Riksdag
2008-11-27

Fru talman! Det måste väl ändå framstå som relativt naturligt att frågor om arbetsmarknad och ekonomisk politik hanteras av finansministern. Jag har lite svårt att tycka att det skulle vara någon underlighet i detta. Sverige har en aktiv arbetsmarknadspolitik. Den har vi förstärkt. Det handlar om att vi har sett till att a-kassan har blivit en omställningsförsäkring. Det handlar om att vi har fått en logik i Arbetsförmedlingens organisation. Det handlar om att vi har nystartsjobben på plats. Det handlar om att jobb- och utvecklingsgarantin gör att vi har breda insatser för dem som står längst från arbetsmarknaden. Nu har vi en lågkonjunktur. Då måste vi jobba med aktiveringsåtgärder. Då är det alldeles självklart att vi måste återkomma och titta på vad som behöver göras på det området. Men i den diskussionen får vi inte glömma bort att läget på arbetsmarknaden i ett viktigt avseende skiljer sig från tidigare situationer: Vi har fått ett tillskott med avtal mellan Svenskt Näringsliv och LO, där man från företagens och de fackliga organisationernas sida har möjlighet att ta större ansvar för att hjälpa människor tillbaka så snabbt som möjligt. Jag måste säga att vi välkomnar att vi har ett sådant förhållande. Anslag till högre utbildning