה (מכיוון שלא רואים את הדיסקמן) היא איננו חייב לשלם על הנזק. האם צריך לשלם על הנזק?
תשובה: ראשית צריך לדעת שאדם שמזיק חייב בין בשוגג בין במזיד בין באונס בין ברצון (משנה ב"ק כו.) אבל פה יש שתי סיבות לפטור את אחיך מהנזק: א. בהלכה נפסק (חושן משפט סימן תיב הל' א') שאין דרכם של בני אדם להתבונן בדרכים ולכן אם אדם נתקל בחפץ שמונח בדרך והזיקו הוא פטור מלשלם ופה הדיסקמן בלט מהשלחן למעבר וזה נחשב כמו מונח בדרך כיון שילדים רצים במעברים ויש סיכוי גדול שחפצים שמונחים ככה יינזקו ולכן המזיק פטור. ב. קטן (פחות מגיל 13) פטור על כל נזק שעושה (משנה ב"ק פז.) ולכן אי אפשר לתבוע קטן וגם אב לא חייב על נזקי ילדיו הקטנים לכן כל נזק שאדם עושה בקטנותו הוא פטור מלשלם עליו, אמנם המשנה ברורה בסוף סימן שמ"ג כתב שממדת חסידות יש לשלם אחרי שהגדיל אך פה כבר אמרנו שבכל מקרה פטור כיון שהוא לא נחשב מזיק. בהצלחה רבה הרב אריאל איגרא
שאלה: מעשר להכנסת כלה: האם מותר לתת כסף שנאסף בקופת צדקה (חלקו מעשר) ולא יועד לצורך מסוים, לחתן וכלה עניים, כשאני באה לחתונתם?
תשובה: מובן שראוי בהחלט לתת צדקה לחתן וכלה עניים. ובעיקרון, כסף זה יכול להנתן מכל כסף סתמי של צדקה וכן ממעשר כספים. אלא שיש לשים לב לשני עניינים: 1. סכום המתנה שאותו היה נותן האדם בכל מקרה בבואו לחתונה, אין ראוי שינתן מכספי מעשר כספים, או כספים שכבר יוחדו לצדקה (ויש בזה מנהגים שונים בציבורים ועדות שונים, ויש אף מקומות בהם הדבר נתפס כחיוב ממש בגובה דמי המנה שהוא אוכל או אופנים אחרים). 2. תתכן בעיה בזה שהזוג יקבל מתנה גדולה, תוך מחשבה שזו מתנה בעלמא, בעוד שבאמת אלו כספי צדקה. א. בהתאם למנהגים המקובלים הנ"ל, הדבר יכול לגרום לזוג להרגיש שהוא חייב בבואו לשמחת הנותן לתת מתנה גדולה גם הוא, ויש לשקול זאת בהתאם לנסיבות. ב. הדבר גורם החזקת הטוב לנותן, כאילו נתן מתנה גדולה מרצונו, בעוד שבאמת אלו כספים שבין כה וכה מיועדים כבר לצדקה והנותן רק בחר לתיתם להם, וזוהי החזקת טובה אחרת לגמרי. אמנם, ניתן להתגבר על בעיות אלו על ידי נתינת הסכום הנוסף בעילום שם, ובזה יוצא ידי חובת הכל, וגם מקיים אופן טוב של צדקה בסתר שאין בה בושה למקבל. הרב אחיה ליפשיץ.
שאלה: ברית ובר מצווה בשבת: שמעתי בשם כמה פוסקים וביניהם הרב שליט"א שאם חל ברית מילה בשבת והמשפחה היא חילונית כך שברור שיהיה חילול שבת, יש לדחות את הברית. א. האם זה נכון? ב. מה קורה אם המשפחה שומרת שבת ואף בקשה מהמוזמנים שלא לבא בשבת אולם ידוע שיהיו כמה שיבואו בכל זאת? ג. מה הדין לגבי בר מצווה בשבת? בבית הכנסת שלנו אנו דורשים מהמשפחות להתחייב שלא להגיע ברכב לבית הכנסת, אולם ברור לנו שהמוזמנים מגיעים לבית המשפחה ברכב ומשם ממשיכים לבית הכנסת ברגל. מצד אחד, אם דוחים ברית שהיא בכרת, ק"ו שנדחה בר מצווה שאינה אלא מנהג. מצד אם דוחים ברית, היא תתקיים במועד מאחור יותר. אולם בר מצווה לא תתקיים כלל ואולי אנו מחמיצים הזדמנות לקשר בין המשפחה לבית הכנסת. מה גם שבישוב שלנו יש גם "בתי כנסת" רפורמים וקונסרבטיבים כך שאם לא יבואו אלינו, ילכו אליהם?
תשובה: באשר לברית המוהלים אינם רוצים להיות שותפים לדבר עברה לכן הם נמנעים מלמול בשבת ומשום כך הברית נדחית. ואכן הצדק עמך שק"ו שאין לערוך בר מצוה בשבת כשיש חשש לחילול שבת. חששך מפני הרפורמים אינו מובן כי הוא כזה: במקום שהוא ילך לרפורמים ויחלל שם שבת נסכים שהוא יחלל שבת אצלנו. כלומר שאנחנו נהיה הרפורמים. הפתרון הטוב ביותר הוא עריכת בר מצוה בשני וחמישי אפילו במנחה.
שאלה: שילוב ברית ופדיון: נולד לנו נכד בי"ח שבט 16 2 2006 הילד נולד קטן במשקל וצהוב ולא נתן לעשות את הברית, מועד הפדיון מתקרב ובעזרת השם הילד יגיע למשקל הרצוי לברית. השאלה האם ניתן לעשות באותו יום את הברית ואת הפדיון, ואם כן מתי מקיימים את הסעודה אחרי הברית או אחרי הפדיון?
תשובה: אם הילד יגיע למשקל הראוי ביום הפדיון, הפדיון קודם כי הוא מצות היום ואחריו הברית. הסעודה אחרי שתי המצוות.
שאלה: מדוע התורה מקילה בעונש אנס?: עיינתי במספר תשובות בנושא אונס, אולם הרגשתי לא מסופקת מתשובות אלו. הרבנים מציינים שאנס משלם מחיר כבד וקשה על מעשה האונס אבל גם אם לממן את הנאנסת ולספק לה כול צורכה (ואף להתחתן עמה גם אם מעוניינת בכך- רעיון שממש גורם לי לחלחלה.) נחשב "עונש כבד". הרי ברור שאדם שהנו אנס יאנוס בשנית ובשלישית. הבחורה הנאנסת תחייה בחרדה מתמדת שאף ינסה לפגוע בה בשנית מעבר לזעם על כך שהרס את חייה וכעת הוא חופשי לחיות את חייו ולקבל כבוד מהסובבים אותו! אז אני שואלת היכן הצדק? איך ע"י עונש כספי הבחורה מקבלת לא רק צדק אלא גם הגנה ובטחון אף לשאר הבנות בהן עלול אותו אדם לפגוע?
תשובה: שאלתך נוגעת לא רק לנושא האונס אלא לעוד עונשים אחרים בתורה שאינם מניחים את דעתנו. האם אדם שגנב וישלם כפל מבטיח את אי גנבתו פעם נוספת. האם לא כדאי לו להמר ולגנוב ובמידה שהוא יתפס ישלם כפל. אבל ברוב המקרים שלא יתפס יוכל להרויח כסף לרוב. כך גם בנוגע לאדם שתקף את חבירו ובאלימות לקח ממנו כסף. במקרה זה הוא יצרך רק לשלם קרן. נראה שהתורה בעונשיה לא מתייחסת לצד הפלילי שהמעשה. התורה מתייחסת למה שחייב אדם לשלם כת בסיסי שמבלעדיו אין כלל מה להתחיל ולעשות מהלך של תשובה. העונש של התורה הוא עונש המינימום. אבל אם יש חשש שמבחינה פלילית העונש של התורה לא מספק ודאי שהחברה יכולה להטיל על האדם עוד קנסות. התורה מדברת על מקרה של אדם שגנב באופן חד פעמי ואין חשש שהוא יחזור על מעשהו. במקום שיש איום על החברה ודאי שהחברה צריכה להתגונן לפי מה שמתאים למעשה ולי מה שמתאים למציאות החברתית. רעיון זה למדנו מדרשות הר"ן שבאר שיש את דין התורה שבא להתמודד עם הדין שצריך להיות לפי היושר האלוקי. זאת התורה מנסחת משום שכאן העונש לא משתנה לפי האדם או לפי החברה או לפי הצורך של אותה שעה שנעשה בא המעשה.  כגון דור שפרוץ במעשה מסויים יש להרתיע מעבר לדין הבסיסי. אולם התורה משאירה מקום למלך לתת עונשים לפי צורך השעה. זאת התורה לא יכולה לכתוב משום שזה משתנה מאדם לאדם ומחברה לחברה. את התפקיד של המלך יכול למלא לא רק מלך אלא כל שילטון שנועד לעשות סדר בחברה וכפי מה שכתוב במשנה אילולא מוראה של מלכות איש את רעהו חיים בלעו. כך בנוגע לעונש לאנס. העונש הינו העונש המינמלי. אולם במקום שיש חשש של פריצות או נטייה שלילית של האנס יש לטפל באופן עניני.
שאלה: חלב ופרווה: הכנו בטוסטר סנדוויץ', שבתוכו גבינה צהובה. כאשר הוצאנו אותו בעודו חם הנחנו אותו בטעות על תחתית של סיר פרווה, והסיר היה הפוך. האם הסיר הופך להיות חלבי?
תשובה: יש לערות מים רותחים על אותו מקום.
שאלה: ברכת כהנים לחייל פושע: חייל (כהן) שהיה מוצב בעמונה במחסום, ומנע מאמבולנס של מד"א להיכנס ולטפל בפצועים. האם מותר לו לשאת כפיו?
תשובה: מותר, שרק הרג ממש את הנפש אינו נושא כפיו.
שאלה: שב"כניק - לשון הרע?: יש לנו שב"כניק ביישוב ואנו יודעים בוודאות מי זה. האם מותר לנו לפרסם את זה כדי שזה לא יפגע בנו?
תשובה: מותר, משום שאין בזה לשון-הרע אלא מניעת נזק.
שאלה: גזיזת ציפורניים: באיזה סדר של האצבעות יש לגזוז ציפורניים ומה הטעם להלכה זאת?
תשובה: גוזזים בדילוגים, וזה על-פי חכמת האמת.
שאלה: הרואה חמה בתקופתה: במסכת ברכות נ"ט: "הרואה חמה בתקופתה" לפי הסבר רש"י האם ניתן להבין שהשמש והכוכבים מקיפים את כדור הארץ ושאנחנו עומדים במרכז היקום, איך מסתדר (או אולי לא) הסבר זה עם המדע?
תשובה: וברכת ד' לעניין אמרות ח המנוגדות לכאורה לממצאים מדעיים עיין בספרו של הרב ד"ר נריה גוטל "השתנות הטבעיים" ובפרק יט העוסק בשאלה זו, ובו ברור שיש דברים שהם חכמת הטבע ובהם יש לחכמי המדע ג"כ יד ורגל, ובייחוד בהערות 425-8. באופן כללי ח דברו בלשון ובידע בני אדם ועל כן אין ללמוד מכך דבר לעניין הלכה. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי
שאלה: טעויות נפוצות בתפילה: בכמה מניינים שבהם אני מתפלל (גם קבועים), עולים אנשים שעושים טעויות בסיסיות ביותר באמירת התפילה (אפילו בשמע ישראל). יש גם מקרים שבהם הם נשלחים לתיבה ע"י הגבאי בצורה תדירה (על אף שאינם אבלים) כי קולם נעים. רציתי לשאול את הרב למה לא קיימת הסמכה מינימלית לשליחי ציבור מטעם הרבנות הראשית (ואולי קורסים בהתאם) שתקבע האם האדם יהיה ראוי לעלות כשליח ציבור?
תשובה: אין צורך בפסיקה חדשה. הכל כבר נאמר ע"י הפוסקים הראשונים אלא שלא כולם מקיימים את ההלכה מה תועיל אפוא פסיקה נוספת?. השתדל בדרכי נועם להעיר את תשומת ליבם של הגבאים על כך שיסננו את שליחי הציבור במסננת בקורתית יותר.
שאלה: נגיעה בבנים מתחת לגיל 13: האם מותר לילדה שעברה את בת המצווה לגעת בבן שלא עבר את בר המצווה?
תשובה: תלוי בגיל הילד אם מדובר בילד קטן מותר, אבל ילד שכבר מתחיל להבין את הרצון להתקרב לנשים אסור לגעת בו גם אם הוא עוד לא בר מצווה. הרב יאיר פרייליך.
שאלה: המשך קשר: הורי גרושים וגם הורי חברתי. לפני כמה חודשים היינו בארוע כלשהוא ואבא שלי הכיר את אמה, ויצא מזה קשר והם עברו לגור יחד אין מדובר באנשים דתים והם לא רוצים להפסיק את הקשר שלהם. והם חושבים על חתונה. האם זה מקובל לפי הדת שהקשר עם חברתי יוביל לנישואים בתנאים אלו?
תשובה: אין מניעה שאבא שלך יתחתן עם האמא של חברתך ואתם יכולים להנשא על פי ההלכה.
שאלה: שירת נשים בראפ?: עד כמה שידוע לי חל איסור שנשים ישירו לפני גברים. סגנון הראפ הוא שירה בדיבור, האם חל איסור גם על שירה מסוג זה?
תשובה: נראה לי שראוי להמנע מזה.
שאלה: גם אמך? אשתך? בתך? כלתך? נכדותיך?: אני מרהיב לשאול שאלת רבים דעת תורת כב, לאחר המחילה וכו. שפסק כבודו כי היה ראוי שבנות תבואנה לעמונה, על דעת שיגעו בהן, בכל מיני נגיעות משונות וכו, כמתואר בעיתונכם הידוע, ועליהן לחוש לשוטר הנוגע, ככלב, האם פסק כן גם לאמו? אשתו? בתו? כלתו? נכדותיו? גם להן היה לבוא לעמונה על דעת כן? גם להן לבוא להבא לאירועים מסוג זה?
תשובה: נוסח השאלה משונה. מכל מקום בנותי היו שם. וביררתי בכמה מקומות, שהתייעצו איתי מלכתחילה אם נכון שבנות ילכו לשם, ועל פי הצעתי הלכו, ושאלתי מחנכים ואשתי שאלה מחנכות, האם הבנות ניזוקו, והתשובה היתה חד משמעית, אף אחת לא ניזוקה. להפך, מתוך הפגישה עם הרוע שיש במציאות, אמונתם התעצמה ותודעת השליחות שלהן התחזקה. מתוך כך יוכלו לבנות את עצמן ואת ביתן יותר טוב.
שאלה: חיוב נשים במתנות לאביונים: התחתנתי ב"ה לפני כ-8 חודשים וכעת התעוררה שאלה לגבי החיוב של אשתי במתנות לאביונים, זאת ועוד, אשתי ב"ה בהריון, האם יש חיוב לתת גם עבור העובר?
תשובה: אישה חייבת במתנות לאביונים, העובר וכן ילד קטן פטורים. סכום מתנות לאביונים
שאלה: לשון הרע לחברה כדי לפרוק מהלב?: אם קרה לי מקרה, שנפגעתי ממנו, או שמישהי העליבה אותי, האם מותר לי לספר לחברה רק כדי לפרוק את זה מהלב ולא בשביל לדבר לשון הרע, האם אני צריכה פשוט לא לנקוט בשמות?
תשובה: ספרי לה בלי שמות.