שאלה: שיער ארוך בתפילין: יש רבנים שכתבו ששיער ארוך מהווה חציצה בתפילין. מקור הדברים במחצית השקל שאוסר לגדל בלורית כי היא חציצה ולא אומרים שהיא דרך גדילה בגלל שהשערות ארוכות, כמבואר במשנ"ב. והנה לכאו יש מקום להתיר: קודם כל מחצית השקל הנ"ל לא מוסכם על כל הפוסקים (לדוג יחו"ד מתיר בלורית). והרי כל דין חציצה בתפילין של ראש הוא מח רשב"א ורא"ש (לרשב"א מותר), ואמנם פוסקים לחומרא, אבל אולי יש מקום בבלורית לצרף שיטות ולהקל? נימוק שני, שמצינו אחרונים שמתירים לגדל שיער ארוך (לדוג ערוה"ש וארצות החיים), ויכול להיות שהמשנ"ב יסכים גם לזה. כי הם הביאו ראיות שמותר, לדוג מנזיר, וכן שהיו מקומות באשכנז שהאבלים נהגו לגדל שיער שלושה חודשים, ויש שנהגו י"ב חודש ולא אסרו בגלל חציצה בתפילין. ערוה"ש הוסיף שלא מסתבר לאסור כי א"א לתת בזה שיעור. ואמנם המשנ"ב כתב לאסור בלורית, אך ראיתי אחרונים שחילקו בתירוץ הקושיות הנ"ל שדווקא בלורית היא חציצה בגלל שכל הראש מגולח ומשאירים שיער רק מקדימה, אבל אם מגדלים את כל הראש, כאבל ונזיר, מותר. ולפ"ז יהיה מותר לגדל שיער. עוד חילוק שראיתי הוא שדווקא בלורית שיש בה איסור (חוקות הגויים) חוצצת, אבל סתם שיער ארוך שאין בו איסור לא חוצץ. וגם לפי תי זה מותר לגדל שיער. ורק בבלורית המשנ"ב יאסור (ומה שנימק שהם ארוכים זה רק בבלורית ארוכה, לאפוקי מבלורית קצרה). בכל מקרה, גם אם אסור לגדל שיער, אשמח לדעת מהו באמת הגדר, האם עלי להסתפר כל שניים שלושה חודשים?
תשובה: לשואל, לענ"ד העיקר להלכה כדעת היחווה דעת (ח"ב סי' ב) ששיער ארוך אינו מהווה חציצה בתפילין, פרט למקרה המיוחד שקולעים כעין צמה ומעבירים שיער מקצה הראש לקצה אחר ועליו מניחים את התפילין. הרחבה: 1. ראשית אציין שלגידול שיער ארוך יש היבטים רוחניים ונפשיים שאינני נכנס אליהם כאן, ואלו נושאים שראויים לדיון בין האדם לבין עצמו או עם מורי דרכו המכירים אותו אישית. אתמקד כאן בהיבט הצר של הלכות תפילין. 2. הדיון על תפילין מעל שיער ארוך מתבסס על מה שמובא באגור (סי' נה) בשם הרוקח, שיש לגלח את השיער שתחת הקשר של תפילין, והאגור כותב שלא נהגו כך. המגן אברהם (סי' כז סק"ד) מסביר שהמחלוקת נובעת מהדיון בגמרא בזבחים (יט ע"א) על חציצה בבגדי כהונה: "יצא שערו בבגדו, מהו? שערו כגופו דמי, או לאו כגופו דמי?", כלומר, האם שער ארוך שנכנס בין גוף הכהן לבגדיו חוצץ. במחצית השקל הסביר את כוונת המגן אברהם: שיער קצר בוודאי אינו חוצץ לתפילין, כפי שמוכח מהגמרא שם: "שערו היה נראה בין ציץ למצנפת, ששם מניחין תפילין", והטעם, שזוהי דרך גידולו הרגילה (ראה בגמרא שם על כינה חיה, שיש צד לומר שאינה חוצצת משום שזוהי דרך גידולה). לעומת זאת בעורף מקובל לגדל שער ארוך יותר שיוצא ממקומו, והגמרא מסופקת האם זוהי חציצה. ולמעשה לדעת האגור נהגו להקל, למרות הספק בגמרא, בצירוף הספק האם בכלל יש איסור חציצה בין גוף האדם לבין תפילין של ראש. על פי זה הוסיף המחצית השקל: "רע עלי המעשה אותן המגדלים בלוריתיהן, מלבד כי הוא דרך שחץ וגאוה. יש בו איסור בהנחת תפילין, כיון שגדולין הרבה - ליכא למימר בהו 'היינו רביתייהו', וחוצצים. ומשום מעשה אנשים הללו ליכא למימר היינו רביתייהו". כלומר, מכיוון שלא מקובל לגדל את השערות כך, הן חוצצות על פי ספק הגמרא שם, ואולי גם הרשב"א, שסובר שאין איסור חציצה בתפילין של ראש, אוסר זאת משום שההנחה איננה במקום כלל. 3. ברם, הקישור לסוגיה בזבחים מעורר תמיהה. הדיון שם הוא על שיער שגולש מהראש עד הגב או הבטן וחוצץ שם, כפירוש רש"י: "יצא שערו - מראשו למטה עד שנכנס בין כתונת לבשרו". אם כן, לא נאמר כאן שכל השיער נחשב כחציצה, אלא רק באותו מקום שאליו הוא הגיע שלא כמקובל, בין הכתונת לגוף, שם יתכן שהוא חוצץ. לגבי המצנפת שלראש הכהן אין לגמרא שום ספק ששיער זה אינו חוצץ, למרות אורכו החריג. אם כן, מוכח משם ששיער ארוך באופן חריג אינו מהווה חציצה בראש, אלא לכל היותר בקצה החריג שאליו הוא הגיע ('נזירות שמשון', או"ח סי' כז). וכך כתב בערוך השולחן (סי' כז סי"ד): "ויש רוצים להחמיר גם כשהשיער גדול מאד, ואיני רואה בזה שום טעם, דאיזה גבול תתן להשיער? ושיער הראש - כעצם הראש דמי. ואולי אם יש לו בלורית שמסבב גם צדדי השיער של מקום אחר למקום הנחת תפלין, בזה וודאי יש חציצה, אבל לא השיער הטבעי הגדל במקום זה, וכן המנהג פשוט ואין לפקפק כלל בזה". הערוך השולחן מחלק כאמור בין מקום גידולו הטבעי של השיער, שבו אינו חוצץ אפילו אם הוא ארוך, לבין שיער שמגיע למקום שאינו מקומו הטבעי, כגון מי שעושה צמה וקושר אותה לקצה אחר של ראשו. 4. כאמור, הגמרא בזבחים מוזכרת בדברי המגן אברהם כהצעת מקור לדברי הרוקח. ברם, דברי הרוקח מובאים ביתר הרחבה באחד הקדמונים, בעל 'ברוך שאמר' (מהדו' 'אוצר ספרי סת"ם' כרך א עמ' נב), וזה לשונו: "ועוד כתב הרבה סודות על השי"נין. וכתב שיש לגלח השער שעל הצואר כדי שתהא הרצועה נוגעת בבשרו וכתב סוד על זה". מכאן מתברר שדברי הרוקח אינם נובעים כלל מהלכות חציצה על פי הנגלה, אלא מעניין מיוחד על דרך הסוד לגבי הקשר של תפילין, ואין ללמוד ממנו דבר לגבי שער ארוך או בלורית (עמד על כך הרב כשר זצ"ל, 'נועם' ז עמ' כו). 5. מהנזיר קשה להוכיח להיתר, מפני שיתכן שהמצווה דאורייתא של נזירות דוחה את עניין החציצה, שהוא כנראה לכל היותר מדרבנן (הרב הנקין שליט"א, שו"ת 'בני בנים' ח"א סי' ו). מכל מקום, בסוגיה בנדרים ט ע"ב: "מה ראית להשחית את שערך זה הנאה?" משמע שמצד הדין גם למי שאינו נזיר מותר לגדל שיער ארוך (אם כי יש ללמוד משם לאידך גיסא לגבי ההיבטים הרוחניים של העניין, עיין שם). 6.  בשו"ת בני בנים שם האריך לברר מהי "בלורית" בלשון ח, וצידד שאינה אלא צמה קלועה, ולדעתו רוב הפוסקים ששללו את הבלורית בתפילין, ואולי כולם, התכוונו דווקא לשיער קלוע, ולא לסתם שיער ארוך. לענ"ד אמנם יש מקום לדבריו בפירוש דברי ח, עיין נזיר לט ע"א, אבל בכתבי האחרונים יש למילה זו משמעות גם של גידול שיער גרידא, עיין למשל בט"ז יו"ד סי' קעח סק"א, וגם במחצית שקל, שהוא המקור הראשי לדיון, לא משמע כדבריו.  7. המסקנה, לענ"ד, שפשטות הסוגיה כדעת היחווה דעת (ח"ב סי' ב) שציינת, שאין חציצה בשיער ארוך, אלא אם כן עושים כעין צמה ומעבירים שיער ממקום אחד למשנהו.