LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: מזבח במשכן ובמקדש: 1.בתורה מתואר המזבח בגודל חמש על חמש אמות, בגובה שלוש אמות. אז כיצד בימי בית שני בנו מזבח הרבה יותר גדול, ולא לפי הגודל שהתורה ציוותה? 2. האם גם בבית ראשון היו שינויים מהציווי בפרשות תרומה תצווה? 3.כמו כן, בנבואת יחזקאל על בית המקדש השלישי מופיעים דברים שונים מהכתוב בתורה. האם המקדש השלישי צריך להבנות לפי נבואת יחזקאל, או לפי פרשות תרומה תצווה, או לפי מסכת מידות? 4. כיצד שלמה המלך הוסיף מנורות בבית המקדש, וכי אין בזה "בל תוסיף"?
תשובה: לשואל שאלה 1: מזבח הנחושת היה רבוע, חמש על חמש אמות, וגובהו עשר אמות, כגובה המשכן עצמו (עד גג המזבח תשע אמות, ועם הקרנות   עשר אמות. ואמנם בתורה כתוב "ושלוש אמות קומתו", אך ח (זבחים ס ע"א) דרשו: שלוש אמות משפת כרכוב ולמעלה). בבית ראשון היה (היסוד) עשרים ושמונה על עשרים ושמונה אמה, ובבית שני שלושים ושתיים על שלושים ושתיים אמה (מידות פ"ג, מ"א  זבחים נד ע"א). תבנית בית המקדש הראשון כולו, מדת אורכו, רוחבו וגובהו, נמסרו לדוד המלך במגילה כתובה שמסר לו שמואל הנביא. המגילה נמסרה למשה רבנו מאת ה' בהר סיני. משה מסרה ליהושע, יהושע לזקנים, זקנים לנביאים ונביאים מסרוה לדוד והוא מסרה לשלמה (דברי הימים א' כח, יא וילקוט שמעוני לספר דברי הימים רמז תתרפא). לאור זאת מובן שאין שאלה על כך ששינו, שכן הכל נעשה על פי מצוות ה'. כשעלו היהודים מבבל לארץ ישראל לאחר הגלות לבנות את הבית השני הרחיבו את מידות המזבח בארבע אמות מצד דרום ובארבע אמות מצד מערב. הסיבה שבני הגולה הרחיבו את המזבח מבוארת בהרחבה בתוספות יום טוב על המשנה במסכת מידות (פ"ג, מ"א). שאלה 2: לעומת בית המקדש השני שהוא מבואר ומפורט בח (בעיקר במסכת מידות), הבית הראשון מתואר רק בחלקו בספר מלכים ובספר דברי הימים ומעט בדברי ח. מלימוד הפסוקים בספר מלכים ודברי הימים לא עולה תמונה שלימה של הבית. פרטים חשובים במבנה, כמו: מידות אורך ורוחב העזרה, הלשכות, המזבח החיצון על כל פרטיו, עזרת נשים, הר הבית וכו' לא מתוארים כלל בפסוקים. הרמב"ם (הלכות בית הבחירה א, ד) מלמדנו שבית שני בעיקרו נבנה בדומה לבית ראשון מלבד הדברים בהם מפורש שהיו מידותיו שונות, לכן בדברים שאין פירוט, עלינו ללכת על פי מידות הבית השני המתוארות במסכת מידות, מלבד דברים מסויימים בהם היה בית שני דומה לבית שלישי, ולא הושווה לבית ראשון. שאלה 3: בית שלישי עתיד להיבנות במהרה בימינו על המידות שבספר יחזקאל, וכיון שחסרים שם פרטים רבים, כתבו תוספות יום טוב והמצודות: "כל דבר שלא פירט יחזקאל יהיה דומה לבנין בית שני". וכך נראה גם מלשונו של הרמב"ם בהקדמתו לפירוש המשניות למסכת מידות. שאלה 4: על הוספת המנורות בבית ראשון כתב רבנו בחיי (שמות כה, י): "במנורה כתיב: (להלן כה, לא) 'תיעשה המנורה', ביו"ד, ולכך עשה שלמה עשר מנורות, שאין הכוונה שתצוה התורה מנורה אחת ושיבא שלמה ויעשה מהם עשר, וכן עשרה שלחנות ועשרה כיורים ונמצא עובר על בל תוסיף, אבל הקדוש ברוך הוא מודיע למשה בהר כי כשיבנו בית המקדש יעשו עשרה, והיו הדברים קבלה בידם עד שהגיע בנין בית המקדש ועשה שלמה כאשר היתה קבלה בידם". נאמנה
שאלה: גידולי מים בשביעית: לרב.הרב בספרו על תרומות ומעשרות נוקט שגידולי מים פטורים ממעשרות וגם משביעית. האם הכוונה גם כאשר זה מונח תוך עשר טפחים לאדמה שאז הגידולים יונקים מהאדמה? מה דעת הרב?
תשובה: הבריכה חייבת להיות אטומה, אחרת המים יברחו, א"כ לא ייתכן חיבור בינה לבין הקרקע. אך צריך לוודא שהעלים לא יתפשטו מחוץ לבריכה ויימצאו באוויר מעל לקרקע.
שאלה: עגילים - עשיית מום בגוף?!: השאלה שלי היא בעניין עגילים: האם מותר לעשות עגילים או שמה יש בזה משום עשיית מום בגופנו? (הכוונה היא לחור ראשון) רבה!!
תשובה: אם זה בסחוס יש מקום לשאול, אם זה בבשר זה לא מום. אבל באישה אין בעיה של מום בכלל, היא לא עובדת במקדש. היא עושה את זה לצורך - אישה צריכה להתייפות, ולכן גם בסחוס אין בזה בעיה. לגבי גבר לכאורה זה "לא ילבש", שזה מתאים לתכשיטי נשים ולא לגברים ולכן גבר לא צריך לעשות דבר כזה.
שאלה: צביעת שיער בימי האבלות: האם מותר לי לצבוע שיער כאשר אני אבלה על אחי בתוך ה30 יום.
תשובה: ככלל אין איסור בימי האבלות אלא מה שאסרו ח ולא אסרו צביעת שיער בימי האבלות, ובוודאי למתירים תספורת לנשים בימים אלו. (מנהג הספרדים)
שאלה: מלאכות ערב השמיטה: ראיתי בספרו של הגר מ אליהו זצ ל- מאמר מרדכי (מה) שעשיית תמוכות בשמיטה היא תולדת זורע ואסורה מדרבנן. האם הבנתי כוונתו, הרב מתכוון למקלות המחזיקים את העצים שלא ינודו ברוח או ישברו. האם מלאכה זו מותרת עד ר ה או לפני?
תשובה: וברכת ד' אפשר לעשות עד ראש השנה. כשבית המקדש יבנה אי"ה במהרה בימינו יהיה אסור. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי מכון התורה והארץ
שאלה: עניית אמן בהנחת תפילין רבנו תם: אם אדם מניח תפילין רבנו תם בחזרת שליח ציבור מפאת חוסר זמן ממש. האם מותר לענות אמן דברכות בזמן ההנחה (ולא רק בין יד לראש)
תשובה: המתירים מתירים בכול. בין של יד לראש ובין בהנחתם. כי לא גורם ברכה.
שאלה: העברת אש מנר של יום טוב: האם מותר להעביר אש ביו"ט, מנר של יו"ט שאשתי הדליקה בכניסת החג ובירכה עליו (.להדליק נר של יו"ט)?
תשובה: כן
שאלה: בישול גויים: חברה שלי עלתה מרוסיה לפני כ 10 שנים. כיוון שהאמא שלה לא נחשבת ליהודיה על פי ההלכה חברה שלי החליטה להתגייר וכך עשתה לפני כמה שנים. בנוסף היא חזרה בתשובה ומנהלת אורח חיים דתי. הבעיה היא לגבי האמא, שלא עברה גיור - האם אפשר לאכול את בישוליה ללא חשש? (בבית האמא שומרים שבת וכשרות באופן מלא)
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה אני מציע שלכתחילה הבת תדליק את האש וכאשר היא לא בבית היא תדליק מראש נר ואמא שלה תדליק את הגפרור מהנר. הרב חגי בר גיורא
שאלה: השבת אבידה של דברים זולים: סליחה שאני מעלה נושא ישן, חוזרים אנו בתשובה תדיר. לפני כשנה וחצי שאלתי את צוות הכולל שאלה, ורציתי להוסיף על כך: התכשיטים שנמצאו אצלי למיטב הבנתי הינם תכשיטים זולים ופשוטים מאוד. אינני חושב שאחת הבנות כשהגיע לביתה החליטה שהיא רוצה לבקש אותם ולתור אחריהם (העובדה שנושא זה כלל לא עלה לפני.) השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "תכשיטי בנות מפלסטיק שנשארו אצלי"
תשובה: סליחה, על העיכוב במתן התשובה. אין זה משנה אם מדובר היה בחפצים זולים ופשוטים. הרי יש להם ערך כל שהוא, שאינו פחות משווה פרוטה. ערך כזה מחייב בהשבת אבידה. לכן עליך לפעול לפי ההנחיות שרשמנו לך בתשובה המקורית. הרב אברהם אחיה שוקרון
שאלה: לינה של מאורסים באותה דירה: בחור ובחורה שנפגשים למטרות נישואין. אולם עדין לא התארסו. האם מותר לישון באותה דירה (בחדרים נפרדים) כשיש אנשים נוספים בבית?
תשובה: מותר, אבל אחרי האירוסין יש להחמיר.
שאלה: ברכת מזונות על לחם: מהו שיעור קביעת סעודה על לחם על פי מנהג ספרד? איזו ברכה עליי לברך אם אני אוכלת כמות קטנה יותר משיעור של סעודה?
תשובה: לכתחילה כביצה 58 גרם, אך גם אכלת כזית כלומר כ- 28 גרם - פרוסה בינונית, צריך לברך ברכת המזון.
שאלה: סכך השזור בחוט ברזל: כבוד הרב יש לי פרגולה שעליה יש במבוקים ששזור בהם חוט ברזל שמחבר ביניהם (כמו בסכך רגיל רק עם החוט ברזל) האם זה כשר לסכך לסוכה?
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה לכתחילה אין לקשור או להניח את הסכך ב על דבר שמקבל טומאה כגון חוט ברזל(משנה ברורה תרכט, כו). בדיעבד המקל יש לו על מי לסמוך כמו שנפסק שסוכה כשרה אף כאשר הדפנות ממתכת(שם תרל נט). אולם אם הסוכה קייימת יותר משנה טוב לחדש קצת בסכך כגון להוסיף קצת בגודל טפח כמבואר במשנה ברורה(תרלו ז). חג שמח הרב חגי בר גיורא
שאלה: ללכת בלי חולצה בפנימיה: אני לומד בפנימיה ולכן יוצא לי שאני הולך למקלחות (שבאותה קומה כמו החדר שלי) ללא חולצה וכן הולך לישון פה ושם ללא חולצה. לא מדובר בטירחא גדולה להיות במקרים אלה עם חולצה אבל הרבה יותר נוח בלי. מה דעת הרב בנושא? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "ללכת בלי חולצה לגבר"
תשובה: לשואל, וחג שמח! לענ"ד להסתובב בפנימיה ללא חולצה (כשאין צורך גדול) זהו שדר של חוסר עדינות וצניעות הראויה לבני תורה ויש בזה גם מימד של "חב לאחריני" ביצירת אוירה כזו בפנימיה. אבל בעניינים אלה, שאינם הלכה מובהקת, כדאי לשקול את הדברים עם תלמיד חכם המכיר אותך ואת המוסד החינוכי.
שאלה: אוסר דבר שאינו שלו: קראתי בפרישה בסימן קמ"ה ס"ק יח שאדם אוסר דבר שאינו שלו אם ידוע שכוונתו הייתה לאסרו (ולא לצער את בעל החפץ). א. מה הכוונה בדברים? אם מי שהשתחווה לחפץ אומר שכוונתו הייתה לאסרו, והוא אדם אמין - מאמינים לו והחפץ נאסר? ואם לא מאמינים לו - האם החפץ נאסר לפחות על אותו אדם שעבד (כמו "שוויה אנפשיה חתיכה דאיסורא")? ב. האם הלכה למעשה, לימינו, כדברי הפרישה? או שפוסקים שלעולם אין אדם אוסר דבר שאינו שלו? למעשה - באמת קרה לי מצב שאדם (יהודי רגיל, לא מומר ח"ו) השתחווה לחפץ מסוים בתור ע"ז. האם החפץ נאסר?
תשובה: א. תלוי איזה דבר. שם הגמרא דנה על שותפים, ראובן שהשתחווה לחפץ של שמעון, איפה שזה ממש לאסור אינו יכול לאסור אפילו אם התכוון ממש. אם אדם יכנס לבית של מישהו ויבשל בשר וחלב ברור שזה יאסר הכלל הוא שהמציאות קובעת. אבל יש דברים שהתורה תולה את זה במעשה של האדם לדוג לזרוע כלאים בשדה חבריו אינו אוסר. בשבת אם אדם הוריד דבר מהאש ובעל הבית לא התכוון לכך אינו אוסר מכיוון שאינו על דעת בעה"ב. ולא משנה אם אמר שכוונתו איתה לאסור אינו אוסר. הגמ' ע"ז נב כותבת שאם ניתנה הארץ ניתנה כל המחובר בה ואיך הגויים יכולים לאסר. מכאן שאדם לא אוסר דבר שלא שלו. ב. צריכים להבחין במעשה, אם זה משהו במציאות כמו בשר וחלב זה אוסר. ולמעשה- אם החפץ שלו הוא אוסר, אבל אם לא שלו עבר איסור אך לא נאסר.
שאלה: כיסוי הראש בטלית באמצע התפילה: אני נוהג לכסות במהלך תפילת שמונה עשרה את ראשי. במידה ונופלת לי הטלית מעל ראשי, האם אני יכול לשוב ולכסות את הראש בטלית? או שאסור להתעסק בשום דבר במהלך תפילת שמונה עשרה?
תשובה: לשואל, אם חלק מהטלית עדיין על גופך - מותר להתעטף ולכסות את הראש. ואם נפלה לגמרי - אין לעשות זאת, אלא אם כן חסרון הטלית מפריע לך להתרכז בהמשך התפילה, ואז מותר להתעטף בין ברכה לברכה. מקור: ברכות כד ע"ב על רבי שהיה "ממשמש בבגדו" תוך כדי התפילה, ותוספות שם ד"ה וממשמש. שו"ע סי' צז סק"ד ומשנ"ב סקט"ז.
שאלה: קניית שעון שהושאר אצל שען: נכנסתי לחנות של שען וביקשתי לקנות שעון זול. השען השיב לי שאין לו, אולם הוסיף שיש לו שעונים רבים שלקוחות השאירו לתיקון ולא באו לקחתם, והשעונים שוהים אצלו כבר חודשים ושנים. בסופו של דבר הוא מכר לי שעון כזה בארבעים שקלים. לאחר הקנייה חזרתי אל השען ורציתי להחזיר את השעון, כי חששתי מגזל. הוא סירב לקבלו בחזרה וטען כי אין לי מה לחשוש. מה עליי לעשות?
תשובה: נראה שמותר לך להחזיק בשעון, ואפילו ממידת חסידות אינך צריך להחזירו לשען. אולם עליך לרשום לעצמך את פרטיו ושוויו, ולהשאיר את פרטיך אצל השען. ונסביר בהרחבה. יש לברר בנידון זה שתי נקודות: 1. האם ניתן לסמוך על השען? 2. בהנחה שהשען דובר אמת, האם די בכך כדי להגדיר שאתה הבעלים של השעון, או לכל הפחות להתיר לך להשתמש בו? ונשיב לשאלות כסדרן. ההלכה היא שאפילו כשמדובר בגוי יש לנו חזקה שאומן לא מרע אומנותו, כלומר שהוא לא ישקר בדבר שעלול לפגוע במוניטין המקצועיים שלו, וממילא בפרנסתו. אם כן, ניתן לסמוך על המוכר שלא ייתן לך שעון שהוא חושש שבעליו אכן עלול להופיע ולדרוש אותו - בוודאי במקרה המדובר, שהסכום שהרוויח הוא פעוט. במקרה שלנו יש שני טעמים המתירים לך להשתמש בשעון: א. "שם דמיהן ומניחן". בגמרא בבא מציעא (כט עמוד ב) מבואר שמי שמוצא תפילין יכול לשום את דמיהן, לרשום לעצמו את הסכום כחוב שהוא חייב לבעלים ולהשתמש בהם. אם בעתיד יבואו הבעלים - ייתן להם את הכסף, או את התפילין עצמם, כפי שיעדיפו הבעלים. הרב פיינשטיין (אג"מ חו"מ ב עמ' רנה סימן מה ס"ד) משתמש בפשטות בעיקרון זה גם בחפצים שאינם של מצווה. בהסתמך על היתר זה נראה פשוט שאפשר להשתמש רק בחפצים פשוטים, שאין סיבה להניח שהבעלים מעוניין בחפץ זה דווקא. שעון שנמכר בארבעים שקלים הוא בפשטות כזה. ב. נראה כי מי שבמשך זמן רב לא בא לקחת חפץ ששייך לו, אפשר להניח שאינו מתכוון לעכב את שכרו של השען, אלא אכן כוונתו שהשען ישתמש בשעון וזה יהיה הת שלו. אולם כל זה הוא בסתמא, כלומר כל עוד הבעלים לא מגיע, אז מותר לך להניח שזה המצב. אבל אם יופיע הבעלים וידרוש את השעון, יהיה עליך לתת לו את השעון או את שוויו, לפי רצונו. ולכן עליך להשאיר את פרטיך אצל השען. הרב יעקב גרוס
שאלה: תינוק שאינו חכם ולא טיפש: לכבוד הרב. מה הכוונה תינוק שלא חכם ולא טיפש? ומתי תינוק כזה אפשר לסמוך על תשובתו לגבי אות שנכתבה בתפילין?
תשובה: לשואל, "תינוק" בלשון ח כולל את גיל הילדות. "לא חכם ולא טיפש" - יודע ת לקרוא אותיות, אבל לא מסוגל ת לזהות את האות על פי כלל המילה. מקובל להעריך זאת בגיל חמש עד שבע. המקרה שבו אפשר לסמוך עליו - כאשר צורת האות קיימת בשלמותה, אלא שהיא קצרה כך שניתן להתבלבל בינה לבין אות דומה (ו-ן, י-ו, ר-ך, וכדומה). אם הוא רואה את המילה ומזהה את האות - כשרה. מקור: שו"ע או"ח סי' לב סעיף טז ומשנה ברורה ס"ק מט-נב. פסקי תשובות שם, אות כד. יש גם מקרים חמורים יותר, שבהם קריאת התינוק אינה מכשירה את התפילין אבל מתירה את תיקונם (אות שחסרה לגמרי - אי אפשר לתקן בדרך כלל, כי התפילין צריכים להיכתב כסידרם). על כך עיין בביאור הלכה שם ד"ה ואם לאו.
שאלה: ייחוד: הוצע לי עבודה ללון עם זקן בלילה ולסייע לי במידה וצריך משהו באמצע הלילה כמו"כ לסייע לו בבוקר בהלבשה וניקיון. בדירה נמצאת גם אשתו מבוגרת אך לא סיעודית. לפעמים מגיעה לישון בדירה גם בחורה רווקה, ברצוני לשאול האם יש חשש של יחוד במקרה שהדלת נעולה בלילה? והאם מועיל שהדלת לא נעולה רק סגורה?
תשובה: וסליחה על האיחור במתן התשובה. יחוד עם האשה המבוגרת אינו אסור כיון שבעלה נמצא איתה בבית.  דין בעלה בעיר  במקרה זה גם היחוד עם הבחורה שבאה לעיתים לבית אינו אסור כיון שהאישה המבוגרת נחשבת כ'שומרת' ומבטלת את איסור היחוד עם האישה האחרת. אולם מעבר לבעיית יחוד יש לשמור על כללי התנהגות נאותים בינך ובין הבחורה ולמעט במפגשים שאינם נצרכים ביניכם, בוודאי כשמדובר בשעות הלילה. אם אפשר לדאוג לכך שלא תשנו יחד באותו בית בוודאי זה עדיף. מקורות: בכמה פוסקים מצאנו שאישה שבעלה בעיר מצילה גם את הנשים האחרות שאיתה מאיסור יחוד. עיין מקנה קידושין פא. עפ"י רש"י שם ד"ה שבעלה בעיר וכ"כ בספרו נתיבות לשבת סימן כב סק"ד. גם בחכמת אדם  בבינת אדם לכלל קכו אות טז  היקל בזה. ואף שיש שנטו להחמיר בזה כמו האור שמח על הרמב"ם הלכות איסורי ביאה פכ"ב הי"ב, מ"מ הסכמת הפוסקים להקל בצרוף הדין שיחוד של אחד עם שתיים הוא איסור דרבנן. וכ"פ בציץ אליעזר ח"ו סימן מ פרק י. אף שהיה מקום לומר שמכיון שהבעל הוא סיעודי אין כאן דין בעלה בעיר  ויש שתלו דין זה בשאלה מהו יסוד דין בעלה בעיר- החשש שמא יבוא או טבעה של אישה שאימת בעלה עליה, מ"מ כיון שכאן מדובר על בעלה שנמצא ממש איתה לכו"ע חל דין בעלה בעיר. ובספר תורת היחוד פרק ח אות יז הכריע ש'שמירה' של אישה שבעלה בעיר המצילה על אחרים מלעבור על יחוד עם אישה אחרת מועילה אפילו בלילה למרות שבלילה בד"כ אסור יחוד של איש אחד עם שתי נשים.
שאלה: זה גזל?: אם עיינתי בסידור של מישהו (פרטי) בבית כנסת, ודף אחד טיפה התקמט באופן שבקושי נראה (אבל נראה) לעין. האם עלי לחפש את בעל הסידור ולשלם לו, אם כן כמה? ואם כאשר פתחתי ספר בחנות ספרים ואח"כ כשבאתי להחזירו נתקלתי בהתנגדות, דחפתי יותר חזק ואז ראיתי שבעצם לא הכנסתי מדויק לקרטון וקרעתי את הקרטון בגלל הדחיפות החזקות מה עלי לעשות?
תשובה: : א. אפשר להניח שהבעלים של הסידור מוחל על הנזק המועט הזה, ועל כן אתה פטור מלחפש אותו. ב. כאשר מוכר מתיר להסתכל בספרים בחנותו הוא לוקח בחשבון שעלול להיות נזק מסויים כתוצאה מן השימוש ולכן אם השתמש באופן סביר כפי שהמוכר מתיר פטור מלשלם. במקרה שלך נראה מדבריך שפשעת קצת במה שלא נזהרת באופן בו הכנסת את הספר ועל כן עליך לפנות למוכר, לבקש את מחילתו ולהגיע עמו להסכמה לגבי גובה הת הרב יהודה חי לנזר
שאלה: השבת אבידה - להחזיר למשטרה?: 1. האם כיום שלפי החוק אם מישהו מוצא אבידה הוא חייב להביא אותה לתחנת המשטרה, אז כל חפץ או כסף שמוצאים יש חובה להכריז? 2. האם כאשר אין חובה להכריז - מי שלא משיב אבידה עובר על דין ועשית הישר והטוב גם אם אי אפשק לכוף?
תשובה: כיום שלפי החוק המוצא אבדה חייב להכריז עליה או להביא אותה לתחנת משטרה, יש לעשות כן, כשיש סבירות שבאופן זה האבדה תגיע לבעליה. מעבר לדינא דמלכותא הנ"ל, כאשר אין חובה להכריז ויש אפשרות להשיב האבדה לבעליה טוב וישר לעשות לפנים משורת הדין (לשון השו"ע רנט, ה), ועיין בתוס' ב"מ כד עב ד"ה לפנים משורת הדין, שמחלק בין שלושה אופנים של השבת אבדה לפנים משורת הדין, אופן שכולם חייבים בהשבה והוא פטור (כגון זקן ואינה לפי כבודו) בו נכון לעשות פנים משורת הדין משום 'אשר יעשון' אופן בו כולם פטורים בו, נכון לנהוג לפנים משורת הדין ללא מקור מהתורה. ואופן שמשום לפנים משורת הדין לא נכון לו להפסיד, (בפועלים ששברו לבעלים את החבית), שם חייב רק משום למען תלך בדרך טובים. הרב מרדכי גרוס.
שאלה: אחריות הקונה לת מע"מ: בשעה טובה רכשתי דירה דרך תיווך. מהתיווך נמסר לי בהתחלה שהם גובים ממני 1.5 משווי הדירה. כהשהגעתי לחתום מול התיווך (לא על הדירה), אמרו לי שיש להוסיף על האחוז וחצי גם מע"מ. אני אמרתי שהם לא אמרו שזה לא כולל מעמ. אז המתווכת אמרה- "נסתדר על המעמ כבר" וחתמתי על החוזה מול התיווך כפי שהם דרשו. עכשיו, אחרי שהחוזה על הדירה נחתם אני צריך לשלם לתיווך. המתווכת אומרת לי שאני יכול לשלם בלי מע"מ במזומן בלי חשבונית או לשלם עם חשבונית ולהוסיף את המעמ. האם מותר לי לשלם במזומן, כשברור שאם אשלם במזומן זה לא ידווח למס הכנסה?
תשובה: חובה על פי ההלכה ועל פי החוק לשלם מע"מ. לכן אין לבחור באפשרות לשלם בשחור, לפי השאלה חתמת על חוזה שבו כתוב שאת צריכה לשלם את המע"מ אולם מי שהחתים אותך אמר "שנסתדר על המע"מ" זוהי אמירה כללית שלא ברור מה משמעותה האם הוא יוותר או יוריד חלק. ולכן צריך לומר למתווך שאת רוצה לקבל קבלה, ושאת מבקשת שיעמוד במה שאמר שיסתדר על המע"מ שיעשה לך הנחה חלקית. (לדוגמא שכל אחד ישלם חצי מהמע"מ) הרב דניאל לונצר
שאלה: עבודת עבד בשבת: יש לי שאלה באשר לעבד עברי ונוכרי בשבת. לפי ההלכה, העבד חייב לשמור שבת. השבת מבטאת את הרעיון לפיו אנו מחויבים רק לקב"ה. האם בשבת העבדים היו משוחררים לביתם או שובתים בביתו של המעביד (אם היו שובתים בביתו של המעביד, יש כאן מעין השתעבדות של העבד למעבידו)?
תשובה: לשואל, ראשית לדיוק ההגדרה: לא "עבד נוכרי" אלא "עבד כנעני", וכאשר קונים אותו הוא עובר ברית מילה וטבילה במקווה, ודינו מעתה ככל איש יהודי (פרט לכך שהוא פטור ממצוות עשה שהזמן גרמן, כאישה). העבדים אסורים בשבת רק במלאכות האסורות בשבת. לכן יש להניח שבשבת הם נשארו בבית אדוניהם ועסקו בעבודות הבית שאינן מלאכה בשבת. כלומר, השבת היתה יום מנוחה יחסית לעבודות הקשות בימי החול, אבל לא יום חופש מוחלט. יש גם לקחת בחשבון שכלכלת העבדים מוטלת על אדוניהם, וסביר שהיה חסכוני יותר מצד העבדים להישאר בשבת אצל האדון. אגב, ראיתי פירוש מעניין שכתב רבי יהונתן אייבשיץ (בפירושו לשמות כא, ב), שעבד עברי יוצא לחופשי בשנה השביעית בגלל שבמשך שש שנות העבודה הוא עסק בשבתות בבית אדוניו בעבודות המותרות בשבת, ולכן כעבור שש שנים מגיע לו חופש להשלמת השבתות.
שאלה: היתר מכירה בשמיטה: אני מנסה להחמיר לא לאכול היתר מכירה. סבא שלי לא מחמיר. איך אני יכולך להיות כטוח שמה שאני אוכל אצלו זה לכל הדעות לא ספיחין. הבנתי שגידול שנקלט לפני ראש השנה בכל מקרה אין חשש. האם זה נכון? ואיפה אפשר לברר בערך מתי יוצא גידול חדש לשוק?
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה אין איסור ספיחין לכל מה שנקטף לפני השביעית, ולפי הרבה דעות(חוץ מהרמב"ם) גם מה שגדל בשישית ונקטף השביעית אין איסור ספיחין אבל צריך לשמור בקדושת שביעית. אסור ספיחין לא קיים בפרות ולא בירקות רב עונתיים שקוטפים אותם כמה פעמים כגון: בננה ונענע באתר של הרבנות הראשית בחלק של השמיטה יש לוח שביעית. הרב חגי בר גיורא
שאלה: סיר למרק בשבת: בסעודת ליל שבת אנו מקפידים להוריד את סיר המרק מעל הפלטה וכאשר אחד מחזיק את הסיר, השני מגיש את המרק. כוונה שלנו להחזיר את המרק לפלטה לסעודת שבת על כן מחזיקים בו בל העת. לאחר הגשת המרק מתברר כי אין הצדקה לסיר הגדול - האם אפשר להעביר את המרק לסיר קטן יותר ואת הסיר הקטן להחזיר לפלטה? שבת
תשובה: לבני ספרד - הדבר אסור, ויש כאן חשש חמור לאיסור תורה של בישול בשבת. לבני אשכנז - הדבר מותר, בהקפדה על תנאי החזרה כפי שציינתם, ובהקפדה שהמרק עדיין חם בחום של "נאכל מחמת חמימותו". הרחבה: השולחן ערוך פוסק (סימן שיח סעיף ד) שיש בישול אחר בישול במאכל נוזלי שהצטנן אפילו מעט-כבר כאשר ירד מהחום של "יד סולדת". בביאור הלכה (שם ד"ה "אם נצטנן") מבאר שכבר כאשר המאכל הועבר מכלי ראשון לכלי שני הוא מוגדר כ"אין יד סולדת בו", ושוב אסור לבשלו. על כן לבני הספרד אסור בהחלט לתת את הסיר הקטן על הפלטה. מאידך הרמ"א (סימן שיח סעיף טו) פוסק שאין איסור בישול אחר בישול אלא רק כאשר המאכל נצטנן הרבה (עד ש"אינו נאכל מחמת חמימותו". עיין שולחן ערוך הרב). על כן אם אכן המרק נותר עדיין חם, ונאכל מחמת חמימותו, לא נותר אלא לדון מצד דיני החזרה - ובזה הכריע המשנה ברורה (שם, שער הציון סעיף קטן מז) שלהלכה אם הקפיד על תנאי החזרה הרגילים מותר להחזיר אף כאשר העביר את המאכל לכלי אחר. הרב עודד מילר
שאלה: עליה לחומש: האם מותר לעלות ליום אחד ללמוד בישיבת חומש? ומאיזה טעם מותר להכניס את עצמו לסכנה אם מצוות כיבוש היא בכלל על ציבור ולא ליחידים? ואם יש מקורות. השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "הרב לא מעודד עליה לחומש?"
תשובה: אם אתה שואל על סכנה - אל תיסע בכבישים כי כל הדרכים הם בחזקת סכנה, זו סכנה שאנו חיים בתוכה. כמו אשה שיולדת, היא נכנסת לסכנה. הדוגמא הבולטת ביותר היא שלאדם מותר לעבוד בעבודה מסוכנת לצורך פרנסתו, גם לחשמלאי שעובד יש סיכון. לעלות לחומש זה לא יותר סכנה מאשר לגור בסילוואן בירושלים.
שאלה: מספר שאלות בנושא חיתוך שפתיים בעליה לתורה: לכת"ר שליט"א 1. האם יש לענות אמן אחרי מי ש: א. ודאי לא חותך בשפתיו כשעולה לתורה ב. חותך חלק מהמילים ג. ספק אם יחתוך 2. האם יש הבדל בין ברכה שלפניה לבין ברכה שאחריה? 3. במידה שעליתי לפניהם ועכשיו אני לצידם, האם שייך שאברך במקביל אליהם את ברכות התורה שנית וכאילו אעלה שוב לתורה (ואסתכל על המילים ואחתוך בשפתיים) בלי שישימו לב כדי להשלים למספר הקרואים? האם יש הבדל בין בית כנסת שבו מעלים את הקרואים בשמם לבין בית כנסת שבו אומרים יעלה בכבוד בלי שם?
תשובה: 1. אם יודעים בוודאות זו ברכה לבטלה. ויש גם בעיה עם סומא, לפי המחבר לא מעלים והרמ"א מקל בזה. אם הוא ודאי אינו מחתך - אם הוא ספרדי שלא יעלו אותו לתורה, לאשכנזים אפשר להקל. אם חותך חלק - הברכה לא תהיה לבטלה אבל לא טוב לכתחילה. 2. נראה שאין הבדל בין ברכה לפניה או לאחריה 3. הוא לא יכול לעלות למניין הקרואים אבל המפטיר שיעלה ישלים למניין והציבור שמע קריאה בהלכה.
שאלה: יחיד שהתחיל שמו"ע ובאו עשרה: ב"ה כבוד הרב שליטא נשאלה שאלה בשיעור בין מנחה למעריב, יחיד שהתחיל שמונה עשרה ולא היה מנין, לבנתים הגיעו עשרה לתפלה. האם נחשבת לו תפילה בציבור?
תשובה: לדעת הפרי מגדים (סימן קט, אשל אברהם, ס"ק ב) ובעקבותיו הלך המשנה ברורה (סימן סו, ס"ק לה ובביאור הלכה בסימן קט) תפילה בציבור נחשבת רק למי שהתחיל ביחד עם הציבור. אולם הרב פיינשטין (אגרות משה אורח חיים, חלק ג, ד) סובר שכל מי שמתפלל עם הציבור זה נחשב תפילה בציבור ואף שלא התחיל עם החזן. וכך סובר גם הרב אוירבך (הליכות שלמה פרק שמיני, ז). ועל פי מחלוקת זאת כתב בילקוט יוסף (הלכות תפילה חלק א, סימן צ' סעיף ט', הלכה י"ז) "מי שהתחיל להתפלל קודם תפילת הציבור ובתוך שהוא עומד בתפילתו התחילו הציבור תפילתם, יש מי שאומר דלא חשיב כתפילה בציבור ויש אומרים דסגי בהכי כשמתחיל או מסיים עם הציבור. וכן עיקר".
שאלה: ארבע אמות של המתפלל מול תפילה בזמנה או ברכת כוהנים: לכת"ר שליט"א במקרה בו הציבור מתפללים מנחה סמוך לשקיעה, או במקרה בו יש חשש שלא אספיק לעלות לברכת כוהנים, ואני רוצה להקדים להתפלל עמידה זמן מה לפני הציבור כעצת הרב, האם מותר לעשות זאת גם אם בסמוך אליי יושבים אנשים ואז הם ישבו בתוך ארבע אמות של המתפלל (אני)? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "תפילה בציבור או ברכת כהנים?"
תשובה: כתוב שלא יהיה עומד בין היושבים ולא יושב בין העומדים, תתפלל בחוץ כדי לא להבליט עצמך. ולגבי 4 אמות אין בעיה שהרי הם קדמו וישבו שם לפניך ואינם צריכים לקום.
שאלה: צניעות בין אב לבתו: עד איזה גיל יכול האב לקלח לנגב ולהלביש את בתו? מראש
תשובה: עד גיל 3 בכלל אין בעיה, אחרי הגיל הזה תלוי אם היא מתביישת לעמוד עירומה לפניו.
שאלה: אבידה ששטפה נהר  - בספרים?: הרב. ישנו קובץ גדול מאוד, ובו צילום של ספרים רבים מן העת האחרונה - ביניהם ספרי קודש רבים ולצידם ספרי חול - פילוסופיה וכדומה. האם ניתן לומר גם על צילומים אלו שהם כאבידה ששטפה נהר, והתיר את העיון בהם?
תשובה: העיון ודאי שמותר, אך המסחר אסור. כשאנחנו מדברים על זכויות יוצרים זה לגבי רווחים אבל לא לגבי הנאה.
שאלה: שמיעת הרצאה ללא ת : אני לומד בכולל של אוניברסיטת בר אילן במסגרת התוכנית לגמלאים. מפעם לפעם אנחנו מצטרפים להאזנה של קורסים אקדמאים שלא במסגרת הכולל. כמובן שהסטודנטים משלמים על כך שכ"ל. האם מותר להצטרף להאזנה בגדר "זה נהנה וזה לא חסר"? בכבוד הראוי
תשובה: מישהו אומר לכם שאסור לכם? אם לא אומרים לכם שאסור אין בעיה.
שאלה: אתרוג במוצאי שביעית: מהם דיני שביעית הנוגעים לאתרוג בשנה השביעית והשמינית?
תשובה: האתרוג חריג מכל העצים, בירקות הולכים אחר לקיטה ובפירות אחר החנטה, כלומר תחילת הגידול של הפרי דבר שקורה בדרך כלל באביב. אבל באתרוג הולכים גם אחר חנטה וגם אחר הלקיטה, בגלל שאתרוג זה הפרי היחיד שאי אפשר לגדלו בלי השקיה, כמו ירקות. בניגוד לרוב העצים שלא זקוקים להשקיה. האתרוג חריג גם בזה שאין לו עונת גידול מסוימת אלא נמצאים על העץ כל השנה גם פרחים גם חנטים (ניצנים) וגם פירות. אתרוגים שכבר נלקטו בשישית אין שום בעיה. לאתרוגים שגדלו בשישית ונלקטו בשביעית יש קדושת שביעית ואי אפשר לקנות אתרוג קדוש בקדושת שביעית אלא אם כן הוא מחולק דרך אוצר בית דין. זאת אומרת שהחקלאי התבקש על ידי בית דין לטפל באתרוג. גידול האתרוג מחייב טיפול רב. יש צורך עבודה פרטנית עבור כל אתרוג בפני עצמו כדי שיצא נקי. אם האתרוג יצא נקי סימן שהחקלאי טיפל בו כמו שצריך ולכן הוא יכול לדרוש עליו החזר הוצאות מחיר גבוה יותר, אבל אם יצא אתרוג עם צורת גידול יפה בלי קשר לעבודת החקלאי אסור לו לדרוש עליו ת נוסף. בשמיטה שעברה בערב סוכות הרב אלישיב הוציא פסק שאסור לקנות אתרוג בתפזורת,כי הסוחרים דרשו מחירים גבוהים עבור אתרוגים יפים, אלא רק מקופסאות סגורות שיש להם מחיר קבוע דרך אוצר בית דין אתרוג של שביעית הוא לא פסול, אדרבה- יש עניין לקיים את המצווה בפרי של שביעית דווקא, אבל יש לקנות רק באריזות סגורות ובמחיר קבוע מראש לפי ההוצאות שהחקלאי השקיע בהם. שוכתב מתוך השו"ת לשנת השמיטה.
שאלה: תפוזים מהפרדס בשביעית: האם מותר למכור באופן פרטי תפוזים מהפרדס שלי (לא על ידי ספק)?
תשובה: אסור לעשות סחורה בפירות שביעית, ואין הבדל בין אדם שמוכר באופן פרטי לאדם שמוכר על ידי ספק. הפירות האלו לא שלך ולכן אינך יכול למכור אותם, הפירות הם הפקר וצריך להפקיר אותם. אם כי "הפקר" אין הכוונה "הפקרות" שכל אחד ייכנס לפרדס, ישבור ענפים ויגרום נזקים, ירעש ויםריע למנוחת השכנים אלא מותר לקטוף פרות לצריכה ביתית בלבד ובצורה מסודרת. אפשר גם לתלות שלט על פתח הגינה שהפירות הפקר ואפשר להכנס בשעות רק מסוימות לקטוף עד ק"ג אחד.. כל זה מדובר בשנה השמינית כי הפירות שיש בשנה השביעית חנטו בשישית ולכן אותם אפשר למכור כרגיל. שוכתב מתוך השו"ת לשנת השמיטה.
שאלה: חציל שנזרע בסוף שישית: כיצד מותר לטפל בחציל שזרענו בסוף השישית?
תשובה: מותר להשקות אותו במידה אך לא יותר מדי. אם אתה רואה שיש איזה מחלה שעלולה להרוס את הגידול מותר לעשות פעולות מסוימות להציל אותו. החציל עצמו כבר לא שלך, הוא קדוש בקדושת שביעית. שוכתב מתוך השו"ת לשנת השמיטה.