Folketing
2010-05-18

At den fornødne vilje til reformer af såvel Rådet som domstolen heldigvis findes på højeste niveau i selve Europarådet har i det forgangne år fremgået tydeligt af såvel de skiftende formandskaber som den nye generalsekretær, nordmanden Thorbjørn Jaglands, udmeldinger og visioner. Vi kan ikke andet end at bifalde dette, da sådanne reformer kan være med til at fremtidssikre begge organisationer og gøre dem til endnu mere effektive vagthunde for demokrati og menneskerettigheder i det unikke fællesskab af såvel EU- og ikke EU-lande, som Europarådet nu engang er. En begivenhed, der mere end noget andet har hjulpet dette fællesskab på rette vej i året, der er gået, er Ruslands længe ventede ratificering af protokol 14 til den europæiske menneskerettighedskonvention. Reformen er den højest betydningsfulde af den dybt overbelastede Europæiske Menneskerettighedsdomstol og har gennem længere tid været yderst tiltrængt. Til illustration er jeg nødt til at fremhæve nogle tal fra udenrigsministerens redegørelse, nemlig den 17,3 pct.s stigning i sagsbyrden, som domstolen oplevede fra 2000 til 2009, hvor antallet af sager steg fra godt 119.000 til over 139.000.