LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: הלכה: לכבוד הרב מה ההלכה לגבי קבורת דגימות דם שנלקחו ע"י המכון הפתולוגי לאחר פטירת האדם ולאחר מספר שנים הוחזרו היכן לקבור בקברו או קבר אחים (גם בשל עלויות פתחת קבר וכו)
תשובה: אפשר לקבור את הדגימות בכל מקום.
שאלה: זימון: האם שני בנים ובת חייבים בזימון? והאם בנות קשורות לזימון?
תשובה: א. לא ב. אם יש מעל 3 בנות שאוכלות יחד ואין שם בנים יכולות לזמן.
שאלה: חו"ל בשנת אבל: אני בת 21, כרגע בשנת אבל על אבי. לפני כמה חודשים אמא שלי ושתי אחיותי החליטו להזמין טיסה לחו"ל במהלך שנת האבל ומאוד רצו שאצטרף אליהן. זה בעייתי מבחינתי מכמה סיבות: 1. לא טסתי עד היום לחו"ל ואני גם לא בטוחה שארצה לטוס בעתיד. אני יודעת שיש הרבה רבנים שפוסקים שאסור, אבל מנגד ראיתי גם הרבה שמתירים, במיוחד בתנאים מסויימים. אין לי דעה ממשית בעניין כי עד היום לא הרגשתי צורך לצאת מהארץ, אבל אני גם לא במקום של להחליט עכשיו שלעולם לא אעשה זאת. פשוט לא יצא לי להתחבט בשאלה הזאת עד כה וקשה לי מאוד להגיע להחלט ברורה. 2. אני באמת מקפידה על מנהגי האבלות לאורך השנה ואני לא בטוחה שטיסה לחו"ל מתיישבת עם זה. אימי ואחיותי הדגישו שהטיול הוא בשביל לנוח ולהתנתק קצת מהיום- יום, ובעיקר להיות ביחד. הן ילונו בדירה של קרובי משפחה (לא בבית מלון) ולא ילכו לאטרקציות למיניהן, רק למוזיאונים ולאתרים תיירותים. אבל למרות זאת, אני יודעת שכיוון שמעולם לא הייתי בחו"ל, זה כן יהיה אירוע מרגש בשבילי. כל טיול משפחתי הוא מהנה, ואני לא יודעת מה בדיוק גדר ה-"הנאה" שאני יכולה לאפשר לעצמי בשנת אבל. מנגד הסיבות האלה, עמדה העובדה שאימי ואחיותי מאוד רצו שאצטרף אליהן, ואמרו שהן רוצות שנהיה היחד, ושאני לא אשאר לבד בבית, ושזה לא יהיה אותו הדבר בלעדיי. (חשוב לציין שיש לנו עוד אח שלא מצטרף לטיול, כך שבכך מקרה לא נהיה ביחד כל המשפחה.) לאחר דיונים והתלבטויות רבות, החלטתי לא לטוס. פה נגמר הסיפור מבחינתי, אני ר גמור עם ההחלטה הזאת ובמילא לא היה בי רצון עז לטוס איתן. אבל היום, שבועיים לפני הטיסה, אחותי אמרה לי שאם אני מעוניינת, יש עדיין אפשרות לקנות בשבילי כרטיסים. ושאמא מאוד תשמח אם אני אטוס איתן. אני לא דיברתי על הנושא הזה כבר כמה חודשים, והיא בכל זאת העלתה אותו, כך שעושה רושם שזה באמת חשוב להן שאצטרף. אני כבר באמת לא יודעת מה לעשות. מטבעי אני מעדיפה לא לטוב כדי לא להכניס את עצמי לבעיות האלה, אבל אני גם יודעת שבתקופה רגישה כזאת חשוב לכולנו להיות כמה שיותר ביחד. אני יודעת שהשאלה מורכבת ומצטערת ש"חפרתי" כ"כ הרבה, אבל אני מתחבטת בעניין הזה כבר כ"כ הרבה זמן שהרגשתי שהגיע הזמן להתייעץ עם מישהו. מראש.
תשובה: אני חושב שהחלטת נכון, אכן לא מתאים לטייל בתוך י"ב חודש לפטירת האב. בספר פני ברוך מובא שיש להימנע מכך(עמ  שלד) כמובן שלאימך מותר אחרי ה30.
שאלה: טיסה לארה  ב: אדם שטס לחו"ל על מה הוא צריך להקפיד בנושאים של חלב ישראל, פת נכרי וכו זה שאלה קצת ארוכה אז אם אפשר פשוט לומר לי איפה ללמוד את ההלכות שקשורות לנושא? וסליחה.
תשובה: כדי להינצל מכל ספק כדאי מאד להזמין "special kosher" כלומר "מהדרין".
שאלה: תבנית תנור בשרי חלבי: קיבלתי מאחי תנור עם 2 תבניות, ואני לא יכול לזהות מה התבנית הבשרית ומה החלבית. האם צריך להכשיר את התבניות כדי להשתמש בהן לבשר או חלב ואם כן - כיצד?
תשובה: מאחר והם לא בלעו איסור אפשר לסמוך על דעת הרשב"א שדבר שבלע היתר הכשרו בהגעלה או בליבון קל - ולכן אפשר להכניס אותם לתנור ולהפעיל על החום הכי גבוה למשך כחצי שעה אייל משה
שאלה: ברכת הגומל: רציתי לשאול שאלה: אני נשואה 1 אתמול נסענו ברכב אני והבן שלי בן שנה וההורים שלי(ללא בעלי) אבא שלי נהג ברכב והוא עשה פניית פרסה ולא שם לב שמשאית באה ממול, עניין של שניות וזה היה נגמר אחרת אם המשאית לא הייתה בולמת בזמן, משהו באמת מפחיד, פשוט נס מה שקרה לנו. השאלה שלי האם עליי לומר הגומל? הבעיה היא שאני לא רוצה לספר לבעלי על מה שקרה אחרת הוא יגיד לי יותר לא ליסוע להורים שלי כי בגלל שבאוטו רגע שנסענו ברכב אמא שלי רבה עם אבא שלי על איזה נושא שכל הזמן רבים עליו, וזה הסיט את תשומת ליבו של אבי מהמשאית הוא לא היה מרוכז בנהיגה ולא ראה את המשאית. ואם בעלי ישמע שזה קרה בנסיבות האלו הוא ממש יכעס. האם חובה לומר ברכת הגומל בבית הכנסת? כי אני לא רוצה שבעלי ידע מזה. והאם שלי אני מוציאה גם את בני כי גם הוא היה ברכב. במידה וכן צריך לומר הגומל גם ההורים שלי צריכים לומר? אני ממש אשמח לתשובה. אלינור.
תשובה: אלינור ראשית, ברכות להצלתכם כולם. מקובל שאת ברכת הגומל מברכים רק אם היו בתוך הסכנה ויצאו ממנה. במקרים של "כמעט" פגיעה   לא חייבים לברך, וזה המקרה שלכם. בנוסף, גם ניסים שקורים לילדים שאינם בני מצוות   לא מברכים "הגומל", משום שנוסח הברכה הוא "הגומל לחייבים טובות", וילדים אינם חייבים במצוות. נשים יכולות לברך גם שלא בבית הכנסת, וגם לפני תשע נשים וגבר. ניתן לעשות זאת בשיעור נשים וכדומה.
שאלה: תאריך פטירה זהה: אימי נפטרה לפני חודשיים בתאריך פטירה זהה לאמא שלה בהפרש של 44 שנים,י"ד באייר. אינני יודעת אם יש קשר אבל אני בהריון וכך גם הייתה אימי כשאיבדה את אמא שלה. אני חילונית אבל הצירוף מקרים דיי מצמרר ומנחם גם יחד, האם יש הסבר לדמיון?
תשובה: אין ספק שקשה להתעלם מדבר כזה. אנו לא יכולים לדעת בוודאות אם יש כאן רמז מוחלט למשהו אך נדמה לי שזה גם לא כ"כ משנה אם זה מוחלט או לא. כמדומני שהנקודה החשובה כאן היא ההמשכיות -שרשרת הדורות, אנו לא קיימים בעולם קיום עצמי בלבד אלא אנו חוליה של שרשרת ולכן חשוב לברר מה היה חשוב לחוליות הקודמות ולהשתדל להמשיך את דרכן.
שאלה: אהבת ישראל: אני רוצה לעבוד על אהבת ישראל שבי.אני רוצה להתחבר ולאהוב את כל חלקי העם ופשוט קשה לי.הרבה יותר קל לי להתחבר לאנשים כמוני,ולהתפלל על הצלחות שלי,אבל אני רוצה שיהיה לי אכפת מכל העם ולא רק לאנשים הקרובים אליי.אני באמת רוצה לשפר את אהבת עם ישראל שבי!מה אוכל לעשות?
תשובה: מיכל, קודם כל, יישר כוח על השאיפות האציליות כל כך שאת מגלה! זה ממש לא מובן מאליו לגלות כזאת אכפתיות לאנשים שסביבך, וכל שכן לאנשים שאת לא מכירה. השאיפות והרצונות הגדולים האלה הם כבר חלק משמעותי מהדרך לעבר המטרה שהצבת לעצמך. לעצם העניין, כאשר אנו שואלים את עצמנו כיצד לאהוב מישהו, אפשר להיזכר בכלל שקבעה התורה: "ואהבת לרעך כמוך". במילים אחרות, הדרך לאהוב את האחר הוא להתייחס אליו כפי שהייתי רוצה שיתייחס אלי. זה כמובן לא אומר שמה שאני אוהב גם אחר אוהב, אלא כשם שהיית רוצה שיתייחסו אליך ע"פ הרצונות וההעדפות שלך, ככה יש להתייחס לאחר לפי הרצונות שלו. אחת הדרכים המשמעותיות ביותר לפתח רגש או מידה כלשהי הוא להתחזק במעשים המעוררים אותם. כך הרמב"ם מדריך אותנו להדבק במידותיו של הקב"ה: "מה הוא רחום וחנון, אף אתה היה רחום וחנון". לא זאת ועוד, אלא כאשר הרמב"ם מגדיר את מצוות אהבת ישראל, הוא עושה זאת באמצעות מושגים חומרניים לגמרי: "מצוה על כל אדם לאהוב כל אחד ואחד מישראל כגופו שנאמר "ואהבת לרעך כמוך" לפיכך צריך לספר בשבחו ולחוס על ממונו כאשר הוא חס ממון עצמו" (הלכות דעות פרק ו הלכה ג). אם אנו רואים כי הגישה לאהבת ישראל לא עוברת דרך כוונות וייחודים (אולי גם), אלא בעיקר דרך המעשים. ולכן על מנת לחזק את הרגש של אהבת ישראל, נראה שהדרך הפשוטה והאפקטיבית ביותר היא פשוט להתחזק באהבת חסד ועשיית טוב, וממילא מי שעושים לו טוב, אכפת לנו ממנו יותר. בנוסף למעשים של גמילות חסדים, כדאי גם ללמוד על סגולת ישראל ולהבין מה אנחנו אוהבים בעם ישראל, מעבר לאהבה האנושית בין בני אדם שהיא חשובה מאוד. אהבת ישראל היא ערך חשוב לא רק ברמה האנושית הפשוטה, אלא היא חלק מאהבת ה  ואהבת הטוב בכל העולם. לעם ישראל יש תכלית וייעוד, להקים ממלכת כהנים וגוי קדוש ולהיות אור לגויים. תסכימי איתי שקשה מאוד לקיים חברה גדולה וצודקת בלי שחבריה יאהבו אחד את השני. מעבר לכך, איזה קידוש ה  עצום יכול להיות כתוצאה מחברה שלא עוסקת בתחרות ורדיפה אחר הישגים חיצוניים, אלא פועלת בהרמוניה, מכבדת ונותנת לכל אחד מקום הראוי לו, ושואפת תמיד להרבות טוב. לסיכום, בשביל להתחזק באהבת ישראל צריך מצד אחד ליישם את האהבה הזאת במעשים, כלומר לעשות טוב אחד לשני, ומצד שני להעמיק את התודעה של מי זה עם ישראל ולמה אנחנו אוהבים אותו, וכיצד האהבה הזאת בונה את העולם והופכת אותו לטוב יותר. שיהיה בהצלחה! יואב. וסליחה על העיכוב הגדול במסירת התשובה.
שאלה: יראת העונש ויראת הרוממות: לכבוד הרב, אני מחפש מקור תורני (קטע מדברי הרב קוק?) שעוסק בשוני בהדגשת יראת העונש בעבר אל מול יראת הרוממות בדורנו. אודה מאוד לרב על קבלת הפניה למקור כזה.
תשובה: הרב קוק כתב על זה הרבה מאוד. במאמר הדור ניתן למצוא על כך. אולם לא רק שם. והנה עוד דוגמה קטנה מברכות ז ע"א: עין איה   ברכות א   פרק ראשון-מאימתי   ע. ברכות ז א מרדות אחת בלבו של אדם יותר מכמה מלקיות. כאן הורונו ח נועם דרך החינוך, כי לא במהלומות יחונך האדם כ"א בדרכי נועם. והיראה האמיתית היא יראת הרוממות הבאה מצירוף האהבה הנאמנה. ועד הזמנים האחרונים לא ירדו חכמי הפדגוגיא לזה, והי  דרך חינוכם רק במקל חובלים, ער הימים האלו שהנסיונות הרבות הוכיחום להשכיל
שאלה: מאבדת את עצמי: כבוד הרב,! קוראים לי ש ואני בת 17.5 אני באה מבית מסורתי עם שורשים חזקים של דת. הדת הייתה חלק גדול ממני עד גיליי ההתבגרות.היום אני מאמינה באמונה שלמה אך לא מקיימת מצוות וגם בקושי את השבת למרות רצוני העז, אך אני נכשלת. בזמן האחרון או יותר נכון בשנים האחרונות ממש שלוש - ארבע שנים אני סובלת. אני מרגישה את קושי וכאב גם נפשי וגם גופני. אני לרוב עצבנית, אני נכנסת לדיכאונות, אני לא מבינה מהולך איתי. אני מגיעה למצבים של עצבות ומחשובות רעות. אני לא יודעת אם זה צירוף מקרים אך השנים הקשות בחיי התחילו מתי שזנחתי את הדת, ושאני חושבת על זה ככול שזנחתי יותר כך הקושי בחיי עלה. אני מרגישה אבודה ומחפשת סיבות ופתרונות. אני מרגישה שיצר הרע שוכן בקרבתי, ורוצה להכשיל אותי ולפעמים זה מצליח. אומרים שמי שעצבני זה אומר שיצר הרע בתוכו או בסביבתו ובכך הוא חוטא בעבודה זרה כשהוא עצבני ומלא זעם. אם המשפט הזה נכון אז אני מרגישה שבמשך 4 שנים ( לא כל יום, תקופות ) אני חטאתי בזה. כל פעם שאני נכנסת לכעס מסוים זה מושך אותי לכמעט חודש של עצבנות דיכאון והמון כעסים. ובחודש האחרון יש לי רצון עז שלא היה לי כמותו לעשות תשובה, הבעיה שאני לא יודעת מהיכן להתחיל ומפחדת שלא הצליח. אני מרגישה שאני מאבדת את עצמי, את הנפש ואת הגוף. אני נבלעת תוך מקום שאני לא רוצה, אני נאבקת כמעט בכל יום עם עצמי ועם השגרה שנפלה עלי. בבקשה אפ יש לך משו שיכול לעזור לי או לתת לי דחיפה לשינוי אני ישמח לשמוע ולקבל. ב מראש כבוד הרב. ש
תשובה: את מתארת תחושה עמוקה מאוד של מבוך. של מקום שאת תקועה בו כעת. אדם מגיע לעתים למצב כזה. לא זה מה שצריך להטריד אותך. מה שכדאי לך לעסוק בו הוא בדרכים לצאת מהמקום הזה. לו הייתה קיימת דרך אחת בלבד לעשות את זה   הייתי פותח אותה בפנייך, אם הייתי מכיר אותה. אלא שאת מבוגרת דייך כדי לדעת שאין דרך אחת בלבד, ולעתים צריך ללכת בכמה דרכים גם יחד. שהרי, יכול להיות להיות שהעצבנות והדכאונות הן תופעות שכיחות של גיל ההתבגרות  יכול להיות שאת זקוקה לייעוץ מקצועי שיעזור לך כל כך להוריד את המשא הכבד שאת סוחבת על הכתפיים שלך, ולאפשר לך לחיות חיים הרבה יותר טובים  יכול להיות שהדבר נובע מייסורי מצפון שאת מסתבכת בהם, ועוד ועוד. ואיך אדע? ואיך תדעי את? אז מה עושים? מתחילים. את הצעד הראשון עשית כבר. את רוצה. את הצעד השני צריך לעשות   לחיות עם הפחד. לא לתת לפחד לשתק. הוא אמנם קיים, אולם אי אפשר להניח לו להשתלט על אורח החיים שלנו. ואז, להתחיל. בצעדים קטנים. בכל יום עוד משהו. וכשנופלים   קמים שוב ומנסים שוב. וכך את מנסה לגאול את עצמך מהמבוך הזה. באמונה עמוקה שיש ביכולתך  בניסיון להאיר פנים, קודם כל לעצמך, להסתכל על עצמך בעין טובה  לאחר מכן על סביבתך. משעה שאדם מתחיל להתבונן בעין טובה על מה שסובב אותו   נעשה לו יותר טוב בעצמו. ואם את חשה שזה גדול עלייך, ואת זקוקה לסיוע   אז פונים לסיוע. ופתאום   הדברים נראים הרבה יותר אפשריים. האם קבלת כיוון? ואשמח לעזור עוד
שאלה: שבת סניף בתשעת הימים: יש לנו שבת סניף בשבת חזון. האם ישנה בעיה ללכת? ב מראש!!
תשובה: אם הסניף מעורב, זה בעיה ללכת בכל השנה ובמיוחד בשבת חזון, מכיון שצריך בימים אלו כובד ראש, וצפייה והתבוננות על בנין בית המקדש והגאולה השלימה, ואם הסניף מעורב מלבד עצם זה שיש להתרחק מנשים (כמבואר בשולחן ערוך אבן העזר סימן כא, ובנושאי כלים שם, וכמבוא בארוכה בספר "קדושים תהיו, של הרב שמואל כץ, ובספר גן נעול של הרב אבינר), יש גם להיזהר מקלות ראש ובדיחות הדעת - ועל כן- יש בעיה ללכת. אם הסניף נפרד - אם יש פעולות ערכיות המדברות על הגאולה וצפייה לבנין המקדש, מותר. וכבר כתבו גדולי עולם (אוהב ישראל מאפטא, שבת חזון): ששבת חזון זו השבת הכי גבוהה בשנה מבחינה רוחנית, על כן, כדאי לנצל את שבת זו להתבוננות ולימוד על הגאולה, בית המקדש, מידות וערכים, וכן ניתן ללמוד בספר יוסיפון על מאורעות התקופה. יראו עיננו וישמח ליבנו בביאת הגואל ובבנין אריאל, אמן. ברכה והצלחה בכל
שאלה: הוספת שם:, אני בחורה בת 29 לא מוצאת את זיווגי עדיין, רוצה להתקדם בעבודה ולא מצליחה מרגישה שהדלתות חסומות בפניי, מבחינת הבריאות כבר שלוש שנים שאני סובלת מכאבי ראש, רציתי לשאול ולגעת האם הוספת שם, תפתח לי את מזלי לברכה הצלחה וזיווג הגון בקרוב?
תשובה: ב"ה, לא צריך לשנות שם, אין שום דלתות חסומות, צריך תפילה וחשבון נפש. לגבי כאבי גב צריך לפנות לרופא. דני ארגמן
שאלה: נטילה בשירותים: ב"ה האם ניתן ליטול ידיים בשירותים כשהאסלה מורדת?
תשובה: לכתחילה אין ליטול ידיים שם, רק בדיעבד אם אתה נמצא במקום ציבורי כמו ברכבת שאין אפשרות אחרת- אז אפשר. אם יש לך בבית דבר כזה- אם יש לך וילון המבדיל בין השירותים לכיור- אפשר. (עיין עוד בשו"ת אור לציון חלק א  סימן א, וראה במאמר מרדכי למרן מלכא המקובל האלוקי הרב מרדכי אליהו זיע"א על הלכות ימות החול, בהלכות בית הכסא- מה שכתב בזה)
שאלה: הפרשת חלה: ב"ה האם צריך להפריש חלה מעוגה שנעשית בכמות קטנה מהפרשת חלה אך מונחת במקרר עם עוד עוגות והכל ביחד מצטרף לכשיעור?
תשובה: הפרשת חלה היא מגודל העיסה שלשים אותה. מעיסה בגודל מתאים מפרישים חלה, גם אם אחר כך יעשו ממנה מספר עוגות ויחלקו אותם למספר אנשים. אין משמעות לעוגות שהוכנו מעיסות נפרדות לגמרי גם אם הם ביחד במקרר. עיין בהלכות להלן לקבל רקע וידע רחב יותר לאחר שהשבתי תשובה זו מצאתי תשובה של הרב שמואל אליהו והוא פוסק אחרת!!! אני מצטט מתוך תשובתו: צירוף לחלה א. כשאופים עוגות ממינים שונים ובכל מין אין שיעור חלה, אפשר לחבר את כל סוגי הבצק ולהפריש מהם חלה ביחד. ובלבד שאפשר לחברם שלא יהיה אחד מלוח ואחד מתוק. אם לא הפרישו מן הבצק חלה ובכל הנאפה יש שיעור חלה, יש "לצרפן לחלה" דהיינו לחבר את כל הנאפה יחד כדי לחייבו בחלה. ב. כיצד מצרפין את כל הנאפה? מכניסים אחר אפיה את העוגיות לארון וכד, שהארון מצרפם יחד לצורך הפרשת חלה  בא"ח צו יט. אפשר גם להניחם בתוך כלי אחד, אך צריכין להשגיח שיהיו כל העוגיות מונחות בתוך הכלי. ג. אם מניח את העוגות במפה או מגבת ומכסה אותן גם כן במפה, נחשבת המפה כמו כלי ומצרפת את כל הנאפה, רק יזהר שלא תצא עוגה חוץ לכיסוי. ד. דין זה נכון גם לגבי לחם וכד, והוא שכיח במיוחד במצות שאופין לפסח, ואופין בדרך כלל עיסות קטנות כדי שלא יחמיץ הבצק ומשתדלים שבכל עיסה לא יהיה שיעור חלה, ומצרפין את המצות לחלה כנ"ל  בא"ח צו יט כ. ה. בפורים מקבלים בדרך כלל במשלוחי מנות עוגות מאנשים שונים שאפו בביתם, ויתכן שלא היה שיעור חלה בשעת האפיה באותו בית ולא הפרישו חלה. אך מקבל המנות מניח את כל העוגות בארון אחד וכד  ויכולה להצטבר כמות גדולה החייבת בחלה, ובהנחתן בארון הוא מתחייב בחלה. לכן טוב שלא להניחם בארון יחד, ואם הניחם ביחד יפריש חלה בלי ברכה מכל משלוח או ממשלוח שודאי לא הפרישו ממנו. עיין
שאלה: לחמניה מזונות והמוציא: ב"ה לאחרונה התחדש לי לגבי לחמניות מזונות שלא תמיד מברכים עליהן מזונות אלא דווקא המוציא!. אם אני אוכלת סעודה שלמה עם לחמנייה מזונות, אז בגלל שיש פה גם קביעות סעודה אני צריכה מראש לברך המוציא?
תשובה: לך כן ולהלן הסבר מספר פניני הלכה ברכות ועייני בספר באתר ישיבה אייל משה " כל שרגילים לקבוע עליו סעודה דינו כלחם, ולעומת זאת, כל שרגילים לאוכלו בין הארוחות, למתיקה או להרגעה מסוימת של הרעב, דינו כמאפה מזונות. לפי זה דין חלה מתוקה ולחמניות מתוקות כלחם, שכן רגילים לאוכלן בסעודות, ואין רגילים להגישן לטעימה בין הארוחות. וכן נוהגים לאוכלן עם סלטים שונים, או שעושים מהם כריך עם גבינה או טונה, הרי שנוהגים בהן כלחם. ולכן, גם כאשר אוכלים מהן מעט, צריכים לברך עליהן  המוציא  וברכת המזון. ובלשוננו, כל שקוראים לו לחם או חלה או לחמניה - רגילים לקבוע עליו סעודה. ולעומת זאת, אם קוראים למאפה  עוגה  - אין רגילים לקבוע עליו סעודה. ועל מאפה שיש ספק אם הוא לחם או עוגה, מברכים  מזונות. והרוצה לצאת מהספק, יקבע עליו סעודה ויברך  המוציא  (כמבואר לעיל ג-ד), או שיאכל אותו בתוך סעודת לחם לצורך שביעה, ואז ברכת  המוציא  שיברך על הלחם תפטור אותו לכל הדעות. ורבים מהספרדים נהגו לברך על חלה מתוקה  מזונות, מפני שבעבר לא היו רגילים להגישה בסעודה, אלא היו רגילים להגיש פרוסות מחלה מתוקה ככיבוד שבין הארוחות. ואף שכיום רגילים להחשיב חלה מתוקה כחלה רגילה, מכל מקום מנהג רבים מהספרדים לברך על חלה מתוקה  מזונות. ויש שכתבו, שעדיף שלא לאוכלה מחוץ לסעודה, כדי שלא להיכנס לספק ברכות. ולמעשה, יש לברך תמיד על חלה מתוקה ולחמניה מתוקה -  המוציא  וברכת המזון. ורק מי שיודע שנהגו במשפחתו לברך על חלה מתוקה  מזונות, רשאי להמשיך במנהגו רמת המתיקות שתהפוך את החלה לעוגה למנהג אשכנזים המכשול שבלחמניות  מזונות  שבדרך כלל צריך לברך עליהן  המוציא  ויש שמוכרים לחמניות מתוקות עם טונה וביצים או גבינה ועגבניות, וכותבים על הלחמניות -  מזונות, בדרך כלל באישור בד"ץ. ונראה שברוב המקרים הם מכשילים את הרבים שאינה נכונה. שכן לרמ"א ומ"ב ועוד רבים, כיוון שהמתיקות אינה חזקה, ברכת הלחמניה  המוציא. ואף לסוברים שאם הרוב הוא מי פירות ברכתה  מזונות, כבר כתבתי בהערה שיתכן שאם אפאום לשם קביעות סעודה, ברכתן  המוציא. (ויש ששורים צימוקים עם מים, ומחשיבים את זה למי פירות, כדי שיברכו על המאפה מזונות, ועיין על כך בברכ"ה ח"ב ב, 148). ואף אם נחשיב את הלחמניה כפהב"כ, בהרבה לחמניות כאלה יש נפח של כשש ביצים, ולדעת רבים (השיטה השנייה בהערה 2) כבר בשיעור ארבע ביצים יש שיעור קביעות סעודה. ולכתחילה בוודאי שיש לחוש לדעה זו (מ"ב כד), מה עוד שלדעת רבים דין הלחמניה כדין לחם ממש. ואם יש בלחמניה זו שיעור קביעות סעודה, כגון שהיא גדולה יותר, או שאכל שתי לחמניות, או שמדובר בקטן או זקן שזה שיעור שביעתו, אזי לכל הדעות ברכתה  המוציא  וברהמ"ז, אבל כיוון שכתוב עליה שברכתה  מזונות  - רבים טועים בזה."
שאלה: ענבים נגיעות: ראיתי מודעה שכיום יש נגיעות בענבים, מה דעתכם ואם כן כיצד יש לנהוג איתם?
שאלה: שקר: כבוד הרב רציתי לשאול מה עושים במצב שחברה שיקרה לי ונשבעה בהשם בשקר אמרה לי שזה לא נכון, ושאין לי הוככות, שהיא לא נשבעה סתם, וזה ובסוף הודתה האמת שאני רוצה לסלוח אבל קשה לי. איך אני סולחת ושוכחת, מרגישה חוסר אמון. רציתי להתיעץ מה לעשות נושא זה מאוד מתריד אותי :(
תשובה: את השאלה הזו צריך לפצל לשניים: שאלה אחת היא שאלה של החברה עצמה. לא שלך. היא עצמה צריכה לברר מה היא צריכה לעשות מול שבועה שנאמרה שלא כדין, וגם לגבי היחסים שלה אתך והאמון שאתן צריכות לבנות ביניכן. זה נושא אחד, אולם מי שצריכה לשאול זו היא ולא את. שאלה שניה נוגעת לך. נראה לי כי הדבר הנכון מבחינתך צריך להיות בנייה מחודשת ואיטית של האמון. לא כדאי להחמיץ קשר עם חברה טובה  לא כדאי להתבשל כל הזמן בכעס ובטינה  יותר טוב לחיות חיים של אהדה וקירבה ואמון. אלא שכל זה נפגע, ועכשיו צריך לבנות מחדש אותו, לאט לאט. החליטי עם עצמך שזה מה שאת רוצה  דברי עם החברה על כך וקבלו על עצמכן שאתם ישרות האחת עם השניה ואומרות עד כמה שניתן רק את הדברים המכוונים והמדויקים ביניכן. לאט לאט תוכלי לסלוח, וזה לא יצוף לך כל פעם מחדש, וכדו. וכך, גם תיבנו מחדש את הקשר ביניכן, וגם את תוכלי לחיות חיים יותר שמחים ולא מוטרדים כל הזמן מההתבשלות בכעס ובזיכרון המכאיב. האם את יכולה ללכת בדרך זו?
שאלה: כשרות כלי פורצלן: האם צלחות וכלי פורצלן ניתנים להכשרה? רחל. (באו)
תשובה: לא ניתן להכשרה. עייני
שאלה: ירק עלים לא מפוקח!: האם בלתי אפשרי לאכול ירק לא חסלט??????? מה הדין אם הכינו כבר כמובן אחרי השריה ושבת
תשובה: היום המציאות היא שונה ממה שהיה בעבר ומשתנה מיום ליום. על כל עלה של חסה יכול להיות עשרה חרקים שונים וחלקם אינם יורדים בשום שטיפה אפילו עם שפשוף. ולכן אדם שהוא מומחה לנושא של בדיקת ירק עלים וודאי וודאי שיכול לקנות ירק לא מפוקח ולבדוק בעצמו.
שאלה: שבוע שחל בו: מה זה "שבוע שחל בו" תשעה באב? ואם ץשעה באב יוצא ביום שני, אז "השבוע שחל בו" מתחיל ממוצש שלפני? (כלומר - במנהג הספרדים לא אוכלים בשר רק יומיים.??) אני לא זוכרת מה אבא שלי היה נוהג (לצערי הוא נפטר לאחרונה וכבר אי אפשר לשאול אותו.) אנחנו ספרדים
תשובה: מתוך שעור של הרב אליעזר מלמד - עיין בסעיף האחרון - סעיף כ"ג שם יש הסבר למושג:  שבוע שחל בו.  יש כאן כל ההלכות שנוגעות לנושא file:   C: Documents 20and 20Settings  D7 A9 D7 98 D7 A8 D7 90 D7 95 D7 A1  D7 A9 D7 95 D7 9C D7 97 D7 9F 20 D7 94 D7 A2 D7 91 D7 95 D7 93 D7 94 Yeshiva.org.il- 20 D7 9E D7 A0 D7 94 D7 92 D7 99 20 D7 A9 D7 9C D7 95 D7 A9 D7 AA 20 D7 94 D7 A9 D7 91 D7 95 D7 A2 D7 95 D7 AA.htm
שאלה: דין סיר: שאלתי היא מה דין סיר בשרי שנשפך לתוכו חלב קר בכמות גדולה ונשטף מיד לאחר מכן? שבת
תשובה: לך שאלתך חסרה פרטים רבים כמו מידת חום הסיר ומה ומתי היה השימוש האחרון בו. לכן בבקשה תתקשר אלי לקבלת תשובה דוד לוי 098987548
שאלה: יומהולדת: יש לחברה שלי יום הולדת בכט בתמוז ואני רוצה לעשות לה הפתעה בערב האם אפשר לחגוג?או שיש בעיה משום שזה ערב א באב?
תשובה: לך מזל טוב לחגוג בדברי תורה - מותר לשמוע מוזיקה ולרקוד בודאי אסור דוד לוי
שאלה: בין המצרים- דחוף!: האם מותר להזמין חופשה בימי בין המצרים ולצאת אליה לאחר בין המצרים? שבת
תשובה: מותר. ברכה והצלחה בכל.
שאלה: הכשר KL: הגיעה לידינו משחת שיניים מארה"ב בעלת הכשר "קיי. אל KL. האם זהו הכשר מוכר ואמין?
תשובה: אנו לא מכירים את הגוף הכשרות הזה. אנא צלם את הסמל ושלח לנו וננסה לברר.
שאלה: פסוק לשם מוריה: פסוק לשם מוריה
תשובה: הפסוק שלך הוא מתהילים פרק כד  פסוק י: "מי הוא זה מלך הכבוד ה  צבאות הוא מלך הכבוד סלה". שבת ומבורך.
שאלה: בגדים נקיים בתשעת הימים: רציתי לדעת האם יש בעיה ללבוש בגד נקי בתשעת הימים ואם כן מה הפיתרון לזה ממש תזכו למצוות
תשובה: אסרו חכמים לכבס בשבוע שחל בו תשעה באב (תענית כו, ב). וזה אחד מביטויי האבלות, שמתוך צער והזדהות עם הנפטר או עם חורבן הבית, האדם מפסיק לטפח ולפנק את עצמו הספרדים נוהגים בכל איסורי הכביסה כפי שמבואר במשנה, היינו רק בשבוע שחל בו תשעה באב. אולם האשכנזים מחמירים בכל זה מראש חודש אב. מי שלא הכין לעצמו בגדים לפני זמן האיסור, יכול לקחת בגד מכובס ולזורקו על הרצפה ואף לדרוך עליו, ואז כבר לא יחשב מכובס, וממילא יוכל ללובשו. ולהלן הרחבה ומקור התשובה מספר פניני הלכה מאת הרב אליעזר מלמד שליט"א ועיין בספר באתר ישיבה אייל משה אסרו חכמים לכבס בשבוע שחל בו תשעה באב (תענית כו, ב). וזה אחד מביטויי האבלות, שמתוך צער והזדהות עם הנפטר או עם חורבן הבית, האדם מפסיק לטפח ולפנק את עצמו. בכלל האיסור גם גיהוץ בגדים או כיבוסם בכיבוס יבש. ואפילו לכבס בגדים כדי ללובשם אחר תשעה באב - אסור, משום שהמכבס נראה כמי שמסיח את דעתו מהאבלות על החורבן. וכן אסור לתת את הבגדים לכובס גוי כדי ללובשם אחר תשעה באב (שו"ע ורמ"א תקנא, ג, מ"ב לד). כשם שאסור לכבס כך אסור ללבוש בימים אלו בגד מכובס. וכן אסור לפרוס בימים אלו מצעים מכובסים על המיטה, או מפה מכובסת על השולחן. וכן אסור להתחיל להשתמש במגבות או מפיות מכובסות. הספרדים נוהגים בכל איסורי הכביסה כפי שמבואר במשנה, היינו רק בשבוע שחל בו תשעה באב. אולם האשכנזים מחמירים בכל זה מראש חודש אב. אבל לכבוד שבת חזון, גם האשכנזים נוהגים ללבוש בגדי שבת מכובסים (גר"א, ע  מ"ב תקנא, ו). וכיוון שהאיסור ללבוש בגדים מכובסים נמשך כמה ימים, נוהגים להכין לתקופת האיסור כמה בגדים משומשים. וכך עושים: לובשים לפני זמן האיסור כמה בגדים, כל בגד כשעה ויותר, ועל ידי כך אותם בגדים כבר לא יחשבו מכובסים, ויהיה מותר ללובשם בזמן האיסור. ומי שלא הכין לעצמו בגדים לפני זמן האיסור, יכול לקחת בגד מכובס ולזורקו על הרצפה ואף לדרוך עליו, ואז כבר לא יחשב מכובס, וממילא יוכל ללובשו. מותר ללבוש בימים אלו לבנים וגרביים מכובסים, שהואיל וכיום רגילים להחליפם לעיתים תכופות, אין בהחלפתם צד של תענוג אלא רק הסרת מיאוס. אבל כיוון שאיננו יודעים אימתי בדיוק הגיעו הישנים למצב שהם מאוסים עד שמותר להחליפם, נכון להניח את המכובסים על הרצפה, כדי שלא יחשבו יותר למכובסים, ואח"כ ילבשום. מי שחולצתו התלכלכה בכתם שלא ראוי להיראות בו לפני אנשים, ואין לו בגד אחר שיכול ללובשו, משום כבוד הבריות יכול לשטוף את הכתם במים. ואם הכתם לא ירד במים, יוכל להיעזר בסבון. אין לובשים בגדי שבת בימים אלו ואפילו אם אינם מכובסים. והאיסור הוא בשבוע שחל בו לספרדים, ומב  אב לאשכנזים. וכן במוצאי שבת חזון צריך להסיר את בגדי השבת. אבל לקראת ברית מילה, האב והאם, המוהל, הסנדק והמביאים את התינוק לברית (קוואטר), לובשים בגדי שבת (מ"ב תקנא, ג).
שאלה: גוי הבא על בת ישראל: כתוב במשנה תורה: גוי הבא על בת ישראל- -אם אשת איש היא, נהרג עליה ואם פנויה היא, אינו נהרג. י אבל ישראל שבא על הגויה- -בין קטנה בת שלוש שנים ויום אחד בין גדולה, בין פנויה בין אשת איש, ואפלו היה קטן בן תשע שנים ויום אחד- -כיון שבא על הגויה בזדון, הרי זו נהרגת: מפני שבאת לישראל תקלה על ידיה, כבהמה. אני לא מבין למה הורגים את הגויה? הרי בדרך כלל מי שאחראי ורוצה את המשכב הוא הגבר.(הוכחה- לא שמעתי על אישה שאנסה מישהו) ועובדה שגוי הבא על בת ישראל האחריות מוטלת עליו ואם היא אשת איש דינו "נהרג עליה", עכשיו בנידון דידן הישראל בא על הגויה, ואותה הורגים?
תשובה: אכן זו קביעת הרמב"ם (ספר קדושה הלכות איסורי ביאה פרק יב הלכה י). פרשני הרמב"ם מתקשים לקבל את דבריו ( מעשה רוקח  כותב:) "גם הרב המגיד הניחו בצריך עיון". אכן ה- מגיד משנה  שואל על הרמב"ם: "זה לא מצאתי מבואר והפסוק הזה אינו מוכרח דהתם אפילו לא נבעלה כיון שהיו ראויות לביאה היו נהרגות כמו שמפורש ביבמות בפרק הבא על יבמתו ויהיה הטעם מפני שעל ידיהן עבדו ישראל לפעור ומתו מהם רבים." אסביר את דברי ה- מגיד משנה : 1. הוא מעיד שאין מקור בח (משנה  גמרא  מדרשים) לקביעה של הרמב"ם. 2. הוא מבין שהרמב"ם כנראה קובע דבריו על סמך צווי משה במלחמת מדין (במדבר לא  טז - יז): "הן הנה היו לבני ישראל בדבר בלעם למסר מעל ד  על דבר פעור ותהי המגפה בעדת ד. ועתה הרגו כל זכר בטף וכל אשה ידעת איש למשכב זכר הרגו". 3. הוא דוחה את ההכללה של הרמב"ם שזה דין כללי בכל בעילה של גויה. הרי במלחמת מדין משה דרש להרוג את כל בנות מדין גם מי שלא נבעלה. מכאן שמדובר שם במקרה נקודתי שנוגע רק למציאות ההיא. 4. הוא מסביר שהצווי להרוג את כל נשות מדין קשור לכך שהם החטיאו את צעירי ישראל בפעור וגרמו למגפה בישראל. לכן אין להסיק מכך שום מסקנה אודות דין בעילת גויה בנסיבות אחרות.
שאלה: התלבטויות קשות: יצא לי לחשוב על זה ולשמוע דעות שונות אבל עוד לא שאלתי על זה רב, למרות שאני לא אתקל בזה בגלל שאני בת ואני לא מתכוונת ללכת לצבא, אבל בכל זאת אני רוצה לשאול, אז ככה- כשחייל נכנס למצב הלא נעים הזה בזמן גירוש שהוא צריך להחליט אם לסרב פקודה ולא לפנות יהודים מביתם או למלא את הפקודה ולפנות, מה עליו לעשות? הרי מצד אחד זה דבר קשה וחמור לפנות ולעזוב את ארץ ישראל, מה גם שזו פגיעה קשה באותם מפונים. אבל מצד שני אי אפשר שבצבא כל חייל יעשה מה שנראה לו, אי אפשר ככה לקיים צבא! מה עושים במצב כזה?
תשובה: ב"ה, אכן שאלה קשה מאוד, לא כל אחד יכול להכריע בשאלות כאלו, יש השלכות ציבוריות עצומות לכל צד ולכל החלטה, לכן צריך לשאול את גדולי ישראל, בתפילה שלא נגיע לידי מצבים כאלו. דני ארגמן