Riksdag
2004-12-08

Fru talman! Vi ska inte ha en historiediskussion om åren 1989 och 1990 när sysselsättningen började rasa under socialdemokratisk ledning. Sedan var det en djup lågkonjunktur i omvärlden och besvärliga inhemska problem. Vi kan diskutera den saken länge och väl. Jag har stor respekt för många tuffa beslut som Socialdemokraterna fattade under 90-talet i saneringsarbetet. Det var också många tuffa beslut som fattades av den borgerliga regeringen. Men de senaste åren kan man inte skylla på de sakerna. De senaste åren har vi haft både högkonjunktur och lågkonjunktur. Vi är inne i mer normala konjunktursvängningar. Ändå har vi 8 % öppen arbetslöshet och människor i åtgärder, och Anders Karlsson är ganska nöjd. Han säger att arbetarrörelsen alltid har kämpat för full sysselsättning. Har är kanske det rätta ordet. Men kämpar man verkligen genuint för det i dag? Eller är man nöjd? Har man vant sig på något sätt vid siffrorna? Jag är orolig för att det är så. Är det inte så att man nu börjar söka syndabockar utanför eget hus?