LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: בין הזמנים בקיץ השנה למרות המלחמה?: 1)שמעתי שאצל הרב בישיבה כן היה בין הזמנים בקיץ ורציתי לדעת למה? הרי יש מלחמה ורבנים ביקשו מישיבות ההסדר ללמוד בבין הזמנים וגם במרכז הרב ראש הישיבה ביקש ללמוד בבין הזמנים אשמח לקבל תשובה מכבוד הרב ושיהיה לכבוד הרב יום טוב ושבת
תשובה: עמדתי היא בין הזמנים אינו פרס ואינו צו פר, אלא נועד להתחדשות שתאפשר את הלימוד בתקופה שלאחר מכן ביתר שאת וביתר עז. יש חשיבות לעצירה מסוימת, להפסקה, למעורבות בחיים, לחופשה   כל אלה כדי להצמיח תלמוד תורה משמעותי יותר בהמשך. בשל כך הוא נוצר. על כן, ההחלטה לבטל אותו משמעותה פגיעה בתוצאות הטובות שבין הזמנים מביא בכנפיו. ראשי ישיבות שקראו לביטול בין הזמנים סברו שיהיה זה חילול השם אם יראו בחורי ישיבות שלא משרתים בצבא   נופשים. זה לא רלוונטי לבחורי הישיבה שאני עומד בראשה, ועל כן לא שינינו מדרכנו לאורך השנים, ובעזרת ד  חודש אלול מתחיל בכוחות מחודשים.
שאלה: חטאים: האם יש דבר כזה חטאים שאחרי שמבצעים אותם אסור ללמוד תורה במשך פרק זמן מסוים?
תשובה: ב"ה, להפך, דוקא אז צריך לחזור מיד ללימוד גם כדי להטהר, זו עצת היצר גם לחטא וגם להמנע מתיקון. אלא צריך לתקן ותחילת התיקון בלימוד תורה, השיבנו אבינו לתורתך וקרבנו לעבודתך. דני ארגמן
שאלה: כשרות צ יריוס: רציתי לברר מהי רמת הכשרות של צ יריוס בטעם דבש ושקדים בהכשר פרווה של ה ou ובאישור הרבנות הראשית לישראל. האם ניתן לסמוך על הכשרות מבחינת בישול ישראל וכדומה.
תשובה: תשובה לשאלתך ניתן למצוא בקישור המצורף:
שאלה: למה קורבנות?: הרב, מצטערת אם השאלה נשמעת טיפשית או מזלזלת, זה ממש לא הכוונה, זה פשוט עלה כמה פעמים בדיונים בשבט שלי. מה הקטע של הקורבנות? (פעם.) עבודת ה זה דבר כ"כ רוחני וטהור, וקורבנות זה גשמי ולא עדין בכלל! אז למה ה מורה לנו לעבוד אותו בצורה הזו, ועוד במקום הכי קדוש?!
תשובה: ראשית, אני שמח שזו התפיסה שלך לעבודת ה. חשוב אכן לדעת שה  הוא רוחני וטהור, והרבה הרבה מעבר לכל מחשבה ותפיסה שלנו. טוב, נו אז אם הוא כל כך קדוש וטהור מדוע הוא אומר לנו לעבוד אותו דווקא במקום הכי קדוש שבו אנחנו נמצאים על ידי הקרבנות? ראשית, אסביר מה כן, ואחר כך אנסה להסביר מה לא? הכוזרי (מאמר ראשון פיסקה צז) מבאר באריכות את הרעיון של חטא העגל: ברור היה באותו זמן שצריך משהו גשמי על מנת שיוכל האדם לעבוד את ה  דרכו העם הבין ממשה שהוא הולך לרדת עם משהו כזה (דבר שאכן היה נכון - הלוחות). אך עוד לפני שמשה ירד, העם פחד שהוא הולך לאבד את המכשיר שדרכו הוא יעבוד את ה, ועשה לעצמו משהו אחר, בזה הסתכם החטא. בסופה של הפיסקה, הוא מסביר שבעצם גם בימינו יש לנו דברים מעין אלו: שהרי בעצם זה שאנחנו נכנסים לבית הכנסת, ואומרים ששם ה  שוכן, זה כבר לעבוד את ה  דרך איזה משהו שאנחנו אומרים עליו שיש בו קדושה. ומה ההבדל בין דברים שמותר לעבוד אותם לבין דברים שאסור? ההבדל הוא: האם אני עובד את השם בגלל שכך הוא ציוה אותי, לעבוד במקדש, או להתפלל בבית הכנסת, ולנשק את ספר התורה הקדוש, או שאני בונה לעצמי עגל וממציא דברים שדרכם אני רוצה או חושב שאני עובד את השם. אם ה  ציוה אותנו לעבוד אותו בקרבנות, אז זו הדרך לעבוד אותו. אבל כמובן, אנחנו תמיד מנסים להבין מה המשמעות של זה ברור מצד שני, שהשאלה שתשאלי עכשו, היא שאת מבינה שאם השם ציוה את תשמחי להבין את הציווי כמובן. כי אני משער שאם היו שואלים אותך איך היית בונה את בית המקדש במחשבתך? היית ישר אומרת שאת מצפה שיהיה בית גדול של לימוד תורה: הכהן הגדול מעביר שיעור כללי בגמרא ובאמונה, כהני ההדיוט נמצאים לידו ומעבירים שיעורים קטנים לכל מיני קבוצות לימוד, כך העיסוק היה רוחני, וכך היינו באמת מרגישים מתחזקים? נו, אז למה באמת זה לא זה? כי העבודה היא משהו נפשי ורגשי, לא משהו שכלי, ההתקרבות בבית המקדש נועדה ליצור איזו חוויה מיוחדת שתחרוט בלב מי שמגיע חוויה מפליאה, חוויה שתתן את אותותיה, ותשפיע עליו להרבה זמן. למה דווקא מקריבים חיות? את יכולה לראות בקישור הבא: מה שכן ניתן להוסיף שיש מצוות שכרגע איננו מוכנים להם, ולכן ה  מעצמו עשה שאנחנו גם לא נוכל לקיים אותם (ולא שמותר לנו לא להשתדל לנסות לקיים, אבל הכוונה שבמצב שנוצר, יש כמה יתרונות, כי בינתיים אנחנו קצת רחוקים מהמצווה) מאידך גיסא, יש מצוות כמו בניית מדינה בארץ ישראל שהיתה נראית לפני 150 כמדע בדיוני, ולא קשור למציאות בכלל, והיום ברוך ה, זו מציאות. מקווה שהועלתי (וסליחה על האיחור בתשובה) עקיבא akivamakshivim gmail.com
שאלה: חברה שיש לה חבר: לחברה ממש טובה שלי יש לאחרונה חבר והיא כל הזמן מדברת אתו ולא איתנו. ניסינו להגיד לה שאנחנו חברות שלה אבל זה לא עזר. במחנה קיץ הם ישבו על החומה ודיברו ואנחנו לבקשתה חיכינו לה וכל שנייה הזכרנו לה שאנחנו רצות ללכת אבל היא אמרה שרק עוד מעט והיא תבוא. היא כבר פחות מדברת איתנו ורק אתו ואנחנו ממש נדחקנו לקצה. ועד שאפשר לדבר איתה רק מזכירים את החבר שלה או כל נושא אחר שקשור לבנים היא ישר מתעצבנת ואומרת לנו ללכת. ממש לא נעים לי להיות לידה, היא כבר לא אותה חברה טובה שאז היא הייתה אבל אני כן רוצה את הקשר איתה. אשמח מאוד אם תעזרו לי ותגידו לי מה לעשות.
תשובה: חברה יקרה, אני ממש מכיר את ההרגשה שאת מדברת עליה. זה באמת קשה כשלחברה טובה יש פתאום חבר, ואת נדחקת הצידה. אני אגלה לך בסוד שגם כיום, כשחברה מתחתנת, עם כל השמחה על שהיא מצאה מישהו שהיא אוהבת ושהיא הולכת להקים בית, יש בי גם קצת עצב. עצב על שעכשיו היא תהיה פחות שלי. יחד עם זאת, זה שלחברה יש חבר ממש לא אומר שהיא צריכה להיות רק איתו, ולהיפרד מכל החברות שלה. להיפך, חברות זה דבר חשוב ומדהים גם אם חבר. חבר הוא לא תחליף לחברה! אז איך מוצאים את האיזון הנכון בין השקעה בקשר עם חבר, ובניית הזוגיות, לבין החברות? קודם כל, זה עניין של זמן. אני לא יודע כמה זמן הם חברים, אבל יכול להיות שהם עדיין בהתלהבות של ההתחלה, ולכן הם רוצים לנצל כל רגע ביחד. אחרי כמה חודשים כשהם יבססו את הקשר שלהם, ויתרגלו אליו, ממילא הם יהיו פחות ביחד והחברה שלך תחזור להתעניין גם בך. נכון, הקשר בניכם אף פעם לא יחזור להיות אינטנסיבי כפי שהיה, אבל הוא יקבל צורה חדשה. חברות אמיתית זאת חברות שיודעת לעמוד בשינויים ולהתאים את עצמה. יכול להיות שתגלי שאת חברה שלך מטרידים נושאים חדשים, שדווקא יעניין אותך לדבר עליהם. אבל, גם יכול להיות שיש פה בעיה יותר רצינית, שצריך לטפל בה כדי לפתור אותה. חברות בין בן לבת שמרחיקה את הבת מהחברות והמשפחה שלה עלולה להיות לא בריאה, ואולי אפילו מסוכנת. אם את חושבת שהחבר הוא זה שמרחיק את חברה שלך מכל החברות שלה, הייתי מציאה לך לפנות ליועצת או לאדם מבוגר, ולשאול אותם מה אפשר לעשות. אבל יכול מאוד להיות שזה לא החבר שלה, אלא החברה עצמה. טוב לה עם החבר, והיא רק רוצה להיות איתו עוד ועוד. אז אני חושבת שהכי כדאי לדבר. בנחת, בהקשבה, ברוגע. תקבעי איתה מראש, מתי שנח לה, ולא כשהיא ממהרת להיפגש עם החבר. תגידי לה שהחברות שלכן חשובה לך, ואת מרגישה שאתן מתרחקות בזמן האחרון, ותשאלי אותה מה היא מרגישה, ומה אפשר לעשות. חשוב מאוד להיזהר, שהיא לא תחשוב שאת מאשימה אותה, כי אז היא תתגונן, ולא תקשיב. אני בטוחה שאם את חשובה לה כפי שהיא חשובה לך היא תבין ותשתדל להשקיע יותר בחברות שלכן. יכול להיות שתופתעי לגלות שדברים קטנים שאת עושה, אפילו בלי לשים לב מפריעים לה, והיא נפגעת מהם. שיחה כנה בניכן יכולה למנוע ממך לעשות את אותם דברים, ולאפשר לה להרגיש יותר בנח. אולי אפילו היא מרגישה שאת מקנאה בה, ומנסה להפריד בניהם. היא לא מבינה למה את לא מפרגנת לה. אחרי השיחה היא תבין איך את מרגישה, ולמה את מתנהגת ככה. בעזרת השם, אם הקשר הזה חשוב לשתיכן, אני בטוחה שתלמדו איך להתאים אותו למציאות החדשה, ולהמשיך להיות חברות. המון בהצלחה, יעל yaelkagam gmail.com
שאלה: רווקת ובררננות: אני רווקה ומגדירה את עצמי כמשתייכת לזרם הדתי לאומי תורני. המשפחה שלי קשורים לזרם אחר. הם טוענים שאם אגדיל את אופציית המאגר שלי לחתונה, מאחר שהגיל כבר מתחיל להתאחר, מבחינתם נישואים זה דבר ממש חשוב, ולא כדאי למשוך אותו. העניין הוא שהקטע ההלכתי וההשקפה מאוד חשובים לי. ואני לא מסוגלת לצאת עם בחור שלא מספיק מקדש בכבוד חג כמו חג העצמאות. האם יש מקום לשמוע על עוד הצעות? והאם יש אמת בדברי משפחתי? האם זה נחשב לבררנות?
תשובה: ב"ה, יש מספיק בחורים טובים בציבור הדתי לאומי, לא צריך להכפיל את המאגר כדי למצא בחור טוב. תמשיכי לחפש מי שדומה לך בהשקפת עולם. דני ארגמן
שאלה: שאלה: לרב מדוע ה סופר שוב פעם את עמ"י בתחילת ספר שמות הרי נספרו בסוף ספר בראשית. מהי מטרת הספירה הנוספת?
תשובה: בסיכום התיאור של הירידה למצרים בספר בראשית כתוב: "כל הנפש הבאה ליעקב מצרימה יצאי ירכו מלבד נשי בני יעקב כל נפש ששים ושש. ובני יוסף אשר ילד לו במצרים נפש שנים כל הנפש לבית יעקב הבאה מצרימה שבעים" בסיכום התיאור של הירידה למצרים בספר שמות כתוב: "וימת יוסף וכל אחיו וכל הדור ההוא ובני ישראל פרו וישרצו וירבו ויעצמו במאד מאד ותמלא הארץ אתם" ההבדל הוא שבבראשית מדברים על משפחה: בית יעקב. ואילו בספר שמות מדברים על עם. ספר בראשית הוא ספר האבות והוא מסתיים בירידת משפחת האבות למצרים. ספר שמות הוא ספר העם, בתחילתו מסופר כיצד הפכה אותה משפחה שירדה בתקופת יוסף, לעם בני ישראל. מיד לאחר מכן מספרים על פרעה שמדבר על עם בני ישראל: "הנה עם בני ישראל רב ועצום ממנו." תם סיפור המשפחה ומעתה יסופר על גורלו של העם, עם בני ישראל.
שאלה: שאלה: לרב מדוע ה סופר שוב פעם את עמ"י בתחילת ספר שמות הרי נספרו בסוף ספר בראשית. מהי מטרת הספירה הנוספת
תשובה: ב"ה, הוא סופר אותם בגלל שהוא מחבב אותם, משל לאדם שיש לו אבנים יקרות, ומידי פעם פותח את הקופסה וסופר כמה מרגליות יש לו. דני ארגמן
שאלה: תפילת מנחה לבנות: רציתי לשאול האם תפילת מנחה היא חובה לבנות אשכנזיות? איפה זה רשום?
תשובה: תפילת מנחה חובה לנשים אשכנזיות לדיון מורחב עייני בקישור
שאלה: שמיטה - עציצים: יש לי הרבה עציצים במרפסות לא מקורות (קומה שלישית), ואחד בתוך הבית. רובם צמחי נוי אבל גם עץ רימון אחד ושתי אדניות עם צמחי תבלין. לקראת השמיטה בא גנן וחידש אדמה, הוסיף זבל ודשן, גזם. מה מותר לעשות במהלך השמיטה? אני מבינה שאין בעיה בהשקיה שוטפת לפי הצורך. אבל האם מותר להסיר ענפים, עלים ושאריות פרחים שנבלו? האם מותר להזיז - לצורך ניקיון או כשינוי מיקום הצמח, או לצורך פינוי המקום לסוכה? צמחי המאכל - האם מותר לקטוף לשימוש עצמי (כידוע, נענע מתחדשת כשקוטפים אותה ודועכת אם לא).
תשובה: לך 1. בשנת השמיטה יש כמה איסורים: א. על האדם לעבוד את הקרקע. ב. על הקרקע של יהודי שתנוח ולא יעבדו בה גם לא גויים. 2. מותר להשקות לפי הצורך ולא יותר מכך. יש ענין למעט בהשקיה כיון שהיא נועדה רק לשמור על הצמח ולא לפתח אותו. 3. אסור להסיר ענפים ועלים ושאריות פרחים שנבלו - זה מצמיח את שאר הצמח ובתורה מפורש כאיסור זומר. (כמובן שמה שנשר לרצפה מותר לסלק לפח) 4. העציצים במרפסת שאינה מקורה הם תחת השמים ולכן אנו מתייחסים אליהם כקרקע. כדאי לתכנן את מקומם מראש כדי שלא נצטרך להזיזם העציץ שבתוך הבית - מותר להזיזו בתוך הבית לכל מקום שתרצו. (בית הכוונה רצפה מרוצפת, תקרה, וקירות כאשר כל הענפים בפנים) 5. צמחי מאכל מותר לקטוף לשימוש עצמי וגם לאפשר לאחרים לקטוף. (אין צורך לעשר מה שאתם קוטפים מהעציצים שמחוץ לבית. הקב"ה בוחן כליות ולב יודע האם הקטיף הוא כדי להשתמש או כדי להצמיח. (כפי שנאמר האם לעקל   להשתמש או לעקלקלות   להצמיח בתירוץ שלוקחים כדי להשתמש). עצה מעשית - בשנים רגילות אני קוטף בתחתית כדי שהצמח יתחזק, ובשנת השמיטה אני קוטף מלמעלה כך ברור שאין כוונתי להצמיח. בברכת שנה טובה דוד לוי 098987548
שאלה: מחכה ומצפה למי למי למי?: בס ד אני רוצה להתייעץ. אני גרה בדרום ולפני כחודשיים התחלתי להפגש עם בחור. אני כותבת במירכאות מפני שלא ממש נפגשנו, דיברנו בטלפון במשך כמה זמן בגלל שהבחור בצבא והיה עסוק בענייני המבצע בעזה. לאחר כמה זמן נפגשנו סוף סוף באחת מהפסקות האש, בפגישה גיליתי בחור נחמד מאוד, והרגשתי שכדאי להמשיך ולצאת לפגישה נוספת ויצאתי דיי אופטימית מהפגישה. אבל עדיין היה לי לא פשוט ואף הרהרתי על זה רבות במהלך כל אותה תקופה ארוכה- הבחור התקשר ממש מעט ובקושי יכלנו להפגש בגלל המצב והתפקיד שלו. וחשבתי לעצמי שלא כדאי לבסס קשר רציני על טלפונים בלבד. ובכלל- מעטים מאוד. מפה לשם- כמה ימים לאחר הפגישה הוא התקשר ואמר שהוא מרגיש שהוא לא רוצה לפגוע בי ולא רוצה שאחכה כל כך הרבה זמן כי הוא יהיה ממש עסוק עד סוף המבצע (שלא נראה באופק.) ולכן הוא רוצה שנפסיק את הקשר, ואם בע ה זה יהיה רלוונטי בהמשך, אז. בקיצור- אני לא יודעת מה לעשות! אני רוצה למצוא את הזיווג שלי בע ה בקרוב אבל מרגישה שלא יכולה לעשות זאת- א. איך אוכל להפגש עם בחור אחר בזמן שהקשר הזה לא באמת הסתיים מבחינתי? זה לא שרצינו להפסיק כי זה לא התאים לנו. (ואולי זה באמת לא התאים ו-ה כיוון שזה יסתיים כך??) ובכל זאת הייתה פגישה טובה וגם בטלפון הכל זרם ונשמע טוב, אז לוותר על זה? אנחנו הרי כבר לא באמת יוצאים. אבל כן הייתי רוצה להמשיך. אבל מצד שני היינו ממש בתחילת הקשר. כך שבכל זאת קשה לצפות את ההמשך. ב. איך אפשר והאם כדאי בכלל לנסות ולהתחיל קשר בתקופה הזו? זה לא שאנחנו בממד ים כל היום ב ה, אבל זה קצת מפחיד לצאת בערבים, ולסוע לאיזור המרכז מכאן זה באמת קצת בעייתי (בנסיעה למרכז מתקרבים לאיזורים היותר מופגזים), אז לחכות? אני יודעת שיש אנשים שהמצב לא מפריע להם והם כן יוצאים ומסתובבים, אבל. מכאן זה נראה לי קצת לא ראלי. הרי- מה אם אפגש עם בחור- ופתאום הוא יגוייס?? או שיגיד לי כמו קודם- שהמלחמה לא מאפשרת לו להפגש, או שמסוכן להפגש תחת אש טילים שעפים מעל הראש. ובכלל- מה יהיה אם אתחיל להפגש עם בחור אחר- ופתאום הבחור הראשון יתקשר?? מה אעשה?, אני יודעת שלכל אדם יש כמה אופציות לזיווג- אבל שוב- זה לא שהקשר ההוא נגמר מרצון שלנו. - - אולי אני יוצאת קצת היסטרית. זה ממש לא ככה- ב ה אני באמת לא לחוצה כל כך מהמצב. פשוט ראלית. אשמח מאוד אם תוכל להתייחס לעניין.
תשובה: ב"ה, אם הוא מצא חן בעניך אל תותרי עליו, לא מדובר במלחמת העולם השניה, מבצעים כאלה מסתיימים וגם אנו לא מעונינים לגרור מלחמות לאורך זמן. בחור שמוצא חן בעניך בפגישה הראשונה ואת יוצאת אופטימית, זה דבר יקר שלא כדאי להפסיד בגלל מצב חולף. דני ארגמן
שאלה: ברכה על טורטיה: מהי הברכה על טורטיה העשויה מקמח חיטה?
תשובה: ברכתה המוציא.
שאלה: נידה: חבר שלי חזר בתשובה בעקבותיי ויוצא שאנחנו מדברים על חתונה. הוא אומר שמבחינתו נידה זה קו אדום ולא חושב שיוכל לא לגעת בי במשך שבועיים, אחרי שהסברתי לו את החשיבות ואף נתתי לו לקרוא בנושא אמר שמוכן רק לא לקיים יחסים בזמן הנידה אבל לא יכול שלא לגעת. הסברתי לו שגם מבחינתי זה קו אדום אבל הוא טוען שאני חייבת להתגמש ולוותר כמו שהוא התגמש הרבה בשבילי. מה לעשות? הוא אומר שאם לא אתגמש הוא ירצה שנפרד כי זה יהיה לו מאוד קשה. לרב המשיב.
תשובה: ב"ה, אי אפשר להתחתן על בסיס של עבירה חמורה קבועה, אני מניח שדברים נוספים יפריעו לו ברמה כזאת, גם מבחינה זוגית זה מצב לא טוב שעוד לפני החתונה כל אחד מתח את כל יכולת ההתגמשות שלו, ואם תתעוררנה בעיות אחרי החתונה אי אפשר יהיה לכם להתגמש, לכן אם המחיר הוא להפרד - אז נפרדים. דני ארגמן
שאלה: שם לילדה: בס ד כבוד הרב אני ובעלי שנינו בתהליך חזרה בתשובה מאז חתונתנו לפני כשמונה חודשים. ברוך השם אני בהריוני הראשון וצפויה אם ירצה השם ללדת בקרוב בת בכורה, אני ובעלי שנינו מאוד רוצים לקרוא לילדה בשם נוגה. הבנו כי השם יכול להיות מעט בעייתי בשל העובדה שמוזכר במקרא כשם זכרי. האם יש איסור לקרוא לילדה נוגה באם הכוונה היא למשמעות החיובית? בנוסף היינו רוצים לתת לה את השם האמצעי הלה על שם סבתא רבה שלי הצדיקה שנפטרה בשיבה טובה בגיל 97 האם זהו שם טוב? ב מראש, מ.
תשובה: אינני מבין גדול בשמות, אך כדי להעניק מענה לפניה שלכם עיינתי בתשובות של אחרים ואני מפנה אתכם לקישורים. כלפי השם נגה יש הסתייגות מסויימת גם כלפי השם הילה (עם י )
שאלה: יעקב ורחל: הרב, כבר הרבה מזמן מעניין אותי העניין הזה של מסירת הסימנים של רחל לאחותה לאה. על מסירות הנפש, הויתור וההקרבה שעשתה למען אחותה אבל יותר מזה מטרידה אותי העובדה - מדוע לא חסה רחל על כבודו של יעקב? הוא גדול הדור, איתו היא אמורה להקים את ביתה, הוא סמך עליה ונתן בידה סימנים לזיהוי. מה עם כבודו בשעה שיגלה שתחת החופה עמדה לאה ולא רחל? מדוע היה חשוב לה כבודה של אחותה יותר מכבודו של גדול הדור? ויותר מזה- האם אפשר ללמוד מכך שאשה בטרם נישואיה מחוייבת למשפחתה יותר מאשר בעלה לעתיד. ורק לאחר נישואיה היא חייבת בכבוד בעלה בלבד? אודה לרב בפתרון קושיות אלה רחל
תשובה: משיקול דעת אפשר לומר שהשאלה היא איזו פגיעה אפשר לתקן ואיזו לא ניתן לתקן. רחל חשבה (ובצדק): לאחר שיתנו את לאה ליעקב - הוא לא יוותר על רחל ובסופו של דבר יקח גם אותה לאישה. אבל אם יעקב יסלק את לאה - הוא לא יאות לשאת אותה לאחר מכן. לכן רחל העדיפה למסור את הסימנים ללאה - אם יעקב יזהה שזאת לאה ויסלק אותה היא לעולם לא תזכה להיות במשפחתו.
שאלה: מצוות אכילת מצות בליל הסדר: לרב, בחומש שמות בפרק י"ב פסוק ח מצווים ישראל לאכול קרבן פסח - צלי עם מצות ומררוים. שאלתי אם כן -1. מדוע בליל הסדר אנו מצווים לאכול את המצות זכר לענין שלא הספיק בצקם להחמיץ אם לפי פסוק זה שנאמר עוד בר"ח ניסן - בטרם יצאו ישראל ממצרים הכינו בכוונה תחילה מצות? 2. למה לא הכינו כמות גדולה יותר של מצות מראש ונאלצו לצאת עם הבצק? הרי היה הם מספיק זמן להכין את המצות כמו שנתבקשו למצות קרבן פסח? מה מיוחד במצות האלה של החיפזון שעל שמם אנו אוכלים בכל שנה מצות מצוה בליל הסדר - לדורות? 3. האם יש עניין מסויים - סוד בקשר לאכילת מצות בתאריך זה דווקא כמו שראינו שאבותינו הקדושים אכלו מצות בתאריך זה עוד טרם יציאת מצרים וטרם קבלת התורה- הקפידו לשמור את אכילת המצות - אברהם - בביקור המלאכים בביתו, וכו כי הרי אז לא היה כל ענין של לזכר. אודה לרב בפתרון קושייתי, רחל
תשובה: המצה קשורה לחפזון. הדברים מפורשים בתיאור יציאת מצרים. אזכורים נוספים של אפיית מצות בתנ"ך הם מתוך חיפזון כדי לקבל אורחים בלתי צפויים (מבלי להתעכב עד שהעיסה תתפח): לוט אופה מצות לאורחיו שהתבררו לאחר מכן כמלאכים (בראשית י"ט, ג), גדעון נותן למלאך הבא אליו מצות וגדי עזים (שופטים ו, יט-כ), בעלת האוב מביאה עגל מרבק ומצות למלך שאול המתארח אצלה (שמואל א  כ"ח, כד). החיפזון בליל פסח איננו מקרי. הקב"ה מודיע מראש למשה שבלילה הזה יתבטא חפזון גם באירועים שיתרחשו בו וגם במצוות שיקיימו בו. התורה קובעת שעניינו של ליל פסח הוא חיפזון, זו גם הסיבה לאסור שבירת עצם, זו גם החובה לצלות את הקרבן כולו. על החשיבות הרעיונית של החפזון בפסח נכתבו דברים רבים, אני מביא לך קישור למאמר יפה של הרב סבתו
שאלה: להחמיר או להקל?!: ו מראש על התשובה, רציתי לשאול בענין שני דברים שהקשר ביניהם הוא האם להקל או להחמיר? 1. בערך בתקופת ספירת העומר החלטתי להפסיק לשמוע מוזיקה בכלל (לפני לא הקפדתי), ובעיקר מוזיקה לועזית לא צנועה שאני יודעת שלא עושה לי טוב. כמו הרבה דברים בחיים שלי, בגלל שהפסקתי את זה בבת אחת ולא בהדרגה, אני מרגישה שאני רוצה לחזור לשמוע מוזיקה לועזית יותר מבדרך כלל. דבר נוסף - אם אני זוכרת נכון, לקחתי על עצמי את זה בלי נדר לרפואת אנשים ולעילוי נשמות. האם יש לי היתר לחזור לשמוע מוזיקה לועזית צנועה כשאני יודעת שאין סיכוי שאחזור לשמוע מוזיקה לא צנועה? כי ממש קשה לי ואני רוצה לחזור לשמוע מוזיקה! 2. בערך אותו ענין עם תכשיטים. לקחתי על עצמי לרפואת ולעילוי נשמות, בבת אחת ובלי הדרגה, לא לענוד כלל תכשיטים, ועכשיו אני ממש מרגישה צורך לחזור לשים לדוגמה שרשראות וצמידים ברגלים. זה יהיה הרבה יותר צנוע ממה שנהגתי בעבר, אבל שוב - האם יש לי היתר?? רבה, נ.
תשובה: השאלות שלך אינן אם להקל או להחמיר אלא כיצד להתמודד עם העובדה שאת לוקחת על עצמך דברים שקשה לך לעמוד בהם. עניין זה כבר גינה קהלת (פרק ה  ג - ד): "כאשר תידור נדר לא-לוהים, אל-תאחר לשלמו כי אין חפץ, בכסילים: את אשר-תידור, שלם. טוב, אשר לא-תידור משתידור, ולא תשלם".  לקחתי על עצמי  זהו סוג של נדר. עליך לעשות התרת נדרים ולשם כך צריך לפנות אל רב.
שאלה: טבילת כלים: האם ניתן לטבול כלים גם בשעות שלאחר השקיעה ב
תשובה: אם זה מקווה לנשים אז רק אישה יכולה לגשת לשם. אם זה מקווה לגברים או מקוה מיוחד לטבילת כלים מותר בלילה.
שאלה: כללי: היי רציתי לשאול למה אסור לכתוב את שם ה,הרי יש לו מלא שמות וכינויים אז למה לא להסתפק בשם אחד בשמו המלא והנכון?
תשובה: אין לנו כל אפשרות: "להסתפק בשם אחד, בשמו המלא והנכון". ההסבר לכך הוא שאין לנו שום מושג על מהותו ועצמותו של ד. הכינוי  אין סוף  מבטא את חוסר היכולת שלנו להשיג את ד. הרעיון הזה מתבטא בתורה באמירה:  אהיה אשר אהיה. שמו של כל דבר בעולם מציין את מהותו ועצמיותו, המציאות והמהות של ד  היא מעל ומעבר לכל השגה שלנו. לכן גם אין אפשרות לקרוא בשמו הנכון. כל השמות שאנחנו מבטאים הם כינויים ותיאורים חלקיים מההופעה האלוקית האין סופית.
שאלה: טבילת צנצנת: האם צנצנות דבש של "יד מרדכי" צריכות טבילה, או שהן מיוצרות בארץ?
תשובה: באופן כללי הסוגיא הזאת שהיא מכונה: "שימוש חוזר בכלים שנקנה בהם האוכל" שרויה במחלוקת הפוסקים. רוב הפוסקים סוברים שלא צריך לטבול אותם וניתן לסמוך על דעה זו. ואם אתם בכל אופן חפצים כן לטבול אותם אז תטבלו אותם בלי ברכה.
שאלה: שינוי שם: כבוד הרב. שיניתי לביתי את השם שהיתה בת 3-4 חודשים מכיוון שלא אהבתי את השם שבעלי בחר לה והחלטנו לשנות לה את השם לשם ששנינו בחרנו. מאחר שלא היתחברתי ואפילו הוא היה גורם לי להרגיש רע וריחוק מימנה מיד רצנו לשנות בלי להתייעץ כלל עם רב. עברה כמעט למעלה משנה ואני מרגישה רע. קראתי שזה אסור בתכלית האיסור רק אם חס וחלילה מקרים קיצוניים מחלות שלא נדע וכאלה. אני מפחדת שאולי פגעתי לה במזל.? אולי אני עשיתי נזק בלתי הפיך לבת שלי??? מה דעתך כבוד הרב.
תשובה: הדרך הכי פשוטה לתקן זאת היא לקרוא לה בפועל בשני השמות יחד גם הישן וגם החדש. וכל המעיינים בשאלה זו ילמדו שני לקחים: א. לקבוע שם מתוך שיקול דעת עמוק ומתוך הסכמה מלאה. ב. לא לשנות שמות קיימים. תזכו לרוב ברכה ושמחה ולגדלה לתורה, לחופה ולמעשים טובים.
שאלה: עבודה בצוות עם נשים: אני עובד בצוות עם גברים בלבד.בעבר היו בצוות שתי נשים שפוטרו.לפני שפוטרו היה לי מאוד קשה לעבוד איתן.בצוות.כי תמיד חששתי מקרבה כי אני נשוי.ובכלל אני שואל מה עדיף? כי באמת עם עובדים עם נשים אז.לפעמים נוצרים מצבים שהולכים לאכול יחד ומדברים ובכלל אני שואל איך אדם אמור להתמודד עם זה.האם עבודה רק עם גברים יוצרת יותר סגירות כלפי נשים והאם בעצם זה טוב.אני זוכר עליי שהיה לי פשוט קשה חברתית עם נשים.מה הדבר הנכון? על תשובתך
תשובה: ב"ה, הדיבור צריך להיות מנומס ועניני בנושאי העבודה, לא צריך סגירות ולא צריך יחסי חברות. דני ארגמן
שאלה: שם לתינוק: אני בהריון עם בן,ושוקלת לקרא לבן דניאל או עידו מאוד חשוב לי לדעת מה מבין השמות עדיף ועד כמה זה משפיע על אופיו הנוח בהתאם לשם.
תשובה: גם דניאל, גם עידו שמות טובים על שם דמויות חשובות בתנ"ך. עייני תשובה מפורטת שמזכירה לטובה את שני השמות
שאלה: להיות אמיתית עם עצמי ולא מושפעת: לפעמים אני מרגישה שאני לא אמיתית עם עצמי. לדוגמא היום הלכתי לקנות חצאית ויצא לי לחשוב מה החברות יגידו. וזה מאד עצוב לי. יש לי את הדעות משלי ואת הסגנונות שלי ואני גאה בהם ורוצה להוציא אותם לפועל אבל לפעמים אני מרגישה שהחברה גם דופקת, אני לומדת באולפנא והרבה מהשיח שם זה על המראה והאופנה ורוב הזמן מדברים על הקניון הזה, ועל החנות החדשה וזה משגע אותי! אני רוצה להיות בחברה של הבנות שאני אוהבת וטוב לי אתם אבל אני לא רוצה להיות כזאת שזה רק מה שמעניין אותה ועל זה היא מדברת באולפנא שלה( בבית זה ממש לא ככה זה תופס מקום חשוב אבל אני יודעת מה יותר חשוב פשוט באולפנא על זה מדברים ןאני נגררת, אני מרגישה שאני מתחילה להיות מושפעת מהם וגם אני מתחילה לדבר על כל זה והזמן שלי סובב סביב זה.מה אני יכולה לעשות כדי שזה לא יהיה המצב? זה באמת עצוב לי! ויש לכם רעיון איך אפשר להיות אמיתי עם עצמך?
תשובה: לשואלת היקרה מדהים לראות שאלה כל כך אמתית. שמגיע מאדם אמתי. ממקום של אמת! אז האמת-אחלה שאלה!! כפי שאמרתי לפי שאלתך ניתן לראות קצת אחרת ממה שאת מרגישה וננסה לנתח את הדברים יחד. כתבת כי אתה חשה כי אינך אמתית-אבל אדם שחי בשקר-לעיתים חי את השקר! ואדם שיודע להבדיל איפה הוא בא לידי ביטוי בצורה הכי נכונה והיכן זה פחות הוא-הוא אדם שמאוד מחובר לאמת. כל שכן אדם שמפריע לו כאשר זה לא הוא ממש נמצא שם!-כך שאת בסיס הדברים כבר יש לך ואין לך אלא לשמוח. אכן ציירת היטב את המציאות שאנו חיים בה עולם שמסתכל על החוץ ולא על הפנים, עולם מלא בפרסום ופרצופים יפים "עלמא דשקרא"(עולם של שקר) ראי, ישנה טבעיות שאכן בנות סביב גילך אכן מתעסקות בחיצוניות. את כאדם מאוד אמתי-זה קשה לך, וטוב שכך.!! אז מה עושים? דבר ראשון את עצמך תיארת את הדברים נכונה: תעשי לעצמך מבחנים-לכי לחנות שהיא לא ממותגת למשל. או שאם תרגישי שאת קונה בגד אך ורק בשביל מה יגידו-אל תקני. אך עם זאת אני אומר רק נק  נוספת-אנו חיים בעולם שיפוטי ויש טבעיות גם ב"מה יגידו" נכון אנו צריכים להתרחק מכך, צריכים לשאוף לא להיות שם אבל אם אכן ישנו צעד שאנחנו רוצים לעשות ואנו גם מכניסים את שיקול ה"מה יגידו" אנו צריכים מצד אחד להבין שיש את הנק  הזו-ועצם הבידול של הנק  זה חשוב!! שזה יהיה לנו במודעות. ומצד שני לזכור שגם אני כאן וואלה אני עושה כי זה אני וכי אני רוצה ואני גם נמצא כאן! צריך להיזהר מביקורת עצמית מוגזמת-אחרי הכל אנחנו בני אדם ואנו צריכים לקבל גם את המושג-תהליך!!! שלבים בחיים. את כבר בשלב גבוה! כמו כן תתחברי לעצמך!! תקראי ספרים שמעניינים-אותך! תשמעי שיעורים שמעניינים-אותך!! תפתחי שיחות ודיונים עם החברות-כפי שאת מאמינה. כולנו מושפעים מהסביבה כל הזמן-אך את אכן צודקת ישנו גבול שעל האדם להציב לעצמו, אנו נמדדים בבחירות שלנו בחיים. באיפה-אני בחרתי. ויתכן שזה מה שמפריע לך שלעתים את מרגישה שהחברה בוחרת בשבילך. ולכן אם תנסי כמה שיותר להביא את עצמך ממילא יידחו הדברים שהם פחות את. באופן כללי בחיים-ככל שאנו מוסיפים טוב כך הרע מסתלק! אז לסיכום: ככל שאנו יותר בוחרים-כך אנו יותר אנחנו!! אנחנו צריכים לגדול מבחירה לבחירה. צריכים לקבל את עצמנו גם, לקבל את המקום של התהליך!! שווה לפעמים לבחון את עצמנו מה רע? שיהיה הרבה הצלחה!! ושוב סחטיין על השאלה הטובה-פשוטו כמשמעו!! חנן.
שאלה: מחשבות על ביטול אירוסין: אשמח ליעוץ. אני ממש בבעיה. שמי תומר(שם בדוי) בן 37. אני יוצא שמונה חודשים עם בחורה מקסימה ולפני שבוע הצעתי לה נישואין. לאורך כל הדרך היו לי ספקות,מחשבות,היסוסים וגם את הטבעת הבאתי בלב לא שלם. מאז הצעת הנישואין לפני שבוע אני לא מפסיק לחשוב אם עשיתי את הדבר הנכון. אני לא מרגיש שאני מאוהב בה. אף פעם לא הייתי מאוהב בה. אני יודע שפרפרים בסוף עוברים ולבסוף נשארים עם האופי של האדם ואכן יש לה אופי ממש טוב. היא מאוד אוהבת אותי ודואגת לתת לי את ההרגשה הזו.יש לה יכולת נתינה גבוה ולב טוב. היא בוגרת ואחראית ויש לה את כל התכונות להיות אישה ואמא טובה אבל אני לא יודע אם הרגש שיש לי אליה מספיק כדי להתחתן. היא לא עשתה לי אף פעם פרפרים או התרגשות.אף פעם לא ציפיתי ממש לפגישות איתה או הרגשתי התרגשות מסוימת ממנה. נעים לי איתה ונחמד אבל לא יותר. לפעמים אני ממש מרגיש מועקה גדולה בשיחות הטלפון איתה.היא לוחצת חזק לכיוון חתונה ובצדק כי היא כבר לא ילדה אבל אני ממש מרגיש שאני מכריח את עצמי להתקדם איתה. זה ממש מפחיד אותי. אני יודע שאני בדקה ה99 ואם אני צריך להתחרט אז זה עכשיו!!!! איך אני אדע אם הרגש שיש לי מספיק כדי להתחתן? האם נכון להתחתן רק אם נעים לי ונחמד? אני יודע שאהבה יכולה להתפתח בהמשך אבל אם לא? בכל שיחה איתה שנוגעת לחתונה ולעתיד הלב שלי דופק חזק ואני מרגיש פחד ומועקה. איך אפשר להתחתן במקום הזה? נמאס לי.
תשובה: ב"ה, יש לה הרבה תכונות מעולות כפי שתארת, וגם נחמד להיות איתה, אבל הפרפרים ממאנים לבא, עם כל הכבוד לפרפרים אי אפשר לתת להם לשלוט על כל החיים שלנו, אי אפשר בלי רגש אבל גם אי אפשר לתת לו לתקוע אפשרות והזדמנות כל כך טובה, בודאי לא בגיל מתקדם כשלכם. אם מדובר בקשר עקר מכל רגש - אי אפשר להתחתן, אבל יש כאן ביניכם קשר חיובי, צריך לעבוד יותר על הרגש ולא להמתין עד שהוא יבא יתקוף ויטלטל אותך. אשמח לעזור בפלפון 052-7710491 דני ארגמן
שאלה: קמח שיבולת שועל: רציתי לשאול כיצד בודקים או מנפים קמח שיבולת שועל?
תשובה: מצורפת מצגת שמסבירה כיצד לברור שיבולת שועל: