שאלה: אני לא מרגישה שעשיתי תשובה.: אני בכיתה י ובמשך כל חודש אלול הביאו מלא שיחות לאולפנא על החודש וכו אבל יש משהו שעדיין ממש מקנן בתוכי- איך חוזרים בתשובה? מה זה בעצם תשובה? כן, אמרו לנו גם שזה לחזור אל עצמי, וקיבלתי על עצמי דברים לשנה החדשה אבל אני לא מרגישה שעשיתי תשובה, שככה אני יכולה לבוא לראש השנה, יום כיפור או להמליך את הקב"ה! מה לעשות? אשמח לעזרה. ו אתם מדהימים!
תשובה: לך צדיקה! יישר כוח על הרצון להעמיק ולברר מעבר למה שנלמד באולפנה! אם הבנתי נכון את שואלת מהי תשובה ואיך עושים תשובה בפועל. כמו כן, בהמשך, את גם טוענת שאת לא מרגישה שעשית תשובה. השאלה ששאלת היא שאלה עמוקה וחשובה, אולי השאלה הכי חשובה שאדם צריך לשאול את עצמו כל השנה כולה ולא רק סמוך ונראה לימים הנוראים. אני אנסה לנגוע בעיקרי הדברים משום שמדובר בנושא שאפשר להעמיק בו עוד ועוד. כשמזכירים את המושג  חוזר בתשובה  מיד מצטייר בדמיוננו אדם מסכן, כפוף, לבוש שחורים, בוכה, חלש, ואומלל, אדם שפורש מהנאות העולם, אדם עצוב ומייבב. משום מה, התשובה מצטיירת גם כאין ברירה- חטאתי? טוב. נו. מה נעשה? נעשה תשובה. אך זהו צמצום וראייה צרה של מושג התשובה. ומדוע? תשובה היא הרבה מעבר לכפרה על חטא. "תשובה קדמה לעולם". ומה הכוונה קדמה לעולם? אין הכוונה קדימות כרונולוגית, נבראה התשובה ואח"כ נברא העולם. אלא שלהבדיל, בדומה לאדריכל שלפני שהוא בונה בניין הוא מתכנן מה יהיה ייעודו, כך רבש"ע תכנן את העולם וקבע לו תכלית. העולם נברא בשביל התשובה. מדובר בכוח שדוחף את העולם, כוח שמבעבע בתוכנו, בתוך עם ישראל, בתוך העמים כולם ובתוך הבריאה כולה. הכוח הזה לא מחליש, הכוח הזה מחייה, מחזק, משמח אז למה קשה לעשות תשובה?? תשובה: הקושי הוא לא התשובה, הקושי נובע מהחטא. ואני אסביר. האדם בטבעו נברא שמח. ילד הוא ייצור שמח ומאושר, ללא משברים באמונה, ללא דיכאונות וייאוש. הנשמה היא שמחה בטבעה. אלא שהאדם מתחיל לחטוא והחטאים מכסים את הנשמה, את אורה ומעמעמים את שמחתה. החטאים הם נטע זר הנדבק אל הנשמה. בדומה לגידול סרטני הם נדבקים ומעיקים. התשובה היא כמו סכין ניתוח, חותכת את הקליפות ומרפאת את נשמתו של האדם. ניתוח נשמתי זה כואב, הוא בעצם כאב החרטה, אש של ממש, והוא קושי עזיבת החטא והתמודדות הקבלה לעתיד. רשמי החטא מוסרים מהנשמה ואז. ואז האדם מתחזק, שמחתו חוזרת והוא הולך ומבריא. אם כך, הכאב הוא תופעת לוואי של התשובה. ואגב, ממש מהסיבה הזו מיד לאחר הימים הנוראים בהם כאבנו ובהם שרפה בנו אש החרטה, מיד אחריהם יש חגים שמחים כסוכות ושמחת תורה שמרפאים את תופעות הלוואי הכואבות של התשובה, מרוממים את האדם ומרפאים אותו לחלוטין. אלא שזה באמת כשהאדם חטא ושב בתשובה. אך התשובה היא הרבה מעבר. הנשמה היא כולה טהורה וקדושה. הגוף כולו שפל ונמוך. כל אחד בנפרד לא עושה יותר מידי בעיות. הבעיה היא החיבור ביניהם. מי ינצח? הנשמה? או שמא הגוף? תהליך התשובה הוא תהליך ארוך בו האדם הפרטי משיב ומעלה את הגוף למקום בו הנשמה נמצאת. אז נכון. אמרו לך "לחזור לעצמי" אבל מה הכוונה ל"עצמי" מי זה "אני"? ה"אני" זו הנשמה. לא רק את ואני צריכים "לחזור לעצמנו". התשובה איננה שייכת רק לפרטים אלא למדינה, לעולם לבריאה כולה. עם ישראל- צריך לחזור לעצמו אומות העולם צריכים לחזור לעצמם והבריאה כולה צריכה לחזור לעצמה התשובה איננה שייכת רק לראש השנה וליום הכיפורים, אלא לכל השנה כולה. כל אדם שמתעלה הוא חוזר בתשובה. שב אל ה, שב אל הפנימיות האמיתית שלו. אחלה, אבל אני לא מרגישה שאני חוזרת בתשובה? אני אנסה לענות לך בשאלה. כשאת אוכלת אוכל בריא, עוברת באור ירוק, מצייתת לתמרורים את מרגישה הרגשה מיוחדת? כשאת לא מכניסה את האצבעות לשקע, מתאפקת מלחצות כביש סואן את מרגישה התעלות מיוחדת? לא. ולמה? כי זה מה שטוב. מה שטוב לא תמיד מגיע עם הרגשה טובה. זה לא גבי הגוף. ומה עם הנשמה? דין הנשמה כדין הגוף. אם הייתה הרגשה מיוחדת המתאימה את עצמה למצוות ולעבירות לא הייתה נשארת לנו בחירה חופשית. החכמה היא לעשות את מה שנכון גם אם לא רואים זיקוקים מול העיניים. אני לא טוען שהרגש לא צריך להיות חלק מעבודת ה - אני טוען שלא צריך להיות תלויים בו. בדורנו הרגש תופס מקום נכבד כמעט בכל מקום. וברוב המקרים הוא זה שמוביל את האדם להחלטות, הוא זה שמניע אותו לעשות מעשים והוא זה שקובע איך להתנהג. התורה באה להתעלות מעל לתרבות הזו, תרבות הרגש. היא באה להאיר לנו שמלך הכוחות הוא השכל ולא הרגש. השכל הוא אמנם קר ולא עסיסי, אבל הוא שקול, עמוק, יציב וכו והוא לא משתולל ולא יציב כמו הרגש שחיי המדף שלו קצרים ולא ברורים. לכן, אם את לא מרגישה זה לא סימן שלא עשית תשובה, זה לא סימן שאת לא מוכנה לראש השנה וליום כיפור. אם את עושה את מה שצריך לעשות- את ר גמור. אבל בכל זאת. איך מעוררים את הרגש?? כל אחד ודרכו שלו. באופן כללי- תפילה. תפילה היא עבודה שבלב. עבודה שברגש. תפילה מעוררת אותו ומשבחת אותו. אני ממליץ לך גם לתת מבט על הקישורים הבאים: מקווה שנתתי כיוון כללי אשמח לעזור עוד אם צריך המייל שלי: elronza gmail.com פלאפון: 0524521552