Riksdag
2005-04-06

Jag och Kristdemokraterna anser att risken inte är att någon för mycket får stanna utan att människor tvingas leva i fortsatt ovisshet och otrygghet. Därför är priset för en nollställning acceptabelt. Alternativet är det inte. Statsrådet har lovat att flyktingbegreppet ska vidgas till att omfatta förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning. Det är bra. Det har vi kristdemokrater föreslagit länge. Vittnesskyddet ska stärkas. Det är också bra. Men jag är nu nyfiken på vad som ryms i det som statsrådet Barbro Holmberg yttrade i en debatt här i kammaren så sent som i måndags. Då sade hon att åtgärder planeras för att stärka asylsökande barns ställning. Vad innebär det? Kan de apatiska barnen finna hopp i den formuleringen? Det är knappast något som engagerar människor så djupt som när barn far illa i vårt samhälle. Och de gör det ofta som följd av vuxnas och samhällets beslut eller icke-beslut. Nu finns det ett antal barn i vårt eget land som bokstavligen svävar i livsfara. Det är kanske så många som 150 barn. Diagnosen är depressiv devitalisering.