שאלה: מוטיבציה והשקעה בלימוד: קודם כל רציתי להודות לכם על האתר המדהים שלכם, ועל עבודת הקודש שאתם עושים! הוא תרם לי כ כ הרבה,ומאוד עזר לי ברגעים קשים. אני כבר שנה במהלך תהליך של התחזקות. ואני מרגישה שהרצון ללמוד עוד ועוד, והמחשבה על זה הולכים ודועכים. בחודשים באחרונים-אני פשוט לא זזה בכלום! נכנסתי לתוך מעטה כזה של אדישות. כמו שאני מכירה את עצמי- אני מתייאשת די בקלות. ואני ממש מפחדת שעכשיו אני אתחיל לשקוע. (או שעולים למעלה או שיורדים למטה.) אשמח אם תוכלו לעזור לי להחזיר לעצמי את המוטיבציה להשקיע בלימוד. :)
תשובה: לך יקרה! קודם כל. אשרייך! חתיכת דבר זה לעשות תהליך של התחזקות! זה משהו מאוד מיוחד, משמעותי, ומעורר מלא הערכה! את יודעת. כמו תמיד, כשמדובר בדבר יקר ואמיתי, נדרש מהאדם לעמול בעקביות ובסבלנות כדי לרכוש אותו באמת. ובכלל, החיים עצמם מלאים בעליות וירידות. ישנם זמנים בהם אנחנו חדורי מוטיבציה, רואים את המטרות מול העיניים ועפים קדימה בהתמדה, בבערה. וישנם זמנים אחרים, שגרתיים יותר, בהם קצת מתעייפים ומשהו בתוכנו פחות בוער, פחות להוט על מה שהצבנו לעצמנו בתחילת הדרך. וזה טבעי לחלוטין ואפילו בריא. ואם היית מספרת לי אחרת, הייתי קצת דואגת עלייך. אנחנו בנויים מהתנועתיות הזאת של אחורה וקדימה. (בעומק- קוראים לזה גם רצוא ושוב.), ואם אדם עומד בטוטאליות על קוטב אחד ונתון ברוב הזמן על מתח גבוה של עבודה, יש בזה משהו קצת לא תקין. דווקא הדינאמיות, העליות והירידות בדרך, העייפות מעט וההתעוררות שבאה אחריה - הם חלק מהכוחות שמפעילים בתוכנו את האנרגיות והתנועתיות לצעוד קדימה, לבנות קומה מעל קומה מתוך סבלנות, בתהליך אמיתי, ובקצב שמותאם להלך הנפש הטבעי שלנו. בעינייך זה אולי נתפס כמו נסיגה או דעיכה,  אדישות  קראת לזה. אבל מעצם השאלה שלך מרגישים שיש כאן משהו אחר! יש כאן חיפוש ובירור שמשקפים רצון פנימי גדול בתוכך להמשיך ולהתקדם, ללמוד, לגדול, ולבנות יסודות טובים בקצב הנכון. לפעמים ההגדרה של  התחזקות  מצטיירת לנו כמשהו מושלם כזה שעם הזמן רק הולך ומתגבר, הולך ומתגבר ללא שום נסיגה בדרך. אבל האמת היא אחרת. בחיים בכלל ובעניינים של עבודת ה  בפרט, מתרחש תהליך תמידי שאין לו אף פעם סוף, שהוא עד אינסוף. תהליך מורכב שיש בו גם עליות גם ירידות גם עצירות, גם שהייה. לפעמים אולי צריכים קצת זמן להתבשלות בדרך, לעיכול פנימי, לעיבוד של מה שכבר למדנו. ואחרי זמן מסוים שוב מצליחים לאסוף את עצמנו בתנופה קדימה ולתפוס מוטיבציה לעוד עליה טובה. אז בשלב הראשוני אין לך מה לחשוש מהמצב הקיים, רק להיות ערנית ומודעת אליו ולהבין שהוא טבעי לגמרי וחלק מכל התמונה הרחבה. עכשיו, יש כמה דברים שבכל זאת אפשרי לעשות: (נכתוב את זה בנקודות כדי שיהיה מסודר יותר:) -קודם כל כדאי להפנים שהתקדמות לא נמדדת רק בלימוד. הלימוד הוא חשוב ונצרך, אבל מעבר אליו קיים פועל יוצא שהוא בעצם - מה אני לוקחת מכל מה שלמדתי לחיי המעשה. -מתוך זה כדאי וחשוב לשים לב לרבדים נוספים בחייך, לראות איפה את עומדת בהם ובמה אפשר להוסיף טוב. למשל: איך אני מתנהגת מתנהלת סתם ככה ביום יום? מה היחס שלי לאחרים? איך אני עובדת על המידות שלי? איזה תכונה טובה יש בי שאיתה אני יכולה לפרוץ קדימה? באילו תחומים נוספים אני מעוניינת ויכולה לתרום מעצמי ומהכישורים שלי? - אפשר לנסות למצוא כל מיני פעולות קטנות שיעזרו לעורר את הלב שוב. (וכמובן, כל אחד ומה שתופס אותו ומתאים לו.) לנסות להיזכר איפה התחלת ולאן בתחילת הדרך רצית להגיע. לצייר לך את זה בראש, אפילו רק בכדי לרענן מעט, להעלות מחדש את הרצון. (את יכולה לכתוב לעצמך מחדש דף עם נקודות שבהן התקדמת ועם רצונות שיש בך עדיין. מה את רוצה לשמר, מה לשפר. ) לחשוב על איפה את רוצה לראות את עצמך בעוד חודש? שנה? מה החלומות שלך? לאן את רוצה להגיע בנפש בפנים? מה הערכים שחשובים לך? ובדר"כ כשמרוממים את המבט, משהו בכאן ועכשיו מתנער מהאדישות ומצליח לקבל מוטיבציה חדשה. -כדאי לחפש בכל זאת איזה לימוד מינימלי שאת כן יכולה לעמוד בו, משהו שידבר אלייך, יחזק וירומם אפילו אם הוא קטן. שיהיה קטן וטוב. אפשר לחפש משהו חדש שעוד לא נגעת בו, כיוון של לימוד אחר שאולי כרגע יתאים לך יותר. לפעמים מה שענה בעבר על צרכים מסוימים משתנה (כי את משתנה, מתפתחת, וגדלה.) וצריך למצוא משהו אחר שיענה על הצרכים החדשים. -אפשר ליזום לימוד עם חברה אישה מסויימת שאת מעריכה ורוצה ללמוד ביחד איתה או אולי ללכת לשיעור מסוים שיעניין אותך. -את יכולה לכתוב לעצמך איזה פתק מעל המיטה של אמירה מחזקת, משהו שנוגע בך בימים האלו ויכול לעורר את הלב ואת הרצונות לשוב ולהיות נוכחים בך. -וגם, לשאול את עצמך   האם באמת מה שעולה בי זה ייאוש? אם כן, מה גורם לו לעלות? ואל מולו- הכי חשוב- מה את עונה לו? ליצור קולות אחרים בתוכך, קולות חיוביים שידרבנו ויתנו כוח להיזכר במה שאת באמת רוצה להיות. והכי חשוב- תשמחי על כל מה שכן אספת ועל מה שהתקדמת כבר, תדעי לטפוח לעצמך על השכם על העבודה שעשית עם עצמך עד לכאן, תראי בעצמך נקודות של טוב ותזכירי לעצמך את הכוחות שיש בך. מתוך שמחה משהו בלב נפתח ומאליו מקבל כוח להתחדש ולהתקדם לעוד כברת דרך נוספת. ישר כוח עצום על הכל, אם את תרצי, המייל שלי פתוח בפנייך בשמחה! הרבה טוב ואור, מיכל יסכה. Michal66n gmail.com