שאלה: צניעות-שמירת העיניים: אני כותב אחרי תקופה קשה של ניסיונות בשמירת העניים. ואני ממש מותש מיזה שצריך להוריד את העניים כל שניה ברחוב. אני רואה את חברים שלי שהם דתיים כמוני מיסתכלים איפה שבא להם ורק אני ה דוס שלא מסתכל ומה שמגביר את הקושי שבישיבה לא מדברים על הדברים האלה ומתעלמים ורק אני נישאר בלי כל עזרה בנושא לכן אשמח מאד אם תעזרו לי רוחנית ומעשית
תשובה: לק"י לשואל הצדיק! אני יודע שקצת התעכבנו עם מתן התשובה ועל זה אני רוצה לבקש סליחה. ובאותה נשימה אני חייב לציין שאני מתפעל מהרצינות שאתה משדר בדברים. אתה יודע עם מה אתה מתמודד, מוכן לקבל עצות מאחרים ומחפש ליצור שינוי של דיבור בנוגע לענין. לשים את הקלפים על השולחן ובאמת לגעת בנקודה המרכזית ביותר של איך מתמודדים. לא כי אתה לא מצליח אלא כי יש לך קושי, אבל יותר מזה מצליח. למה אני אומר מצליח אם אתה אומר שאתה מתקשה? כי אתה לא נכנע למציאות הזו שכביכול מתעלמים ממה שיש, או בעיקר מה שאין, ברחוב. לך עם זה עד הסוף, שיבער לאנשים ושיזיז להם כי לפעמים ישנה הרגשה, כמו שהבעת, שזה יורד מהפרק ולא מדברים על זה. אל תיכנע לכך רק בגלל שאחרים נכנעו. אז מה? זה אומר להיות בכלוב? לא. תראה, אחד הדברים הפשוטים הוא לדעת לאן ללכת. בגלל שזה קשה כל הזמן להוריד את הראש, ואני אומר את זה מבלי לדעת איפה אתה גר, תבחר בדרך, גם אם היא ארוכה יותר, שיש בה פחות התמודדות - רחוב שיש בו פחות אנשים או שמי שההולכים שם הולכים בצורה יותר צנועה. אפשר גם תמיד לקחת ספר ולקרוא תוך כדי הליכה, אלא שזה הקדשה להרבה אנשים. לכן, משהו שעוזר זה לדעת לאן הולכים ומתי צריך להיות שם. לקבוע לעצמך מערכת זמנים. ככה, אתה ממוקד במשהו אחר ולא באמת שם לב למה שמסביב. אין לך פשוט את הזמן לזה כי אתה ממהר ורוצה להגיע ממקום למקום ולנצל את הזמן. כמובן, יש גם את הענין של לדעת איך לא להישבר. כך, בנושא אחר, שמעתי פעם שחלק מהחרדים שצועקים  שעבאס  כשהם רואים מכונית נוסעת בשבת אינה בשביל הנוסע ברכב. הרי הוא ממילא מחלל שבת. זה יותר בשבילנו - שלא נישחק. שנזכור שמדובר במציאות שהיא לא לכתחילה. כך, תזכיר לעצמך כשאתה הולך שאתה רוצה להתמקד בדברים אחרים ולזכור שאיך שמתלבשים ברחוב זה לא השאיפה. השאיפה שלנו זה שנהיה אנשים צנועים ולא נצטרך לעסוק בזה. במסגרת החבר ה אפשר להציף את זה, בזהירות כמובן, על כל הנושא שלנו לרגישות סביבתית. רגישות למה שקורה מסביבנו - האם אנחנו שוכחים את האידאל ונכנעים לתכתיבי המציאות או לא. ואגב, זה נכון לא רק לגבי ענייני צניעות, שבת או כשרות - זה קשור גם לסוגיות חברתיות. משם אפשר לפתח את זה לדיון של איך משנים את המציאות ברובד הכללי או אפילו עצות איך להתמודד עם זה בסביבה שלנו או אצלנו מצד היחס. מעל הכל ובראש ובראשונה זה גם להתפלל להקב"ה ולשפוך שיח לפניו שיעזור לנו להתמודד עם הקשיים האלה. שלא יביאנו לא לידי ניסיון ולא לידי ביזיון.בהיבט הזה שמעתי ממישהו שהוא אמר שהוא מודה לקב"ה על זה שיש לו משקפיים כי זה נותן לו אפשרות להוריד אותם ולא לראות אנשים כשהוא הולך ברחוב. שזו גם דרך להתמודד. אמנם, בסוף צריך גם להיזהר ולזכור שאנחנו אנשים ושגם להיתקע באנשים זה לא בדיוק מומלץ. כמו שהעלית, הישיבה שמכיר את המקום שבו אתה גר ואתה התמודדויות שיש ברחובות מסביבך יותר טוב ממני, תוכל לדבר איתכם על הנושא. נכון, כרגע היא לא מציפה את הנושאים אך אני בטוח שתמצא אוזן קשבת אם תדבר עם הישיבה או הרכז החברתי על הנושא. תבקש ממנו שהסמינריונים יגעו בהתמודדויות של הנוער היום. ואם זה מפאדח אותך לבקש מהם לדבר על הנושא הזה ספציפית אז אתה יכול להביא לו רשימה של דברים שבעיניך הם התמודדות של הדור. אם זה התמכרויות (ולא רק סמים או אלכוהול אלא זה גם לסמארטפונים ועוד כל מיני דברים), תרבות הפנאי, שמירת העיניים, שמירת הברית, יחס למבוגרים (והמורים - הכבוד שנתנו פעם לעומת היום) ועוד נושאים שאתה ודאי יכול להעלות גם בעצמך. אגב, זה גם יכול להיות עם סוגיות אמוניות גם כן שמתוכם גם אפשר להגיע. לדוגמא: כפיה דתית וכפיה חילונית, יחס התורה למודרנה ובתוכה גם הנושא של התמודדות עם הרחוב (והמראות שיש בה), יישוב הארץ, התנחלות בלבבות, חברה מעורבת, מעמד האשה, שוויון תורני, צדק חברתי ברוח התורה, צבא וישיבה ועוד נושאים דברים. כל אלו ואלו עצות פרקטיות ומעשיות אך ודאי שהן תורמות גם למקום הרוחני כשבאים ומבררים את הסוגיות הללו. סוגיות שמרתקות כדי לראות איך אנחנו מתמודדים עם העולם בחוץ, עולם שהוא לא מתוקן ושאנחנו שואפים לתקן. הרי ח גם כן היו ערים לכך ולכן משהו שיכול למלא אותך רוחנית בנוגע להתמודדות, מעבר לתפלה, זה להקשיב לדבר ה  ולראות את הסוגיות האלה בהלכה ואיך ההתמודדות מתגלגלת בפועל. אם תרצה הכוונה לספרים או שיש נקודות שלא ברורות   היית רוצה שנרחיב, בשמחה רבה. הרבה הצלחה וישר כח עצום על הצפת הנושא והעלאת המודעות. אשריך שאתה משתדל לעמוד בזה ולא נכנע לסוג של הלחץ החברתי שיש. בהערכה עצומה, חורף בריא, נתנאל netanelweil gmail.com