Riksdag
1998-03-18

Fru talman! Majléne Westerlund Panke talade om kvalitet och kvantitet i utbildningen, däremot inte så mycket om utbildning efter behov. När det t.ex. gäller läkarutbildningen kan vi ganska hyggligt beräkna vilket behov vi har framöver. Men det finns många andra områden där vi i dag inte vet något om behoven och alltså måste vara beredda på det oväntade och det oplanerade. Därför har vi i Folkpartiet tagit upp det här med pensions- och utbildningskonton. Jag skulle vilja ha en kommentar om hur socialdemokraterna tänker sig att möta de här oförutsedda utbildningsbehoven. Britt-Marie Danestig tog upp frågan om CSN, och jag tror tyvärr inte att vi kommer längre i den. Sedan var det forskningens frihet. Jodå, det är väldigt bra att vi har offentliga medel. Men de klarar ju bara att bekosta en ringa del av alla de forskningsprojekt av hög kvalitet som det ansöks för. I Kvinnooch jämställdhetsforskningskommittén, som jag är ordförande för, kan vi dela ut medel i 10 % av ansökningarna, och det finns många andra bra. Då är det för väl att det också finns en del privata fonder som man kan söka i. Vad vi gör nu är att analysera vad som har hänt med alla goda idéer som inte har fått några pengar. Jag undrar om Majléne Westerlund Panke har några idéer om hur vi kan öka friheten i forskningen med tanke på de här icke tillgodosedda forskningsidéerna.