Riksdag
2003-03-26

När vi inte har en rörlig valuta som ger flexibilitet måste arbetsmarknaden göra det. Vi vet att anpassningsbördan kommer att läggas på löntagarna och på företagen. Vid en kostnadskris - det kommer, det vet vi - måste vi om vi är med i EMU få ned kostnaden på produktion för att upprätthålla vår konkurrenskraft. Vi har alltså ingen rörlighet i värdet på valutan utan vi måste nominellt få ned kostnaderna på det som vi producerar, till exempel genom att sänka löner. Om vi ska undvika massarbetslöshet måste vi därtill ha en arbetskraft som är geografiskt rörlig på ett helt annat sätt än i dag. Vi minns Göran Perssons berömda uttalande när han säger att EMU fungerar först den dag då en finsk skogsarbetare är beredd att ta ett jobb på en portugisisk vingård. EMU handlar precis om det som Göran Persson säger: geografisk rörlighet, att kunna sänka löner eftersom vi annars riskerar att slå ut viktig exportindustri. Hur gör man det? Vilka instrument måste man ta till för att kunna sänka löner och få arbetskraften att flytta?