שאלה: צצער בעלי חיים: ח מתעלמים מצער בעלי חיים - למה? ידוע כמה חמור לצער בעל חי, שהיא מצוות עשה מן התורה, ראה מה קרה לרבי יהודה הנשיא כאשר ציער עגל, "פעם אחת הוליכו עגל לשחיטה. ברח העגל והכניס את ראשו תחת כנפי בגדו של רבי, כמי שאומר: "הצילני!" אמר לו רבי: "לך, לכך נוצרת!" אמרו (מן השמים): הואיל ואינו מרחם, יבואו עליו ייסורים. וסבל יסורים במשך 13 שנה ורק על ידי מעשה חלפו. רבי, לא הזיק, לא הכה, לא ציער את הבהמה, פשוט לא ריחם - וראו מה עונשו. ובכן, נתקלתי בסוגייה שהטרידה אותי במסכת סוכה דף כב, רק קראתי ובכיתי על האכזריות הנוראה. שם חכמים דנים, האם אפשר להשתמש בבהמה כדופן לסוכה. רבי מאיר: פוסל רבי יהודה: מכשיר בהמשך חכמים מנסים להבין את עמדת רבי מאיר שאוסר להשתמש בבהמה כדופן לסוכה (כאילו שעמדתו של רבי יהודה לא בעייתית) אז מה הסיבה שרבי מאיר פוסל? הוא חושש שהבהמה תמות או שפשוט תברח. חכמים מנסים להתיר את חששותיו של רבי מאיר על מנת שיצדד לשיטת רבי יהודה. ומציעים פיתרון: פיל קשור(!) למה דווקא פיל? גם אם היא תמות - מספיק גודל גופה לשמש כדופן. וכמובן לא תברח - נקשור אותה. אך התלמידים שואלים: "לפיל יש רווח בין הרגליים ובין הקרקע לבטן", ואז בדופן נוצר חור. אבל הפיתרון מגיע: נמלא את הרווח שבין רגלי הפיל בענפים וזרדים ויעלם החור. אבל התלמידים שואלים: ואם הבהמה תחליט לרבוץ ולנוח בכל זאת היא צריכה להחזיק דופן לסוכה למשך 7 ימים! ובמצב שכיבה גובה גופה פחות ממטר כנדרש. והפיתרון: נקשור אותה מהבטן לגג הסוכה כלפי מעלה כך שלא תוכל לרבוץ ולשכב. איפה החמלה והמוסריות לבעלי חיים? למה לקשור בהמה מסכנה בצורה שאין לה אפשרות לנוח ולשכב למשך שבעה ימים ולמלא את חלל האוויר בעצים, רק בגלל שאין לכם עם מה לעשות דופן לסוכה?! תחשוב משפחה יושבת באווירת חג בתוך הסוכה, והפיל כיצור חי, מבקש לנצח את חרדת המוות ומשמיע את קולותיו המעונים, והפחד וחוסר היכולת שלו להתמודד עם הבדידות, ומה שמעניין את יושבי הסוכה או בכלל אותם אנשים שחיו באותה תקופה (עובדה שהשאלה הזאת לא הטרידה אותם) "אל תדאגו, הסוכה תישאר כשרה, הוא קשור מכל הכיוונים, גם אם הוא ימות ויצטמק, הדופן ישאר מכוסה" איך אנשים באותה תקופה יכלו לחגוג סוכות יחד עם פיל מת?! ואם לא מת, להתעלם ממצוקתו למשך שבעה ימים? כנראה שאנשים לא היו כל כך מוסריים ורגישים באותה תקופה כמו היום (כנראה שתאוריית "ירידת הדורות" לא מדויקת) כנראה שח עם כל ידיעתם וקדושתם היו מושפעים ממנת המשכל ובאופן שבו אנשים פרמיטבים היו מתייחסים לחיות באותה תקופה. למה זה נשמע לנו הזוי כאילו פעם ראשונה אנחנו שומעים על זה? כי במרוצת הזמן, דאגו אנשי הדת עם התפתחות ההומניזם והשיווין, להתאים את פירושיהם והלכותיהם באופן מוסרי יותר, עד שאנחנו קוראים היום במאה ה-21 דברים שנכתבו לפני 2000 שנה - ונשמעים לא יותר מהזויים וחולניים. מאוכזב.
תשובה: אתה מגיע למסקנות מוחלטות בגלל הנחות מוצא שאתה רושם אותם כאן: "כנראה שאנשים לא היו כל כך מוסריים ורגישים באותה תקופה כמו היום (כנראה שתאוריית "ירידת הדורות" לא מדויקת) כנראה שח עם כל ידיעתם וקדושתם היו מושפעים ממנת המשכל ובאופן שבו אנשים פרמיטבים היו מתייחסים לחיות באותה תקופה." כיצד אתה מגיע למסקנות שלך לאחר שאתה בעצמך הבאת את דברי ח על מה שקרה לרבי כשלא היה קשוב לצערו של העגל. אתה מצאת את הרגישות הזאת אצל ח - אז איך הגעת למסקנות שלך? האם לא היה נכון יותר להציע את דבריך כשאלה פתוחה מבלי להחפז למסקנות כל כך קשות נגד רבותינו? אתה מצרף לדבריך תאור חי של משפחה ממוצעת בישראל בימי בית ח : "למה לקשור בהמה מסכנה בצורה שאין לה אפשרות לנוח ולשכב למשך שבעה ימים ולמלא את חלל האוויר בעצים, רק בגלל שאין לכם עם מה לעשות דופן לסוכה?! תחשוב משפחה יושבת באווירת חג בתוך הסוכה, והפיל כיצור חי, מבקש לנצח את חרדת המוות ומשמיע את קולותיו המעונים, והפחד וחוסר היכולת שלו להתמודד עם הבדידות, ומה שמעניין את יושבי הסוכה או בכלל אותם אנשים שחיו באותה תקופה (עובדה שהשאלה הזאת לא הטרידה אותם) "אל תדאגו, הסוכה תישאר כשרה, הוא קשור מכל הכיוונים, גם אם הוא ימות ויצטמק, הדופן ישאר מכוסה" איך אנשים באותה תקופה יכלו לחגוג סוכות יחד עם פיל מת?! ואם לא מת, להתעלם ממצוקתו למשך שבעה ימים?." האם אתה באמת סבור שמקרה כזה התרחש אי פעם? כמה פילים ראית בארצנו? השאלות שלך באות מתוך חוסר הבנה של דרכי הדיון בח. אין כאן המלצה כיצד להקים סוכה, יש כאן בסך הכל בירור הלכתי תיאורתי. אתה בעצמך כותב שהתלמידים מבקשים להעמיד במבחן את עמדת רבי מאיר. לקחת את דבריו עד הקצה כדי לבחון את עמידתם בכל אפשרות. אף לא אחד מהם חשב לפעול כך למעשה. אם תבדוק הלכה למעשה יתברר לך שאפשר לעשות בהמה דופן לסוכה (גם אדם יכול להיות דופן לסוכה) ואין בכך כל פגיעה בצער בעלי חיים. אני בהחלט יכול לראות בעיני רוחי את הרועה מעמיד בהמה לאכול חציר בצד שתי גדרות ותוך כך מניח עליה מחצלת או מספר ענפים, יושב ואוכל במשך עשרים דקות ומפרק את כל המבנה. לכך התכוונו ח.