שאלה: שיח מחזק רוחנית- אבל עם בנים: אני נמצאת בסניף מעורב (גם בתוך השבטים). בשנה האחרונה יצא לי הרבה פעמים לדבר עם מישהו מהשבט על אמונה ודברים עמוקים ביהדות ובכלל, שחיזקו ומחזקים את שנינו ומאד עוזרים לנו. אנחנו משתדלים, לפי סוג של "הסכמה שבשתיקה", לא לדבר רק שנינו לבד, אלא שיהיו נוכחים עוד חבר ה מהשבט. האם זה ר? אנו שוב אומרת שהשיחות מאד מחזקות ועוזרות את שינינו, ואני לא מרגישה שיש לי חברה שאוכל לדבר איתה על הנושאים האלו באופן שיצליח לחזק אותי.
תשובה: לך, הלל יקרה, מה שלומך? סליחה על האיחור במענה לתשובה. מקווה שעדיין התשובה רלוונטית. את כותבת שאת חלק מסניף מעורב ויוצא לך לדבר בן מהשבט דיבורים של "מעבר", ברור שאתם לא יוצאים או משהו כזה אבל תסכימי איתי שאם זה ר לגמרי לא היית פונה אלינו. נשמע מדברייך שאת שמה לב שיש כאן משהו לא הכי ר. ואת בעצם שואלת האם זה באמת לא ר? זה רק כך וכך, אנחנו לא ממש חברים ומשתדלים לעשות את מה שמותר. אני מחזקת את ידייך בכך שאת בכלל שואלת ומנסה לברר מה נכון למרות שנשמע שקשה לך לראות את עצמך מפסיקה לדבר עם אותו נער. בע"ה תצליחי להגיע למקום שאת רוצה להיות בו בקשר הזה. תראי, על פניו לך אין איסור לדבר עם בנים, לא כתבו אל תרבי שיחה עם הגבר, אלא כתבו לגברים "אל תרבה שיחה עם האישה" (אבות, א, ו ) ככה שאם יש כאן איסור, הוא מופנה אליו ולא אלייך. אבל, בואי ננסה לחשוב מה עומד מאחורי האמירה הזו שחכמים אמרו אותה? מה רע בלדבר עם האישה? מה רע בלדבר איתנו- בנות ישראל הכשרות בסה"כ? אני רוצה להפנות אותך להסבר מצוין על האמרה הזו ועונה על השאלות הללו -, תקראי ותחזרי לכאן. קראת? נתייחס לסיבה השנייה שמובאת בקטע שם, הדיבור עם האישה יכול להביא לאיסורים שאנחנו לא רוצים להגיע אליהם. כל שכן דיבור עמוק יותר על דברים שחשובים לשניכם לברר. אחריף עוד יותר- אם לא קרה לך עוד, אז תדמייני, שתי בנות שיושבות ומשחנ"שות על נושאים רגישים להן, ברור שבאיזשהו שלב יגיע חיבוק מחזק וכד, למה שזה לא יקרה עם בן? כי אתם דוסים ומקפידים על נגיעה? זה יכול לקרות לכולם, קשה מאד לשלוט על הרגש כשהוא מתפתח ומגיע לקשר עמוק- חכמינו אמרו לפנינו בגמרא ש"אין אפוטרופוס על העריות" (חולין, י"א, ב ). עוד דבר, מעבר לסיבה ההלכתית יש כאן סיבה רגשית- נפשית. זה לא נכון לדבר עם בן על נושאים עמוקים ובכך לפתח קשר מסוים. אל תשלי את עצמך שמהדיבורים הללו לא נוצר קשר מסוים, אולי לא חזק מאד אבל נבנה קשר כלשהו. עוד יותר שיתכן שאולי את לא מרגישה שהקשר הוא קשר ממשי, אבל את לא יכולה לדעת מה הוא מרגיש ויתכן שהוא כבר מצידו אתם בדרך לחברות או משהו בסגנון. לקשר כזה בגיל הזה אין מקום אליו הוא יכול להתפתח, הרי את צעירה ולא תחתנו עכשיו אז מה להיות רק חברים?! את מזומנת לקרוא בקישור הזה את על חברות בגיל צעיר- כפי שקראת, קשר חברות בגיל צעיר של בן ובת לא בריא לנפש המתבגרת מכמה סיבות ולא ארחיב על כך כאן, כתוב על כך בקישור שלעיל. את כותבת שאין לך חברות שאת יכולה לדבר איתן על הנושאים הללו. אני מבקשת שתחשבי שוב אם באמת את לא מוצאת מישהו מסביבתך הקרובה שאת יכולה לדבר איתו על הנושאים הללו. לעתים, אנחנו ננעלים על דמות מסוימת שממלאת מקום מסוים בחיים שלנו ולא מסוגלים להיפתח (אפילו רק במחשבה) לדמויות נוספות קרובות אלינו שיכולות למלא את המקום הזה. אני יכולה לספר לך על עצמי שהייתה לי מרצה מעולה בלימודים שאהבה ביננו הייתה הדדית, והיה לי מאד קשה להתרגל למרצה אחרת שלימדה את אותו מקצוע שנה לאחר מכן, ואז חברה שלי אמרה לי  תנסי לתת לה צ אנס, תפתחי את הלב ואת הראש שיש מרצות אחרות מעולות שאת יכולה ללמוד מהן הרבה. לרוב, במקרים שכאלה, כשאנחנו אומרים  שאין מישהו אחר שיכול להחליף את הדמות הזו בחיים שלי  או  אין לי מישהו אחר שאני יכולה לדבר איתו על הנושאים הללו, הרגש משחק בנפש שלנו תפקיד משמעותי וגדול. הרגש שולט על המחשבות שלנו ואנחנו בטוחים שאנחנו לא יכולים בלי האדם הזה. כדאי במקרים כאלה, לנסות לנטרל את הרגש ולהשליט את השכל ולחשוב עם עצמי, האם באמת הנער הזה הוא האדם היחיד בעולם שאני יכולה לדבר איתו על הנושאים הללו? אז זהו. מקווה שהדברים כאן יסייעו לך להמשך ההתמודדות הזו. כמובן שאת מוזמנת לשאול ולהגיב על הדברים שנכתבו כאן במייל שמופיע כאן למטה או באתר שלנו. מאחלת לך שתחליטי ותבצעי את ההחלטות שנכונות לך על-פי שיקול דעת נכון ושקול. הרבה שמחה וטוב, רינת rinathaber gmail.com.