LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: דברים שקשורים למסכת זרעים: לכבוד הרב אני מודה ומשבח על פעילותכם הרבה, בבירור אפשר לראות שמדובר באתר עם קלאס ולא קרקס. ועכשיו לשאלתי: אני לומד תורה ויצא לי ללמוד מספר משניות, אני לומד עם משניות קהתי וזה אחלה פירוש אבל יש לי קושי להבין חלק גדול ממסכת זרעים משום שיש שם כל מיני דברים כמו מירוח הכרי או תבואת הגורן ועוד כל מיני פעולות ודברים שקשורים לשדה. אני גם לא יודע איך זה נראה בפועל (קצירה למשל) ולכן זה יותר מקשה עלי להבין לגמרי את משמעות הכתוב. האם לרב יש אתר ספציפי שהוא יכול להמליץ לי או גם ספר, אם יש ספר איזה ספר טוב ואפילו יקר אני מוכן לקוכל להמליץ נות כי ממש חשוב לי להבין את כל הקטעים האלה של השדה ואז כשאני אקרא אני אוכל גם לדמיין איך זה נראה וללמוד יותר טוב גם בגמרא. אני מאוד אודה על העזרה!
תשובה: מקריאת השאלה ניכרת אהבת התורה והרצון העז ללמוד ולהבין. אשריך! אוכל להמליץ על שני דברים: א. קיימות משניות מהדורת רייזמן (באותה ההוצאה של הגמרות המבוארות במהדורת שוטנשטיין, הוצאת ארטסקרול   מסורה - אם הינך מכיר את הגמרות הנ"ל) במשניות אלו מבואר באופן נרחב בהקדמה ותוך כדי פירוש המשנה כל מושג וכל דין ולפעמים ישנו איור המלווה את ההסבר. ב. יתכן ובאתר של מכון התורה והארץ יהיה מעין מילון מושגים או סירטונים קצרים על ההלכות השונות הקשורות לסדר זרעים. בברכת "והאר עיניינו בתורתך" בהצלחה
שאלה: קדוש ליל שבת: כבוד הרב מדוע אומרים את עליכם בליל שבת שלוש פעמים? האם לא מספיק פעם אחת?
תשובה: בע"ה לשואל במשנה במסכת מנחות ח מתארים שבעת קצירת מנחת העומר הקוצר היה שואל את הנוכחים כמה שאלות בעניין ביצוע הקצירה, וכל שאלה היה שואל שלוש פעמים. הסיבה לכך היא שהחזרה המשולשת מקבעת ומחדירה את הדברים בלב האומר והשומעים. מאותה סיבה אנו אומרים " עליכם" שלוש פעמים (ליקוטי מהרי"ח). הרב עודד מילר
שאלה: טקסי דיבוק או חולי נפשי: האם הטקסים המתקיימים בימינו ע"י רבנים כמו הרב מנשה המון והרב בצרי להוצאת "דיבוק" הם לרוב אנשים חולי נפש ולא אחוזי דיבוק? האם קיים דבר כזה דיבוק בימינו בשנת ה-2000?
תשובה: אינני מבין בזה, אבל לא נראה לי מדוע היה יכול להיות דיבוק לפני מאה שנה ולא יכול להיות גם היום. אינני מכיר את הרבנים שהזכרת ואם הם ידועים כמבינים בתחום זה, אבל אפשר לנסות ולראות אם יש בזה ממש או לא. אין להאמין אמונה עיוורת כמו שאין לפסול באופן גורף.
שאלה: תפו"א שנלקחו משדה: הרב ו החבר שלי קיבל מגיסו, וגיסו לא יודע של מי השדה והוא גם לא יברר ככל הנראה. מה יעשה חברי? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "תפו"א שנלקחו משדה"
תשובה: וברכת ד' אפשר לסמוך על רוב הקרקעות המכורות, בודאי שאין זה לכתחילה. שבת יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ
שאלה: להניח רשת פינג פונג בשבת: האם מותר להניח בשבת רשת של שולחן פינג פונג על התקן ברזל שמחובר לשולחן הפינג פונג עוד מלפני שבת?
תשובה: למיטב הבנתי, "הנחת" הרשת נעשית על ידי השחלת שוליה על מוטות ברזל קטנים. אם אכן מדובר רק בהשחלה, ואין צורך בשבת עצמה לשלוף ולתקוע את המוטות - וודאי שאין בכך כל איסור. אוסיף עוד הערה לגבי עצם המשחק: אף על פי שאין בפינג-פונג משום עשיית מלאכה בשבת, ואף לא איסור מדברי חכמים, בכל זאת רצוי מאוד שבשבת האווירה בבית תהיה של עונג שבת משותף של כל בני הבית סביב תפילה, לימוד, שירה ומנוחה. הרב עודד מילר
שאלה: נוסח בסיום הש"ס משנה: הרב, בעז"ה אני בדרך לסיום סדר טהרות במשנה ועל ידי כך גם את כל הש"ס. מהו הנוסח שצריך להגיד בסיום? האם לומר "הדרן עליכם סדר טהרות ושישה סדרים" בפעם אחת ולהגיד עליהם קדיש או לעשות סיום על טהרות וקדיש ולאחר מכן סיום על הש"ס ולאחריו קדיש? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "סיום כל הש"ס"
תשובה: אשרייך שאתה זוכה לסיים את כל הש"ס. יהי רצון שתזכה ללמוד עוד ועוד ולזכור את לימודך. יש לעשות סיום אחד על שניהם ולהזכיר שניהם יחד. השמחה, אכן, היא כפולה אולם אתה מסיים יחד את שניהם.
שאלה: חימום מרק קפוא בשבת: וערב טוב לרב. שאלתי היא לגבי דין בהלכות בישול בשבת, השו"ע פוסק בסימן שיח סיעף טז שפשטידה מותר לחמם אותה בשבת ואפילו במקום שהיד סולדת בו, ואף על פי שהשומן נמוח אין בזה בעיה כלל. השו"ע מתמודד עם שתי בעיות שיש. 1- מוליד.- ועל כן פוסק כרמב"ן וכרשב"א וכרמב"ם שאין בעיה של מוליד בדבר שהיה נוזל וקרש. 2- בעיה שניה היא בישול? וגם לגביה פוסק השו"ע שמותר לחמם את השומן אפילו במקום שהיד סולדת בו, משמע שסובר שאין בעיה של בשול בשומן, ההסבר שלמדתי הוא מכיוון שהוא עכשיו הוא יבש יש לו דין של יבש, ואין בישול אחר בישול ביבש, ואפילו שאחר כך יהפוך לנוזל זה גרמא ולא מחמירים בזה מכיוון שיש ראשונים שבכל מקרה סוברים שאין בישול אחר בישול בלח. שאלתי היא האם אפשר להגיד שכל דבר נוזל שכבר בושל בערב שבת, ועכשיו הוא קפא או קרוש ואינו נוזל נתיר לחמם אותו על הפלטה בשבת מכיוון שכעט הוא יבש, האם דין זה נכון גם לגבי מרק קפא? או רוטב שמקפיאים? וגם לגבי כל השומן שיש באוכלים? אני יודע שלאשכנזים יש בעיה של מוליד בגלל החומרא שכתב הרמ"א, אך שאלתי היא לא למעשה אלא ללימוד וההבנה, וגם למי שפוסק כשו"ע? אשמח להבין מה הם הסברות והחילוקים אם יש, ומהו הדין? וסליחה על ההפרעה!
תשובה: שלם וברכה. בשביל לענות על שאלתך אציע קודם כל את הסוגיה בקצרה- בעניין חימום שומן מבושל שנקרש אנו מתמודדים עם שלושה בעיות א. בישול- ועל זה אנו אומרים שאין בישול אחר בישול ביבש. (יבואר לקמן הטעם) ב. מוליד (כלומר שנראה כיוצר דבר חדש בשבת ואסור ובלשון רש"י דמי למלאכה שבורא מים הללו)- ובזה אנו אומרים שכיוון שזה נעשה מאליו אין פה בעיה כי אינו נראה כבורא כי לא עשה מעשה. ג. נולד (כלומר דבר שנוצר בשבת אסור משום מוקצה )- ובזה נחלקו השו"ע והרמ"א, שהשו"ע פסק כדברי האומרים שאין פה נולד והרמ"א פוסק להחמיר כדברי בעל התרומה. (ובהסבר מחלוקת הראשונים אפשר לומר או שנחלקו האם פוסקים כרבי שמעון שאין מוקצה בנולד או כרבי יהודה (כמו מחלוקת הראשונים עם ר"ת (מובאת בהרחבה בערוך השולחן סימן שח ס"ק ו)) או שגם בעל התרומה מודה שפוסקים כר"ש אלא שמגדיר מציאות זו כנולד גמור שגם רבי שמעון מודה שיש דין מוקצה) חשוב להדגיש שבמוליד אסורה הפעולה ובנולד אסורה התוצאה. למה שומן קרוש נחשב יבש? הגרשז"א (שולחן שלמה סימן שיח ס"ק נט.ב)מסביר שכיוון שהמצב צבירה הטבעי (כלומר בטמפרטורת החדר) של השומן הוא מוצק חשיב יבש לעניין בישול אחר בישול בשונה ממים שמצבם הטבעי הוא נוזלי וודאי חשיב לח ושייך בו בישול אחר בישול. ונראה לי להביא ראיה לדבריו מהמשנ"ב דהנה הרמ"א כתב שכשהשומן בתוך קדרה עם רוטב שנקרש וודאי שאין בעיה של נולד לדעת השו"ע ועל דבריו אלו כתב המשנ"ב שכל זה מצד נולד אבל בישול יש ברוטב כי הוא דבר לח. עכ"ל. ואע"פ שמדובר על רוטב קרוש כיוון שמצבו הטבעי הוא לח חשיב כבר עכשיו כלח. ומה שכתב כבודו שהדברים הם מפני שזה גרמא לפי דבריו כל בישול בשבת יחשב גרמא כיוון שכשמניח את התבשיל על האש לא מתבשל מיד. וזה וודאי אינו אלא וודאי שלא שייך בזה גרמא וכיוון שהניח את הסיר על האש התחיל את תהליך הבישול. ומכאן לשאלתך- לפי מה שאמרנו עד עכשיו וודאי שמרק קפוא שייך בו בישול כיוון שמצבו הטבעי הוא לח ומיד כשמתקרר הלך ממנו שם בישול (כמ"ש הגרשז"א שם על חמאה (וגם מה שמסתפק שם בזה זה רק כיוון שכרגע החמאה היא גוש ולא תהפוך לנוזל ממש בחום החדר)). וה"ה לרוטב קפוא. לעניין שאר שומנים אם מצבם הטבעי הוא קרוש לא שייך בהם שוב בישול ואם מצבם הטבעי הוא נוזל שייך בהם בישול.
שאלה: מסיבת הפתעה בשלושת השבועות: האם מותר לערוך מסיבת הפתעה לאמא בשלושת השבועות, כאשר המסיבה נערכת באופן צנוע ומשפחתי, ללא תזמורת ריקודים וכדו? תבורכו מן השמים השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "קיום בר מצווה ב-3 השבועות "
תשובה: אין לקיים מסיבת הפתעה בזמן שיש לצמצם בו בשמחה ולא להרבות בפרט לדבר שאין זה זמנו.
שאלה: הגפן על סורגים: הגפן שלי מטפסת על הסורגים, האם זה נקרא מודלית? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "גפן בעציץ לביהמ"ק"
תשובה: וברכת ד' בודאי, רוגלית היא על קרקע עצמה. התשובה שלי הייתה לעניין שביעית. שבת יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ
שאלה: שימוש בדג בתור פיתיון: האם מותר לתפוס סבידה או קלאמרי (סוג של דינון קטן) בישביל שיהיה פתיון על החכה לתפוס דג גדול בשם אנטיאנס, הבעיה שצריך לתקוע את קרס בתוך הסבידה קלאמרי. האם זה מותר?
תשובה: באופן מזדמן ולא קבוע אפשר להקל. אמנם אין לתקוע את הקרס כשהם עדיין בחיים משום צער בעלי חיים.
שאלה: משחק גוגואים בשבת : לכבוד הרב רציתי לשאול האם מותר לילדים לשחק גוגאים בשבת, ויש בזה כמה פרטים. 1) מצד מוקצה, והאם יש הבדל אם הגלעין היה כבר לפני שבת או שרק בשבת אכלו את המשמש? 2) מצד קניין (כי מי שמנצח זוכה בגוגאים בשבת), הרמ"א בשלח,ה אסר מצד מקח וממכר השאלה האם זה שייך רק מגיל 12 או גם קודם? 3) הערוך השולחן בשלח סעיף ח התיר מצד אסמכתא השאלה האם זה שייך גם בדבר שתלוי במיומנות של הילד כמו גוגאים איך זורק אותם ולא הימור למשל כמו זוג או פרד (שזה הדוגמא שם) 4) האם יש הבדל בין גוגואים שלא שווים כסף לקלפים של רבנים למשל ששווים כסף? 5) האם זה שאין זכייה לקטן משנה? זה תלוי מה דעת אביו?
תשובה: היות והגרעינים מיועדים למשחק אין בהם בעיה של מוקצה. גם אבנים, למרות שסתם אבן היא מוקצה כי היא לא ראויה לשום דבר - אם ייחד אותה למשחק היא לא מוקצה. גם חול, אם יש לאדם ארגז חול שמיועד למשחק, למרות שחול הוא מוקצה יהיה מותר לשחק בו בשבת כי הוא מיועד לכך. יש מחלוקת על כל קניין של קטן כשיש דעת אחרת מקנה, שהש"ך פוסק שבדעת אחרת מקנה קניין קטן מדאורייתא וכל מה שאמרו שקניין של קטן הוא מדרבנן זה רק במציאה שאין שם דעת מקנה, ויש אחרים שאומרים שגם כשיש דעת אחרת מקנה הקטן קונה רק מדרבנן ולא רק במציאה. כאן שקטנים מקנים זה לזה הקנין הוא מדרבנן, אפשר לעשות כך שיתכוונו שלא לזכות אלא שיישאר אצל הזוכה ובמוצאי שבת יקנה את זה מדין חצר.
שאלה: בהמשך לתשובת הרב: לכבוד הרב לא הבנתי מדוע לעניין שאלת הגזל אפשר להסתפק בהנחה שרוב החלקאים מפקירים את התפוחי האדמה שנשארו אחרי הקטיף, ולגבי שמיטה אי אפשר להסתפק בהנחה שרוב הקרקעות נמכרו. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "תפו"א שנלקחו משדה"
תשובה: וברכת ד' לעניין הפקר, כל מי שקטף ולא אסף גילה דעתו שזה הפקר. אבל לעניין היתר מכירה אין כאן מעשה אלא רובא דליתא קמן. שבת יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ
שאלה: גידול כלב ע"י כהן: האם לפי ההלכה מותר לכהן לגדל כלב בתוך ביתו?
תשובה: רק למי שגר באיזור ספר שיש שם סכנת אויבים, ובתנאי שהוא נזהר שיהיה הכלב קשור שלא יגרום שום נזק לשום אדם.
שאלה: קרש חיתוך שאולי הוא בשרי: חתכתי בצל על קרש שאני ספק יודע אם הוא בשרי או חלבי, רוב הסיכויים שהינו חלבי, ואת הבצל חתכתי עם סכין חלבית בת יומה הקרש אינו בן יומו בכל מקרה. האם הבצל והתבשיל שהכנתי אותו כשרים וכן מה דין הכלים
תשובה: גם עם הקרש חיתוך בשרי המאכל מותר באכילה., והכלים אינם צריכים הכשרה. לכתחילה צריך להקפיד בדבר חריף גם על קרש חיתוך מתאים. (חוכמת אדם כלל נו,ב. הגרי"ש אלישיב- מתיר)
שאלה: צדקה לעני שקונה מותרות: רצוני לשאול שאלת המשך, שלא הייתה עליה התייחסות בתשובה זו. הודגש ענין הסיפור המהימן של העני. אך יש מקרים שבהם אכן הסיפור נאמן - העני אין לי כסף "לגמור את החודש". אך מה לעשות, שאני רואה שהוא מעשן, דבר יקר מאד שאני לעצמי לא יכול להרשות (ואילו הייתי מרשה זאת לעצמי הייתי צריך בעצמי לאסוף כסף.), ואני רואה אותו קונה מותרות בסופר שאני לא מרשה לעצמי לקנות (וזוהי בדיוק הסיבה שלי נשאר קצת כסף.), אז האם אני אמור לתת לו? הסיפור אכן מהימן, אבל אני גם רואה את מה שעומד מאחורי הסיפור, ואני שואל את עצמי, האם עלי לתת כסף למותרות כשאני לא מרשה לעצמי לבזבז כסף על מותרות אלו? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "צדקה לכל עני שמבקש?"
תשובה: לשואל, הגמרא בכתובות סז ע"ב דנה על מותרות לעני, ואומרת דברים סותרים לכאורה, על פי הפסוק: "כי פתח תפתח את ידך לו והעבט תעביטנו די מחסרו אשר יחסר לו" (דברים טו, ח): "די מחסורו - אתה מצווה עליו לפרנסו, ואי אתה מצווה עליו לעשרו. אשר יחסר לו - אפילו סוס לרכוב עליו ועבד לרוץ לפניו. אמרו עליו על הלל הזקן, שלקח לעני בן טובים אחד סוס לרכוב עליו ועבד לרוץ לפניו  פעם אחת לא מצא עבד לרוץ לפניו, ורץ לפניו שלשה מילין". מחד, המצווה היא לפרנס ולספק את הצרכים הנחוצים, ולא להעשיר את האדם. מאידך, הגדרת הדברים הנחוצים אינה קבועה אלא על פי הרגליו של האדם. בהמשך הסוגיה שם (סז ע"ב - סח ע"א) צרור מעשים בעניין זה, חלקם מחזקים את הצורך לספק לעני גם צרכים מופרזים לכאורה (מעשה העני בגליל העליון, העני שבא לפני רבא והעני בשכנותו של מר עוקבא, שזכו לבשר מרובה ויין לזלף), ובחלקם המסר הפוך, שאסור לעני להתפנק מדי (העני שבא לפני רבי נחמיה, והעני שקיבל צדקה מרבי חנינא וניצל אותה לקניית כלי כסף וזהב). בסוף הסוגיה נאמר שחובה על העני לרדת ברמת החיים ולהחליף, למשל, כלי זהב בכסף וכלי כסף בנחושת לפני שיקבל צדקה, אך הגמרא מחלקת בין כלים לשימוש אישי יותר, שבהם קשה לעני להסתגל לירידה ברמת החיים, לבין כלים שאינם לשימוש אישי. כמו כן מחלקת הגמרא (על פי פירוש הרי"ף ופסק השו"ע ביו"ד סי' רנג ס"א) בין מי שירד מנכסיו והציבור לא יודע זאת, והוא נוטל צדקה בסתר ממכריו, שרשאי להשאיר ברשותו את כליו היקרים, לבין מי שנוטל מקופת הצדקה הציבורית, שחייב למכור את כליו. נמצא, אפוא, שמי שהיה אמיד והתרגל לקניית מותרות רשאי להמשיך בכך ובד בבד לקבל צדקה, אם מדובר במותרות שהוא תלותי בהם (לפי המאירי שם - עד כדי נזק בריאותי אם ישנה את הרגליו), או שעניותו לא ידועה לציבור והוא זקוק למותרות כדי להסתיר את מצבו. לכן, אם העני המדובר היה אדם מבוסס והתרגל לרמת חיים מסוימת וכעת קונה דברים שבראייתו ובראיית בני משפחתו הם אלמנטריים - הוא זכאי לצדקה ויש להמשיך ולתת לו (אם כי, מסתבר שאם יש עני אחר הזקוק לדברים דחופים יותר הוא קודם, השווה סימן רנא סעיף ז: "חייב להקדים להאכיל הרעב מלכסות הערום", וכך שמעתי בשם הרב ליכטנשטיין זצ"ל). ואם מסתבר שהוא התרגל לבזבז את כספי הצדקה על מותרות - אין לתת לו כסף מזומן כצדקה, ואפשר להעביר את הכסף עבורו לקופת צדקה מקומית שתלווה את המשפחה ותדאג לוודא שהכסף ינוצל כהלכה.
שאלה: תבלין מעל סיר רותח: האם אני יכול לפזר תבלין מעל סיר בשרי שמתבשל ומעלה אדים, ולאחר כך לשים מאותה קופסה של התבלין לסיר חלבי שמעלה אדים? אני חושש שמא האדים נקלטו או שאין צריך לחשוש כי זה רק כמה שניות? ואם כבר עשיתי את זה מה הדין לעניין הכלים והמאכל
תשובה: אכן לכתחילה אין לבזוק תבלינים ישירות מעל תבשילים חלביים או בשריים, אלא יש להוציא מעט תבלין לתוך כף היד, ומהיד לתת לתוך התבשיל. אמנם בדיעבד הכלים והמאכל לא נאסרו. הרב עודד מילר
שאלה: בחירה חופשית בדבר הרשות: האם יש בחירה חפשית בדבר רשות מוחלט (למשל, מה לאכול)? מהרמח ל במאמר העיקרים (ערך בהשגחה ) משמע שאין: ואשר אינו עניין לא למצווה ולא לעבירה, הנה עניין האדם בהם כעניין שאר המינים במקריהם, שהנה יבואו לו מכוח עליון שינועעו אליו, אם לשמירת חוקות מינו, או להגיע לו שכר או עונש כפי מה שראוי לו". האם יש דעות אחרות בדבר? אם כן, כמי דעת הרב?
תשובה: כיון שכמעט שאין מעשה שיש בו או קצת עבירה או קצת מצוה יש להניח שיש בזה בחירה חופשית כמעט תמיד. רק במקרים נדירים אין בחירה והם באים לשכר או עונש.
שאלה: מעבר דירה שגרם למצב גרוע: עברתי לביתי לפני כ4 שנים, ומאז נראה לי שהכל תקוע לי, לא זז כלום. יש לציין שאני נשואה כ20 שנה ויש לנו כ4 ילדים, ושנינו עובדים בעבודות מסודרות, אבל כבר זמן רב שאני ובעלי לא מפסיקים לריב, ונראה שהסוף של הנישואים שלי קרב. האם כדאי לי לעבור דירה?
תשובה: כדאי לעשות חנוכת הבית עם עשרה אנשים וכן לבדוק את כל המזוזות בבית. ואם זה לא עוזר לקבוע שיעור תורה בבית פעם בשבוע, ובע"ה הכל יהיה לטובה.
שאלה: מנהג שונה בעת קבלת שבת: שבוע טוב, חבר חזר מחו"ל (אנגליה) וסיפר כי בבית הכנסת בו התפלל בשבת בעת מזמור לדוד ישבו הקהל ובכל לכה דודי הקהל עמד. האם יש מקור למנהג זה? ומדוע לא נוהגים כך בשאר המקומות? ישר כח ותזכו למצוות
תשובה: חיפשתי קצת ולא מצאתי מקור בעניין. המקור לקבלת שבת הוא כנראה מהאר"י, שהיה יוצא עם תלמידי לקבל את השבת. המנהג התקבל בכל קהילות ישראל ונהגו לעמוד במזמור לדוד. יש שנהגו לעמוד גם בלכה דודי. ייתכן שבמקום שהתפללת יש מנהג אחר.
שאלה: בדיקות גנטיות - האם מותר?: שבוע טוב, רציתי לשאול אודות בדיקות גנטיות אישיות המאפשרות לחשוף מחלות רח"ל שקימות בגנים של הנבדק. מדובר בבדיקה לא יקרה המשתמשת בבדיקת רוק ונותנת תמונה די מלאה על המבנה הגנטי והמשמעויות שלו. יש לציין שלחלק מן התוצאות אין בשלבים האלה דרך להתמודד. האם מותר להיבדק בבדיקה מעין זו או שלעיתים עדיף לא להיכנס לנסתרות אלה? ושאלה נוספת - האם העובדה שבני עדות שונות המתחתנים זה עם זה יש להם פחות סיכויים לבעיות גנטיות בצאצאים מאשר בני אותה עדה - האם זה לא מעין מסר מהקב"ה שעדיף דווקא נישואין מעורבים? ישר כח ותזכו למצוות
תשובה: כבר כתב הרב משה פיינשטיין שחשוב מאד לעשות את הבדיקות כדי לברר מה המצב של הבן אדם ולמנוע מחלות נוראות לעתיד. כדאי מאד להתיעץ עם גנטיקאי כדי לברר איזה בדיקות לבצע גם לגבי העדות השונות.
שאלה: ברכת כהנים בבית אבל : הרב.האם הרב יוכל להפנות אותנו למקורות ההלכה ( ספרדים ומנהג ירושלים -כן ואילו האשכנזים לא לפי רוב הדעות ומיעוט שכן אומרים ). השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "ברכת כהנים בסוכת אבלים"
תשובה: כך מובא בספר צרור החיים תשובות מראשון לציון הרב מרדכי אליהו זצ"ל
שאלה: מתי הכהנים יכולים לרדת מהבמה?:. מתי, והאם נכון הוא שכוהנים יכולים לרדת מיד לאחר ברכת כוהנים מהבמה, באמצע הקדיש, ולעיתים לפני תחילת קדיש. ולחזור למקומם? והאם יש הבדל בנושא זה בין ספרדים לאשכנזים? בברכת שבוע טוב ומבורך.
תשובה: במקומות שמברכים את הכוהנים, בברכת חזק וברוך או שכויח, עדיף לא לרדת באמצע הקדיש שלא יברכו אותם וזהו דיבור אסור באמצע הקדיש, ולא יתבטלו מעניית אמן. (קכח, מ"ב ס). הדין לכול העדות.
שאלה: חיתוך שקיות אשפה מגליל: הרב פסק שבקריעת מפת ניילון מגליל, או בקריעת נייר טואלט, אסור משום מתקן מנא. מה לגבי גליל של שקיות אשפה, כאשר מתגלה בשבת ששכחו לחתוך מלפני השבת, ומדובר בסעודה רבת משתתפים? לכאורה השקית כבר קיימת, מדובר רק בהפרדת דבר קיים. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "חיתוך נייר טואלט בשבת"
תשובה: אסור, זה מתקן מנא.
שאלה: קרובי משפחה שלא שומרים על הפרדה: א. ראיתי אצל קרובת משפחה האופה עוגה חלבית בתנור לאחר מאפה ממולא בבשר, האם מותר לאכל את העוגה? ב. האם בכלל מותר לאכול אצלם דברי מאפה. (הם מפרידים בין בשר לחלב בבישול וכד ) ג. אם לא, האם עלי להתריע בפני בני משפחה אחרים לבל יאכלו אצלם?
תשובה: וברכת ד' א. אפשר לאכול. יש מקום לאסור רק באפיה בזמן אחד. ב. אפשר, אם הם מקפידים על הפרדה. ג. לא. כדאי לדבר עם הקרובים שישתדלו לחכות 24 שעות ולחמם את התנור לפני שמוש חלבי. בברכת התורה והארץ יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ
שאלה: מקלחת בשבת - הסקה מרכזית : מה הפיתרון למקלחת בשבת כאשר מערכת המים החמים היא לא דוד שמש ולא דוד חשמלי,אלא מערכת הסקה מרכזית, כלומר חימום ישיר ברגע ההפעלה? מראש. בשורות טובות השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "מקלחת בשבת"
תשובה: אין פתרון, זה אסור.
שאלה: נטילת הידיים שאחרי הלוויה: אחרי שרוחצים ידיים בסיום לוויה, אין אנו נוהגים לנגב ידיים. מדוע?
תשובה: כאשר אדם נוטל ידים לאכול הוא חייב לנגב כדי שלא יאכל בידים מסואבות ולכן יש דעות שאם אדם מטביל את ידיו לא צריך לנגב, אנחנו לא פוסקים ככה כי הרמ''א לא פסק את זה, אבל כאן שהנטילה היא לא בשביל לאכול אין קפידא לנגב, ויש סיבה לא לנגב על פי חכמה פנימית.
שאלה: גילוח ותספורת באבל על אבי: אבי נפטר בט"ז באייר שנה זו (ה תשע"ה) ונקבר בערב של אותו יום, אור לי"ז באייר. לפי מנהגי ספירת העומר, הפעם האחרונה שהתגלחתי לפני כן הייתה ביום העצמאות (שחל השנה בד באייר) ואילו הפעם האחרונה שהסתפרתי הייתה מספר ימים לפני פסח. אם הדבר משנה, התחתנתי השנה כחמישה חודשים לפני פטירת אבי (אור לי בכסלו), כך שאני חתן בשנה הראשונה. הבנתי שבכל אבל אחר מותר להסתפר ולהתגלח כבר בסיום השלושים, ואילו באבל על אב או אם יש לחכות "שיגערו בו חבריו" כלומר לאחר שלושה חודשים מן הפעם האחרונה שהסתפר או התגלח. מצד שני, הבנתי שישנה קולא לאנשים שאינם מגדלים זקן ומתגלחים בדרך כלל כל מספר ימים, להתגלח בלבד (ולא להסתפר) עם תום השלושים. כיוון ששבועות עקר את השלושים התגלחתי כבר בערב שבת שחל השנה בצמוד לשבועות. שאלותיי: א. האם נהגתי כשורה כשהתגלחתי? ב. האם אכן ישנו הבדל בין אנשים שמגדלים זקן לאנשים שאינם מגדלים זקן לעניין גילוח באבל על הורים? ג. על כל פנים, מתי אוכל להתגלח ולהסתפר?
תשובה: נהגת כשורה. אין הבדל האם האדם רגיל להתגלח או לא. יש הבדל בין גילוח זקן לתספורת, שגילוח זקן אחרי חודש מותר, ותספורת סופרים שלושה חודשים מהתספורת האחרונה או שחבריו גוערים בו. אתה יכול להתגלח מסוף השלושים (במקרה הזה ערב שבת שלפני שבועות) ולהסתפר לפני י"ז בתמוז (שאז נשלמים שלושה חודשים מהתספורת האחרונה שהיתה לפני פסח) אלא אם כן החברים גוערים בך לפני כן.
שאלה: נופש בשנת אבל: האם מותר בשנת אבל על אימי לנסוע עם הילדים לחופש בקיץ? או ליסוע עם הבעל לבית מלון למנוחה? ומה בדבר נסיעה לחו"ל עם הבעל בשנת האבל? (ועל דרך מגיעים לקברי צדיקים בחו"ל).
תשובה: לנוח בבית מלון עם הבעל מותר. נופש עם המשפחה, אם לא עושים את זה במסגרת משפחה מורחבת אלא במתכונת מצומצמת, רק עם הילדים שלכם - זה לא נקרא מסיבה ומותר. לגבי נסיעה לחו"ל למלון, עצם הנסיעה לחו"ל ולא משנה עם הבעל או בלעדיו, אם היא לא דבר מצווה - הדבר אסור.
שאלה: לקבוע מזוזה בבניין ציבורי: חברתי גרה בבניין ציבורי ומאחר שאני רגיל תמיד לנשק מזוזה בכניסה ויציאה למקומות - שמתי לב שאין בו מזוזה באחד הפתחים הראשיים, יש את החלק הפנימי בלבד שמראה שהיתה שם בעבר. מותר לי לקבוע שם מזוזה בעצמי?
תשובה: ודאי, זה זיכוי הרבים. וכשאדם קובע מזוזה במקום שהוא לא הבית שלו מברך "על קביעת מזוזה" ולא "לקבוע מזוזה".
שאלה: שינוי מקום בשתיית מים: 1. אם אדם שותה מים בסלון ביתו ויוצא לחצר הבית ולאחר זמן מסוים בדעתו לשתות שוב, האם עליו לברך שהכל שוב? 2. פועל העובד בבית הכנסת נכנס לחצר שתה מים ובירך שהכל, לאחר מכן נכנס לעזרת הנשים, לתקן ריהוט ולאחר חצי שעה רוצה לשתות שוב. (כך במשך כל שעות העבודה, כלומר הפועל נמצא במתחם מסוים הכולל, בית כנסת, עזרת נשים, בית מדרש, אולם גדול לכנסים) האם בכל פעם שירצה לשתות עליו לברך שהכל מחדש? או די שיברך פעם אחת ויכוון על כל המשקים שישתה שישתה במשך יום עבודתו, כמובן באותו מיתחם בלבד? 3. אשמח לקבל מקורות לגבי השאלות שנשאלו.
תשובה: כאשר מסיחים את הדעת וכאשר משנים מקום (עוברים מבית לבית) צריך לברך ברכה אחרונה, וכאשר שותים בזמן אחר או במקום אחר צריך לברך שנית. (קעח,א ב) 1. ועכשיו נפרוט לפרטים: מעבר ממבנה למבנה או יציאה לחצר בוודאי צריך לברך. 2. כאשר אתה במקום והמים באותו מקום אפשר לכוון שלא לברך, אך אדם ששותה נוצרת הפסקה בין שתייה אחת לשתייה שנייה ראוי לברך ברכה ראשונה ואחרונה בכול פעם. 3. שו"ע קעח א-ב ונושאי כלים שם.
שאלה: קריאת שמע שעל המיטה בעמידה: ערב טוב, האם מותר להגיד קראית שמע של המיטה בעמידה? (ואם זה קשור לפי עדות,אני תמנייה)
תשובה: לא רק שמותר, אלא אף יש בזה צד הידור! "ראוי לכל ירא וחרד להתנהג כן לקרותה מעומד, ועל כל פנים בישיבה, אך לא בשכיבה על מטתו" (יסוד ושורש העבודה שער ז, פרק יב). הרב עודד מילר
שאלה: אפשר לפגוע בי עם תמונה?: היום הייתי מהבית ספר בטיול בסחנה. היו שם מלא ערבים,ואחד מהם צילם אותי ואת חברה שלי (בנות 17 )כשהסתכלנו.לא יכולנו לעשות כלום רק שאלנו אותו בתקיפות למה הוא צילם ולא ענה. האם הוא יכול להשתמש בתמונה או לעשות לנו משהו כמו כישוף? שאלה רצינית,.
תשובה: אין לחשוש לשום דבר מסתורי, ורק יש לשים לב שלא ינסו לעקוב אחריכם ולעשות לכם מעשים רעים. אם תרגישו במעקב פנו למשטרה, וד' ישמור עליכם.
שאלה: אבדה של טרמפיסט אלמוני ברכב שלי: לפני כחודשיים העליתי ברכבי שלושה טרמפיסטים, שהדבר היחיד שאני יודע עליהם הוא שהם למדו אז בישיבה באלעד. למחרת מצאתי ברכב עט, שכנראה היה שייך לאחד מהם. האם חלה עליי חובה כלשהי ביחס אליו? האם אני יכול לנכס אותו לעצמי ולהשתמש בו?
תשובה: : אם אין סימן בעט, ומצאת אותו לאחר זמן ומסתבר שהמאבד כבר שם לבו לכך שאבד לו העט והוא התיאש ממנו, אין עליך חיוב השבת אבידה, ואתה יכול להשתמש בו כרצונך. מקור הדין: הגמ' בב"מ כא: כותבת דבר שיש בו סימן חייב להכריז, כך שאם יש בעט סימן עליך להכריז בישיבות באלעד. אם אין סימן, יש חילוק מתי המוצא הגביה את האבידה, אם הגביה את החפץ לאחר יאוש הרי אלו שלו. ואם הגביה לפני יאוש אינו יכול לטלו לעצמו אף אם הבעלים התיאשו. אך במקרה שלך יש לדון האם זה שהעט הגיע לרשותך לפני יאוש מחייב אותך בהשבה ולא תוכל לזכות בו או לא. הרא"ש והר"ן כתבו שדבר שהגיע לחצרו לפני יאוש אין החצר זוכה לו אף אחרי יאוש כיוון שדין זה שחצר קונה נלמדה מידו וכיוון שידו אינה זוכה בדבר שהגיע אליו לפני יאוש אף חצרו לא קונה. נחלקו האחרונים בהסבר דבריהם האם החצר אינה קונה, אך המוצא יכול לזכות בו לאחר היאוש בהגבהה או שהוא התחייב בהשבה. החזו"א (ב"ק יח ס"ק ד) כותב להסביר שחצר אינה יכולה לזכות אך גם לא יכולה לחייבו בהשבת אבידה וכן כתבו עוד אחרונים. והוכיחו דבריהם מהרא"ש. וכן כתב המאירי (כג:) במפורש. אך גם לדעות המחמירות ניתן לצרף את סברת רע"א (דרוש וחידוש ב"מ כו) שבחפץ שאין בו סימן אין חיוב להגביהו כדי להשיב, לכן החצר אינה מחייבת את האדם בהשבת האבידה והוא יכול לזכות בה. : הרב משה מאיר אבינר.
שאלה: עדיף לבוא לבית הכנסת בלי כסף לצדקה?: קראתי את התשובה המפורטת והיפה, לא מזמן הציע לי חבר רעיון שיכול לחסוך את ההתלבטות של מתן צדקה בבית הכנסת לפושטי יד רבים שנכנסים, ויש ספק בקשר למהימנותם. הפתרון הוא להגיע בלי ארנק. אם אין לאדם כרגע כלל כסף, להבנתו הוא פטור מלתת צדקה. כמובן, מדובר על אדם שנותן צדקה במקום אחר, תורם לישיבות או לפעמונים וכדו ורק רוצה לחסוך את ההתלבטות ביחס לפושטי היד הרבים שמגיעים לבתי הכנסת. מה דעת הרב, האם אכן זהו פתרון טוב? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "צדקה לכל עני שמבקש?"
תשובה: לשואל, מבחינה הלכתית 'יבשה' הפתרון עוקף את הבעיה. כאשר יש חיוב מובהק של צדקה, שיש בו איסור "לא תאמץ את לבבך" (דהיינו כאשר ניכר שהעני אכן זכאי לצדקה והנותן טרם נתן מעשר כספים), חובה על האדם גם ללכת לביתו ולהביא כסף, או ללוות מאלו הנמצאים לידו ולתת כסף לעני (כך כתב ב'דרך אמונה' הל' מתנות עניים פ"ז סק"ח ו'ציון ההלכה' סקי"ז בשם החזון איש, והטעם, שההלוואה נועדה רק לחסוך לנותן את טרחת ההליכה שהוא חייב בה. אלא שצידד שאם העני לא מוכן להמתין עד שתלך הביתה להביא את הכסף אתה פטור גם מללוות). אך מי שכבר נותן מעשר כספים, ועיקר חיובו כעת הוא שלא יכלם העני בסירוב לתת, כפי שהוסבר בתשובה הקודמת, הרי שאם באמת כעת אין לו והוא מגיב לעני בסבר פנים יפות ואומר שאין לו - אינו מכלים אותו. ברם, נדמה לי שפתרון זה "שופך את התינוק עם מי האמבטיה". הצעתך מוציאה את מצוות הצדקה מבתי הכנסת, ואין זו דרכה של תורה. כתב הרמב"ם (הל' מתנות עניים פ"י הט"ו, על פי הגמרא בבבא בתרא י ע"א): "גדולי החכמים היו נותנין פרוטה לעני קודם כל תפלה ואחר כך מתפללין, שנאמר 'אני בצדק אחזה פניך'". וכידוע, רבים נוהגים לתת מטבע לצדקה ב"ויברך דוד", על פי מנהג האר"י. כמובן גם בתי הכנסת יפסידו מהצעתך תרומות שנצרכות להחזקתם. לכן לענ"ד הנכון יותר שמי שיש באפשרותו לתת יבוא עם מטבעות ויתן למי שנראה לו מתאים, ואינו צריך לתת למי שיש לו ספקות לגביו.
שאלה: פער בתפילין של ראש: לרב בתפילין של ראש שלי יש פער בין האורך לרוחב של הריבוע העליון של 1 מ מ, כלומר הריבוע אינו מדויק האם כשר או פסול?
תשובה: תפילין של ראש ושל יד צריכות להיות מרובעות הלכה למשה מסיני. מעיקר הדין אין צריך למדוד במכשירים שיהיה ריבוע מדויק אלא כול שלמראה העין הבית מרובע הוא כשר. (מקורות - שו"ע לב,לט. שו"ת מהרש"ם ח,טז. שו"ת אג"מ ג,קכ. שו"ת משנה הלכות יא, לד. פסק"ת סב)
שאלה: מותר לבן-דוד שני להיות עד בחתונה?: בן דוד השני של אשתי מתחתן, וביקשו ממני להיות עד. (סבתא של החתן, וסבא של אשתי היו אחים.) לא נראה שיהיו עוד דתיים בחתונה. האם קירבת המשפחה הזו עדיין מאפשרת לי להיות עד בחתונה שלו?
תשובה: אתה יכול להעיד במקרה כזה.
שאלה: שימוש באבקת חלב בשבת: האם ניתן להכין בשבת משקה חם המבוסס על אבקת חלב, או שיש בכך איסור מבשל? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "שימוש בסוכרזית בשבת"
תשובה: וברכת ד' אבקת חלב ברוב המקרים מבושלת, כך שניתן להכניסם בכלי שני. אבל יש סוג מסויים של אבקות הנעשות בהקפאה, בהם אין בישול ואסור בשבת לבשלם. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ