שאלה: אמונה: יש לי שתי שאלות שארצה לקבל מהן תשובות. אתחיל מהקצרה יותר: אלוהים ברא לאדם עורלה, אך ציווה להוריד אותה בברית מילה. מחקרים מראים כי העורלה מהווה תפקיד חשוב בהנאה המינית. אבל נניח שהעורלה אכן מזיקה וגורמת למחלות מין (ישנם פתרונות גם לזה) מדוע הוא ברא לנו אותה? מדוע שאלוהים יברא לאדם איבר שהוא אינו נחוץ? שאלב שנייה: אני נולדתי בבית חילוני מאז שאני זוכר את עצמי. מגיל 0 חונכץי לחיות בדרך חיים שאני תלויה בספר חוקים שנקרא התנ"ך. מדוע דרכי אינה נכונה? מדוע איני צריך להינות מהחיים החד פעמיים שקיבלתי בעולם הזה? לפי אנשים מאמינים ואף רבנים דרכי תוביל אותי לגיהנום של חיי נצח, אפילו שבדיעבד לא עשיתי שום פשע שראוי לעונש כזה. ברגע שאני מקיים דרך ארץ אני לא פוגע באף אחד ובכל זאת אני ראוי לקבל עונש כה נוראי?
תשובה: לשתי שאלותיך יש תשובה אחת. אבל היא קצת עמוקה. הקב"ה ברא עולם חסר ומטרת הבריאה היא לחולל בעולם תהליך תיקון והשתלמות. החוקים בתנ"ך הם החלק המעשי החיצוני שלו. החלק הפנימי של התנ"ך הוא המטען הרעיוני שלו, שהוא גם ההסבר לחוקי התנ"ך: יש לעם ישראל תפקיד בעולם - להיות ממלכת כהנים וגוי קדוש. להיות דוגמה והדרכה לכל העולם במגמת תיקון העולם. היתרון של עם ישראל שהם שותפים מובילים בתיקון העולם. אחד הביטויים לכך - זה התיקון של הסרת הערלה. תורת ישראל על מצוותיה וערכיה מכוונת את עם ישראל בפרט ואת כל בני האדם בכלל למגמת התיקון המתמשכת. ישעיהו הנביא תאר את המצב הטוב שאליו אנו חותרים: בפרק ב  הוא מתאר את ה של אחרית הימים: ב) והיה באחרית הימים נכון יהיה הר בית יהוה בראש ההרים ונשא מגבעות ונהרו אליו כל הגוים ג) והלכו עמים רבים ואמרו לכו ונעלה אל הר יהוה אל בית אלהי יעקב וירנו מדרכיו ונלכה בארחתיו כי מציון תצא תורה ודבר יהוה מירושלם ד) ושפט בין הגוים והוכיח לעמים רבים וכתתו חרבותם לאתים וחניתותיהם למזמרות לא ישא גוי אל גוי חרב ולא ילמדו עוד מלחמה בפרק יא מתאר ישעיהו את התיקון העולמי של מלך המשיח - אפילו בין החיות: א) ויצא חטר מגזע ישי ונצר משרשיו יפרה ב) ונחה עליו רוח יהוה רוח חכמה ובינה רוח עצה וגבורה רוח דעת ויראת יהוה ג) והריחו ביראת יהוה ולא למראה עיניו ישפוט ולא למשמע אזניו יוכיח ד) ושפט בצדק דלים והוכיח במישור לענוי ארץ והכה ארץ בשבט פיו וברוח שפתיו ימית רשע ה) והיה צדק אזור מתניו והאמונה אזור חלציו ו) וגר זאב עם כבש ונמר עם גדי ירבץ ועגל וכפיר ומריא יחדו ונער קטן נהג בם ז) ופרה ודב תרעינה יחדו ירבצו ילדיהן ואריה כבקר יאכל תבן ח) ושעשע יונק על חר פתן ועל מאורת צפעוני גמול ידו הדה ט) לא ירעו ולא ישחיתו בכל הר קדשי כי מלאה הארץ דעה את יהוה כמים לים מכסים י) והיה ביום ההוא שרש ישי אשר עמד לנס עמים אליו גוים ידרשו והיתה מנחתו כבוד התיקון הזה איננו רק התקדמות מעשית, עקרו הוא תיקון רוחני:  מלאה הארץ דעה את יהוה כמים לים מכסים  באשר להנאה מהחיים - לכל אחד יש הנאה משלו לפי מדרגתו: ילד בן חמש יאמר לך שהוא נהנה לשחק בבוץ והוא לא מבין מדוע מכריחים אותו ללכת לבית ספר וללמוד לקרוא. נער בן 14 יאמר לך שהוא נהנה לראות סרטים ומדוע מכריחים אותו ללמוד אנגלית וחשבון - מדוע מאיימים עליו שלא יצליח בבגרות. מי שלומד ומקיים את תורת ישראל מרגיש שהוא נהנה מאוד ללמוד תורה, הוא מאושר להתפלל, ושמח לשמור שבת. צריך להיות במדרגה רוחנית נאותה כדי לחוש זאת. הסיפור על גיהינום הוא סיפור ילדותי שמספרים אותו למי שנמצא במדרגה ילדותית. הגיהינום האמתי הוא מצבה הרוחני של נשמה עלובה ומצומקת שלא הביאה לידי ביטוי את יכולותיה הרוחניות. אדם שעסוק רק בהנאות הגוף שלו - לאכול ולשתות, להיות עשיר ומפונק. אדם כזה לא משתתף בתכלית תיקון העולם, לא מתקדם ברוחניותו. זו החמצת החיים, אבדן הנשמה שמבינים אותה ביום המוות - זה הגיהינום האמתי.