LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: שהחיינו על נעליים - הבהרה: הרב כתב בפניני הלכה ברכות (יז, ז) שבעבר לא ברכו על נעליים מפני שלא היתה בהן חשיבות. שמעתי שהנימוק הוא שהן עשויות מעור. האם זה נכון? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "שהחיינו על נעליים"
תשובה: כל הפוסקים, ראשונים ואחרונים, שעסקו בהגדרת בגדים שאינם חשובים שאין מברכים עליהם 'שהחיינו', הזכירו גרביים, חלוקים (בגדים תחתונים), ונעליים כדוגמא לדברים שאינם חשובים (תוס', שו"ע רכג, ו). ולכאורה כיום צריך לברך על נעליים (יז, ז), שכן הן חשובות, ובהרבה מקרים אף יותר מבגדים, וודאי יש שמחה בקנייתם. וכתב סברה זו בספר 'וזאת הברכה' עמ' 168 (אות א) אך לא הכריע. והרמ"א רכג, ו, כתב, שהמנהג לומר למי שלובש בגד חדש 'תבלה ותחדש', והוסיף שיש מי שכתב שאין לומר כן על מנעלים או בגדים הנעשים מעורות של בהמה, שמשמעות איחול זה שיתחדש לך עוד כגון אלו, וכדי לעשותם יצטרכו להמית בהמה, וכתוב 'ורחמיו על כל מעשיו'. וסיים הרמ"א: "והנה הטעם חלוש מאוד ואינו נראה, מ"מ רבים מקפידים על זה מלאומרו". וכן הסכימו רבים מהאחרונים. ומ"מ פשוט שאין הדברים אמורים אלא על איחול זה ולא על ברכת 'שהחיינו'. כ"כ פרמ"ג מש"ז כב, א  שד"ח אס"ד ברכות ב, כ  קצות השולחן סד ו  כה"ח רכג, מח  וזאת הברכה ע' 168 בשם הרב אלישיב, פס"ת רכג, 75. ואע"פ כן יש שהורו לא לברך 'שהחיינו' על נעליים מפני שהן מעור, וכך דעת שו"ת מור ואוהלות כד  יד יצחק ג, שכ  הרב אליהו והרב אויערבאך (הליכות שלמה כג, טו - "אע"פ שמן הדין אין זה מוכרח כ"כ מ"מ נהגו שלא לברך"). ונראה למעשה, שהשמח ומברך יש לו על מה לסמוך. ואם הוא שמח בהם מאוד, עדיף שיברך. שכך נראה בפשטות שכיום הנעליים הם דבר בעל חשיבות, ועוסקים בעיצובם וצבעם וכו'. ואף אם היה דבר שאינו חשוב, הרי דעת הרא"ש ודעימיה שמי שהוא שמח בדבר מברך. והטעם שאין לברך על עור נדחה על ידי רוה"פ, ובנוסף לכך יש לא מעט נעליים טובות שאינן עשויות מעור. וכבר למדנו שלדעת הריב"ש ודעימיה, אין אומרים בזה ספק ברכות להקל, וכל השמח רשאי לברך. --- התשובה נכתבה על ידי הרב יגאל ללום על פי פסקי הרב אליעזר מלמד שליט"א.
שאלה: האם צריך להתחלק לקבוצות קטנות בזימון? : אם אוכלים שישה אנשים ביחד, האם עליהם להתחלק לשתי שלשות בזימון? וכן אם אוכלים עשרים אנשים, האם צריך להתחלק כשמזמנים?
תשובה: מותר להם להתחלק בזימון, אך אין עליהם חובה להיפרד לקבוצות קטנות בשעת הזימון. ובהרחבות להלכות זימון הובאו המקורות: מלשון המשנה נ, א, טור ושו"ע קצג, א, משמע שאין עניין שיזמנו ביחד. ומהרמב"ם (ה, י) משמע שבשישה עדיף שיתחלקו, ולגבי עשרים כתב שרשאים. ולרמ"א קצג, ב, ב"ח, לבוש ועוד, בשישה ועשרים עדיף שלא יתחלקו משום ברוב עם הדרת מלך. והט"ז קצג, ג, וא"ר וערוה"ש ז, כתבו שיש מעלה בשני הצדדים, והבוחר יבחר. --- התשובה נכתבה על ידי הרב יגאל ללום על פי פסקי הרב אליעזר מלמד שליט"א.
שאלה: ברכת הריח על ציפורן: איזו ברכה מברכים על ציפורן (תבלין)?
תשובה: על צמח הציפורן מברכים 'בורא עצי בשמים'. --- התשובה נכתבה על ידי הרב יגאל ללום על פי פסקי הרב אליעזר מלמד שליט"א.
שאלה: עוגמת נפש: האם יש במשפט העברי אפשרות לתבוע על עוגמת נפש? והאם מותר לפנות לבימ"ש של ערכאות לתבוע על עוגמת נפש?
תשובה: א. עגמת נפש הרי היא כאונאת דברים שהיא איסור חמור אך אין מוציאים ממון בדיני אדם בגינה וממילא לכאורה אין מקום לתביעה כזאת אפילו בערכאה שאינה דנה עפ"י דיני תורה (עיין חושן המשפט סימן רכ"ח סעיף א  ו ) אמנם ישנו צד לומר שאין כאן דיון באי הליכה בדיני תורה מכיוון שאפשר לומר שכל בעל עסק רשמי אשר מקבל רשות מהרשויות הנוגעות בדבר להפעיל את העסק שלו הרי הוא מתחייב להתנהג במשא ומתן שלו עפ"י מנהג המדינה וממילא אם נאמר שכיום במדינה נהוג לפצות במקרים כאלו על הצער ועגמת הנפש אשר נגרמה כאן ע"י החברה אזי אפשר לגבות את העגמת נפש אשר ביהמ"ש חייב את החברה. ב. אך מכיוון שהדבר אינו מקובל על כל הפוסקים נראה שלמעשה בשביל לצאת מכלל כל ספק עליכם לפנות אל חברת הרהיטים עם פסק הדין שבידכם ולהציע להם פשרה כל שהיא (50 50 או 60 40 וכו') ובכך לסיים את המקרה שלכם על הצד הטוב ביותר ובהסכמת שני הצדדים ג. בכל מקרה מותר לאדם לתבוע בבית דין אם הוא טוען שפגעו בו, ובית הדין יחליט אם הוא אמור לקבל פיצוי או לא.
שאלה: קדיש לאחר ערבית: האם הקדיש שלאחר שמונה עשרה בערבית הוא כמו חזרת הש"ץ לעניין תפילה בזמן זה, כלומר, האם ניתן להתחיל להתפלל שמונה עשרה כשהחזן מתחיל קדיש?
תשובה: אני חושב שלא, כי הקדיש שהשליח ציבור אומר הוא קדיש תתקבל והוא כבר על סיום התפילה. אם אדם מגיע באיחור והציבור כבר לפני שמונה עשרה, יתפלל שמונה עשרה עם הציבור ולאחר מכן יקרא קריאת שמע עם ברכותיה. בניגוד לקריאת שמע בבוקר, שיש להסמיך גאולה לתפילה, בערב זה רק לכתחילה ואם יפסיד תפילה בציבור עדיף שיתפלל עם הציבור ויקרא קריאת שמע עם ברכותיה לאחר מכן.
שאלה: מקור להשתקת יללת תן ע"י נעל: שמעתי שכאשר תן מיילל אז אם מרימים נעל בחלון מולו הוא מפסיק. אני גרה במושב שבלילות שומעים תנים מהשדות הסמוכים. בלילה האחרון הרמתי נעל בחלון אל מול התן וישר הוא השתתק. רציתי לדעת, האם יש לזה בסיס במקורותינו והיכן? האם מותר להאמין בזה?
תשובה: פעם ראשונה שאני שומע דברים כאלה. לכאורה נראה שאלה אמונות שלא מסתברות ויש להשתחרר מהם.
שאלה: קריאת שמע על המיטה: אם אדם ישן בביתו, האם הוא יכול לומר בדרך לביתו את קריאת שמע שעל המיטה, הפסוקים וכו ובעוד 10 דק יברך המפיל וילך לישון?
תשובה: יכול לעשות כך.
שאלה: תדירות הדלקת נר נשמה: האם נכון שהדלקת נר נשמה בתדירות גבוהה מטריד את מנוחת הנפטר, מהי התדירות הנכונה?
תשובה: יש מושג בח של חרדת הדין, שלא להעלות את הנפטר באוב וידעוני או להוציא את עצמותיו מהקבר, אבל לגבי להדליק נר לא שמעתי דבר כזה ובפשטות לא נראה לי.
שאלה: הוצאת דם לסבתא: אני עוזרת לסבתא שלי לעשות בדיקת INR בבית, שזה כמו בדיקה של סוכר בערך. היא דוקרת את עצמה ולעיתים אני צריכה ללחוץ בשביל להוציא עוד דם. האם זה מותר?
תשובה: כן.
שאלה: הרע שבתוכי: כתוב בתורה שהאדם נמצא תמיד במצב של חצי חייב חצי זכאי ועליו להכריע לכף זכות. אז השאלה שלי, איך להכריע לכף זכות? יש לי סיטואציה מסויימת, אני נותן צדקה למישהו באופן קבוע (סכום משמעותי בשבילי) ומצד אחד אני מרגיש שאני עושה מצווה ומצד שני אני מרגיש שאני צריך לקחת את זה מעצמי ולתת למישהו אחר והצד הרע הזה מתגבר בתוכי כל הזמן, ואז השאלה, האם זה לא יכול לפגוע בבן-אדם שאני נותן לו צדקה? אז איך לנטרל את החלק הרע, הרי בתת מודע החלק הרע נמצא בכל תוקפו אז מה לעשות, איך להכריע לצד הטוב?
תשובה: כל אחד יכול להרבות זכויות על ידי לימוד תורה ותפילה ועשיית מצוות ובראשון צדקה וגמילות חסדים. וגם אם במעשה הצדקה מעורב צד של מחשבה שלילית, הרי שהחיוב של המעשה בפועל גובר על השלילה המצטרפת אליו, וסוף דבר שהכל מצטרף לטובה. והעיקר להתמיד בעשיית טוב.
שאלה: קבלת ת לבחירות בתור בייני"ש: במהלך הבחירות האחרונות עשיתי בשביל מפלגה מסוימת עבודה בהתנדבות במהלך הבוקר אך במהלך היום שלחו אותי לעבודה בתור "משקיף" בקלפיות - עבודה בשכר. אני בייני"ש וחוקית איני אמור לקבל שכר או לעבוד בצורה זו או אחרת. האם מותר לי לקבל את הכסף או שעליי לתרום אותו?
תשובה: אתה יכול לקבל את הכסף. זו עבודה חד פעמית ואין על זה איסור על פי החוק.
שאלה: בעל חיים בבית עסק: יש בבעלותי עסק ובחודש האחרון אנו מחזיקים בחנות נחש למטרת אטרקציה ללקוחות. אין אני שקטה עם הנושא מאחר ויש לא מעט אנשים הטוענים כי נחש אינו מביא לפרנסה ובכלל למזל. אבקש אם תוכל לייעץ לי מבחינה הלכתית אם אכן החזקת הנחש אינה מומלצת.
תשובה: אכן כל בעלי חיים ובייחוד נחש לא טוב להחזיק כלל, ולגבי האטרקציה אני בטוח שתוכלו למצוא אחרת וטובה ממנה.
שאלה: לידת פונדקאות ופידיון הבן: אני אם מיועדת שיש לה פונדקאית בהריון מתקדם. ב"ה בקרוב צפוי להיוולד לי בן בכור מלידת פונדקאות זו. האם יש מניעה לבצע פידיון הבן?
תשובה: אם הפונדקאית יהודיה ישראלית, לא כהנת או לויה, ושלא ילדה לפני כן ולא עברה הפלה, אפשר לפדות.
שאלה: טלית נפטר לחתונה: 1. האם בעלי לעתיד יכול להתעטף בטלית אשר הייתה שייכת לאבי? 2. האם אנו יכולים שנינו להתעטף בטלית כחופה? 3. האם צריך גם חופה רגילה מעלינו במקרה זה? 4. כיצד אפשר או נהוג להנציח את זכרו של אבי במהלך טקס החופה? שנזכה כולנו לשמחות.
תשובה: נוהגים להתעטף בטלית חדשה בשעת החופה ולברך עליה ברכת שהחיינו. את הטלית של אביך אפשר לפרוס מעליכם והיא תהיה החופה. ובזה יהיה זיכרון לאביך בשעת החופה. בעלך לעתיד יכול להתעטף בטלית של אביך.
שאלה: נזיקין לרכב של אחר-המשך: נסעתי ברכב לא שלי, ברשותו של בעל הרכב ובשליחותו לצרכיו האישיים (של בעל הרכב), ובאשמתי המלאה ניזוק הרכב. האם עלי לשלם את עלות הנזקלהשתתף בעלות? ובשורות טובות.
תשובה: אמנם לא ציינת בדבריך כיצד ניזוק הרכב, אך בין אם הרכב ניזוק כשנהגת בו ועשית תאונה, ואז בדיני נזיקין ההלכה היא שאדם המזיק חייב אפילו בשוגג, ובין אם הרכב ניזוק באשמתך משום שחנית אותו במקום מועד לנזק שזוהי פשיעה, ואז בדיני השומרים ההלכה היא שכל השומרים חייבים בפשיעה (אפילו שומר חינם). לסיכום: עליך לשלם את עלות הנזק, ואם הרכב מבוטח עליך לשלם את ההשתתפות העצמית. הרב אריאל איגרא בהמשך לפסיקתו של הרב רציתי לשאול, מה במקרה ובעל הרכב מתנגד לקבל ת בשל קרבת משפחה למזיק? תשובה: אם בעל הרכב שהוא הניזק מתנגד לקבלת הת על הנזק, הרי שזו מחילה שאינה צריכה קניין, ואינו יכול לחזור בו. ואם כן, אתה הניזק, יצאת ידי חובתך בעניין זה. הרב אריאל איגרא. מקורות: עיין תוס' סנהדרין ו' ע"א ד"ה צריכה קנין, שו"ע חו"מ סימן י"ב סעיף ח'.
שאלה: חתונה לאחר אבל: א- אימי כרגע בשנת אבל על אימה. השנה מסתיימת בי"ט בכסלו תש"ע. האם מותר לי לקבוע תאריך לחתונה באותו החודש כמובן שלאחר יום השנה? האם יש זמן מסויים שמחכים לאחר יום השנה? ב- האם לאימי מותר לקנות בגד לחתונתי לפני יום השנה אך עדיין לא ללבוש אותו? ואם לא, אז האם מותר לה למדוד בחנות בגד לחתונה אך לקנות לאחר יום השנה?
תשובה: אינך צריך להמתין כלל לסיום שנת האבל של אימך אך אם מסיבות שלך את בכל זאת רוצה להמתין, אל תאחרי את החתונה יותר ממה שצריך ומיד לאחר תום השנה תתחתני, ואין צורך להמתין שום זמן נוסף. לאימך יהיה מותר למדוד בגדים ולהכינם לקנייה אך לא לקנות בפועל, ואם הדבר נצרך מאוד היא יכולה גם לקנות ובתנאי שתלבש אותם רק לאחר תום השנה.
שאלה: שינה בבית הנפטר במהלך 30 יום: האם ישנה חובה לאבלים לישון בדירה של הנפטר במהלך 30 יום גם אם אף אחד לא גר באותו בית חוץ מהנפטר?
תשובה: חובה אין, אך ישנם עדות שכך נוהגות.
שאלה: מעשרות מפרות בודדים: יש לי עץ פרי שאני קוטף פרי אחד אוו שניים מידי פעם. איך ניתן להסתדר עם נושא המעשרות?
תשובה: יש להפריש כל פעם שקוטפים. אם יש חשש לתקלות אפשר להפריש לשבוע מראש, אולם זה דורש נוסח מיוחד (משפט כהן סי' לו) ותנאים מיוחדים (לשמור את הפירות התלושים המיועדים לתרו"מ במשך כל השבוע). בכל אופן זה רק בדיעבד, לכתחילה עדיף להפריש כל פעם בפני עצמו. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי
שאלה: גזיזת הציפורניים ביום רביעי בלילה: כיצד למעשה לנהוג לגבי גזיזת הציפורניים באור ליום חמישי, כלומר ביום רביעי בלילה?
תשובה: יש שמחמירים לא לגזוז ציפורניים ביום חמישי ויש שמקילים בזה. קשה לומר חד משמעית. מי שמחמיר יחמיר, מי שלא יכול גם ביום חמישי לגזוז. לפי החוכמה הפנימית לא צריך להחמיר בזה בכלל.
שאלה: חצי פסוק על טבעת בשרותים: האם מותר להכנס לשרותים עם טבעת שחקוק עליה חצי הפסוק "אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני" או שצריך להורידה בכל כניסה?
תשובה: אני חושב שאפשר להכנס.
שאלה: קשרים בין החמות לחתן: יש לי בעייה בין אמי לבעלי. יום אחד הזמנו את אמא שלי לשבת כמה חודשים אחרי החתונה. אני הייתי אז בהריון עם הילדה הראשונה שלי. מתי שהיא הגיעה הכל היה ר. ואז פתאום באמצע סעודה שנייה היא התחילה להעיר לנו על כל מיני דברים. ביניהם היה: איך אנו צריכים לגדל את הילדים שלנו, לאיזה בתי הספר לשלוח אותם, ולמה בעלי לא לומד וכד'. (עכשיו בעלי לומד בכולל). וכל הדברים שהיא אמרה פגעו בנו, בעלי נורא נעלב. עכשיו מתי שהיא רוצה לבוא לחגים או שבת בעלי מתנגד כי הוא חושב שהיא עוד פעם תתחיל להעליב אותנו. אני רוצה שאמא שלי תבוא אלינו לשבתות וחגים. אבל בעלי אומר שאם היא תבוא הוא לא יהיה בבית. אני לא יודעת מה לעשות במצב כזה. תעזרו לי בבקשה!
תשובה: כדי לפתור את הבעיה עליך לשוחח גם עם אימך וגם עם בעלך. אימך צריכה להבין שהיא לא יכולה להתארח אצלכם ולפגוע בבעלך. זהו ביתו ואת כעת משפחתו ואיתכם הוא צריך להרגיש מוגן ומאושר. לבעלך את צריכה להסביר שני דברים: האחד - במשפחה צריך לדעת לסלוח. הוא לא יכול לגרום לך להתנתק מאימך בגלל מעידה אחת. זה לא ר שזה קרה, אבל לא צריך לזכור את זה עד סוף כל הדורות. סוף כל סוף הוא סולח לה למענך - ואותך הרי הוא אוהב. והשני - גדולה מצוות כיבוד אב ואם, והתורה הפליגה בערכה של המצווה עד שאפילו אם הוריו מבזים אותו ברבים אסור לו לבזותם או לפגוע בהם. ואע"פ שכאן מדובר בהורי אישתו, מכל מקום הקפידה התורה גם על כבודם. ואשרי מי שזוכה להעביר על מידותיו ולהיות מאלה ששומעים חרפתם ואינם משיבים (למרות הקושי כשזה בא מבת משפחה - חמות). ההורים מוותרים למענינו על הרבה, והם גם ויתרו למענך על הרבה דברים בחיים שלהם, מותר גם לכם (-במקרה הזה - לו) לוותר גם להם. אני בטוח שאם המצב היה הפוך הוא היה מצפה ממך לרוחב לב, לא פחות ממה שאת מצפה ממנו כעת. בהצלחה ו
שאלה: ברכה על מאכל מפרורי לחם: מאכל המבוסס על פרורי לחם (כגון: כדורי שוקולד עם פרורי לחם במקום שיברי עוגיות) - איזו ברכה מברכים עליו, מזונות המוציא?
תשובה: אם הם אינם ניכרים - מזונות.
שאלה: אברך: 1. יש מצווה להיות אברך, זו מידת חסידות? (לחיות בצימצום ולהקדיש את כל חייך לקב"ה) 2. האם בכך שאתה עובד אתה מקיים מצוות יישוב ארץ ישראל, ולכן אפשר לעבוד אפילו מעבר למה שנצרך לך ליום יום? 3. ואם באמת יש עניין לעבוד, אז איך להחליט כמה שנים להיות בישיבה? 4. כמה זמן לשרת בצבא?
תשובה: 1. בודאי שיש. אם האדם יכול ואשתו מסכימה, ודאי שיש בזה עניין. לימוד תורה הוא אצלנו הדבר הכי חשוב אלא שהאנשים נאלצים ללכת לצורך פרנסתם. אין ספק שכל שעה של לימוד יש בה חשיבות גדולה. 2. ברור שיש בזה קיום מצוות יישוב הארץ. אם אדם חקלאי, בנאי או חשמלאי והוא בונה יישוב, ודאי שהוא מקיים מצווה. אני מבין שהשאלה היא אם לימוד תורה דוחה דברים אחרים   אם אדם מסוגל ללמוד, ודאי שזה קודם. 3. קשה מאוד להחליט בזה, זה עניין אינדיבידואלי. אני אומר כך: כשאדם לומד תורה הוא לומד על מנת ללמדה אחר כך, אדם לא לומד לעצמו. אנחנו אומרים בתפילה: "ותן בליבנו בינה להבין ולהשכיל לשמוע ללמוד וללמד", ככל שאדם מתמלא יותר במטען הרוחני כך יהיה לו אחר כך יותר לתת. לכן כל בחור צעיר שיכול להקדיש את החיים שלו לעלות במעלות התורה, יעשה עד כמה שהמציאות מאפשרת לו. אבל אם ירצה לעבוד, לפרנס את המשפחה וליישב את הארץ, ודאי שהוא עושה מצווה.
שאלה: פלטות של שבת הנמצאות בתוך תנור: יש ברשותי תנור מחברת בלרס שהוא בנוי באופן הבא: ישנם שני תאים רגילים, אחד עליון ואחד תחתון, ומעליו יש כיריים של גז לבישול. כעת, בתוך כל אחד מהתאים ישנו אופציה של פלטה של שבת, קרי, ישנם כפתורים אחרים כדי להפעיל אותם, וכל עניין הכפתור זה on ו- off, כלומר, כיבוי והדלקה. אני אסביר שוב, כדי לדייק את דבריי. בשביל חימום התנור הרגיל ביום חול, ישנם הכפתורים המיוחדים לזה, כפתור טיימר, כפתור של מעלות חום וכו. ולפלטות הנמצאות גם כן בתוך התאים ישנם כפתורים משלהם. האם דין הפלטות הזה הוא כדין פלטה של שבת, כלומר, האם אני יכול לקחת מאכל מוצק מבושל מן המקרר ולהכניס אותו לפלטה של שבת בתנור בשבת בבוקר?
תשובה: אתה יכול לשים את המאכל בשבת לפני שהתנור מופעל (כשמכוונים אותו שיופעל בשבת על ידי טיימר או שעון שבת). ההבדל בין המקרה הנוכחי לפלטה, הוא שבסופו של דבר התא בתנור הזה מיועד לבישול אלא שעוצמת הבישול תלויה בעוצמת החום ובכפתור שעליו לוחצים. לעומת זאת פלטה של שבת לא מיועדת לבישול, ולדעת אותם הרבנים הסוברים כך אין בה "מחזי כמבשל" והיא מקבילה למה שהיה בתקופת התלמוד "צידי המדורה". בצידי המדורה מותר לאדם לשים בשבת אוכל גושי להתחמם. כך לפי דעת אותם רבנים, אם האוכל אינו נוזלי והוא מבושל כל צורכו, לדוגמה: אורז או קציצות בשר, יהיה מותר לשים אותו בשבת לחימום על הפלטה אבל דבר נוזלי לא כי דבר נוזלי, אם יכול להגיע כשישאירו אותו בצידי המדורה לדרגת חום של יד סולדת, אסור להניחו בשבת בצידי המדורה. מותר להשאיר בתנור הזה אוכל מלפני שבת, אבל אין להניח בתנור אוכל בשבת, אלא אם אתה מניח את האוכל הגושי, לפני שהתנור נדלק באופן אוטומטי בשבת על ידי טיימר או שעון שבת (אין הבדל אם משאירים את דלת התנור פתוחה או סגורה).
שאלה: לדבר בפורום: מותר לדבר בפורום עם מישהו שאני מכירה סתם על דברים וכשאנחנו נפגשים נגיד ברחוב רק " " וזהו? ומה בנוגע למישהו שאני לא מכירה, יש הבדל?
תשובה: התקשרות בפורום בדרך כלל משאירה רושם על המתקשרים, בין אם הם מכירים ובין אם לא. ובדרך כלל הדיבור "סתם" הופך לאט לאט לבעל משמעות ונותן לקשר שלהם אופי שלא בטוח שהוא רצוי. הדברים חמורים יותר במישהו שמכירים, שאז הקשר האינטרנטי גולש אחר-כך גם למפגשים שלא דרך המחשב, ומשם הדרך קצרה למקומות לא רצויים. עדיף בגילך לדבר בפורום עם בנות וחברות. לא עם חברים.
שאלה: ההשתדלות במניעת חטא על ידי אחר: האם מותר לעשות משהו שאתה יודע שיכול להיות שאדם אחר יחטא בעקבות כך, האם החטא עליך, מותר לך בכלל לעשות אותו? למשל בשבת בבית ספר יש מקום לתלישת נייר אחרי נטילת ידיים, האם חובה על האולפנא להוציא את הנייר לפני שבת, ואולי שאלה שלא במקומה, אבל על מי האשמה? יש כאן בכלל עניין של אשמה? הרי אם זה לא היה שם, בנות לא היו נופלות בזה (ואני ממש לא מאשימה, פשוט רוצה לדעת) או אם אני אסרוג כיפה שלא ניראת מכל הצדדים מכסה את הראש, האם מותר לי בכלל להכין? ושוב על מי האשמה? האם אפשר לצאת מנקודת הנחה שממילא הוא יקנה כיפה כזו, ואני פשוט מרוויחה? האם זאת גישה שנקרית בדרכנו לפעמים, ואפשר להסתמך עליה, והמחמיר "תבוא עליו הברכה" כמו שנאמר.? או גם למשל, כשיש אתרי אנטרנט פתוחים בשבת, הרי ברור שהאדם נופל, אבל האם יש מחובת האתר הדתי להיסגר לפני שבת?
תשובה: איסור לפני עיור מהתורה הוא כשאדם גורם בלעדי וישיר לאחר לחטוא, כגון: מושיט לנזיר יין כשאין לנזיר אפשרות להשיג יין אחר. במקרה הראשון, אם אין במקום נייר חתוך זוהי הכשלה גמורה, אם יש נייר חתוך אין כאן הכשלה לא מהתורה ולא מדרבנן. גם האינטרנט הפתוח בשבת דומה. הגולש הוא האשם הבלעדי. בכל זאת ראוי לפחות להודיע לכל הנכנס ששבת היום והוא מתבקש לא להיכנס. כשיש לנזיר אפשרות להשיג יין אחר, האיסור הוא לא מהתורה אלא רק מדרבנן משום מסייע לדבר עברה זהו המקרה של הכיפה. אך אם מדובר במקרה שיש קשר אישי בין הסורגת לבחור והוא מעוניין רק בכיפה שהיא סורגת היא עוברת על לפני עיור.
שאלה: להגיד קדיש יתום על סבא: מונתי לומר קדיש על סבי, האם מותר לי לומר קדיש יתום כשאני ב"ה לא יתום (שאלתי את אימי והיא לא מקפידה ואני מניח שגם אי משום שהוא מינה אותי)? במידה ולא, האם הדין זהה אם אני היחיד שאומר קדיש בבית - הכנסת?
תשובה: אם האמא מסכימה, אין בעיה.
שאלה: מעשר מאגוזים של שמיטה: האם חייבים להוציא מעשר מאגוזים של שנת שמיטה?
תשובה: אם הם קדושים בקדושת שביעית אין צורך לעשר. אם הם מהיתר מכירה, אזי השאלה מי קטף וסידר את האגוזים. כשיהודי גומר את המלאכה הרי שצריך לעשר בלא ברכה אולם אם כל הפעולות נעשות על ידי נכרים אין צורך לעשר. בברכת התורה והארץ הרב יהודה הלוי עמיחי
שאלה: יש יאוש בעולם.?: אני על סף יאוש גמור. בן 31, עם 4 ילדים, לומד תורה- המון, ומעביר שיעורים, ואתמול שוב נכשלתי בש. מה עוד אפשר לעשות? האינט הוא רימון, תורה אגוני מגנא, אני משתדל להקפיד על קלה וחמורה ובכל זאת. אני מניח שאי אפשר להרגיש את כל הכאב, האכזבה והיאוש שנמצאים אצלי מתוך השאלה הקצרה הזו.
תשובה: הכישלון הגדול הוא לא הנפילה עצמה אלא היאוש שבא בעקבותיה. אדם מועד לעולם, והיצר עושה את פעולתו ומתגבר על האדם בכל יום (כדברי רבותינו בגמרא), בדור שלנו כמעט ואי אפשר לנצח את היצר לגמרי. ועיקר המלחמה אינה רק לא ליפול, אלא בעיקר לדעת לקום. וודאי שמי שעובר עבירה ומתבייש בה, וקל וחומר אם הוא מתמלא צער על שעבר אותה, בניגוד לרצונו, מוחלים לו עליה. ואין דבר שעומד בפני התשובה. ועיקר גדול במלחמת היצר הוא להיות בשמחה ולעבוד את ה' מתוך שמחה. ודווקא השקיעה בצער שלאחר הנפילה מזמין את הנפילה הבאה. ולכן יש להתמקד בחיוב, בתורה ובבניין האישיות, ומתוכם לנסות לנצח מחדש. אין מקום לאכזבה וייאוש אלא לשמחה ולתשובה. ויפה שעה אחת של תשובה בעולם הזה מכל חיי העולם הבא.
שאלה: מדוע אסור לבנות לראות סרטים לא צנועים: אם אפשר לבקש מכבוד הרב מקורות להסבר מדוע לא ראוי שבנות יראו סרטים לא צנועים. לי הדבר ברור אך תלמידותי שאלו ואין לי תשובה מסודרת.!
תשובה: א. גם אצל בנות יש לאו של "ולא תתורו אחרי עינכם". ודאי שהגדרים שונים מאשר אצל האיש. הנפש הצנועה של האישה יודעת לזהות מה מתאים לראות ומה לא מתאים לראות. ב. מלבד השאלה ההלכתית יש השחתה גדולה בנפש בראיית סרטים שאינם צנועים. יש בכך התחברות לתרבות שאינה שלנו. זה משפיע עלינו ואנו נהפכים להיות חלק מן התרבות הזו. במקום שיהיו לנו ציורים נכונים של יחסים בין איש ואישה נפגשים עם תרבות שבונה את מערכות היחסים בדרך שאינה דרכנו. בשני דברים מרכזיים ניתן לראות את את הקלקול של התרבות הזו. ראשית היא תרבות אגואיסטית בה האדם וצרכיו הפרטיים הם המרכז של חייו. כך לא נבנית מערכת יחסים הגונה וטובה. הדבר השני זה הוצאת ערך הקדושה מן החיים. התרבות המערבית לא מאמינה בקדושה, היא תרבות של עשיית דברים סתם בלי תוכן ומשמעות. אנו מאמינים בערך הקדושה. ערך הקדושה הוא משמר כל דבר לזמן ולמקום המתאים. הנושא שבו במיוחד בא לידי ביטוי ערכי הקדושה זה בנוגע ליחס להתעסקות הימנית. המיניות הינה כוח עוצמתי שהקב"ה נתן לנו, אנו מאמינים שצריכים לשמר כוח זה רק לזמן ולמקום המתאים. כל התעסקות בכוח הזה שלא בזמן ובמקום המתאים זה מוזיל את היחס שלנו לכוח זה. ראיית סרטים שאינם צנועים פוגעת פגיעה אנושה ביחס של הכבוד והקדושה שאנו מייחסים לכוח זה. הכוח הזה נהיה דומה לאוכל, כמו שאדם יש לו צורך לאכול כך אדם יש לו צורך מיני. זה הרס כל ענין הקדושה בתוכנו. ג. מלבד ההרס האישי של נפש הרואה סרטים אלו יש בכך גם סיוע לדבר עבירה. אנו מחזקים את היוצרים ליצר עוד סרטים מקולקלים.
שאלה: דיבור עם הקב"ה: האם ראוי לדבר עם הקב"ה בחופשיות כמו שמדברים אל אב?
תשובה: ראוי לדבר עם הקב"ה ביראה גדולה ובאהבה גדולה. הוא אבא שבשמים. הוא אבינו אבל לא רק אבא, הוא מלכינו, הוא מלך כל העולמים, הוא עליון מאד מאד.
שאלה: בקבוק רעל בבקבוק מיץ: האם ניתן לשים חומר ניקוי בבקבוק ששימש למיץ במידה וכותבים בבירור שמדובר בחומר ניקוי?
תשובה: אם לא תצא תקלה, אני לא רואה בזה בעיה.
שאלה: הפנמת האמונה ברגעים קשים: איך מקבלים דברים קשים ויסורים באהבה ומפנימים שהכל מאת ה והכל לטובה. אם אפשר כמה מילים על התהליך, איך עושים זאת?
תשובה: ככל שמאמינים יותר שהכל מאת ד' ויודעים שד' אוהב אותנו אהבת עולם ואהבה רבה ורק רוצה את טובתינו ואת אושרינו. וכל מה שהוא עושה הכל לטובה וגם הייסורים הם לטובה, הם טיפול של רופא נאמן של פסיכולוג מעולה שמקדם אותנו בצורה הטובה ביותר. ואף שאין אנו רואים את ההתקדמות רבש"ע רואה. אם כן הדרך לקבל ייסורים באהבה להעמיק מאד את האמונה בד' הטוב.
שאלה: מזיגה ביינות שלנו: בדין מזיגת מים ביין יש את התוס בחולין (כה: ד"ה מתמדת) שמחדשים לנו שביין צריך שני תנאים: אחד שתהיה מזיגה לא יותר מ75 מים, והשני בנוסף לזה שיהיה טעם יין. ואת שני התנאים למדו התוס מגמ שונות. חלק מהאחרונים מחמירים ביינות שלנו שלא תהיה מזיגה של 75 מים משום שהיינות חלשים (ומסתמכים על תר"י בברכות ס"פ כיצד מברכין) ולא הבנתי מדוע, הרי אין חולק על התוס, ואם מזגתי 75 מים ביין ויש טעם יין, למה לא לברך הגפן?
תשובה: משום שטעם היין לא נחשב טעם חזק, הוא נחשב "קיוהא". בדורות הקודמים אם כוס יין נתערב בשבעה כוסות מים, מרגישים בזה איזשהו טעם, אבל לא ברכו על זה בורא פרי הגפן, כי הטעם הזה הוא קלוש, ויין בטל בשישה למרות שדברים אחרים בטלים ביותר. כל דבר ודבר לפי עניינו. זה כבר לא נקרא יין חשוב שמברכים עליו. בתקופת התלמוד באמת היה כך, היום נחלשו היינות, וגם במזיגה עד 75, טעם היין אינו נחשב חשוב שיברכו עליו בורא פרי הגפן.
שאלה: יציאה לשליחות בחו"ל: אני שמיניסט בישיבה תיכונית הגר באשדוד. פנו אליי ואל כמה מחבריי לגבי משלחת מטעם תנועת בני עקיבא העולמית, לגיבוש משלחת דתית מסניפי בני עקיבא באשדוד לציריך שבשוויץ, באופן חד פעמי-לשבוע. התוכנית היא דיאלוג עם הנוער היהודי,אירוח אצל משפחות מסניף בני עקיבא בציריך, העברת פעילות בסניף וכד. היציאה מסו ת בעיקר ע"י גורמים מהקהילה היהודית שם, שמטרתם העיקרית היא לארח בני נוער ישראליים שהיו תחת הפגזה בזמן המלחמה בדרום, ככל הנראה כדי להשקיט את מצפונם מכיוון שהם בחו"ל ואנו סובלים בארץ כביכול. אני מאוד מחובר לארץ, ובשום פנים ואופן לכל עניין אחר לא הייתי מסכים לנסוע לחו"ל, אך אני רק מדמיין את הזעזוע שאנו עשויים להחדיר בקרב בני הנוער לגבי חשיבות העלייה לארץ והאופי הבריא של יהודים בארצם, ועולה בי מחשבה שנייה האם לנסוע או לא. מה הרב סובר בעניין זה: א. האם יש היתר בכלל לצאת מהארץ לעניין כזה? ב. האם זה היתר שניתן בדוחק? ג. אם כן, מה צריכה להיות הקו המוביל את הגישה שלנו - מותר להצטרף לטיולים ובילויים מאורגנים או להתעסק אך ורק בשליחות שלנו?
תשובה: מדברך אני מבין שהקהילה היהודית רואה בזה טיול מרגיע לתושבי הדרום. לדעתי יציאה לחו"ל לא מרגיעה התורה אומרת המנוחה בארץ ישראל דווקא. "כי לא באתם עד עתה אל המנוחה "זו שילה ו"אל הנחלה" זו ירושלים. על כן על אף הטעמים של מפגש עם בני הנוער שם. אני ממליץ לך להשאר בארץ ולא להפסיד את מעלת ארץ ישראל אפילו לשבוע אחד. בספר חרדים כתב שכל רגע שיושבים בארץ ישראל מקיימים מצות ישוב ארץ ישראל. חבל להפסיד מצוה זו ששקולה ככל המצות. חכמים נמנעו מלצאת לחו"ל אפילו ללמוד תורה ולחזור אחר כך. כי אמרו גדולה מצות ישוב א"י ששקולה ככל המצוות.
שאלה: טלית בבר מצוה: אני עוד שלושה שבועות מתחיל להניח תפילין. אני עד עכשיו שם טלית בשבת ואני אשכנזי. האם אני צריך גם בבר מצוה להניח טלית? שלפי ההלכה האשכנזים לא לובשים טלית רק אחרי החתונה.
תשובה: מנהג יפה להתעטף בטלית מבר המצוה. כך נהגו בכמה קהילות באשכנז. לקראת החתונה התעטפו בטלית גדולה יותר, כולל הראש.
שאלה: זיווג לשאינם שומרי מצוות: מותר לשדך בין בחור שלא שומר תורה ומצוות לאישה שלא שומרת תורה ומצוות, שידוע לך שהבית לא יהיה על טהרת המשפחה והמסורת היהודית?
תשובה: גם ללא תיווכך הם לא יקיימו את ההלכה ויחיו בצורה מופקרת. מאידך, אם יש סיכוי שכתוצאה מהשידוך הם יינשאו כדת משה וישראל הרווחנו גם זוג שיחיה בקידושין והכלה גם תטבול לפני נשואיה. עליך לברר אפוא אם הם מעוניינים להתחתן ברבנות. אם כן, השידוך מותר.
שאלה: הזמנה הטעונה גניזה?: אם יש בהזמנה לחתונה את המשפט:"אי אפשר לאיש בלא אישה ואי אפשר לאישה בלא איש וכו." האם ההזמנה הזו טעונה בגניזה?
תשובה: לא, זה לא פסוק.
שאלה: פרסום אתר באתרים אחרים: האם מותר לי לפרסם באתרים אחרים את האתר שלי, למרות שאני יודע שהם לא מסכימים לזה?
תשובה: לא.
שאלה: עגילי פירסינג בגוף : האם מותר לפי היהדות לחורר את הגוף במקרה, בטבור, ואם לא, למה לא?
תשובה: על פי הלכה אסור לאדם לחבול בעצמו, לפצוע את עצמו או לגרום לעצמו צער ונזק. ומכל מקום כשהדבר נעשה לצורך, אפילו לצורך של יופי הותר הדבר, אם אין אפשרות אחרת. ולכן הותר לאישה לעשות ניתוח פלסטי כדי לייפות את עצמה, וכן הותר לאישה לנקוב את אוזניה לשים עגילים כמקובל וכד'. אלא ששימת עגילים בגוף, במקומות שרוב בני אדם לא שמים, לא נעשה לצורך של יופי, שהרי אין זה מוסיף ליופי. (וגם אם הבחורה חושבת שכך היא יפה יותר, מכל מקום רוב בני האדם לא חושבים כך. והראייה, שרוב בני האדם לא נוהגים לעשות דברי מעין אלו. מה עוד שבטבור היא לא תוכל להראות זאת כמעט לאף אחד. לבנים מטעמי צניעות ולבנות מפני שממילא החולצה מכסה על זה). ובדרך כלל הדבר נעשה כדי למשוך תשומת לב או להדגיש מיוחדות וכד' ועל דבר כזה קשה להתיר לאדם לעשות נזק לעצמו. ומכל מקום אף אם נדחק ונמצא היתר, עדיין צריך לחשוב האם ראוי לסבול כל כך בשביל דבר כזה, ולגרום נזק לעצמך בשביל עגיל מוסתר. מוטב למצוא דרכים נעימות יותר להפגין את המיוחדות שבך.