שאלה: שאלות: 1. א. מותר ללמוד נגיד זוהר עם פירוש מתוק מדבש או הרב אשלג, כאילו זה נקרא קבלה שאסור ללמוד אותה מתחת לגיל 50 או שמותר וזה לא עד כדי כך עמוק? ב. ואם אני לומד ואסור על מה אני עובר? ומה העונש?, ואם אני רוצה מאוד ללמוד את זה ולא רק לקרוא את זה? 2. מה ההבדל בין ברכת בונה ירושלים לברכת המחזיר שכינתו לציון שהרי בשניהם אנחנו מבקשים שתחזיר את השכינה לציון ובית המקדש וירושלים? 3. האם אני יכול לדלג על קורבנות או אפילו על כמה פסוקי דזמרה כדי שאני יגיד ברכות ק"ש עם הברכה בזמנה? 4. האם צריך לדפדף בספרים למצוא חמץ? ואם נראה לי יותר שיש בספר הזה חמץ? אני צריך לבדוק? 5. בתפילת 18 אם אני חתמתי את הברכה ונזכרתי שלא אמרתי משפט אחד לפני החתימה על מה אני צריך לחזור? על החתימה ובמשפט הז או רק על המשפט או בכלל על כלום כי כבר חתמתי? 6. בתפילת 18 אם אני בספק אם בירכתי ברכה מה הדין? ואם צריך לחזור למה? הרי זה ברכה לבטלה, מה מיוחד בתפילת 18 שמדרבנן שדוחה ברכה לבטלה מדאורייתא? 7. הרי צריך לסיים את אכילת סעודת פסח עד חצות, לא?, ואם כן, אז מתי אפשר לקרוא קריאת שמע על המיטה לפני חצות עם ברכה (אם בכלל צריך עם ברכה בלילה הזה?)?
תשובה: סליחה על האיחור במתן התשובות 1. לימוד זוהר תלוי יותר במצב הרוחני מאשר בגיל. לימוד קבלה, שהוא הרובד הכי עליון בתורה, מיועד רק לאדם שכבר השלים את עצמו בלימוד חלק הנגלה שבתורה, וכמו כן הוא שלם בקיום המצוות המעשיות. ובעיקר בלימוד ההלכות שאדם צריך לדעת כדי שיקיים את כל המצוות כראוי ולא יעבור על שום איסורי תורה. קריאת זוהר או לימוד מדרשי הזוהר, זה דבר אחר, ואפשר לקרוא, גם בלי לעמוד בתנאים הנ"ל, וזה מטהר את הנשמה כפי שגילו המקובלים אף שלא תמיד מבינים. 2. ברכת בונה ירושלים עוסקת בבנין העיר ירושלים והשראת השכינה בה. וכך כתב הב"ח (אורח חיים סימן קיח) "שכל שאלתינו בברכת ירושלים הוא בבנין ירושלים והנלוה לבנינו.ואם כן כל זה דהיינו בנין בית המקדש ובנין כסא דוד הוא מענין בנין ירושלים ממש שהרי בית המקדש וכסא דוד הכל הוא נבנה בתוך ירושלים וגם יש להם שייכות אל ירושלים כי הלא הבונה עיר שתהיה עיר ממלכה אליו הנה הכרח הוא שיבנה בתוכה בית קדוש לתפילה ולעבודה לפניו יתברך" ברכת "עבודה" עוסקת בקורבנות בבית המקדש ריצויים וקבלתם לרצון לפני ה'. 3. אם חושש שמא יעבור זמן קריאת שמע יש להפסיק באמצע פסוקי דזמרה ולומר קריאת שמע. (משנה ברורה סימן נ"א ס"ק י'). מותר להפסיק באמצע פסוקי דזמרה ולקרוא קריאת שמע גם אם חושש שיעבור הזמן לפי שיטת המגן אברהם.  ילקוט יוסף סימן נח הערה ג' עמוד תכט. 4. החזו"א (או"ח סי' קט"ז אות י"ח) מחמיר מאד בעניין בדיקת ספרים. לשיטתו חוששים שאולי בטעות נפל בין דפי הספר פירור חמץ, ולדעתו בדיקת חמץ נועדה כדי לבער כל פירור חמץ. אולם לדעת הפוסקים הסוברים שבדיקת חמץ נועדה למצוא חתיכות חמץ בשיעור כזית, ברור שאין צורך בבדיקה דקדקנית כזו בספרים, שלא יתכן שבין דפי הספר מונחת חתיכת חמץ בשיעור כזית. ובשו"ת אור לציון (ח"א סי' ל"ב) חלק על החזו"א, והוכיח מהרמב"ם שאין לחוש לחמץ הקטן מכזית. כאשר החשש הוא שמא יתערב פירור בתוך האוכל, יש להחמיר יותר, ולכן אין לקרב לאוכל ספרים שאולי נפל בהם פירור חמץ. וכן יש להיזהר שלא להעלות על השלחן האוכל בפסח את הספרים שלא נזהרו בהם במשך השנה מחמץ, שמא יש בהם פירור חמץ שעלול ליפול בפסח ולהתערב באוכל, וחמץ בפסח אינו בטל. 5. במקרה ואדם דילג או טעה אחת מהברכות האמצעיות של תפילת שמונה עשרה - עליו לחזור לראש הברכה שטעה או שדילג, ומשם ואילך יחזור ויתפלל על הסדר. (שו"ע סי' קי"ט סע' ג') לא כל טעות בתפילה מחייבת חזרה. ישנם שני מקרים בלבד שמוגדרים כטעות (ביאור הלכה שם ד"ה אם דילג): א. כאשר לא השלים את הברכה כדין כגון שלא חתם כדין או שחיסר איזה דבר שהוא עיקר הברכה כגון שלא אמר טל ומטר בימות הגשמים או שלא הזכיר ענין קיבוץ גליות בברכת תקע בשופר. וי"א שאם חתם כראוי יצא ידי חובה בכל מקרה (גר"א) ב. אם אמר איזה דבר שהוא מקלקל את הברכה כגון שאמר טל ומטר בימות הקיץ וכדו'. 6. פסק החיי אדם (חלק א כלל כד): "המתנמנם בתפלתו או מסיבה אחרת ואינו יודע באיזו ברכה עומד, אם בג' ראשונות, חוזר לראש התפלה. ואם בג' אחרונות, חוזר לרצה, דג' ראשונות וג' אחרונות נחשבות כברכה אחת. אבל אם עומד באמצעיות, נראה לי דמתחיל מברכה שיודע בודאי שלא אמרה. אבל מה שמסתפק, אין צריך לחזור, וצריך עיון". 7. ההלכה הרווחת היא שבליל פסח אומרים רק קריאת שמע וברכת המפיל, אבל לא את שאר הפסוקים. לנוהגים לא לומר ברכת המפיל לאחר חצות בשם ומלכות לא יאמרו בלילה זה אם אכן הלכו לישון לאחר חצות. הבן איש חי (שנה ראשונה פרשת צו אות ל"ח) כתב שצריך לומר קריאת שמע על המטה עם הפסוקים הנוהגים בכל לילה כסדר רבינו האר"י. ואם הוא ניעור עד אחר חצות יאמר אותה מעט קודם חצות. הרחבה: מצווה להרבות בכל ליל הסדר בסיפור יציאת מצרים ובניסים ובנפלאות שעשה ה' לאבותינו, עד שתחטפנו שינה. (שו"ע סי' תפא סע' ב') מי שחושש שאם ישאר ער עד מאוחר בלילה לא יוכל למחרת להתפלל כראוי תפילת שחרית, עדיף שילך לישון יותר מוקדם (סידור יעב"ץ). אבל ישתדל לפחות להאריך בסיפור יציאת מצרים עד לאחר חצות הלילה (כה"ח תפא, יא). נוהגים בליל פסח לומר לפני השינה קריאת שמע וברכת המפיל, אבל לא את שאר הפסוקים, מפני שבכל הלילות הם נאמרים לסגולה כנגד המזיקים, ולילה זה משומר מן המזיקים ומזומן לגאולה (רמ"א סי' תפ"א סע' ב', בן איש חי פרשת צו אות ל"ח) בן איש חי (שנה ראשונה פרשת צו אות ל"ז( הביא את דברי הזוהר: "ואיתא בזוהר הקדוש פקודא לספר ביציאת מצרים וכו' וקב"ה חדי בהאי סיפורא וכניש לכל פמלייא של מעלה ואמר להון זילו שמעו האי שבחה דלתתא, ובהאי סיפורא בקעי רקיעייא ויהבי חילא למאריהון, ובזה כל המרבה לספר ביציאת מצרים הרי זה משובח בפמלייא של מעלה שהקב"ה משתבח בו כדכתיב ישראל אשר בך אתפאר". יום טוב