Riksdag
1991-05-15

Den skulle nämligen kräva ständigt stigande skattekvoter, något som inte är möjligt i ett land som redan har en av världens högsta skattekvoter. En ytterligare negativ faktor för den offentliga tjänsteproduktionen är att det är mycket svårare att öka produktiviteten för personliga tjänster som omsorg om barn, gamla, sjuka och handikappade än i t.ex. varuproduktionen där arbetskraft kan ersättas med maskiner. Om de som arbetar i de här sektorerna, trots en lägre produktivitetsökning, skall ha samma löneutveckling som anställda i varuproduktionen, kommer de relativa kostnaderna för offentliga tjänster att hela tiden stiga. Även detta pressar skattekvoten uppåt. Sammantaget innebär de här faktorerna att ekonomin, med nuvarande utformning av de offentliga systemen, måste växa med ungefär 2 % om året, för att man skall kunna bibehålla ungefär oförändrad standard inom offentlig tjänsteproduktion och transfereringar. Inom denna ram måste dessutom, med nuvarande finansieringslösningar, den privata konsumtionen växa snabbare än den offentliga, om inte skattekvoten skall öka, och det är ju ekologiskt orimligt.