LidanRubinov/Halacha-QA huggingface dataset:
שאלה: כדור נגד כאב ראש בצום: האם מותר ביום צום לבלוע - ללא מים- כדור נגד כאב ראש?
תשובה: לחולה התירו ליטול כדור שיקל על מכאוביו, ודנו הפוסקים האם מותר לו לשתות מעט מים כדי להקל על בליעתם. גם לחולי מיגרנה החשים שהתקף עומד לבוא התירו. אך מי שיש לו כאב ראש, ועדיין אינו במצב שצריך לשכב מחמת מחלתו, אסור לו לעשות שום פעולה האסורה על הבריא, הן בדיני שבת וחג, הן בדיני תעניות. אינני מאחל צום קל, כי צום אמור להיות עינוי. אני מאחל צום טוב, שיעבור הכל בטוב, ולא יסיח כאב ראש את דעתך מהאבילות על חורבן הבית, שנזכה ויבנה במהרה.
שאלה: דעה פוליטית כגורם מפריע בקשר בינו ובינה: רציתי לשאול את כבוד הרבנים אני יוצא עם בחורה כחודש ואנחנו מרגישים מאוד טוב ביחד. ישנה רק בעיה אחת שדעתנו הפוליטית שונה. אני מעוניין בעתיד לגור ביש"ע ומצוות ישוב א"י חשובה מאוד בעיני. לעומת זאת הבחורה שאני עימה בקשר חושבת שאין זה נכון לגור במקום כזה כי זה מסוכן והיא גם חושבת שזו טעות מבחינה פוליטית. האם לדעתכם דעות פוליטיות שונות הן סיבה מספקת כדי להפסיק קשר בין שני משתדכים? אם לדעתכם אנו צריכים להמשיך את הקשר, אנא אימרו לי כיצד עלי לנהוג?
תשובה: השאלה אותה אתה שואל היא שאלת כבדת משקל, ויש להקדים לה הקדמה מסוימת: הקשר בין איש לאשתו דומה לרשת. אין מדובר בהיררכיה של ערכים, כלומר: הכי חשוב מידות, לאחר מכן עמדות, לאחר מכן התנהגות ולאחר מכן יכולת כלכלית או משהו בדומה לזה, אלא ברשת של נושאים, שיש בה הרבה מוקדים. אדם החושב המערכת היררכיונית בוחן את הקשר ההולך ומתרקם לפי קריטריונים קשוחים, ועל כן הוא שואל איפה המערכת השיקולים נמצאת העמדה הפוליטית. ברם, מי שמאמץ את המחשבה היותר נכונה, מחשבת הרשת, מבין שהקשר בין איש לאשתו מבוסס על עולם שלם, המשלים זה את זה בתחומים רבים. אם נניח שיש ארבעה מוקדים   מידות, דעות, מעשים, ונוחות אישית   ברור כי פעמים רבות האחד מפצה על השני, כלומר: גם אם יש פער בדעות ובעמדות, הרי שאם הקשר האישי חם מאוד או מידותיה של בת הזוג מעולות הדבר יכול למלא את חיסרון ההתאמה בדעות וכן הלאה. ממוצא דבר אתה למד כי משקל העמדות הפוליטיות מותנה בשני עניינים. ראשון בהם הוא איפה הדבר מצוי ברשת הכללית של קשריכם. אם אתה חש קשר עמוק, אם היא יראת שמיים ובעלת מידות טובות ואם מעשיה מתוקנים   הרי שהעמדות הפוליטיות יתפסו משקל נמוך יותר, וכן להפך. עניין שני הוא הדעה הפוליטית עצמה   לא תמיד מה שאנו מכנים בשם פוליטי הוא רק פוליטי. לעתים הוא מעיד על עניין עמוק הרבה יותר. דוגמה לדבר: יש הבדל בין הסיבות להתנגדות להתיישבות ביש"ע ואינה דומה זו הנובעת מפחד לזו הנובעת מאהבת ה לזו הנובעת משנאת ארץ ישראל לזו הנובעת מבעיות כלכליות. מובן כי ככל שהסיבה נוגעת במקומות עמוקים בנפש כן מדובר בשאלה קיומית גדולה יותר שמשקלה ברשת גדול יותר. ככלל, אני מציע לא לגשת לתהליך ההיכרות עם 'רשימת קניות' היררכיונית הידועה מראש, אלא לראות זאת כתהליך הקמה של מערכת רחבה של משפיעים, ועל ידי כך מתבהרת התמונה בהרבה. על כן, עצתי לך כי תברר ראשית מהם כלל הדברים החשובים בעיניך, וכיצד עניין אחד יכול להשלים את השני. במקביל, דברו על סיבות ההתנגדות להתיישבות ביש"ע ובחנו עד כמה הם חלק ממערכת רוחנית עמוקה, ועד כמה הם נובעות יותר מהנסיבות. על ידי כך תהיה לך תמונה מלאה יותר, ויכולתך לקבל החלטות טובה יותר.
שאלה: נרות שבת: התחלתי להדליק נר שבת מבת המצווה שלי ולאחר כמה שנים שכחתי שבת אחת להדליק נר וחברה אמרה לי שמעכשיו עלי להדליק 2 וכך עשיתי. כעת התברר לי שאין זה נכון. האם אוכל לחזור ולהדליק נר אחד?
תשובה: הדלקת נרות למי שאינה נשואה אינה דין אלא מנהג טוב. בשל כך אין בה ממש הלכות. משום כך, ברור הוא שהרעיון להדליק עוד נר הוא סתם רעיון שאין בו ממשות הלכתית. מי שנוהג מנהג המבוסס על טעות אינו חייב להתמיד בו, ואת יכולה לחזור להדליק נר אחד.
שאלה: קורס מעורב להגנה עצמית: האם מותר להשתתף בקורס הגנה עצמית מעורב אך אני מתאמנת עם בת? ( אין בסביבה קורסים נפרדים )
תשובה: מנוסח השאלה אני מבין כי אין מדובר בקורס שהוא ממש פיקוח נפש, אלא בקורס שבא להגביר את הביטחון העצמי. לדעתי אין להשתתף בקורס זה. קו הגבול בין שותפות לבין הימנעות מהשתתפות היא התחום הפיזי. כשם שאנו מקפידים על אי ריקודים מעוברים, לא רק על ידי אי השתתפות במעגל, אלא גם על ידי מחיצה, כך גם יש להימנע מפעילות פיזית די צמודה באולם אחד.
שאלה: הבדלה בתשעה באב: כבודו, מכיוון שצום תשעה באב מתחיל עם צאת השבת, כיצד נעשית ההבדלה? (שכן אי אפשר לשתות) בכבוד רב, אייל.
תשובה: הבדלה עושים במוצאי הצום, ביום ראשון בערב
שאלה: מראית עין: כבודו, מראש ברצוני להתנצל על ההקדמה הארוכה אך היא חשובה לשאלתי. אני חוזר בתשובה וחברי הטוב ביותר הוא חילוני. יום הולדתו קרב והוא החליט לחגוג במסעדה לא-כשרה. נוצר מצב מביך שאיני יכול לבוא, ואפילו רק לשמוח בשמחתו, מחשש מראית עין, שמא אדם ייראה חובש כיפה יושב במסעדה זו, יסתמך עליו, ייכנס לאכול ויגיע לדבר עבירה. לדעתי, נוצר מצב אבסורדי בו אני, שלא עושה למעשה דבר עבירה, נענש בכך שנאסר עלי להגיע לאותו מקום. מדוע? הרי אדם שרוצה להכנס לאכול צריך לבדוק בעצמו את תעודת הכשרות של המקום ולא להסתמך על אחרים. האם האיסורים של מראית עין לא אמורים לחול על "הרואה"? בכבוד רב, אייל.
תשובה: חבל לי על הסיטואציה אליה נקלעת, אך אשיב בקצרה. איסור מראית עין אינו על הרואה, אלא על העושה. זהו הכלל בכל דיני מראית העין, בעיקר משנפסקה הלכה שכל האסור מפני מראית העין, אפילו בחדרי חדרים אסור. לא תמיד אנשים מודעים וזוכרים לשים לב לתעודת הכשרות ולשאלת היותה בתוקף, בודאי לא כשהם נכנסים ורואים אדם המוגדר כשומר כשרות מיסב במסעדה זו. אם היו האנשים שמים לב, לא היה צורך בחוק למניעת הונאה בכשרות, הנלחם בחנויות המדביקות תעודת כשרות ישנה או ששייכת למקום אחר, על חזית החנות. אאחל כי תחוג עם ידידיך עוד שנים רבות בטוב ובנעימים, כשגם שאלת האכילה אינה חוצצת ביניכם.
שאלה: נסיעה לחו"ל בראי ההלכה: כבוד הרבנים, כיצד רואה ההלכה את נושא הטיולים לחו"ל שמטרתם לנפוש ולא להשתקע בארץ נוכריה אלא לטייל ולשוב לישראל.(בטיול נשמר אורח החיים הדתי ולא נפגם)? מה הפסיקה האשכנזית ומה הספרדית הרווחות,מה הנימוק לכל פסיקה,(ם ידוע לכם דבר פסיקתו של הרב עובדיה יוסף, אשמח לדעת) האם קיימים היתרים לנופשים בחו"ל מהם?מהן האסמכתות להיתרים. ב מראש, פרידה שחר
תשובה: חכמים הפליגו מאוד במעלת ישיבת ארץ ישראל, ואסרו את היציאה מהארץ, אלא לצורך, כמו מסחר, נישואין ותלמוד תורה. יש המתירים את היציאה מהארץ בזמן הזה משלוש סיבות: א. אין מודבר ביציאה אלא בגיחה זמנית, ולא לכך התכוונו ח. ב. אם התירו לצאת לשם פרנסת הגוף, מה טעם יגרע חלק פרנסת הרוח, המתרעננת בחו"ל? ג. לעיתים מדובר בחיזוק חיי נישואין וכדו'. אף על פי כן, מידת חסידות גדולה היא לא לצאת אלא לצורך.
שאלה: מכנסיים לבנות בזמן הזה: מקריאת המענה לשואל לגבי:"סידור גבות לבנים", משתמע כי דבר אשר נהוג במקום מסוים והפך ל"נחלת הכלל" ניתן להתיר. ברצוני לדעת האם, כיום, כאשר מקובל כי מכנסיים אינם נחלתם הבלעדית של הבנים, ניתן להתיר גם לבנות ללבוש מכנסיים (הצנועים יותר מחצאית)?
תשובה: אף אני שמעתי סברא זו, אולם היא לא נראית בעיני כלל וכלל וזאת משתי סיבות: א. לבישת מכנסיים לבנות אינה קשורה רק ל"לא ילבש" כי אם גם לגבי צניעות. אמת, צדקת בשאלתך באומרך כי לעתים מכנסיים מסוימות יותר צנועות מחצאיות מסוימות, אך זו דרכה של הלכה - ההלכה אינה נכנסת להגדרות עדינות אלא קובעת את הצד המשפטי, הקובע כי מכנסיים אסור וחצאית מותר. ניתן כמובן להיות 'נבל ברשות התורה' וללבוש חצאית שאינה צנועה, אך אין זה אומר דבר על ההלכה עצמה אלא על שומריה. ב. מכנסיים הינם גם סמל גברי מובהק ובאותה מידה חצאית. בגד שהוא במהותו סמל לגברים אסור בלבישה לנשים, גם אם הרבה נשים לובשות כך. על כן נראה לי כי יש לאסור מכנסיים לבנות גם בזמן הזה, למרות הסברא שהעלית לעיל.
שאלה: טבעת לגבר: אנו נשואים כחצי שנה חיי הנשואים יפים ומוצלחים אך נושא אחד מעיב על ליבה של אישתי,היא מאוד מאוד מעוניית שאשים טבעת באופן קבוע אך אני מתנגד לכך היא מנמקת את הבקשה בכך שכיום בחורות לא צנועות ולא מרסנות את עצמן אך היא מדגישה שעליי היא סומכת אני חייב לציין שהנושא מדיר שינה מעיניה האם עליי לשים טבעת או שדבר זה נוגד את ההלכה????? ויישר כח
תשובה: קשה לי להבין את שאלתך. ענידת טבעת לגבר אינה אסורה. ההתנגדות לה היא להיותה חלק מהחופה, כיוון שאז נעקרת משמעות הקידושין ממקומה, וניתנת לה משמעות שאינה קשורה בתורה כלל וכלל. בשל כך, אנו ב'צהר' מקפידים שלא תינתן טבעת מהכלה לחתן מתחת לחופה. ברם, לא ניתן לקרוא לטבעת בגדי אשה ולאסור אותם בהמשך, שכן בעולם כולו רבים נוהגים לעשות כך. גם "בחוקותיהם לא תלכו" לא שייך כאן, כיוון שאין מודבר בדבר מה הקשור באורחות פריצות או בעבודה זרה. ברם, גם אם היה מקום לחשוש לזה, הרי העובדה כי אשתך מאוד מאוד מעוניינת בכך, גוברת על השיקולים כולם. מצינו שמחה הקב"ה את שמו על המים כדי להשכין בין איש לאשתו. ההולך בדרכי ד' ומתדברק במעשיו אינו מחמיר על עצמו חומרות יתרות, אלא רואה כמצווה מדאורייתא מהסוג העליון ביותר להיותו משכין בית בביתו. על כן, אני מציע שתענוד טבעת, ובזכות זה יקויים בך ברכת דוד "ואתה וביתך וכל אשר לך ". ו
שאלה: ברכת "שהחיינו" בשלושת השבועות: יש לי שתי שאלות בנושא זה: 1. האם מותר "לחדש" מזגן שנקנה בשלושת השבועות, ובמידה וכן האם יש לברך ברכת "שהחיינו"? 2. האם מותר לברך "שהחיינו" על פירות בשלושת השבועות?
תשובה: פסק השולחן ערוך (סי' תקנא סעיף יז), טוב להזהר מלומר שהחינו בבין המצרים על פרי או מלבוש. כתב המשנה ברורה (ס"ק צח) שבשבת אין להחמיר, אך המגן אברהם בשם האר"י אסר לברך. גם המתירים מקפידים שלא לברך ברכה זו מראש חודש אב ואילך (ערוך השולחן סעיף לח). על כן, מזגן בבית הוא צורך חיוני בימינו. אך מצד שני יש שמחה רבה בהבאתו הביתה. נראה שאם קשה להמתין עד לאחר תשעה באב, אפשר להקל להביאו לקראת שבת (אף שזו שבת בחודש אב). אגב, בעל פה התרתי לבני זוג להביאו לבית בו יש מעוברת, שהחום קשה לה. על פירות רצוי להמתין. אך אם לא יזדמן הפרי אחר כך אפשר לברך בשבת.
שאלה: קינות בט' באב: האם בנות מחוייבות באמירת קינות בט' באב?
תשובה: הטור (סי' תקנט) מביא בשם מסכת סופרים שקוראים מגילת איכה, והנשים חייבות כאנשים. מקור דין זה הובא גם לגבי קריאת התורה בכל שבת, וכבר נהגו הנשים להקל בעניין זה ואינן מקפידות לשמוע קריאת התורה בשבת. לכן גם בתשעה באב אין לחייב מעבר לכל שבת רגילה, ופטורות. זהו הדין, אך ראוי שמי שיכולה תצטרף לקריאת איכה ולאמירת הקינות, כי הרי החורבן הוא של כל עם ישראל, וכולנו שואפים לחוש את החורבן. בעיקר כאשר איסורי תשעה באב אינם דווקא איסורי הנאה, שהרי האישה שאינה מכבסת בתשעה באב, אינה עושה זאת מפני שבכיבוס יש לה הנאה, ואסרו עליה הנאה?!. איסורים אלו מטרתם שלא נסיח את הדעת מהאבילות, ואין ספק שמי שאומרת קינות ואיכה אינה מסיחה דעתה, אלא מצטרפת לציבור האבל. נתפלל לכך שביום זה נסב יחדיו, לא לאמירת קינות, אלא לאכילת סעודת החג, בביאת הגואל.
שאלה: טבילת כלים: הייתי מעוניית לדעת אילו כלים חייבים בטבילה, והאם מותר לשתות מכוסות זכוכית שאין ידוע מקורן והן לא עברו טבילה?
תשובה: החיוב ההלכתי לטבול כלים הוא דווקא בכלי סעודה, כלומר כלים שאשתמש בהם לצורך סעודה. החיוב הוא כלי סעודה המוגדרים ככלי מתכות, אבל כלי חרס, או עץ אינם חייבים בטבילה. כלי המיוצר מתערובת, אם הרוב הוא ממין הטעון טבילה צריך טבילה מן התורה. כלים המחוייבים בטבילה הם כלים שרכשתי מהנכרי, אבל כלים שאולים או שכורים אינם צריכים טבילה. נחלקו הפוסקים אודות כלי זכוכית אם מחוייבים טבילה מן התורה, או מדרבנן. ההבדל בין חיוב דאוריתא או דרבנן הוא מה הדין במקרי ספק. אם החיוב מן התורה אזי מחמירים בספקות, אבל אם החיוב הוא מדרבנן אין חיוב בספק. לכן, למרות שבכלי רגיל כשיש ספק אם הוטבל או לא יש להחמיר ולהטבילו, אבל בספק אם הוטבל כלי זכוכית אין חיוב להטבילו.
שאלה: ברכת הבשמים במוצ"ש של ערב ט' באב: מתי מברכים על הבשמים, האם במוצ"ש כמו שמברכים על נר הבדלה, או במוצאי הצום?
תשובה: במוצאי שבת ליל תשעה באב לא מברכים על הבשמים, מפני הצער. ומפני שכל ברכת הבשמים היא במוצאי שבת בלבד, אם לא נזכה לביאת גואל, הרי שבשבוע של תשעה באב לא נברך על בשמים כלל, ונמתין איתם לשבת נחמו.
שאלה: ברכת הבשמים במוצ"ש של ערב ט' באב: מתי מברכים על הבשמים, האם במוצ"ש כמו שמברכים על נר הבדלה, או במוצאי הצום?
תשובה: נפסק בשולחן ערוך תקנו,א שאין מברכין לא במוצאי שבת - כי זו ברכת תענוג שלא ראוי לברכה בתענית ובאבל, ולא ביום ראשון כי ברכה זו ניתקנה לנשמה היתרה שאין היא קשורה ליום ראשון.
שאלה: צום ט' באב לאשה מעוברת: מה דין אשה מעוברת (בתחילת חודש תשיעי) בצום ט' באב?
תשובה: פסק השולחן ערוך: בסימן תקנד: " עוברות ומיניקות מתענות בט' באב כדרך שמתענות ומשלימות ביום כפור ". לפיכך, צומה של אישה מעוברת דומה לשאר בני אדם. יש לזכור כי גם שאר בני אדם רשאים לאכול ולשתות כאשר אין הם חשים טוב, וכן פסק השולחן ערוך מיד לאחר מכן: "ר"ל שהוא חלוש וחש בגופו אע"פ שאין בו סכנה מאכילין אותו". לפיכך אם מדובר במעוברת שאינה חשה בטוב מותר לה לאכול. אמנם הרמ"א בהמשך מצמצם מעט פסק זה, אולם נהגו להקל במעוברת. על כן: קודם תשעה באב תכין האישה עצמה לצום בשתייה מרובה ובאכילת פירות ושאר דברים שאינם מצמיאים. עדיף שתישאר בביתה ואף לא תלך לקריאת קינות אם היא חוששת שבשל כך תצטרך להפסיק את הצום. אם היא מרגישה מעט לא טוב רשאית לאכול, ואין צורך לאכול פחות מכשיעור. נשמע בשורות טובות ומזל טוב.
שאלה: חדשות המצולמות בשבת: לכבוד הרב! רציתי לדעת האם מותר לראות ולשמוע חדשות כאשר ידוע לי שהן נערכו וצולמו ביום שבת ע"י יהודים?
תשובה: אמנם אסורה הנאה ממלאכה שעשה ישראל בשבת, וראוי היה להקפיד בדבר, ולהתעדכן בחדשות רק כשלא נעשתה בהן מלאכת שבת. אך מכיוון שבכל מקרה המלאכה נעשית, לא רק עבור ישראל, ולא רק עבור שומרי שבת, ומכיוון שישנה אפשרות לראות חדשות אלו גם ברשתות זרות, וממילא אין זו מלאכה עבורי, אין לאסור את הדבר.
שאלה: על מה לבסס קשר לקראת חתונה?: לרב. על תשובתך המהירה. יש לי מספר שאלות, א. הרב הציע לי לברר מהם הדברים החשובים לי. אני מרגיש שאין לי עדיין מספיק נסיון בנושא זה של בחירת בת זוג ולכן קשה לי להגדיר מהם הדברים החשובים לי בבת הזוג. אודה לך אם תוכל לתת לי נקודות שעליהם כדאי לי לחשוב. ב. לא ברורה לי הדרך של "מחשבת הרשת" כלומר, כיצד מוקד אחד ברשת יכול לפצות על מוקד אחר. ואסביר את כוונתי, נניח שהקשר ביני ובין אותה בחורה, חם מאוד ומידותיה מעולות כיצד זה יכול לפצות על ההבדל הגדול בהשקפותינו לגבי ההתיישבות ביש"ע, ביטחון בקב"ה. האם העובדה שהיא פוחדת להתיישב ביש"ע, לא מעידה על חוסר ביטחון בקב"ה? ג. אולי הרב יוכל להמליץ לי על ספרים בנושא זה שיכוונו אותי לדרך הנכונה של בחירת בת זוג. (בדומה לספר הבית היהודי). רבה ויישר כוח
תשובה: בבוא בחור להכיר את בת זוגו וכן להיפך, אל לו לבוא עם רשימת מכולת ולבחון את המוצעת לאור חבילת קריטריונים המדדים. ההתייחסות הבסיסית צריכה להיות אחרת - מדובר בתפישה כוללת של האדם, שכינינו אותה בתשובה הקודמת 'רשת', והיא מהותו של האדם ויסוד קשר עימו. בחורי ישיבה רבים נוהגים לערוך במפגש הראשון מבחן עמדות: תהיה טלוויזיה? תכסי את הראש? אף שאלו שאלות חשובות מאוד, זהו נוהג שהוא גם פוגע ומעליב אך גם מוטעה - לא מכאן מתחילים חיי הנישואין. בעקבות דברי הרמב"ם על טעמי המצוות, ניתן לסמן שלושה מוקדים עיקריים היוצרים את התמונה הכללית. מוקדים אלה אינם קשיחים, ואינם ניתנים לקביעה חד-משמעית, אלא מצויים בזרימה מתמדת ובמארג יחסי. חמשת המוקדים הם: מידות (אמת, ענווה, חסד וכדו')  מעשים  אמונות ודעות  ברם, לשני אלה יש להקדים שני עניינים שהם הבסיס לכל. ראשון בהם הוא עצם תחושת הקשר הנפשי, שהיא דרך הארץ שקדמה לתורה. המבקש לבנות את ביתו לקומות גבוהות של מידות ומעשים טובים יקדים, כמו לכל דבר, את דרך הארץ הבסיסית, ואת טבעיות החיים, הנעימות המשותפת, הכיסופים ההדדיים והגעגוע, שהם ראשית דבר. עניין שני, חשוב ועיקרי, הוא יכולת ההשתנות. אין חיי הנישואין הישג שמשיגים אותו ביום הכניסה לחופה, אלא תהליך ארוך של בניין עד עד. על כן, התכונה העיקרית, הקודמת לכל, היא היכולת להיות שותף בתהליך של היכרות הדדית, של תשובה ושינוי, ושל העמקה וזוגיות מועשרת שבכל יום בעיני המשתתפים בה היא חדשה. יסוד אחרון זה מלמד כי גם אם אין מדובר בדבר מה מושלם, לא על כך בנוי הבית. גם הבחור מביא לבית המשותף את החבילה כולה, ואין הוא יכול להתנתק מהצדדים הבעייתיים שבו. העיקר החשוב ביותר הוא ההתקדמות לקראת השתלמות פנימית, הנערכת לאורך החיים כולם, ואין לך תכונת חיים חשובה מזו, במארג הכולל, לבניית בית יציב ואמיתי. עמדות ביחס להתישבות ביהודה ושומרון עשויות לנבוע ממקומות שונים בנפש. אף שהשורה התחתונה היא אחת, יש משקל גדול מאוד לשאלה מהיכן זה בא. אם מדובר בפחד אנושי, בשאיפה העמוקה למניע שפיכות דמים ו בחשיבות המגורים במרכז הארץ כדי להיות שותפים עם הציבור - זה עניין אחד. במקרה זה אין מדובר אלא במוקד בעל משקל נמוך, שתכונות נפש רבות אחרות יכולות למלאות את החיסרון. אין ספק כי מידות טובות או בניין אישיות עמוק יכול לשמש בסיס לקשר מתאים, אף אם יש הבדלים בעניינים מסוימים. אם מדובר בחוסר זהות יהודית, בביטול הקישור בין עם ישראל לארצו, בהעדפת שיקולים פרטיים על אידיאלים, באי-בטחון מוחלט בריבונו של עולם - זהו עניין אחר, ובעייתי יותר. על כן, עליך לברר מהיכן עמדה זו נובעת ולתת לה את המשקל הראוי במכלול. לצערי, אין ספרות מספיקה על נושא חשוב זה. הרב אבינר הי"ו כתב הרבה מאוד על סוגיות אלו, וניתן להיעזר בדבריו, בדברים אותם אתה מוצא כמתאימים למה שאתה מבקש.
שאלה: כיסוי ראש לגרושה.: האם אישה גרושה צריכה להמשיך לכסות את ראשה?
תשובה: מדין תורה חייבת אישה לכסות שער ראשה, ואסורה לצאת לרחוב בשיער גלוי. (שו"ע או"ח סי' עה סעיף ב, אבהע"ז סי' כא ס"ב). בפוסקים ברור כי חיוב זה הוא לאישה נשואה ולאישה שהיתה נשואה, אף אם עכשיו איננה נשואה. (פרישה על הטור אבהע"ז סי' כא אות ג, בית שמואל שם ס"ק ה, באר היטב ופתחי תשובה שם). יש שאסרו גם על רווקה, ולא נהגו להחמיר כן (משנה ברורה סי' עה ס"ק יב, שו"ת ישכיל עבדי ח"ז סי' א בהשמטות, שו"ת ציץ אליעזר חי"ב סי' יג, שו"ת יביע אומר ח"ו סי' טו). בשו"ת אגרות משה (אבהע"ז ח"א סי' נז) נשאל אודות אלמנה הזקוקה לפרנס את ילדיה, שמוצאת מקום עבודה בתנאי שתשב ללא כיסוי ראש כתב להקל לה באופן מסויים, וחלקו הפוסקים על ההיתר. אאחל כי תמצאי את זיווגך לחיים ול
שאלה: חלב נוכרי.: הרב נשאל לגבי חלב נוכרי אבל מובן מדיברי הרב שז לא כל כך פשוט ולכן אנו רוצים לחדד או להבין יותר: בשוקולד "פסק זמן " של עלית יש חלב נוכרי ויש גם השגחה של הרבנות לישראל האם יש מקום להחמיר (מבלי לפגוע ברבנות) ולא לאכול שוקולד זה או יש לקבל את הכשרות של הרבנות ולסמוך עליו כעל דבר שהוא ר גמור?
תשובה: החמרה זו אינה פגיעה ברבנות. כאשר השולחן ערוך מתיר דבר משום הפסד מרובה, אין פירוש הדבר שמי שמחמיר הוא פוגע בשולחן ערוך, כי רבינו יוסף קארו סייג את דבריו ואמר שההיתר הוא רק משום הפסד, אבל מי שמוכן להפסיד אין עליו איסור. (כמובן צריכים לוודא שאחרים אינם מפסידים מכך). לכן, כפי שהבנת מהתשובה. יש מתירים את חלב הנכרי, וההשגחה של הרבנות הראשית מונעת איסורים אחרים שיכולים להיות בשוקולד, שומרת שהחלב יהיה ברמת הכשר, כפי שציינתי שם, אך מכיוון שרבים האוסרים היתר זה, על כגון זה אומרים הפוסקים (ביטוי שחוזר פעמים רבות) שהמחמיר תבוא עליו ברכה, בלי לזלזל במיקל שיש לו על מי לסמוך.
שאלה: יציאה למסעדה בתשעת הימים: ברצוני לדעת אם יש מניעה מלצאת למסעדה (חלבית, כמובן) בתשעת הימים.
תשובה: אין איסור. צריכים לזכור שככל שמתקרבים ליום תשעה באב, דרגת האבילות עולה. וככל שעולה דרגת האבילות, משתדלים אנו יותר ויותר שלא להסיח את הדעת מהאבילות. ביום תשעה באב נאסרו דברים, מחמת ההדגשה שלא להסיח את הדעת מהאבילות. לכן, איסור אין. אם זו הליכה עם בן הזוג, או לתועלת אחרת, אפשרי, ולפעמים אפילו רצוי. אם זו "סתם יציאה" ראוי להמתין איתה לאחר כך.
שאלה: המתנה בין בשר לחלב: יש לי שתי שאלות: 1. מדוע יש כל כך הרבה מנהגים בנוגע למספר השעות שיש לחכות בין אכילת בשר לאכילת חלב, והאם יש מנהג "נכון", או שכל אחד צריך לנהוג כמנהג אבותיו? 2. התחתנתי עם אדם שמחכה פחות שעות ממה שהיה נהוג בבית הורי. נאמר לי שעלי לעשות התרת נדרים ע"מ שהמנהג של בעלי יחול גם עלי. שאלתי היא האם בעלי יכול להתיר לי את הנדר הזה בהתרת הנדרים של ערה"ש?
תשובה: 1.אמרה התורה שלוש פעמים "לא תבשל גדי בחלב אמו", למדו חכמים שאחת הפעמים אוסרת אכילת בשר וחלב יחדיו (שו"ע יור"ד סי' פז סעיף א, וסי' פט סעיף א). לכן, האוכל בשר, אפילו של חיה ועוף, לא יאכל מאכלי חלב אחריו עד שימתין. אם לאחר זמן ההמתנה נשאר בשר בין השיניים צריכים להסירו ולשטוף את הפה קודם אכילת מאכלי החלב. (סי' פט סעיף א). הסיבה שצריכים להמתין היא שאמרו ח שבבשר יש שומן המשאיר בפה טעם זמן ארוך, ולאחר 6 שעות פג טעמו של הבשר. הרמב"ם מפרש שהטעם הוא שנשאר בשר בין השיניים, ואם יאכל מאכלי חלב קודם 6 שעות יתערב הבשר שבין השיניים בחלב, אבל לאחר 6 שעות מתעכל הבשר שבין השיניים, ואין צורך להמתין. ההבדל בין הטעמים הוא אם מצא בשר בין שיניו לאחר 6 שעות, לפי הטעם הראשון הוא מחוייב לנקות את שיניו, לפי הטעם השני הבשר כבר מוגדר כנתעכל. הבדל נוסף, אם לא אכל את הבשר אלא לעסו בפיו לתינוק, לפי הטעם הראשון מותר לאכול מאכלי חלב אחריו, כי לא נשאר שומן בין שיניו, לפי הטעם השני חייב להמתין 6 שעות, מפני שהבשר עודנו בין שיניו. השו"ע מחמיר כשני הטעמים (סי' פט סעיף א). הסיבה ל 6 השעות היא מסוגיית הגמ' האומרת שאחרי הבשר אסור לאכול גבינה עד הסעודה האחרת. הסברא המובאת בשולחן ערוך שצריך להמתין 6 שעות, למדה בגמ' ש"סעודה אחרת" הכוונה היא למרחק הזמן בין סעודת הבוקר לסעודת הערב, דהוא 6 שעות. הרמ"א מביא דעה נוספת (תוס' וראבי"ה) האומרת שממתינים שעה אחת, והסברא היא שממתינים לסעודה האחרת, כלומר כשמסיים את הסעודה האחת, ומברך אחריה, המשך אכילתו מוגדר כסעודה אחרת, לכן מספיקה שעה (אם לא בירך, כל היום אסור לאכול בשר, מפני שהוא מוגדר כמי שעוד לא סיים את הסעודה הראשונה). יש דעה שלישית שההבדל בין סעודה לסעודה הוא 3 שעות. להלכה, השולחן ערוך סובר שממתינים 6 שעות. הרמ"א מביא שנהגו להקל אחרי שעה אחת, אך מסיים שנכון להמתין 6 שעות. (ראו גם ט"ז וש"ך סי' פט, וכן ערוך השולחן שם). יוצאי גרמניה והולנד נהגו להמתין 3 שעות, ומנהג אבותיהם בידיהם. (בשו"ת נחלת פנחס להרב מאיירס מהולנד זכור לי שסבר שגם תושבי הולנד צריכים להחמיר ולהמתין 6 שעות, הספר אינו בידי). על כל פנים, כשהמדובר הוא ב - 6 שעות, הכוונה היא שעות שלימות (דרכי תשובה סי' פט ס"ק ו), ואין להקל בפחות מכך. (כף החיים סי' פט אות ה, ועוד). 2. התרת נדרים זו אינה שייכת לנדרים שבין בעל לאישתו, ואף להסוברים שכן שייכת, אבל הוא לא הפר ביום שמעו, לכן ראוי לגשת לחכם בבית הכנסת שליד ביתכם ולהתיר את הנדר הזה, כי זוג החי ביחד, וזמני האכילה שונים, אין זו הדרך הנכונה, שהרי גדולה לגימה שמקרבת את הבריות, קל וחומר בבני זוג.
שאלה: כניסה לדירה שכורה בבין המצרים: האם ניתן להכנס לדירה שנשכרה קודם בבין המצרים? אם לא? מה הפתרון בענין זה.
תשובה: המשנה ברורה (סי' תקנא ס"ק יב) כתב, והוא הדין כל בניין שאינו צריך לו לדירתו, רק שעושה כן להרווחה בעלמא אסור. למדו מכאן הפוסקים, שאם עושה כן כדי להרחיב את דירתו מותר כשצריך את ההרחבה לצורך מגורים (כגון שבני הבית נתרבו). בשו"ת דבר יהושע (ח"ב סי' עג) התיר גם לבנות בתים כדי למוכרם או להשכירם, למי שפרנסתו בכך. לכן נראה שמותר לשכור בית, ולהכנס לדירה חדשה, אם יש צורך אף בימים אלו, (וכן הורה המקור חיים על השו"ע שם). אציין שישנם גדולים רבים שלא ממליצים לעבור לדירה חדשה בימים אלו, אלא אם יש הפסד כספי ניכר, משום שימים אלו אינם טובים להתחיל בהם דבר חדש (שו"ת דברי סופרים סי' מז, וראה טעמא דקרא להגר"ח קנייבסקי בשם החזון איש). שתזכו ליישוב טוב.
שאלה: עתונים שבהם יש שם אלוקות - יש צורך לגנוז?: בהמון עתונים אני נתקלת בשם ה', לא דוקא בהקשרים דתיים האם יש צורך לגנוז? מה גם שלפעמים בצד השני יש טקסטים לא צנועים הרב
תשובה: זו שאלה קשה מאוד וכבר ישבו עליה גדוליה דור, כמו ר"מ פיינשטיין ועוד. השאלה הולכת ומחריפה ההן בשל כמותה גניזה, שאלות אקולוגיות וכדו'. צריך לצאת על כך פסק הלכה מסודר של רבנות ראשית, והדרכה הלוקחת בחשבון לא רק את האדם הפרטי כי גם את מערכת הגניזה הכוללת, האקולוגיה וכדו'. עד שיצא פסק זה אני נוהג כך: א. מקומות בהםה ודפס שם ד' ללא כוונת קדושה, כמו דיווח על חפירות ארכיאולוגיות, ציטוט בעיתון חילוני של דברי אוהדי כדורגל וכדו' - אין אני גונזם, מתוך הקביעה שגם אם כתוב שם ד' אין בו קדושה כמו בספרי המינים. נכון אם אפשר לעטוף אותם באופן מיוחד, אך גם זה לא הכרחי. ב. שמות קדושים שנכתבו מתוך מגמה אלוקית, כמו דברי פרשת שבוע עם שמות מפורשים, ציטוט של דברי רבנים וכדו' - יש לגונזם.
שאלה: גלולות הורמונים לנשים לפני החתונה: למיטב הבנתי, קיימת פסיקה גורפת המתירה גלולות לפני הנישואים ע"מ להסדיר את מחזור האישה. יש כל כך הרבה השפעות ובעיות עם תרופות אלה, למשל: 1) מפחיתות סיכוי להכס להריון 2) צורך בהמשך מניעת הריון לאחר הנישואין 3) השפעות על מצב רוח האישה, תיאבון, הרגשה. 4) תרופות בשבת 5) ועוד דברים שאיני מעיז להעלות על הכתב איני מבין מדוע יש כזה צורך להתעסק עם יצירתו של הבורא בלקיחת גלולות שאינן ממש נחוצות - כל זה בשביל לטפל בעניין שנראה מאוד טכני. בכל זאת הסתדרו אבותינו אלפי שנים בלי גלולות. לה' ההזדמנות לשאול שאלות בעילום שם.
תשובה: שאלה יפה מאוד שאלת. ובאמת, לא קיימת שום חובה לקחת כדורים, והרוצה להניח לחוקי הטבע להתגלגל עלינו רשאי לעשות זאת, ואף יש בכך גם ברכה כמו שכתבת. ברם, מהעבר השני עומדים שיקולים נוספים. ראשית דבר, חופה נידה היא עניין שאינו נעים כלל ועיקר. בשל כך קשה לשקלל את החסרונות שאתה מצאת בנטילת כדורים מול החסורנות העמוקים של זוג בתחילת דרכו שאינו יכול לחיות ולדבוק באשתו ולהיות כבשר אחד. למעלה מכך, גם בהמשך החיים - כל עוד הייתה אישה מניקה הנקה מלאה היתה מובטחת מפני כניסה להריון נוסף במשך שנתיים. כך יצא שהמרחק מילד לילד היה כשלוש שנים (שנה הריון ושנתיים הנקה). כיום, שנשתבשו הטבעים, אין לנו פיתרון זה, ובשל כך הכדורים נצרכים פעמים רבות הן כדי לשמור על בריאות האישה - פיזית ונפשית - והן על בריאות הילדים. על כן, כששוקלים לקיחת כדורים מול אי לקיחה השאלה נעשית מורכבת וקשה יותר, ועל כן המציעים לקחת כדורים רבים על אלה המתנגדים לכך באופן מוחלט. וד' יזכנו לחיות חיים בריאים ושלמים
שאלה: עיניים חשמליות (של מערכת אזעקה)בשבת: האם יש בהדלקות העיניים כאשר עוברים לידם בשבת משום חילול שבת? אם כן - מה ניתן לעשות היות ואי אפשר לכבות להפסיק את פעולתן?
תשובה: שאלה זו היתה מצויה מאד בבתי הכנסת במודיעין, שפעלו בבתי ספר שיש בהם עין אלקטרונית לצורך אזעקה. התשובה מתחלקת לשתיים. אם יש אפשרות, קודם השבת, להניח בד על העין, כך שהגלאי מגלה כבר בכניסת השבת שישנה פעילות סביבו, ואינו כבה כל השבת (כך נעשה במודיעין). אם גילית זאת בשבת, או שאין אפשרות לעשות מעשה, ראוי להימנע מלעבור שם, אלא אם יש צורך, אבל גם אם עברת שם, זו מלאכה שלא ניחא לך בעשייתה, ולכן האדם אינו מחוייב להפסיק מהליכתו ולהישאר תחת עינה הפקוחה עליו עד צאת השבת. ישנם מפסקים העוקפים בעיה זו. באיזור מודיעין אני מכיר שניים שמפעילים מפסק זה, אוכל להפנות במקרה הצורך.