Riksdag
1993-03-17

Statistiken säger att om man tar ett par tusenlappar i månaden från exempelvis oss riksdagsledamöter, med de lönenivåer som vi har, minskar vi genomsnittligt vårt sparande. Vi har i dag ett mycket stort överskottssparande i vårt land. Om man däremot ger inkomstförstärkningar till människor med låga inkomster, t.ex. om man förstärker de arbetslösas och låginkomstpensionärernas inkomster, använder dessa inkomsttillskottet till konsumtion. Det innebär att en ren omfördelning som inte försvagar statsfinansierna är en bra åtgärd mot arbetslösheten. Jag lyssnade med spänning när Allan Larsson för en stund sedan sade att han nu skulle tala om vilka långsiktiga besparingsförslag som Socialdemokraterna har. Jag skall försöka låta bli att vara elak, men jag kunde inte underlåta att tänka på en rysk professor, som jag hörde hålla ett föredrag på den gamla sovjetiska tiden. Han fick frågan vad som var målsättningen för den ekonomiska politiken i Sovjetunionen. Han sade: Vi maximerar produktionen och minimerar kostnaderna, och vi maximerar lönerna och maximerar välfärden. Han såg sedan mycket nöjd ut och kunde inte riktigt förstå varför vi såg skeptiska ut.