LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: מכנסיים לנשים: לרב עניין הצניעות בלבוש לנשים מעסיק אותי מאוד. אחרי בירור מעמיק, רציתי לדעת, איסור לבישת מכנסיים לנשים הוא מדין לא ילבש וכן עניין צניעות של הבלטה של הרגליים. במידה ומייצרים מכנסיים רחבים ומיוחדים לנשים דתיות ( בעיקר ) אשר מטשטשים את צורת הרגל וכמובן מיוצרים לנשים - מדוע אסור ללבוש אותם? במקרה שלי, אני מרגישה יותר צנועה איתם מאשר עם חצאיות ( מגיעות לברך ולפעמים קצת מעל ). יש אפשרות להקל בעניין המכנס? במיוחד שקיימות המון נשים דתיות שלובשות מכנס ( מנהג המקום.)!!
תשובה: לשואלת, לבישת מכנסיים לנשים ונערות אסורה בדרך כלל, משתי סיבות: האחת, איסור "לא יהיה כלי גבר על אשה ולא ילבש גבר שמלת אשה, כי תועבת ה' אלהיך כל עשה אלה" (דברים כב, ה), לפיו נאסר על גברים ונשים ללבוש בגדים המיוחדים למין השני. הרב עובדיה יוסף (שו"ת יביע אומר, חלק ו יו"ד סי' יד) דן בשאלה האם איסור "לא ילבש", התלוי במנהג המקום, נקבע על פי המקובל בחברה היהודית שומרת המצוות או גם על פי החברה הכללית, וכתב שהדבר שנוי במחלוקת (על פי ה'פרישה' ביו"ד סי' קפב סק"ה). לדעתו במכנסיים המיוחדים לנשים אין איסור "לא ילבש", וכפי שכתבת. הסיבה השניה לאיסור היא שלבישת מכנסיים מבליטה את אברי הגוף והופעה כזו ברשות הרבים איננה צנועה. את צודקת שמבחינה זו מכנסיים רחבים עדיפים על פני חצאית קצרה, כפי שכתב הרב עובדיה יוסף שם, ובכל זאת כתב: "מודה אני שאין להתיר כאן לכתחלה לבישת מכנסים אלה לבנות, כי בגדי שחץ הן ומעוררות תשומת לב מיוחדת לרואיהן יותר מאשר שמלה או חצאית רגילה, ומביאות לידי הרהורים רעים, ואין לבנות ישראל הכשרות ללכת בהן כלל" (בהמשך הוסיף: "ובפרט במכנסים המהודקות ממש על הגוף", אבל הבעיה קיימת בכל מכנסיים). תיאורטית יתכן שבבגד רחב מסוים הבעיה איננה קיימת, אבל יש קושי להגדיר את הדברים: מה זה צר ומה זה רחב? את מתחילה במכנסיים כאלו, אחרת ממשיכה במכנסיים שונות במקצת, השלישית כבר הגיעה למחוזות אחרים. לכן יש חשיבות לקביעת קו אחיד המוציא את המכנסיים מחוץ לתחום. חשובה מאוד גם האמירה החברתית: לבישת מכנסיים משדרת בדרך כלל (ברוב ככל הקהילות הדתיות לפי הידוע לי), גם אם שלא בכוונה, אמירה: 'מתאים לי לבוש פחות צנוע' או 'מתאים לי לבוש שלא מזהה אותי כדתית חזקה'. מבחינה זו יתכן שהמכנסיים הרחבים גרועים יותר מלבישת חצאית קצרה, שאם אינני טועה נתפסת משום מה כמתאימה יותר לנערה דתית. אדם אינו רשאי לומר: "מה אכפת לי מה יחשבו עלי? אני יודעת שזה נעשה מתוך יראת שמיים". אדם צריך להקפיד לעשות את הטוב בעיני אלקים ואדם, "והייתם נקיים מה' ומישראל". וכאשר קיים החשש שלבישת בגד מסוים תצטרף ותחזק מגמה כללית של הורדת הרף בענייני צניעות, הדבר חמור שבעתיים. גם כעצה טובה עבורך, בפרט לצעירה בגיל שלקראת נישואין, לא כדאי לך להרים דגל שמקטלג אותך בניגוד למה שאת באמת. במקום להעמיד שתי ברירות גרועות ולשאול איזו מבין שתיהן פחות גרועה, אני מציע ללכת על לכתחילה: חצאיות המכסות לגמרי את הברך (יש מחמירים יותר מזה שצריך לכסות עד הקרסול, בחצאית או בגרביים, אבל מי שמקילה בעניין זה יש לה על מה לסמוך). ואם את מתעקשת לבחור אחת מבין שתי האפשרויות הגרועות, אני מציע שתתייעצי על הבגד הספציפי עם אשה שאת מכירה כיראת שמיים וצנועה, ותבקשי ממנה שתגיד מה פחות גרוע עבורך. באופן אקראי, בזמן פעילות הכרוכה בקפיצות (טיולים, רכיבה על אופניים, וכדומה), יש מקום להתיר לבישת מכנסיים נשיים רחבים, ועדיף - תחת חצאית (שו"ת באהלה של תורה, מאת דודי הרב יעקב אריאל שליט"א, חלק ה סימן ט  כדאי שתקראי את כל דבריו שם, עמ' 103-104). בהצלחה ו
שאלה: מציאת בן זוג ודייטים: אחת הבעיות הגדולות בדור שלנו היא הרווקות המאוחרת. אני בת 20 אך כבר הספקתי לצאת עם כמה בחורים. יש בי חשש שאני אפספס את הבן זוג שלי כי אני מרגישה שדייטים לא מספיקים ללמד על האישיות או הדרך שלי. הגדרות שטחיות של רמה דתית לא מצליחות להכיל את כל הכיוון שלי לגמרי ואני לא יודעת כמה אני אמורה לשתף בהתחלה. זה מבלבל אותי. כמה כנה אני צריכה להיות במה שאני חושבת? אשמח מאוד לעזרה והכוונה בתחום הזה כי הוא מבלבל.!
תשובה: : ראשית, את לא צריכה להיות בלחץ בנוגע למציאת בן זוג. גם זה לא מביא תועלת. בנושא זה במיוחד יש השגחה פרטית וכמו שאמרו חכמים מה' אישה לאיש. לכן ההנהגה הראויה היא לקיים בנושא זה מצוות "תמים תהיה עם ה' אלוקיך,. בנוגע לשאלה הספציפית האם את צריכה להיות כנה ולגלות את כל מה שאת חושבת. ודאי שאת צריכה להיות כנה מהרגע הראשון. ובכל אופן כנות אינה אומרת שמהרגע הראשון אני אומר הכל. מידת הצניעות מידה יפה היא. מידה זו כוללת שלא מיד מגלים את הכל. סודות מגלים לאט לאט ורק למי שאנו מרגישים מספיק קרוב. לכן כשעולה נושא ודאי שאת לא צריכה לשנות מן העמדות שלך. אבל את לא חייבת מיד לומר את כל מה שעל ליבך. בעז"ה כשתמצאי את המתאים לך את תרגישי וכבר לא יהיו לך שאלות. המשיכי להשתדל ולהפגש, להתפלל ולעשות טוב.
שאלה: שבע ברכות בחתונת גרים: חתונה של זוג שהתגייר ועכשיו מתחתן "מחדש": 1) בשבע הברכות בסעודת החתונה עצמה: אם אין מניין יהודים, האם לברך שבע ברכות? 2) האם עושים שבע ברכות עוד ימים? 3) בסעודת שבת שלאחר החתונה, אם יש מניין, אפשר לברך שבע ברכות? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "חתונה מחודשת של גרים"
תשובה: לשואלים, 1. אם אין מניין (כולל החתן הגר, שדינו כיהודי לכל דבר), אין מברכים שבע ברכות, אבל די בשלושה אנשים כולל החתן על מנת לברך את הברכה השביעית "אשר ברא ששון ושמחה" (שולחן ערוך אבן העזר סי' סב ס"ד), וכמובן גם ברכת בורא פרי הגפן. 2-3. לא עושים שבע ברכות בימים נוספים, גם לא בשבת, מאחר שבדרך כלל זוהי שמחה פחותה יותר מנישואין ראשונים (ראו שם סעיף ו).
שאלה: הכשרת המטבח: לך כבוד הרב, אני כעת שומרת שבת ואני רוצה להכשיר את כל המטבח. יש לי בבית 2 כיורים לחלב ובשר ושאלתי היא מה אני עושה עם כל הכלים במטבח האם אני יכולה לשפוף מים חמים וזה יעזור? אני גרה בחו"ל ויש כאן מקווה מאוד קטן ורחוק ויהיה מאוד קשה לקחת לשם את הכלים. אני יודעת שאת הצלחות עלי להחליף לחדשות כי זה חרס אבל מה עם כל השאר? סירים, מחבתות סכו"ם וכו מקרב לב
תשובה: לשואלת, תבורכי על רצונך להכשיר את המטבח, ויהי רצון שימלא ה' כל משאלות לבך לטובה. מכיוון שהזכרת את המקווה אציין שאולי את מערבבת בין שני נושאים: א. הכשרת הכלים (או בלשון ההלכה: הגעלת כלים. להגעיל   להפליט, להוציא פסולת), שמטרתה להוציא מהכלים שרידי מאכלים לא כשרים שנספגו בהם. זה לא קשור למקווה (אולי אצלכם במקרה יש גם סידור להגעלת כלים במתחם של המקווה, אבל מהותית הדברים לא קשורים). ב. טבילת כלים. כלים ממתכת או זכוכית שיוצרו על ידי גוי צריך להטביל אותם במקווה לפני השימוש בהם. הצורה שבה מכשירים תלויה בשאלה: איך משתמשים בכלי? האם מניחים אותו ישירות על האש, או לא? הכלל הרגיל הוא: "כבולעו - כך פולטו", כלומר, צריך להכשיר את הכלי לפחות באותה רמת חום שבה משתמשים בו. להכשיר סכו"ם זה די פשוט - לנקות היטב ולהכניס לסיר רותח כשהמים מבעבעים. להכשיר סיר גדול זה מבצע קצת יותר מסובך, ושפיכת מים חמים איננה מספיקה, מאחר שמשתמשים בו כשהוא על האש, והמים שתשפכי מכל כלי שהוא לא יהיו באותה טמפרטורה שבה מבשלים בסיר הזה. אני מציע שתיצרי קשר עם בית חב"ד בעיר שלכם (ראיתי באינטרנט שיש כזה) ותבקשי שיבואו להדריך אותך בפרטים ולבצע את הדברים הלכה למעשה. אם משום מה זה לא מסתדר נא היי בקשר שוב ואשתדל לעזור מרחוק כמידת היכולת. בהצלחה רבה ו
שאלה: שבת שלגית: האם מותר לתקן את רשת החשמל שקרסה בשבת? האם מותר ליהנות מזרם החשמל שחודש בשבת? בהעדר חשמל האם מותר להשהות תבשילים ישירות על כירים של גז גם ללא פח?
תשובה: א. אם רשת החשמל שקרסה היא אזורית יש לתקנה משום שמן הסתם יש חולים, זקנים תינוקות וכו' שעלולים להסתכן בהעדר חשמל. אם התקלה נקודתית ואין מי שנתון בסכנה אין לתקן ע"י ישראל אלא ע"י נוכרי. ב. זרם חשמל שחודש בשבת בהתר מותר לכולם ליהנות ממנו בשבת ג. בשעה"ד כשאין פח לכסות את הכיריים יש לבשל את התבשיל בישול גמור, להנמיך את הלהבה ולהשאיר עליה את התבשיל אך לא להחזיר את התבשיל בשבת
שאלה: הלכות הנוגעות לשבת מושלגת: הרב. בעקבות מזג האוויר הסוער, אשמח לדעת מה הדינים שצריכים לדעת במיוחד- אם עדיין לא יהיה חשמל בשבת, כיצד יש להשתמש בגז לחימום האוכל, האם יהיה מותר להשתמש בחשמל אם הוא יחזור בשבת? כמו כן, אם יש דינים רלוונטים נוספים, אשמח לדעת מהם.
תשובה: ב"ה שלו-ם וברכה אפשר להדליק גז קטן ולכסות אותו בפח ולשים את הסירים מלפני השבת על הפח את מתגי הגז טוב לכסות. אין להפעיל מכשירים חשמליים בשבת אם המכשירים היו מחוברים מלפני השבת והופעלו בשבת בעצמם כאשר החשמל יחזור מי שיהנה מהחשמל יש לו על לסמוך היות והתיקון נעשה עבור חולים. בברכת שבת שלו-ם הרב חגי בר גיורא
שאלה: מקומות החייבים במזוזה: האם צריך להתקין מזוזה ביציאה לחצר, ביציאה לחצר מהמטבח וביציאה למרפסת מחדר השינה?
תשובה: בכול המקומות שהזכרת חייבים במזוזה. אם מדובר בחצר פנימית קובעים בימין היציאה מהבית לחצר וכן מרפסת. אם אפשר להיכנס לבית מרשות הרבים דינו ככניסה לבית שקובעים מזוזה בימין הכניסה לבית. ה' י ברך צאתך ובואך.
שאלה: ברירת אוכל מפסולת: ושבוע טוב ומבורך. יש לי שאלה בנושא ברירת אוכל מפסולת או פסולת מאוכל. 1.אם יש לי צלחת מלאה באור ובשר ותפוח אדמה והם מעורבבים זה בזה.אם אני מתחרטת ולא בא לי את הבשר אני יכולה להוציא אותו מהצלחת ואם לא? אז באיזה דרך אפשר? 2.אם יש לי צלחת ובצד אחד של הצלחת יש לי בשר ובצד אחר יש לי אור ובעוד צד יש לי תפוח אדמה.הם לא מעורבבים כל אחד יש לו צד.האם אני יכולה להחליט לא לגעת באחד מהם או לשמור אחד מהם לסוף? מראש
תשובה: 1. במלאכת בורר אסור להוציא פסולת מאוכל, ולכן מכיוון שאת לא רוצה את העוף הוא נחשב בשבילך כפסולת ואסור לך להוציא אותו מן התערובת. אבל אוכל מפסולת מותר להוציא ולכן את יכולה להוציא את האורז והתפו"א מהעוף. 2. כיון שאינם מעורבים אין כאן בעיה של בורר ולכן אפשר לשמור אחד לסוף. הרב אליעד בן-דוד כולל הלכה ישיבת בית אל
שאלה: להעיר על נשיאת שם השם לשווא: האם מותר לי להעיר לאנשים שאני מכירה או אנשים שאני לא מכירה שהם לא מאמינים בהשם או בתורה או שהם אתאיסטים גמורים או שהם מאמינים אבל לא ממש אכפת להם.אני בת 19 וזה לא אסור להעיר אנשים שגדולים ממני במיוחד אם הם בני 60 ומעלה? מתי אני יכולה כן להעיר.
תשובה: : אנו לא בדור שהערות מוסיפות מקדמות. את יכולה להביע את דעתך. את יכולה לדבר על הטוב שיש באמונה ועד כמה החיים מלאים בתוכן מכוחה של המאמונה. את יכולה לדבר על כמה שהאמונה מעשירה את החים והופכת אותם לחיים ערכיים. תדברי על האמונה שלך. אל תדברי על מה שאין לאחרים.
שאלה: יש חובה הלכתית להצטרף לקרן יחד?: ראיתי שיש רבנים כגון הרב יעקב אריאל והרב דוב ליאור שקוראים לציבור להצטרף לקרן יחד. האם יש חובה מעיקר הדין להצטרף? ואם כן - האם החובה הזו היא גם לרווקים? ואם כן - האם אפילו לרווקים בעלי קשיים כלכליים?
תשובה: אין חובה אך מומלץ למי שיכול.
שאלה: ייחוד עם זוג לא נשוי: יש לי אח שחזר בשאלה וחי עם בת זוגו ללא נישואים כבר שנתיים. האם מותר לי לבקר אותם ולישון אצלם או שזה אסור בגלל הייחוד עם "גיסתי"? מצד אחד אולי מותר לישון אצלם מדין ש"בעלה" שם בגלל שהם בזוגיות אף שאינם נשואים? או שבגלל שהם חילונים ואינם מקפידים בדיני אישות אולי אפילו ביום אסור לבקרם?
תשובה: לשואל, בגמרא נאמר שמותר לאישה להתייחד עם שני אנשים כשרים, ולא עם "פרוצים". סתם אנשים יראי שמיים הם בגדר "כשרים" לעניין זה (רמ"א אה"ע סי' כב ס"ה). כאן מדובר על אחד כשר ואחד שיש להגדירו לעניין הלכה זו כ"פרוץ" (להגדרתו עיין ציץ אליעזר ח"ו סי' מ פ"ג ושבט הלוי ח"ה סי' רב). הדעות חלוקות על יחוד עם כשר ופרוץ (עיין אנצי' תלמודית ערך יחוד עמ' תשב), אבל גם הדעה המקילה מניחה שהכשר והפרוץ יגנו זה על זה מפני מכשול, ולא כנדון דידן שהאחד נכשל בוודאי. צד ההיתר שכתבת, להחשיב אותו כ"בעלה", שנוי במחלוקת: בשו"ת ישכיל עבדי (ח"ה אה"ע סי' כב) כתב כדבריך, שאיש ואישה הגרים ביחד בקביעות בלא חופה וקידושין מן הסתם מקפידים זה על זה כבני זוג נשואים, ולדעתו מותר להתייחד עם אישה זו אפילו כשהאיש אינו בביתו אלא במקום אחר באותה עיר, כדין "בעלה בעיר". לעומת זאת בציץ אליעזר (ח"ו סי' מ פרק יז אות ט) סובר שאין בזה היתר "בעלה בעיר", "ואולי גם לא אפילו כשהוא נמצא בבית אתה". מעיון בתשובותיהם ניכר שהמחלוקת ביניהם היא בהערכת המציאות, האם בני זוג החיים בדירה אחת בלא חופה וקידושין נאמנים זה לזה (לגבי זוג נשוי בנישואין אזרחיים, שאמנם אסורים על פי ההלכה אך הקשר בין בני הזוג מוסדר, או זוג גויים נשואים, מקובל שקיים דין "בעלה בעיר", והספק הוא במצב של חיים ללא נישואין רשמיים). בדעת הציץ אליעזר החזיקו גם פוסקים נוספים (נטעי גבריאל, יחוד, פל"ו סעיף יג  'גן נעול' פ"ט סעיף מז). לעניות דעתי, ובהתחשב בדברי הריב"ש (סי' תכה) שאיסור יחוד עם הנידה הוא מדאורייתא, נראה שיש לנקוט כדעת הציץ אליעזר וסיעתו. מאחר שח התירו ב"בעלה", אין להתיר מכוח סברה במי שאינו בעלה משום בחינה רשמית כלשהי. במציאות בוודאי הרוב המכריע של הזוגות הללו שומרים אמונים זה לזה ורואים התערבות צד שלישי כבגידה, בפרט אם שכרו דירה משותפת לשם חיים משותפים, אך יש לצערנו גם כאלה המופקרים לגמרי (ולמרבה הצער, יתכן שדברי בעל ישכיל עבדי היו יותר נכונים בזמנו מאשר בזמננו). והעיקר: כאשר הקשר אינו ממוסד אין קו ברור ומוגדר המאפשר להבדיל בין זוגיות קבועה לקשר ארעי ולא מחייב (פרט להתרשמות אישית, שבוודאי אי אפשר להסתפק בה כהוראה כללית לציבור), ולכן יש לאסור. בהלכות יחוד אנו רואים שח חששו גם למצבים שהסיכוי למכשול אינו גדול, ועלינו להיצמד לכלליהם וגדרותיהם באופן טכני, כשם שלא חילקו, למשל, בגיל האיש והאישה. כמובן, תוכל לבקר את אחיך עם אח או אחות נוספים. מאחר שגם בציץ אליעזר לא קבע בנחרצות שאסור אפילו בנוכחותו (וכלשונו הנ"ל "אולי"), וגם יש אומרים שייחוד עם שני אנשים בכל אופן שהוא אינו אסור מן התורה אלא מדרבנן (חוות יאיר סי' עג וחכמת אדם סי' קכו, ועיין ציץ אליעזר ח"ו סי' מ' פרק ב), יש מקום להקל בתנאים הבאים: א. מדובר בזוג ששכרו דירה משותפת כדי לחיות יחד, ובמקרה זה סברת בעל ישכיל עבדי הנ"ל נראית. ב. אם קיימות נסיבות מיוחדות שעושות את הביקור שלך לנחוץ דווקא באופן זה.
שאלה: הפרש בין ברכת היין לשתיתו: שבוע טוב ומבורך, רציתי לשאול מדוע גם בקידוש ובעיקר בהבדלה יש הפרש בין ברכת היין לשתיתו. וביחוד בהבדלה שיש את ברכת הבשמים והאש מדוע לא נוהגים לשתות מיד לאחר אמירת הברכה? ישר כח ותזכו למצוות
תשובה: הנקודה היא דווקא הפוכה. כבוד השבת שאת הקידוש וההבדלה תיקנו ח לעשות דווקא על היין. ומכיון שזו התקנה ממילא אין כאן הפסק.
שאלה: הליכה לחתונה ביום האזכרה: יש לי חתונה מאוד חשובה ביום של האזכרה של אבי. מותר לי ללכת?
תשובה: נהגו לא להשתתף, אמנם אם יש צורך חשוב כגון שתיגרם אי נעימות מכך ניתן לבוא רק כדי לומר מזל טוב ולהעניק מתנה.
שאלה: המוציא וברכת המזון על מלוואח אחד עם תוספות: לרב, הבנתי שמלוואח אחד שוקל 150 גרם ולכן מברכים עליו המחיה ו2 מלאווחים שוקלים 300 גרם לכן צריך ליטול ידים ולברך המוציא וברכת המזון בסוף. אם אני אוכל מלאווח אחד אבל מגולגל עם רסק וביצה בתוכו והמשקל שלו כבר מגיע ל280 גרם (שקלתי) אז אפשר להגיד שהרסק והביצה וכל מה שבתוך המלוואח טפל למלוואח שהוא העיקר ולכן צריך ליטול ידים ולברך המוציא וכמובן ברכת המזון בסוף? או שמא זה לא נחשב טפל וצריך לברך מזונות? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "ברכת המזון והמוציא על מלווח"
תשובה: לשואל, מסתבר שבמקרה כזה צריך לברך המוציא וברכת המזון. שאלה זו, האם מאכלים אחרים מצטרפים ל"פת הבאה בכיסנים" לשיעור קביעת סעודה, שנויה במחלוקת ויש בה מנהגים שונים: לדעת המגן אברהם (סי' קסח ס"ק יג) מאכלים אחרים מצטרפים לשיעור קביעת סעודה, וכן פסק המשנה ברורה (ס"ק כד), וכך מנהג האשכנזים, על כל פנים במקרה שבו המאכלים נאכלים ממש ביחד עם הפת הבאה בכיסנים, כמו בדוגמא שלך (אך לא נהגו כך כאשר הם נאכלים בנפרד, כגון האוכל בורקס ובשר באותה ארוחה, ראה ב'פסקי תשובות' שם הערה 37). לעומת זאת החיד"א בברכי יוסף (סי' קסח ס"ק ו) פקפק בדברי המגן אברהם, ומחמת הספק נהגו עדות המזרח ששיעור קביעת סעודה נקבע על פי הפת בלבד, ולא על פי דברים אחרים המצורפים לה (יביע אומר ח"ח או"ח סי' כב,כא), ואפילו אם הם נאכלים ממש ביחד עמה (אור לציון ח"ב פי"ד סכ"ג). אבל במקרה שלך מסתבר שלכל הדעות יש לברך המוציא וברכת המזון, משתי סיבות: א. הדין שמלאווח נחשב כפת הבאה בכיסנים ולא כלחם גמור אינו פשוט כל כך. אמנם על פי השו"ע סי' קסח ס"ז כל בצק שנאפה ומעורבים בו משקים אחרים מלבד מים וטעמם מורגש דינו כ"פת הבאה בכסנין" וברכתה מזונות, אלא אם כן קובע עליה סעודה, שאז ברכתו המוציא  ולפי דעתו דין המלאווח פשוט כפת הבאה בכסנין, וכך מנהג בני עדות המזרח. אולם לפי הרמ"א שם, לא די בכך שהטעם יורגש כדי להוציא ממנו שם "לחם", אלא אם כן השמן או הדבש וכו' מרובים. יש בשיטתו הבנות שונות, האם נדרש ממש רוב שמן (שבדרך כלל אין במלאווח) או שדי בכך שטעם השמן יהיה ניכר מאד בעיסה (עיין מ"ב סי' קסח סקל"ג). שיקול נוסף כאן להחשיב את המלאווח כפת הבאה בכסנין ולא כלחם, שבצק העלים דק (עיין שו"ע סי' קסח ס"ח ומ"ב סקל"ז. ההגדרות שם לדקות המאפה אינן ברורות לגמרי, ואפשר שמבחינה זו המלאווח נחשב כלחם כמו פיתה, אך זהו שיקול מצטרף, ראה פסקי תשובות שם הערה 92). ב. ועיקר. מקובל לאכול מלאווח לא כ"נשנוש" בין סעודה לסעודה אלא כחלק מארוחה מלאה ומשביעה. ומכיוון שדרך לקבוע עליו סעודה, מסתבר שכאשר אוכלים אותו ושבעים ממנו בצירוף דברים אחרים שבתוכו - גם הדברים האחרים מצטרפים לשיעור. כך כתב בשו"ת גינת ורדים (או"ח כלל א סי' כד): "ונראה דמולייתות הללו ודומיהן שיש דבר אחר מצטרף להם, הנה כשקובע סעודתו עליהם, שדינם לברך עליהן המוציא וג' ברכות, לא קפדינן שיהיה כל שיעור של קביעות סעודה בעיסה לבדה, אלא כיון שדרכם של בני אדם לקבוע סעודה על מיעוט מזון זה בצירוף מה שממולא בתוכו - די בזה, כיון דהכי אורחא דעלמא לקבוע סעודה". וראה בהרחבה בספר ברכת ה' (לרב משה הלוי זצ"ל) ח"ב פ"ב הערה 139.
שאלה: נזק בשכירות: הרב, הורי משכירים דירה כבר 3-4 שנים במחיר של בערך 3500 ש"ח. לא מזמן רצינו להחליף בין המנעולים שהיו בדלתות. באחת הדלתות המנעול לא היה טוב ורצינו שאותו חדר יוכל להינעל, לכן החלפנו בין מנעול של חדר א לחדר ב. הדלתות ישנות מעץ סיבית מתפורר- כך שכדי להחליף בין המנעולים הייתי צריך מעט להגדיל את החור שבדלת. האם זה נקרא נזק שאסור לי לעשות בשכירות? למרות שזו התנהגות שנראה לי נורמלית בבית שמשלמים עליו שכירות כזו יקרה. מראש
תשובה: במידה ואין בחוזה התייחסות מפורשת לאפשרות עריכת שינויים בדירה על ידי השוכר, אסור לשוכר לעשות שינויים מעין אלו ללא קבלת אישור מהמשכיר. הדבר נכון גם כשמשלמים שכירות גבוהה. הרב דניאל לונצר
שאלה: נשמה טועה: אני שואלת בשם חברה שלי, אבא שלה נפטר וביום שבת נכנס ציפור יונק דבש לחדר שבו הם יושבים והיא רוצה לדעת אם זה אומר איזה משהו, הבנתי ממנה שהוא מאוד אהב ציפורים.
תשובה: בדרך כלל איננו נתפסים לסימנים חיצוניים כי זוהי דרך הניחוש שאסרה התורה, אולי יש אינסטינקט לציפורים שבבית זה אהבו אותם והם נמשכים לבית, אבל לא סימן אחר על העתיד.
שאלה: מכסה פרווה למחבת חלבית: הכנתי שקשוקה פרווה במחבת חלבית שאינה בת יומה, כיסיתי את השקשוקה במכסה פרווה שאינו בן יומו. מה דין המכסה?
תשובה: המכסה נשאר פרווה
שאלה: ענין דויד וילד ממוצא אתיופי: לכבוד הרב שליט"א שבוע מבורך א.לומדים זוהר והגענו לעניין של דויד ע"ה עם בת שבע ואחד הלומדים מתעקש שדויד חס וחלילה חטא ולא יכולנו להשיב בבקשה הרב יאיר עינינו שנסביר ללומד ואם אפשר מקרות כדי להראות לו. ב. ילד בן ארבע עשרה ממוצא אתיופי מבקשל ללמוד הלכות שהרב ייעץ לנו איך ללמדו היום יום ראשון אנו נפגשים. בברכת התורה ו לרב.
תשובה: : מציע לך לחפש מאמרים שמכילים את דברי ח שאומרים "כל האומר דוד חטא אינו אלא חוטא". ילד אתיופי ינהג כמנהג הספרדים. לכן כדאי ללמוד איתו קיצור ילקוט יוסף. אח"כ ללמוד איתו ביתר הרחבה בס' ילקוט יוסף. ללמד אותו בהתחלה הל' שבת. לאחר מכן הלכות ברכות. לאחר מכן הלכות תפלה.
שאלה: סחיטת כרוב כבוש בשבת: אנו מכינים כרוב כבוש בביתנו. לפני שמגישים אותו לשולחן יש לסחוט את הכרוב היטב ולחתוך אותו. אני מכינה את זה לפני שבת, אך במידה ושכחתי, האם מותר לעשות פעולת סחיטה זו בשבת, מאחר וזו דרך האכילה שלו? אין המיץ הנותר מן הכרוב משמש אותנו לשום דבר אחר ונחשב כפסולת לכל דבר. אודה לכם על תשובתכם
תשובה: לשואלת מותר לסחוט בשבת את הכרוב הכבוש במידה ואינכם עושים זאת כדי להשתמש במימיו, אך צריך לעשות זאת סמוך לסעודה. הרחבה: לכאורה צריך לדון מקרה זה מצד שתי מלאכות: סוחט (דש) ובורר. סוחט: מבואר בשו"ע (או"ח ש"כ, ז') שמותר לסחוט ירקות שלוקים או כבושים במידה ועושה זאת לצורך הירקות ("צורך גופן") ולא לצורך מימיהן. ולכן במקרה זה שסוחטים את הכרוב הכבוש לצורך הכרוב ולא לצורך המים - אין בעיה של סוחט. בורר: כשסוחטים את הכרוב הכבוש ממי הכבישה, בעצם בוררים את המים מהכרוב. בשמירת שבת כהלכתה (פרק ה' סעיף ח' במהדורה החדשה) פסק שיש בזה משום בורר ולכן התיר לסחוט את הירק הכבוש רק סמוך לסעודה. הרב משה ברש כולל הלכה ישיבת בית אל
שאלה: לימוד תורה לבת בבטן אימה: ושבוע טוב, יש לי שאלה קצת חריגה מאחר ולא מצאתי עליה תשובה. אשתי בהריון, בע"ה תלד בת בקרוב. ידוע כי מלאך נמצא עם העובר ומלמד אותו את כל התורה כולה בבטן אימו. האם זה קיים גם כאשר העובר הוא עוברית (בת)? אשמח מאוד לדעת זאת. ו
תשובה: כל נשמה היא קדושה והיא שייכת לכל התורה, אמנם יש מצוות שבחיובם המעשי יש הבדל בין איש לאשה אבל מצד קדושת התורה אין הבדל. לכן, גם בת זוכה לקבל תורה ממלאך, כשם שכל הנשים היו במעמד הר סיני.
שאלה: סולם בשבת: הרב. האם מותר לפתוח (ואחר כך לסגור) סולם קטן (ביתי) בשבת כדי לעלות בו ולקחת דברים ממדפים גבוהים? או אסור בגלל בונה או משהו אחר?
תשובה: מותר לפתוח ולסגור סולם בשבת. מובא בשמירת שבת כהלכתה (במהדורה החדשה כד, כד) שרהיטים המתקפלים מותר בשבת לפותחם ולקפלם. בסולם גדול הדין שונה. הרב אלעד טאוב כולל הלכה ישיבת בית אל
שאלה: מחאה על כבוד ת"ח: כבוד הרב ראשית כל יישר כח על כל עבודתכם הנאמנה בקידוש שם ה ברבים. בשבת האחרונה הייתי בבית כנסת, ושמעתי "דבר תורה" מפי אדם המגדיר את עצמו "רב" שמזלזל בגדולי רבני הציונות הדתית כמו: הרב דוד סתיו, הרב דרוקמן, הרב שמואל אליהו וכדו. אני מצטט: " כל הכיפות הסרוגות הם טעות חמורה! חילול ה גמור! ומי שמקשיב לרבנים שלהם מחלל שם שמיים ועובר איסור דוארייתא" וכדו. בעיקר כאשר הוא הזכיר את שמות הרבנים הנ"ל ועוד גדולים וטובים. הרגשתי צורך למחות ואולי אפילו להרים יד על חצוף כזה שמבזה את התורה בישראל. מה הייתי צריך לעשות? הרגשתי שנפגע פה ציבור שלם שלא למד מספיק תורה כדי להרים את קולו ופחד מה"ידע" של הרב. עוד נודע לי שהוא עובר בהרבה בתי כנסיות ואומר דברים דומים, האם חובה עלינו כישיבה ללכת ולהעביר שיעורים "מתוקנים"? שיעזרו לכל הציבורים שנפגעו? אשמח אם תגיד לי מה אני צריך לעשות
תשובה: למחות צריך אך לא באלימות חלילה בודאי שלא גופנית אך גם לא מילולית. אפשר להסביר בדרכי נועם בכתב או בע"פ בהזדמנות מתאימה.
שאלה: חימום שניצל בשרי במצנם פרווה: האם המצנם הופך להיות בשרי לגמרי? או שישנה דרך להפוך את המצנם לפרווה בחזרה?
תשובה: הוא בשרי אמנם הואיל ועברו 24 שעות ניתן להכין בו מאכלי פרווה אם לא מתכוונים לאוכלם ממש עם חלבי ואין צורך להמתין לאחריהם 6 שעות.
שאלה: נישואי בת כהן שהתגרשה: האם בת של כהן שהתגרשה (לא מכהן) יכולה להינשא לכהן אלמן? שניהם בשנות ה-50 לחייהם ואין מדובר בללדת ילדים משותפים. חנה השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "בת כהן שנישאת"
תשובה: : כהן אלמן אינו יכול לשאת לאישה גרושה מכל סוג שהוא. גם אם החתונה לא לצורך לידת ילדים.
שאלה: לימוד תורה במחשבה בלי קול: כבר שנים שאני לומד תורה במחשבה, ולאחרונה נודע לי שזה אולי לא נחשב מצווה. האם אכן לא קיימתי מצוות לימוד תורה? מה לגבי העתיד אם יותר קל לי במחשבה?
תשובה: לשואל, לא מסתבר שלימוד תורה במחשבה אינו מצווה. עיקר מצוות לימוד תורה הוא העיסוק בתורה וגם ידיעתה. ח המליצו על לימוד תורה בקול דווקא, כמבואר בגמרא בערובין נד ע"א, אבל נראה משם שזוהי המלצה שמסייעת להפנמת הלימוד וזכירתו, כאשר האדם משתף את כל חושיו וכוחותיו בלימוד, ואין זו הגדרה לעצם מצוות הלימוד. אלו דברי הגמרא: "אם ערוכה ברמ"ח אברים שלך - משתמרת, ואם לאו - אינה משתמרת. תנא: תלמיד אחד היה לרבי אליעזר שהיה שונה בלחש, לאחר שלש שנים שכח תלמודו. פתח פומיך קרי, פתח פומיך תני, כי היכי דתתקיים ביך ותוריך חיי, שנאמר: 'כי חיים הם למצאיהם ולכל בשרו מרפא', אל תקרי 'למצאיהם' אלא 'למוציאיהם' בפה". גם הרמב"ם הביא דין זה לא בתחילת הלכות תלמוד תורה, כהגדרה לעצם מצוות הלימוד, אלא בהמשך (פ"ג הי"ב), כעצה טובה: "וכל המשמיע קולו בשעת תלמודו - תלמודו מתקיים בידו, אבל הקורא בלחש במהרה הוא שוכח" (אמנם אפשר להבין שהדגש כאן רק על קול רם לעומת לחש ובכל מקרה מדובר על אמירה בפה, אך מהגמרא הנ"ל "למוציאיהם בפה" לא משמע כך). ועיין בגמ' בחגיגה ג ע"א, המספרת על לימודם של שני חכמים אלמים, ומוכח מכל הסוגיה שם שאף זהו קיום מצוות תלמוד תורה. ועוד: לימוד תורה מתחלק לשני חלקים: שינון וחזרה על חומר מסוים, והתעמקות לשם הבנתו. דברי הגמרא מוסבים כנראה רק על השינון, כפי שהגמרא מספרת על ברוריה, אשת רבי מאיר, שמצאה תלמיד "דהוה קא גריס בלחישה", והעירה לו, וכן בהמשך: "שהיה שונה בלחש", "פתח פומיך קרי, פתח פומיך תני", קריאת פסוקים ושינון משניות, ובלימוד זה יש הדגשה על זכירת הדברים והקריאה בקול מועילה לכך, אבל עיון מעמיק דרכו להעשות בשקט ובאימוץ המחשבה (על ההבחנה בין צורות הלימוד עיין סוכה כח ע"ב "הא למיגרס, הא לעיוני", ובשולחן ערוך או"ח סי' תרלט ס"ד). מצאנו דיון בפוסקים לגבי ברכת התורה, האם לברך על הרהור (לדעת השו"ע או"ח סי' מז ס"ד אין צורך לברך, ואילו הגר"א שם חולק). נראה שגם לדעת השו"ע יש קיום מצוות לימוד תורה בהרהור ומחשבה, אבל ברכת התורה נקבעה על מעשה של מצווה ולא על מחשבה גרידא, ולכן המהרהר אינו מברך (הנצי"ב בשו"ת משיב דבר ח"א סי' מז, וכן בעוד אחרונים). וראה דברי המשנה ברורה בסימן מז ס"ק ה, על השולחן ערוך האומר שאין לברך על הרהור בדברי תורה: "דהרהור לאו כדיבור דמי, ולפי זה יש ליזהר לאותן הלומדים בעיון מתוך הספר שיזהרו להוציא קצת דברי תורה בפה אחר הברכה, אם אינו אומר פסוקי ברכת כהנים או שאר דברי תורה אחר הברכה כמו שנוהגין". לא הזהיר את הלומדים הללו ללמוד תמיד בקול, אלא שאחרי ברכת התורה יקראו קצת בפיהם כדי להצדיק את הברכה. אם כן, אין שום ספק שבמה שלמדת עד כה קיימת מצוות תלמוד תורה. מכאן ולהבא, אם מדובר על שינון כדי לזכור, רצוי שתקרא בקול כדי שתזכור יותר טוב את הדברים וכך תתקיים המצווה בצורה טובה יותר, אבל אם מסיבה כלשהי הדבר קשה לך ומפריע ללימודך - אתה יכול להמשיך כהרגלך.
שאלה: שינוי שם השם על מנת למנוע גניזה: האם ניתן לשנות את האותיות ה"א בשם השם לקו"ף ולאחר מכן לא יהיה צורך לגנוז? או, האם מותר להוסיף את האות ד' לשם השם ולהפוכו ליהודה ולאחר מכן לא יהיה צורך לגנוז? ומה עושים אם בכיתה כותב אחד הילדים את שם השם על הלוח? אשמח אם תוכלו לציין אלו שמות השם חייבים גניזה?
תשובה: 1.שינויים אינם עוזרים. 2.שמות הצריכים גניזה שבעה שמות : יוד הא ואו הא, א-ד-נ-י, א-ל,אלו-ה אלהי-ם, שד-י,צב-או-ת. וכן ההטיות כגון אלוקינו וזהו איסור מהתורה לא לאבד שם קודש ויש מוסיפים אהי-ה אשר אהי-ה. אותיות ב"ה או ה' שנוי במחלוקת,ולכן כותבים או בעזהשי"ת. 3.כאשר המחיקה לצורך ונכתבה בטעות מתירים גם בכתיבה רגילה למחוק.(ש"ך יור"ד רעו,יב) ועוד על לוח ע"י גיר נחשב כתיבה שאינה בת קיימא. (ראה שו"ת דבר חברון ח"ג קעא)
שאלה: שילוח הקן בקן הנמצא בחלון- המשך 2: לרב. אך לפי חוק הבניה,השטח שנמצא בחלל החלון שייך לבעל החלון והמקום לא הפקר. ועוד,קומה שניה ומעלה ודאי שאין לשם שום גישה מבחוץ מבחינה מציאותית,מלבד בעל החלון. מה דעת הרב? השאלה נשאלה בהמשך לשאלה "שילוח הקן בקן הנמצא בחלון- המשך"
תשובה: כיון שהציפור אינה משתמרת שם זה עדין הפקר.