Riksdag
1995-06-14

Konjunkturinstitutet har lämnat ifrån sig ett alternativt scenario, som visar precis detta. Tillväxten är nyckeln till om politiken skall leda till framgång eller misslyckande. KI beskriver detta alternativ som en förlängning av dagens situation ytterligare några år. KI har lagt in vad de själva kallar "en mer normal konjunktursvacka" 1997 och 1998 - inget anmärkningsvärt, inga minskningar, utan bara en normal konjunktursvacka. I genomsnitt för 1990-talet blir tillväxten då några tiondelar lägre än vad regeringen räknar med, och det kan ju synas vara en ganska liten förändring. Men resultatet blir alarmerande. Den öppna arbetslösheten ligger kvar på 7,5 % ännu vid sekelskiftet. Inflationsmålet överskrids tre år i rad. Statsskulden blir väsentligt större och skulden enligt konvergenskriterierna ligger kvar på 85 % tre år i rad, 1997, 1998 och 1999. Jag hoppas att det inte går som i KI:s alternativkalkyl. Men uppenbart är att alla prognoser är väldigt känsliga för tillväxten, även för små förändringar i tillväxten. Regeringen måste väl i all sin dar ha ambitionen att det skall gå något bättre även än huvudscenariot och de egna prognoserna.