שאלה: ביישנות: לכם, אני ביישנית וזה מציק לי, אני מסמיקה מתי שמחמיאים לי או מתי שאני צריכה לדבר ולנגן בפני קהל(אפילו מול אדם אחד) ולי זה ממש מפריע!! כי מילא אני ביישנית אוקיי. אבל למה שכולם יראו שאני מתביישת???? למה בעצם השם ברא את ההסמקה?? למה?? זה ממש לא כיף להסמיק!!!!! אוקי אני מבינה כדי שיתביישו לגנוב וכדומה אבל יש כאלו שצריכים את הביישנות יותר ממני. יש בנות מתחצפות למורות ובעלות ביטחון עצמי מופרז שצריכות לקחת קצת מהביישנות שלי.ואין להם.כאלו השם שם את כל הבושה בעולם אצלי! אני מתפללת על זה אבל כנראה שזה היעוד שלי להסמיק. אוף,זה ממש לא נעים!! ומתסכל שאין שליטה על חלק בגוף. יש לי חברות שהם קצת ביישניות אבל לא מסמיקות!!(כמו החברה הטובה שלי) ואני גם רוצה להיות כמוהם!!!!(לא להסמיק) אני מרגישה שזה תוקע אותי בהרבה תחומים, תמיד שאמרתי לאנשים שאני ביישנית ומסמיקה כולם אמרו לי שזו תכונה של בת ישראל ואשריי שנולדתי עם זה. אבל למרות זאת,אותי זה מעצבן ומציק לי שנולדתי ככה. יש סיכוי שאני אהיה משוחררת פעם כמו רוב הנערות בגילי? ולא אחשוב פעמיים לפני שאני עושה משהו. וגם,איך אפשר לאהוב את עצמי כמו שאני?עם כל הביישנות הזו שלא נעימה לי. אוקיי בעניין ההסמקה האמת שהשם עוזר המון ואני לא מסמיקה כמו פעם אבל עדין אני לא אוהבת את עצמי. איך מתחילים לאהוב? קראתי בעלון אחד שאם לא אוהב את עצמי אז לא אוכל לאהוב את הקב"ה, אבל אני אוהבת אותו מאד ואת עצמי פחות.הרי הוא כולו מושלם,ואני רוצה טוב אבל אני ממש לא מושלמת. אז ברור שאפשר לאהוב אותו גם בלי לאהוב את עצמי. אבל אני מבינה שהשם רוצה שאחיה ב עם עצמי. אבל איך עושים את זה?? לאהוב את עצמי עם כל החסרונות ועם דברים השליליים שיש בי? איך?
תשובה: אהלן! תגידי, גם לך כותבים על התעודה "מים שקטים חודרים עמוק", או שכתבו לך את זה במקום אחר? זאת אומרת מים שקטים באמת יכולים לחדור עמוק, אבל. אבל לפעמים קצת נמאס לשמוע את זה. ולפעמים הביישנות שלנו קצת מציקה. בקיצור, שאלת שאלה טובה. לצערי, אף פעם אין לי פתרונות קסם. גם אני לפעמים מסמיקה ממש בניגוד לרצוני. אבל ברשותך אני רוצה קודם לגעת בכמה נקודות בקשר לסומק בלחיים. ידעת שאנחנו מסמיקים לא רק כשאנחנו מתביישים? הלחיים שלנו נעשות אדומות גם ממאמץ, מהתרגשות, מחום ומיובש. (ואולי מעוד כמה סיבות. אני לא רופאה), אז תמיד אפשר להגיד לעצמנו (ואולי גם אחרים ישתכנעו) שהסומק קשור בכלל למזג אויר, או למצב פיזי אחר. אבל נראה לי שלא זאת הנקודה פה, נכון? זאת אומרת, גם כתבת לי שאת כבר פחות מסמיקה, וגם. את לא באמת רואה את הצבע של הלחיים שלך כשאת מתביישת. כשבן אדם שמרגיש בטוח בעצמו ובמה שהוא עושה, הוא פחות יסמיק בדרך כלל. וזה מוביל אותי לסוף השאלה שלך, כי מרגיש לי שזו הנקודה: שאלת איך אפשר לאהוב את עצמך. את סומכת על הקדוש ברוך הוא? כי בואי נתחיל מזה שהוא יתברך אוהב אותך! כי את הבת שלו, כי הוא אוהב את כולנו, וגם כי אם תעצרי לרגע, תראי כמה טוב הוא הביא לך, זה בטוח כי הוא אוהב אותך!!! ולא נראה לי שהוא מחפש יצורים מושלמים, אחרת הוא לא היה בורא בני אדם, אלא רק מלאכים. מלאכים לא עושים טעויות, אבל איך לומר? זה קצת משעמם כזה, כאילו, חסר קטע. כי אין להם יכולת כזו לטעות. למעשה, בהקשר הזה אין הבדל בין מלאך לאבן. שניהם עושים בשלמות מה שהקב"ה אמר להם לעשות וזהו. אבל בני אדם נולדו עם היכולת לטעות (או לחטוא) ונראה לי שזה מה שה  אוהב בהם. את האפשרות לטעות ולתקן, לחטוא ולחזור בתשובה, זה מה שנותן תנועה בעולם, זה מה שנותן את האפשרות להתקדם. כי בלי זה היינו מלאכים, (או אבנים, זה אותו דבר) וזה לא מה שהקב"ה רוצה ממנו. זה לא שאני בעד לעשות טעויות, או חס וחלילה חטאים. זה פשוט שהאפשרות לטעות הופכת את הרגעים האלה שאני לא טועה, לשווים משהו. אני מצטערת כשאני חוטאת, ומתפדחת מאוד כשאני טועה ובטח כשזה מול קהל, אבל אז אני מזכירה לעצמי שאני בן אדם. ושבני אדם מטבעם טועים חוטאים, ושזו בעצם כל הפואנטה. אני עצובה על חטא, ואפילו קצת כועסת על עצמי, אבל אני יודעת שלהצטער ולכעוס לא יעזור לי בכלל. מה כן יעזור לי? להגיד לעצמי שאני אשתדל לא לחזור על זה שוב, להזכיר לעצמי שנכון, יש לי חסרונות, אבל העיקר הוא זה שאני עובדת עליהם, ומשתדלת לאט לאט להשתנות. ושאיזה כיף שיש לי לאן להתקדם, אחרת. כנראה שמקומי לא יהיה בעולם הזה. ושאני מדברת על לאט לאט, אני מתכוונת לקצב שלוקח לילד קטן לחזור מהגן. הולכים קצת, ואז חוזרים אחורה, ואז עוצרים להסתכל על משהו, ואז נזכרים בסיפור, ואז שוב מתקדמים ואז. הבנו ת רעיון?!? לאט זה לאט. עם לחזור אחורה לפעמים, וגם עם ליפול (אפרופו ילד בגן), כל עוד יש כיוון, והכיוון הוא לכיוון הטוב, זה ר. בעצם לא ר, זה מצויין! תראי, גם אני לא מושלמת, אפילו לא משיבה מושלמת, אפילו לא מוש. (ואם כבר דיברנו, אז גם הזמן שלקח לי לענות.) אני גם לא בטוחה שהצלחתי להבין את השאלה עד הסוף, אז הנה כמה קישורים שאולי ישלימו את מה שפספסתי: הנה משהו על ביישנות: וגם זה: וזה משהו על שלמות וגם זה, זה קצת ארוך אבל נראה לי שווה: זהו, את מוזמנת לחזור אלי למייל, ולחדד לי את מה שפספסתי או לא הבנתי (אה, במייל מותר לנדנד לי אם צריך, הבלגן שם, ובכלל חוגג אצלי קבוע!) ובכל מקרה, תזכרי תמיד שאין אף אדם מושלם, רק מלאכים הם מושלמים, וגם אבנים. ואנחנו ברוך ה  לא זה ולא זה! הרבה אורה ושמחה! רננה renanaro gmail.com