LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: "נוכחות" הבעל בבית: אני נשואה 10 שנים ב"ה עם בעל מקסים, ו לאל שזיכה אותי בבעל כזה. אבל יש לי איתו בעיה שהורסת לי את כל המצב. אנחנו משפחה דתית ב"ה. אני גרה ליד חמותי שתחי, ואצל בעלי כיבוד הורים זה לפני הכל, אפילו להיות לפני הרצונות שלי ושל ילדינו. בעלי התייתם מאביו לפני כשנה והוא טיפל בו במסירות רבה.(וזה יאמר לזכותו) שזה אפילו השפיע על הנוכחות שלו בבית. הוא התנהג כאילו הוא בן יחיד ולקח את כל העול על עצמו. וכל האחים התרגלו שתמיד הוא בשטח ומטפל בהורים ולא היה אכפת להם שזה בא על חשבון אשתו והילדים. מהרגע שהוא יוצא בבוקר לעבודה ועד שהוא חוזר בערב, בקושי הוא זורק מבט לבית, הוא רק נכנס להגיד ויוצא בחטף כהרגלו בקודש. כי תמיד יש לו מה לעשות. וגם אם אין לו מה לעשות, הוא ידאג שיהיה לו. אחרי שהוא חוזר מתפילת ערבית הוא עדיין לא נכנס לבית משום שהוא הולך לאמא שלו ונשאר שם כשעה לפחות, והוא לא מרגיש צורך להגיע קצת יותר מוקדם הביתה. וברגע שהוא מגיע, אני מתחילה לכעוס מבפנים על כל זה, ואז השגרה של כל ערב מתחילה, לצערי הטלויזיה דלוקה וצופים בה כשעה וכשנמאס גם מזה והעייפות גוברת, והולכים לישון, יש לנו 4 ילדים ב"ה, והם ממש התרגלו לצערי שאבא לא נמצא בבית כך שלא משנה להם אם אבא בעבודה או לא, וזה מאוד חורה לי. אני מנסה להסביר לו שאני רוצה מאוד את הנוכחות שלו קצת יותר בבית, אין לנו שום זמן איכות. או לא זכורה לי אפילו שיחה בשביל הכיף. ואם כן, זה לא קורה הרבה. ואז הוא מנפנף בפסוק "אל תרבה שיחה עם האישה", ואני עונה לו שאין לנו גם את המעט של המושג שיחה. דבר נוסף שרציתי לציין, לצערי אנחנו לא עושים שבתות בבית כי הוא לא מוכן לעשות בבית כשאנחנו גרים מטר מאמא שלו אא"כ המשפחה שלי באה אלי לשבת אז בעלי דואג שיהיו אצל אמא שלו שבת. אני שואלת איפה מתממש הפסוק "עזב אביו ואימו. ודבק באשתו."? איך אני יכולה להסביר לו בנועם על הצורך שלי בזה, ניסיתי כל פעם לדבר על ליבו שזה כבר כמו לטחון מים. והשגרה עושה את שלה. אני לא רוצה להגיע לגיל מבוגר יותר ולזכור רק את זה. לכן אני מבקשת בכל לשון של בקשה, תייעצו לי איך לדבר על ליבו של בעלי ושינסה להבין את רחשי ליבי.
תשובה: אכן המצב הזה לא תקין. אולי מה שאת צריכה לעשות הוא להתייעץ איתו על חינוך הילדים ולערב אותו בשאלות שאת מתמודדת איתם לבדך. לבקש לשמוע מה דעתו. וכך יותר ויותר להכניס אות לנעשה בבית יום יום. לא לבקש בקשה כללית שיקדים לבוא. אלא להגיד לו היום תבוא יותר מוקדם כדי ללמוד עם הבן. היום אני צריכה את עזרתך. וכך להרגיל אותו להיות יותר בבית. תדברי איתו על נושאים שמענינים אותו וכך הקשר יתחזק. אולי תציעי לו שהוא בערב יהיה חלק מהזמן בבית ואת תיהי עם אימו.
שאלה: מגורים בשכונה דתית וחינוך הילדים: אנחנו משפחה שגרה בשכונה דתית. הילדים גדלים ואנחנו מתחילים לחשוב על בתי ספר אפשריים אליהם הם יילכו בעז"ה. רוב ההורים שולחים את ילדיהם לממ"ד או לבי"ס דתי פרטי(אך לא תורני) וכן חלק גדול מתושבי השכונה הם דתיים אך לאט לאט רואים ירידה בכמות החצאיות ובכיסויי ראש, לצערנו. במחזור האחרון של כיתה א הלכה ילדה אחת לביה"ס שאנחנו מתכוננים לשלוח אליו את ילדינו, ולכן אנו עומדים בפני החלטה קשה. האם לעבור דירה לשכונה בה נדע שיהיו יותר אנשים שיישלחו את ילדיהם לביה"ס התורני או להישאר ולדעת שלילדים יהיו חברים מביה"ס רק רחוק מהבית (בשכונה אחרת)?
תשובה: חינוך הילדים הוא כה חשוב שהוא מצדיק מעבר דירה. כמובן אם הדבר אפשרי. חשוב שהילדים יהיו בחברה טובה כי החברה מאד משפיעה. אלא אם ההורים יודעים לחנך את ילדיהם להתמודד עם חברים פחות חזקים מבחינה דתית ולא להיות מושפעים מהם. זה מצוי אצל אנשי חינוך היוצאים לחנך או לתפקיד של רבנות בישובים שאינם תורניים. והם מצליחים לחנך את בניהם ללכת נגד הזרם ולהיות כמו ההורים.
שאלה: בניית מקווה ועיכוב ת : האם מותר לי לבנות מקווה במרפסת של הבית שלי כאשר המרפסת היא בקומה חמישית בבנין מגורים? האם מותר לי לעכב ת אחרון שאמור להתבצע בסוף עבודה לקבלן שאני לא מרוצה מעבודתו, ולקחת את הת ההוא לתיקונים שהיו אמורים להתבצע ע"י הקבלן והוא לא עשה אותם, וכן עוד דברים שהיו אמורים להתבצע על ידו ולאור עבודתו ראיתי שאני רוצה לבצע זאת בעצמי? ומה קורה עם שאר הכסף שכבר שילמתי, האם ישנה אפשרות לקבל לפחות חלק מהכסף, הטענה שהקבלן לא עשה את עבודתו כראוי ולא עמד במילה שלו?
תשובה: א   לגבי היתר בניית מקווה במרפסת, מותר לבנות מכיוון שבניין מגורים נחשב מחובר לקרקע, וכך פסק בשו"ת דברי חיים סימן מ"ז. (כל זאת בהנחה שמהנדס הסכים שלא נגרם בכך נזק לבניין.)  השימוש במקווה הזה מותר אך ורק לגברים משום שלמקווה נשים נדרשים סטנדרטים גבוהים לכשרות המקווה, ברמה כזו שאליה לא ניתן להגיע במקווה פרטי. בנוסף לכך האשה זקוקה ללוי בלנית להכנה לטבילה וכ', דבר שלא יכול להתבצע במקווה פרטי. ב   לגבי העיכוב של הת האחרון, באופן כללי מותר לעכבו, אולם אינך יכול להחליט על דעת עצמך שהקבלן לא ביצע את התיקונים או שלא עשה את עבודתו כראוי, שהרי אינך אוביקטיבי ומקצועי. יש באפשרותך לפעול בשני מישורים: א- אתה והקבלן תבחרו אדם מקצועי הנאמן על שניכם שיכריע בינכם. ב- לפנות לבית הדין הדן עפ"י דין תורה והם יפסקו עבורכם, לאחר שישמעו את טענות הצדדים. הרב דוד בר שלטון
שאלה: הכרעת מחלוקות בימות המשיח: האם כשיבוא המשיח נדע איזה תפילין להניח: רש"י או רבנו תם, או שימשיכו איש איש במנהגו, וכן האם כל המחלוקות ההלכתיות בימינו יוכרעו?
תשובה: אין ספק, כשתקום סנהדרין הם יפסקו בכל המחלוקות. עניין הסנהדרין - הוראה אחידה לכלל ישראל. בזמן בית ראשון עד אמצע בית שני, לא היו מחלוקות. כשהיתה מתעוררת בעיה, היו יושבים ומכריעים. הרמב"ן כותב בספר המצוות שנושא שהועלה לדיון בסנהדרין, ודעת אחד החכמים שלא כמו הרוב, ושמעו דעתו והכריעו נגדו, אין לו לנהוג כדעתו, אפילו לחומרא. משבטלה הסנהדרין, ואין הכרעה, אמנם יש כללי פסיקה אבל זה לא כמו הכרעת סנהדרין.
שאלה: שברו לי את המשקפיים: שמתי משקפיים על חולצה שלי שהייתה על הרצפה (היא הייתה בולטת), חבר דרך על המשקפיים בטעות ושבר אותם. האם החבר צריך לשלם?
תשובה: בשו"ע חו"מ סימן תיב סעיף א נפסק שהמניח כד ברה"ר ובא אחר ושברו, פטור, הואיל ואין דרכן של בני אדם להתבונן בדרכים. ובסעיף ב נפסק שאם הונח הכד במקום שרשות להניח שם כדים, חייב השובר, אלא אם כן היתה אפילה וכדו'. (והטעם או לפטור או משום אונס גמור (שלא קיים במקום שדרך להניח כדים, שהיה לו להסתכל), או משום פשיעת מניח הכד (שלא קיימת במקום שיש לו רשות). עיין תוס' ורמב"ן ב"ק כז:). זה העיקרון. במקרה שלנו, לא נכתב באיזה מקום הונחה החולצה. ואם היא הונחה במקום שדרך להניחה, הדורך חייב, שאינו רשאי לדרוך על החולצה (ללא קשר למשקפיים). ואם הונחה במקום שדרך להלך שם ולא להניח חולצות, הדורך פטור. הרב אחיה ליפשיץ.
שאלה: האם מותר לדחות חתונה: מה קורה אם קבעתי תאריך לחתונה ועדיין לא נרשמתי ברבנות האם אני יכולה לדחות את תאריך החתונה, ובאלו מקרים אפשר הילכתית לדחות חתונה?
תשובה: מה הסיבה לדחית החתונה? בעקרון זריזין מקדימין למצוות ובפרט אם אדם עבר את גיל עשרים, כמו כן דחיית החתונה עלולה לגרום תקלות לכן היא לא רצויה.
שאלה: תמונה של ילד מהכיתה: ילד מהכיתה הביא לי תמונת פספורט שלו, היום אני מבינה שאין זה ראוי לבת ישראל שיהיו לה תמונות של בנים בבית ונראה לי טפשי ולא צנוע לנסות ליצור קשר ולהחזיר לו את התמונה, אפשר פשוט להשליכה לפח וזהו?
תשובה: אין צורך להחזיר את התמונה מכיוון שניתנה לך במתנה.
שאלה: המושג קניין חליפין: ברצוני להבין פשט בפסוק העוסק בקנין חליפין, הפסוק הוא: "וזאת לפנים בישראל, על הגאלה ועל התמורה, לקים כל דבר, שלף איש נעלו, ונתן לרעהו וזאת התעודה בישראל". הגמ דורשת "על הגאולה" זה מכירה. "על התמורה" זה חליפין. קנין חליפין הכוונה שאחד מחליף חפץ עם חבירו וכשאחד מהם מושך בחפץ וקונה אותו, החפץ שלו נקנה לחבירו. חפץ בשווי מסוים תמורת חפץ בשווי מסוים. ואלו בפסוק מבואר "שלף איש נעלו" שתמורת הנעל אדם הקנה לחבירו משהו, אם מדובר "בועל הגאולה" זה מכירה. ניחא כיון שאחר כך ישלם לו, אבל אם מדובר "בועל התמורה" זה חליפין, האם אדם יקנה לחבירו חפץ תמורת נעל? מה הכוונה וזאת התעודה בישראל". דהיינו "העדות בישראל" שעל זה העדים מעידים ראינו שפלוני מכר לחבירו בחליפין הרי בכל הקניינים זה כך, וכן מה הכוונה "וזאת לפנים בישראל" האם רק פעם נהג חליפין ולא היום?
תשובה: 1) ברש"י ור"ת על הגמ' בב"מ מ"ז נראה שיש שני פירושים בפשט הפסוק: לפי רש"י הפסוק מדבר על שני עסקאות שיכולות להתבצע ע"י קניין סודר, דהיינו עיסקת הגאולה, שהיא זכייה בחפץ ע"י קניין הסודר, כאשר בעקבות הזכייה בחפץ יתחייב הקונה בת עיסקה שניה היא התמורה דהיינו החלפת חפץ תמורת חפץ אחר, כאשר הזכייה בחפץ הראשון היא ע"י קניין סודר, וממילא זוכה חבירו בחפץ הנוסף שהוא התמורה של החפץ הראשון. פשט הפסוק לפי דעתו הוא, שהן גאולה והן תמורה, מתבצעות ע"י קניין סודר, דהיינו "שלף איש נעלו ונתן לרעהו". לפי ר"ת הפס' מדבר על ג' קניינים שונים: א   מכר רגיל ע"י נתינת כסף, כאשר הכסף הוא הקונה את החפץ, דהיינו שהקונה נותן פרוטה, למשל, ומיד זוכה בחפץ הנקנה, וזאת ללא שום נעל או סודר. (דין זה נוהג למעשה בקניית קרקעות, או בקידושי אשה.) ב   החלפת חפץ בחפץ שערכם דומה אחד לשני, כאשר מדובר על כך שהקונה מושך את הפרה, למשל, ובתמורה לכך זוכה המוכר בשורו של הקונה. ג   כאשר רוצים לקנות חפץ מסוים שאינו נמצא תחת ידינו, דהיינו "לקיים כל דבר",כלומר לקנות כל דבר, הרי שניתן לעשות זאת ע"י קניין סודר, דהיינו "שלף איש נעלו ונתן לרעהו". הקניין האחרון באופן פשוט דומה לקודמו, שכן הקונה נותן למוכר כלי כל שהו ובתמורה לכך זוכה בחפץ שאותו רוצה לקנות. אלא שיש חידוש בקניין זה שכן במקרה הקודם מדובר על חפצים השווים בערכם, מה שאין כן בקניין הנוכחי, כאשר יש כמה נפקא מינות בינהם שאין כאן המקום לפרטם. אלא שהחידוש הפרקטי במעשה קניין זה הוא שבתמורה לדבר פעוט הנמצא תחת ידינו ניתן לקנות דבר גדול. חשוב לציין שלא רק חפצים ניתן לקנות כך, אלא גם התחייבויות, למשל כאשר ראובן נותן לשמעון את העט שלו, ובתמורה לכך מתחייב שמעון לשלם לראובן אלף שקל בעד שבוע. 2) "וזאת לפנים בשראל" - כלומר עם ישראל נוהג כך היום, וכך נהג מאז ומעולם, ועל כן גם בועז ראה לקנות בדרך זו. 3) "וזאת התעודה בישראל"   כאשר יש צורך להביא ראיה על פעולת קניין בחפץ מסוים שמתעורר עליו ויכוח, מספיק להביא עדים גם על קניין סודר, דהיינו "שלף איש נעלו", למרות שהוא קניין קל. (ובודאי שמועילה עדות על הקניינים האחרים שהוזכרו בפסוק, לפי פירושו של ר"ת.) הרב חננאל פאטשינו.
שאלה: טבילת כלי שלא נכנס למקווה: האם כלי גדול שאינו נכנס למקווה - מותר לטבול אותו לחצאין בדיעבד, האם יש בכלל דעה כזאת בהלכה, ואם לא מה הפתרון?
תשובה: אין אפשרות להטביל כלי לחצאין, אלא צריך בפעם אחת. ואם אין אפשרות להטבילו במקוה, צריך ליסוע איתו לים ושם להטביל אותו. (רק לגבי הגעלה  ליבון יש אפשרות לעשות בחצאין).
שאלה: מידות במנחה לנוסח אשכנז: אדם שמתפלל בנוסח אשכנז - האם הוא צריך לומר עם הציבור בתפילת מנחה י"ג מידות, האם יש לתפילה זו דין של קדושה כמו קדיש, או שהוא יכול לעשות "נפילת אפיים" בזמו זה?
תשובה: מוזכר שהמתפלל עם הציבור, בדברים השייכים לציבור יאמרם עם הציבור. אך בקטעי התפילה שכל אחד אומר לעצמו, ינהג כמנהגו. ולכן אין לך חיוב לומר י"ג מידות עם כולם. בדברים שמבליט את עצמו משאר הציבור (כגון: יושב בזמן שהם עומדים), יש להקפיד. ולכן, אתה צריך לחכות ולעשות נפילת אפיים עם הציבור.
שאלה: שליחת גלוח ראש לחזן: לאחרונה נפוצה אופנת גלוחי הראש. האם ראוי שאדם המגלח את כל שיער ראשו יעבור לפני התיבה או יעלה לתורה, האם אין כאן זילזול במצות "לא תקיפו"?
תשובה: אם הוריד כל השערות לגמרי, ודאי שיש בזה איסור "לא תקיפו". יש אמנם 2 דיעות בתלמוד האם הקפת כל הראש נחשבת הקפה או לא. יש אומרים שהאיסור הוא להשאיר שערות למעלה בראשו ולהוריד על יד הפיאות ויש אומרים שגם לגמרי יש איסור. השאלה היא אם התגלח לגמרי או השאיר כמה מילימטרים, שיש אפשרות לקחת פינצטה ולכופף את השערות. אפילו עבר על האיסור, השאלה היא האם מודע לכך שיש בזה איסור. אם לא עבר על האיסור בזדון, זה כמו כל אדם שעבר עבירה, שודאי לכתחילה לא ראוי להעלות כשליח ציבור, אבל אי אפשר לפסול אותו בגלל זה. כמובן שלא מתאים שיהודים יתנהגו כך, ויחקו את הגויים בזה.
שאלה: דברי תורה עם עבודה זרה: יש ברשותי ספר תורני שבסופו יש דפים עם ע"ז. מה דין ספר זה, האם בגלל כוונת המו"ל (משיכת אנשים לנצרות תחת תחפושת של ספר קדושה) אין סיבה לגנוז את החלקים היהודיים בספר, למשל, אם ישנה אפשרות לתלוש את הדפים בהם מוזכר התנ"ך, האם את זה לגנוז, ואת השאר לשרוף, או שניתן לשרוף או לזרוק את כל הספר?
תשובה: צריך לגנוז את החלקים היהודיים (הנקיים מע"ז), ואת השאר לבער.
שאלה: "שיחלק מכבודו ליראיו": על מי צריך לברך "שחלק מכבודו ליראיו" ראש עיר, ראש ממשלה, ח"כ או אחר?
תשובה: ערוך השולחן כותב שהיום אין מברכים ברכה זו.
שאלה: המוציא על לחם בירה: האם על לחם-בירה, כלומר, לחם שנאפה מבירה, אבקת אפייה וקמח והוא מתוק יש ליטול ידיים ולברך המוציא?
תשובה: אם זה מתוק מאוד, יהיה לזה גדר של עוגה. אבל אם זה קצת מתוק, כמו חלות מתוקות, מברכים על זה המוציא.
שאלה: איך לא לפגוע ברב?: על תשובת הרב, אך עדיין מאוד חשוב לנו לקבל הדרכה, מלבד העצה הכללית שניתנה, כיצד לפעול בענין הרגיש של חילוקי דעות עם הרב בעניין קבלת אנשים מבלי לפגוע?
תשובה: מי שמקורב אל הרב ישוחח אתו בצורה רגועה על כך שהישוב גדל והבעיות התרבו ולרב יש בלאו הכי הרבה עבודה ורוצים לחסוך מהרב ביטול תורה וטרדות בנושא הקליטה. מה גם שמפאת כבוד הרב אין חולקים עליו וא"כ הועדה מיותרת. מוצע בזאת שיתיעצו עמו מדי פעם בפעם אך בדרך כלל ישחררו אותו מהתפקיד.
שאלה: כלי חרסינה במדיח כלים: יש לי קעריות מחרסינה שהשתמשתי בהן למאכלי פרווה אבל הדחתי אותן בקביעות במדיח יחד עם כלי בשר. 1) האם יש אפשרות לעבור ולהדיח אותן במדיח יחד עם כלי חלב? 2) האם ניתן להפוך אותן לחלביות על אף שהודחו עם כלים בשריים? אני מבקשת לציין שאנחנו אשכנזים.
תשובה: 1.מותר, מן הסתם את שמה במדיח סבון וחומרים הפוגמים את הטעם. ואם כן, זה נותו טעם לפגם. 2.מותר. אין בשאלה זו הבדלי פסיקה בין העדות.
שאלה: הפסק בתפילין של ראש: למדתי בבית הכנסת, ואחרי כמה זמן הגבאי ביקש ממני ללכת כי הוא רצה לנעול אותו. אז התחלתי להוריד תפילין (הסתפקתי להוריד רק תפילין של ראש), ואחר כך הוא חזר בו ונתן לי את המפתח כדי שאני אנעל ואביא את המפתח לביתו. 1. במידה ולא היה חוזר בו, האם ההליכה הביתה נחשבת הפסק ואני צריך לברך שוב כשאני מניח את התפילין בבית? 2. איזה ברכה הייתי צריך לברך על התפילין של ראש כששמתי אותם חזרה (אני אשכנזי), רק "על מצוות תפילין", לא לברך בכלל, או להוריד תפילין של יד ושתי הברכות?
תשובה: 1. ההליכה הביתה נחשבת הפסק. 2. צריך לברך את 2 הברכות על תפילין של ראש.
שאלה: יוצר שאינו בין החיים: על הפירוט בתשובה על זכויות יוצרים, אך שאלתי יותר כללית, אם לדוגמא, אני מתרגם את הספר של סופר בן זמננו והוא חי או ידוע מי מחזיק בזכויות היוצרים שלו ממשפחתו וכו, ברור שההכנסות לא תתחלקנה בין המדפיס לבין המתרגם. אולי חלק גדול יותר מגיע ליוצר עצמו. אבל במקרה שהיוצר הוא מישהו שלא בין החיים ולא ידוע לנו אף אחד מצאצאיו, כמו רמב"ם, מה קורה לחלק של היוצר, האם כל ההכנסות תתחלקנה בין המתרגם לבין המדפיס, או שמה יש חלק של רמב"ם שצריך לעשות איתו משהו לטובת הציבור, כמו לתרום וכו?
תשובה: יוצר שאיננו בין החיים, באופן הפשוט הבעלות על היצירה עוברת לידי יורשיו ומתחלקת ביניהם כמו שאר נכסיו. אם כתב היד נמצא בידי אחרים, והיורשים מוחים בו שלא ידפיסם ויפרסמם, הדבר נידון בין הפוסקים, אך אין כאן המקום להאריך מאחר שאין זו שאלתך. אם אין לו יורשים, הרי שיצירתו היא בגדר הפקר וכל הרוצה יבוא ויטול, ואין צורך או חובה להתחלק ברווחים עם מישהו אחר, לתרום צדקה או לעשות לטובת הצבור. (כמובן, ישנו עניין מעשר כספים, אך זו כבר שאלה אחרת.) מקורות: שו"ת בית יצחק יו"ד חלק ב' סימן ע"ה, עמק המשפט לרב יעקב אברהם כהן, סימן ד' עמ' כב-כט. הרב ניר אביב
שאלה: להשאיר מתנה אצלי?: קניתי לחברתי מתנה מועטת (ב-5 ש"ח לצורך הענין) ובסופו של דבר החלטתי שלא להביא לה את המתנה והשארתי את זה לעצמי, (מכיון שעבר זמן והרגשתי שכבר לא מתאים להביא לה את המתנה). האם הדבר מותר או מכיוון שהחלטתי להביא לה את המתנה, עלי להביא לה אותה?
תשובה: חסרים מספר פרטים בשאלה ולכן התשובה במס' רבדים: א. אם הנותן נותנת קטנים (מתחת לגיל בר מצוה), אז אין כל בעיה ואין מחשבה זאת מחייבת אותם. ב. אם הנותן הוא גדול, אם אמרת לחברה שקנית לה מתנה זו עלייך לתת אותה שכן מתנה מועטת נקנית בדברים. אם לא אמרת לה, אין עלייך חובה לתת לה, ואף לא ממידת חסידות וזאת בשני תנאים: 1. לא קנית את המתנה "לשמה", כלומר לא התכוונת כשקנית שזה יהיה שלה מרגע הקנייה. 2. אם המקבלת היא ענייה ע"פ ההלכה מן הראוי לתת לה. הרב ישראל גנץ
שאלה: בישול בשר בכלי חלבי: סיר חלבי שבושל בו מאכל בשרי. מה דינו של הסיר? יש לציין שהסיר אינו בן יומו ז"א עד שבוע לפני לא זכור לי שבישלתי בו מאכל חלבי.
תשובה: יש להכשיר את הסיר בהגעלה.
שאלה: יעלה ויבוא לאחר פלג המנחה?: האם יש להוסיף יעלה ויבוא בערבית של ערב שבת של שבת הבאה שהיא שבת ור"ח, אם מתפללים ערבית לאחר פלג המנחה ולפני השקיעה?
תשובה: כן, כשם מקבלים שבת כך גם ר"ח.
שאלה: הורידו את החזן בלא סיבה: מה הדין, וכיצד לנהוג? בחור אברך עלה להיות חזן, ובא אחד המתפללים והוריד את החזן ועלה במקומו. והציבור לא מחה. לא היה שום פסול הלכתי בחזן שהורד מהתיבה, באמצע התפילה. מה עושים במקרה זה?
תשובה: זו הלבנת פנים ויש למחות על כך בדרכי נועם, כגון במכתב גלוי לאברך שבו בקשת סליחה בשם הציבור על הפגיעה בכבודו ובכבוד התפילה וביהכנ"ס ועל השתיקה הרועמת.
שאלה: ניתוח פלסטי - חוסר אמונה?: קראתי כי מותר לעשות ניתוחים קוסמטיים, במקרים של בעיה אסטטית קשה, ורציתי לשאול: האם אין ברצון של מישהו לשנות חלק בגופו חוסר כבוד כלפי הקב"ה, הקב"ה נתן לך את הגוף הזה, והאף הזה וכו, איזה זכות יש לך לשנות אותו, זה מה שנתן לך הקב"ה ואתה צריך להגיד לו לא?
תשובה: בודאי שיש להודות לה' יברך על הכל, אלא שהקב"ה לא אסר לשנות שינויים בגופו בדברים שגורמים לאדם צער וכאב עצום. ומטעם זה גם מותר ומצוה ללכת לרופא להתרפא ולא שייך לומר בזה תשמח במה שה' נתן לך.
שאלה: ריבוי דעות במשנה ברורה: למה המשנה ברורה מביא הרבה דעות, הרי את החיבור הוא כתב בגלל שהיו יותר מדי דעות והאנשים התבלבלו ולא ידעו מה לעשות. אז למה הוא בעצמו מביא הרבה דעות?
תשובה: משנה ברורה זהו חיבור המלקט את הדיעות, והוא מביא את ההכרעות של האחרונים או מכריע בעצמו. הוא מביא את שיטות המג"א, הט"ז ועוד, ומראה לאן נוטים הדברים, שכך ראוי לפסוק. הוא מראה כיצד מגיע להחלטה. בגוף החיבור זה מובא בקיצור, וב"ביאור הלכה" הוא משתדל להרחיב את הביאור, היכן שיותר טעון הסבר.
שאלה: לשון הרע לצורך שידוכים: האם זה נכון שהרב צבי יהודה זצ"ל התנגד להיתר של החפץ חיים שמותר לומר לשון הרע לצורך שידוכים, ומה טעמו?
תשובה: אין זה נכון להסתיר מאדם ידיעה שאי ידיעתה עלולה להזיק לו. "ולפני עיוור לא תתן מכשול". מאידך אין לספר על אחר על חסרונותיו ולפגוע בו ולהזיק לו בשידוכים. עם שני הכללים הללו יש לנהוג. ולכן לפעמים נכון רק לומר כדאי להכיר היטב לפני ההחלטה לא לספר יותר. ולפעמים נכון להזהיר במפורש, אך בצורה שתפגע כמה שפחות. ומורנו ורבנו הדריך בכל מקרה לגופו, ואין לעשות מהדרכה פרטית במקרה מסוים כלל כאילו כך תמיד יש לנהוג.
שאלה: זמן מוגבל לקידוש: האם ישנו זמן מוגבל לקידוש ערב שבת יום טוב, וגם קידושא רבא, לדוגמא אם אדם קם מאוחר לאחר ליל שבועות, האם עליו לקדש?
תשובה: אין זמן מוגבל כל הלילה הוא זמן קידוש. אם לא קידש בלילה, בשבת אומר את ברכת הקידוש, אך לא אומר "ויכלו", שזו עדות על בריאת שמים וארץ, שנאמרת רק בלילה. לגבי "קידושא רבא" (לשון "סגי נהור"- שהרי אין שום ברכה נוספת בקידוש היום, מלבד בורא פרי הגפן), בכל שלב ביום, כשניגש לאכול, יאמר בורא פרי הגפן על כוס יין, ויתחיל לאכול. דינים אלו נוהגים גם ביום - טוב.
שאלה: איך מטפלים בבעיית כשרות?: אני עובד במסעדה עם כשרות למהדרין וכשרות רגילה של הרבנות. המשגיח רק מגיע לשם מידי פעם. בבקרים בדרך כלל יש טבחים ערבים ובהעדר משגיח אני מסופק בעניין מאכלי עכו"ם. התקשרתי לרב מסויים שאני מכיר וסיפרתי לו על העניין אבל לצערי נתתי לו פרטים לא נכונים ואמרתי בטעות שההכשר של המקום הוא רבנות מהדרין. אמי שמכירה את הרב אמרה לי שאני יכול ליסמוך עליו שגם אם לא נתתי את הפרטים הנכונים הרב יברר ויבדוק בכל זאת אם אין בעייתיות במקום. בנוסף פעם בעל המסעדה אמר לי שאין בעיה עם הערבים ושהכל ר מבחינת כשרות. אני אישית לא מרגיש נוח לאכול שם מאכלים שאני יודע שבושלו ע"י גוי. האם אני צריך לסמוך על בעל המסעדה (שמצד אחד יש לו אינטרס להגיד לי שהכל ר מבחינת הכשרות אבל מצד שני הוא בעצמו דתי) ועל הרב שאליו התקשרתי ועל המשגיחי כשרות, או שלא, ומה אני צריך לעשות, במצב כזה? בנוסף אני צריך לציין שאין לי את האפשרות לגשת ולדבר שוב עם בעל המסעדה, שכבר אמר לי שהכל ר, וגם לא עם המשגיחים או עם הרב שהתקשרתי אליו, ואני חושש מאוד להטעות את הרבים.
תשובה: כדאי שתישאר במקום כדי להרים את רמת הכשרות כפי שביכולתך, אך אם יתברר לך שאינך יכול ויש שם איסורי תורה גמורים באופן קבוע אי אפשר להמשיך לעבוד שם כי אתה עלול להיות שותף לעבירה. בכל אופן עצתי לעשות מאמץ להפגש עם הרב הממונה ולספר לו את העובדות בפרטי פרטים וכל הבא ליטהר מסייעים בעדו.
שאלה: שמירה בשבת על חומרים מסוכנים: אני משמש כמשגיח כשרות במפעל מסוים, ומטבע הדברים אני משמש כנציגו של השו"ע, וכל דבר אני משתדל לענות, לאחרונה פנה אליי אחד השומרים (הם עובדי חברת שמירה קבלנית שעובדים במשמרות סביב השעון כל השנה בגלל חומרים מסוכנים המצויים במפעל ומחייבים שמירה רצופה) ושאל אותי האם יכול לשמור בשבת?
תשובה: לשמור מותר, הבעיה היא דרך ההגעה למקום. אם יכול ללון ולאכול באיזור, אין בעיה לשמור. אם זה פיקוח נפש, אולי אף יהיה מותר ליסוע לשם, אך צריך לבדוק את המקרה ולקבוע. אם בכל זאת צריך ליסוע לשמירה (כמובן, בתנאי שהיא נצרכת), יסע על ידי גוי, שאז יש בזה רק איסור דרבנן.
שאלה: לשקר להורים כדי לעזור: אמא שלי חולת אלצהיימר. הבאנו לנו מטפלת למספר שעות ביום. אמי מאד מתנגדת ולא מוכנה שנעזור לה כלכלית. אנו נאלצים לשקר לה ולאמר לה שהמטפלת מקבלת ת דרך ביטוח לאומי. יש לציין שאימי מרבה לשאול אם אנחנו משלמים ואומרת שאם העזרה כרוכה בת היא לא מוכנה לקבל את העזרה. כל האחים מתחלקים בת ואנו משלמים סכום קטן. האם מותר לשקר לאמנו כדי לעזור לה?
תשובה: מותר, יש מצבים שמותר לשנות. כיון שעושים את זה לטובתה, רק שלה יש גישה שלא מוכנה שהילדים יתמכו בה, אבל אי אפשר אחרת. כיון שאתם לא יכולים לשרת אותה, ומוכרחים להיעזר בעוזרת שאינה יהודיה, מפני ה מותר לשנות.
שאלה: ערלת תינוק ושוקולד מריר: 1. שמעתי לאחרונה על מנהג הקיים בחלק מעדות ישראל, לפיו נהוג לאכול או למצוץ את ערלת התינוק, כסגולה כל שהיא, האם קיים מנהג כזה למרות שישנו איסור מפורש על אכילת בשר אדם, ואם כן, מה מקורותיו ועל מה ביסוסן? 2. שמעתי כי בשוקולד מריר פרווה מתוצרת עלית מצויין כי ייתכן ובתהליך הייצור מרכיבים חלביים חדרו לשוקולד, אך הם לא מעבר לאחוז מסויים, בשל כך יצא פסק הלכה כי אין לרכוש שוקולד זה בכשרות רבנות ישראל אלא בכשרות מהדרין בלבד. האם אמנם נושא זה עלה לאחרונה על השולחן ההילכתי, ומהי הוראת הרב בנושא?
תשובה: 1. שטויות! זוהי קניבליות והדבר אסור מהתורה. 2. אין אחוזים של חלב אלא פרומילים בלבד ואפשר להקל. בספרי באהלה של תורה ח"א סימן טו הארכתי בנושא.
שאלה: כלים צבועים צריכים טבילה?: כוס זכוכית תוצרת חוץ שאומן יהודי קונה אותה ומקשט אותה בצבעים מיוחדים ואז היא מוכנה מבחינתו למכירה. האם היא חייבת בטבילה?
תשובה: כיון שהכוס היתה עשויה כבר מקודם, והאומן רק עשה אותה נאה יותר, זה לא נחשב שעסק בגוף הכוס, ולכן חייבת טבילה.
שאלה: למה לא הזהירו את פרעה?: כתוב בספר בראשית שכשאברהם ושרה הגיעו לארץ מצרים, אברהם פחד שיהרגו אותו ואמר לשרה שתגיד שהיא אחותו, וכך פרעה לקח את שרה לאישה, ואלוקים הביא לפרעה "נגעים גדולים", אך מדוע כשהיה את אותו סיפור אצל אבימלך מלך גרר, קודם כל הזהיר הקב"ה את המלך בחלום, ולא הכה אותו ב"נגעים גדולים"?
תשובה: ישנו הבדל מהותי בין פרעה לבין אבימלך. מצרים היו חשודים על העבירה ולכן ביקש אברהם משרה שתאמר שהיא אחותו כדי שלא יהרגוהו, ואף פרעה עצמו חשוד על מעשה זה. אבל במעשה אבימלך היתה איזו חוסר הבנה ולכן גרם הקב"ה לאבימלך שלא יחטא ואף אמר לו להשיב את שרה לאברהם בעלה.
שאלה: מכירת דירה לפני תום שנה: לפני כחודש נפטרה אמנו, כאשר אחד הבנים היה האפוטרופוס. לאחר הפטירה הפסיק באופן חוקי להיות אפוטרופוס. ביום השלושים לאחר העליה לבית העלמין כאשר עדיין כואבים החתים את שאר הבנות והבנים על טופס למינויו למנהל העזבון ללא הסבר על כוונותיו. לאחר החתימה נודע להם כי הוא רוצה למכור את הדירה והם מתנגדים לכך. האם המעשה שעשה מוסרי והאם מכירת הדירה לפני שנה היא מנוגדת להלכה מאחר ואנו רוצים לקיים בה שיעורים בכל ראש חודש. והאם ניתן לבטל את החתימות (מדובר על אדם דתי מאד)?
תשובה: אין כאן בעיה הלכתית אלא של בית, עצתי לפנות לבוררות או ליעוץ משפחתי.
שאלה: תחום שבת בתוך עירוב ישוב אחר: ראיתי כי הרב פסק למדריך, שמכיוון שתחום השבת שלו נכנס לתוך היישוב שבו הוא מדריך, מותר לו לילך בתוך כל אותו היישוב. אומנם נראה לענ"ד שאולי נראה שהדין הפוך, ואביא ראיות לדברי: המשנה בעירובין (פ"ה, מ"ט): ".ולמודד שאמרו - נותנין לו אלפים, שאפילו סוף מידתו כלה במערה", והסבירו קטע זה (לפי רש"י, קהתי ושוטינשטיין) שהכוונה היא שאף שחכ חולקים על ר"ע לעניין מי שהניח עירובו (מזון שתי סעודות)בתוך עיר אחרת, שהם מחשיבים אותה כארבע אמות, מודים הם שמי שמודד 2000 אמה ומגיע למערה (ואפילו שהיא לדיורין) אינו יכול להלך כולה, אלה מהלך בדיוק 2000 אמה. ועוד שהרי פסק השו"ע (סימן ר"ח) שאם אדם שם עירוב במרחק 2000 אמה מביתו הרי שאסור לו ללכת אפילו אמה אחת לכיוון הצד השני, ואמנם הרמ"א השיג עליו כתב ש"י"א.מהלך את כל אותה העיר. וכן נוהגין" אבל כתב שם המשנ"ב (ס"ק י"א) שגם לדעה זו של הרמ"א זה מדובר רק במי שישן בתוך אותה העיר, מתוך שישן שם מותר לילך בכולה, "אבל אם לן במקום שביתתו וכלה מידת אלפים שלו באמצע העיר, או שלן בעיר זו והגיע מדתו בחצי עיר אחרת, אין לו להלך אלא עד מקום שכלה מידתו" וכן ראיתי בספר "העירוב כהלכתו" (עמ קצג) שכתב שכן הוא הדין ולא הביא שם דעה שחולק בזה. ולא מצאתי מקור אחר שהתיר דבר זה, ואודה לרב אם יפנה אותי למקורות שחולקים על הפוסקים שהבאתי עד הנה, אמנם נראה שלעניין דינא (שהרי וודאי השו"ע אוסר בכהאי גוונא) עדיף לבחור לפחות להחמיר כשו"ע וכמשנ"ב, ויעשה אותו מדריך עירוב תחומין.
תשובה: עיין בשו"ע סימן ת"ח ס"א, ששם מובא, שאמנם אם סוף ה 2000 אמה מסתיים בתוך עיר אין לו ללכת אלא עד סוף האלפיים אמה ולא יותר, אך אם ישנה עיר בתוך ה 2000 אמה אז כל העיר נחשבת כד' אמות, ועל כך הייתה השאלה.
שאלה: כשרות ספר תורה כשהקלף השחיר : יש בביהכנ"ס שלנו ס"ת ישן שהאותיות בו יפות ועמידות. בכמה מקומות עקב יושן, הספר השחיר (למעשה קיבל צבע חום כהה) הקלף עד שמקשה ממש על הכרת האות שמעליו. האם כשר במצב זה, ומה אפשר לעשות, מגרדים את האותיות ושמים סיד על הקלף ומתקנים? או צריך להחלף את כל היריעה.
תשובה: צריך לתת לסופר מומחה לבדוק, האם זה כשר.
שאלה: גדר שולחן ומפה בזימון: בשמחה משפחתית שהייתה לי לפני חודשיים צירפנו שולחנות שונים לזימון בעשרה אע"פ שהיו שהיו שולחנות שאפילו שלושה גברים לא היו בהם. ראינו בשו"ע שצריך שולחן ומפה על מנת להצטרף לזימון. א. האם הקביעות של האכילה ביחד במקום אחד יכולה להחליף את גדר השולחן והמפה? ב. האם מקרה זה נכלל בגדר "בעל הבית עם בני ביתו"?
תשובה: המחשבה היא שקובעת, ואין זה משנה האם ישבו על שולחן אחד לאכול או ישבו בשתי שולחנות. אם ישבו על מנת להיוועד יחד ולאכול חייבים בזימון, אך אם כל אחד חשב לאכול בנפרד, אין חיוב. באירוע משפחתי ודאי באו על דעת להיוועד יחד.
שאלה: סימון בספר התהלים: בתהילים שקניתי אין מבדילים בין קמץ קטן לגדול ואני סימנתי מעל המילה בתהילים שקניתי מתי זה קמץ קטן ע"י סימון בעיפרון מעל לאות עיגול קטן, כי יש הבדל בהגייה, האם מותר לסמן בספר התהילים, האם זה משפיע על התפילה או משהו?
תשובה: מותר, ואפילו עדיף לסמן סימנים מעין אלה שרק כך תדע לקרוא נכון.