Riksdag
2005-10-13

Fru talman! Ett samhälle tillgängligt för alla, det låter så självklart. Men tyvärr har vi lång väg kvar för att uppnå detta mål. För fem år sedan antogs en nationell handlingsplan för att vi skulle få ett tillgängligt samhälle för alla, oavsett funktionshinder. Detta mål skulle nås 2010. En hel del har gjorts för att infria målet, men det går för långsamt, och mycket återstår att göra. I en undersökning av funktionshindrades levnadsvillkor läser vi om hur många upplever ohälsa och utanförskap. Färre funktionshindrade arbetar än svenskar i allmänhet. Otillgängligheten i det offentliga rummet är omfattande och tillgången på hjälpmedel starkt begränsad. Låt mig ta fram några exempel. Jag tänker på de döva där en skriande brist på tolkar gör att många avstår från att beställa tolk, för de vet att de inte får någon. Jag tänker på de synskadade där tre fjärdedelar är beroende av någon anhörig eller bekant för att klara sitt vardagsliv. Endast en fjärdedel får hjälp av kommunen. Jag tänker på de rörelsehindrade som har svårt att besöka viktiga myndigheter och institutioner.