Riksdag
2004-05-13

Varannan gymnasierektor har personlig erfarenhet av elever som försöker begå självmord. Trots detta är det ovanligt att skolpersonalen får lära sig att upptäcka ungdomar som befinner sig i riskzonen. Vi anser att skolpersonalen borde få mera utbildning i att upptäcka och hantera de signaler som kan tyda på att någon är trött på att leva. Det är också viktigt att skolpersonalen får utbildning i att hantera de sorgereaktioner som finns kvar en lång tid efter att någon i skolan inte har orkat leva vidare. Där finns känslor av skuld, och tanken: Hur ska vi kunna gå vidare trots det svåraste svåra? Herr talman! I utskottsbetänkandet hänvisas till folkhälsoministerns svar i en interpellationsdebatt om självmord. Här nämns om WHO:s stödmaterial för självmordsprevention, hälsoundervisning och stärkt stöd till barn och ungdomar med psykisk ohälsa. Det är bra saker som tas upp, men jag saknar ett erkännande av en oerhört viktig resurs i detta sammanhang, nämligen SPES, Riksorganisationen för suicidprevention och efterlevandes stöd.