Riksdag
2000-06-08

Herr talman! Jag vill svara Åsa Fritjofsson att brådskan i denna situation var så påtaglig. Det har noggrant redogjorts för att det bara var under natten som man hade möjlighet att ta eventuella kontakter, vilket man bedömde som praktiskt ogenomförbart. Och det tycker jag är fullt begripligt. Och intellektuellt är det helt förståeligt att man gjorde en sådan bedömning att brådskan var avgörande. Den andra frågan, om att man inte hade en tanke på att ta kontakt, är naturligtvis besvärande. Och det har ju de utfrågade också tillstått. De har sagt att de naturligtvis skulle ha tänkt på det men att det var ett så högt uppskruvat tempo och att de avkrävdes ett besked. De har också sagt att det utrymme som finns i författningen gör att de har följt grundlagens föresatser också.