שאלה: נזק לקיר ע"י נזילה: הרב, אישה אלמנה עם קשיים כלכלים גרה בדירה כ30 שנה. בשנה וחצי האחרונות הגיעה שכנה חדשה נכה ועשתה שיפוץ לבית. לא לאט התגלה שישנה נזילה מהבית של האישה האלמנה וכתוצאה מכך נגרם יובש בבית של השכנה (שטוענת שהיא אלרגית לכך וזה מחמיר את בעיות הגב שלה). האישה האלמנה שיפצה את המטבח בעלות של כמעט 20 אלף ש"ח ולאחר כמה זמן הבעיה חזרה ונשנתה. לאחר מכן שוב הזמינה אדם שישפץ ושוב הבעיה חזרה. כך קרה כמה פעמים ועכשיו ב"ה הצליחו לפתור בינתיים את הבעיה. מה שכרגע נשאר זה הקיר בבית של השכנה שניזוק מהנזילה. האישה האלמנה הזמינה את חתנים שלה שיבואו לשפץ את הקיר (אינם בעלי מקצוע). שכנה נתנה להם פעם אחת לעשות זאת אך לא הייתה מרוצה כ"כ מהעבודה ובעיקר מכך שיכלו לעשות זאת רק ביום שישי (שאינם עובדים). המצב עכשיו הוא כזה שהשכנה דורשת בתוקף שיביאו בעל מקצוע חיצוני (וכך זה יעלה הרבה כסף לאלמנה) ואינה מוכנה שהחתנים יבואו לתקן כי הם יכולים רק בימי שישי או באמצע שבוע אחר-הצהריים (זמן שהם לא עובדים בו). 1. אם הבעיה חוזרת ונשנת,האם תמיד מוטלת החובה על האלמנה לשאת בנזק ולתקנו? 2. האם לשכנה באמת יש זכות להחליט איזה בעלי מקצוע היא רוצה ואיזה לא? 3. עפ"י מי קובעים את הזמן שמתאים לשיפוץ? (במידה שאינם מוצאים זמן משותף שמסתדר) אני פונה לרב שיאמר את עיקר הדין ולא פשרות משום שאותה שכנה פנתה לעורך דין ונוקטת בצעדים שאינם מתחשבים כלל. מראש
תשובה: 1.החובה על המזיק לתקן ולמנוע את הנזק אף אם הוא חוזר פעמים רבות כפי שמקובל כיום בין שכנים. 2.לניזק הזכות לקבוע באיזה אופן הוא יתקן את הנזק, כפי שמבואר בחזון איש בב"ק סימן ו אות ג. אמנם אם לניזק אין הבדל בין אפשרויות שונות, יכול המזיק להחליט לתקן באופן שיעלה לו פחות, מדין כופים על מידת סדום, אך לאור ההבדל באיכות העבודה ובזמנים הלא נוחים לניזק הוא יכול לגבות מהמזיק ת ולתקן הנזק כפי שמתאים לו. 3.כך על פי הדין, אמנם ראוי להדר אחר פשרה, האלמנה נקלעה למצב לא נעים בעקבות התקלה החוזרת על עצמה. פירוט המקורות: הגמרא במסכת בבא קמא דף פה דנה על הוצאות ריפוי שעל המזיק אדם לשלם, א. באופן שהמזיק מציע: לרפא החולה בעצמו, או להביא רופא שירפא הניזק ללא גביית ת או רופא ממקום רחוק שיוזיל העלות. מסיקה הגמרא שיכול הניזק לסרב להצעות אלו כיון שזכותו של חולה להתרפאות מרופא שעושה לו נחת רוח (עפ"י הסבר הרא"ש) ורופא בחינם אינו מרפא באיכות כה טובה, וכמו כן רופא שמגיע ממקום רחוק אינו מוודא שהריפוי מושלם. ב. באופן שהניזק מציע למזיק לתת לו דמי ריפוי והוא ירפא עצמו, מסיקה הגמרא שיכול המזיק לסרב כיוון שהניזק עלול לגרום לכך שהוצאות הריפוי יתרבו, וגם אם הניזק מציע לקצוב את דמי הריפוי ולתת אותם לעצמו והוא ירפא עצמו יכול המזיק לסרב מחשש שהניזק יגרום לכך שחוליו יתרבה ויכנו העולם את המזיק 'שור המזיק'. מגמרא זו עולה קושיא: האם יכול הניזק להחליט באיזה אופן ירפא עצמו, או שההחלטה ביד המזיק, מדיון א. של הגמרא עולה שהברירה ביד המזיק שהרי לולי הסיבות הפרטיות המפורטות בגמרא אכן היה המזיק מחליט איך לרפא הניזק. ואלו מדיון ב. של הגמרא עולה שהברירה להחליט מי ואיך יתרפא הניזק מצוי ביד הניזק, שהרי לולי הסיבות הפרטיות המפורטות בגמרא הניזק היה מחליט איך להתרפאות. אפשר שהחקירה תלויה מהו גדר חובת תשלומי נזק, לשלם עבור פחת הנזק, או לתקן את החפץ.? החזון איש בבבא קמא סימן ו אות ג, מוכיח מדיון ב. של הגמרא שההחלטה איך להתרפאות מצוי ביד הניזק, וכפי שדקדקנו לעיל, הוא לומד מדין ריפוי לכל דיני נזיקין, שביד הניזק להחליט איך הוא מתקן הנזק, ויכול לכוף המזיק לתת לו ממון, (כיון שרק בריפוי יש חשש שהניזק יגרום לתוספת חולי מה שאין כן בנזיקין). החזון איש אינו מפרט איך הוא מתמודד עם הדיוק ההפוך העולה מדיון א. בגמרא, שהרי משם עולה שהחלטה מצויה ביד המזיק? נראה לבאר שאכן ההחלטה מצויה ביד הניזק, ומה שהגמרא נזקקת לסיבות 'פרטיות' לדחות את הצעת המזיק להביא רופא בחינם וכדו' ואינה דוחה שהברירה מצויה ביד הניזק, הוא משום 'מידת סדום', שיאמר המזיק לניזק שלמרות שההחלטה הבסיסית מצויה ביד הניזק, במקרה זה שהמזיק יכול לרפאות הניזק בעצמו או להביא רופא בחינם, התעקשותו של הניזק לקבל ממון ולשלם לרופא אחר היא 'מידת סדום' כיון שיכול לקבל את אותו שרות מהמזיק עצמו או מהרופא שירפאו בחינם, וכיוון שהתעקשות הניזק היא מידת סדום יכול המזיק לכוף הניזק להסכים להצעתו לולי החששות ה'פרטיות' שמזכירה הגמרא שהחולה צריך נחת רוח מהרופא ורופא בחינם אינו מרפא באיכות רגילה. לפי ההסבר הזה עולה מהגמרא שלמרות שההחלטה מצויה ביד הניזק להחליט איך להתרפא, אם המזיק מציע לו הצעה שאיכותה שווה לטיפול רגיל, הוא יכול לכוף את הניזק משום מידת סדום. ולפי זה היה מקום לשקול את הצעת האלמנה שבניה יעשו את מלאכת התיקון, אלא שטענות הניזק שהאיכות אינו באותו שווי, ושזמני העבודה של הבנים אינם מתאימים להם גורמת לכך שהסירוב להצעה שלה אינה מידת סדום. הרב מרדכי גרוס.