Riksdag
2007-02-22

Herr talman! Vi har alla på sista tiden kunnat läsa hur få det är inom äldreomsorgen som har en riktig grundutbildning för det viktiga yrke som de ska fungera i, fyra av tio enligt Socialstyrelsens rapport. Det är förstås väldigt oroande. Samtidigt gör nu regeringen allt man kan för att minska vård- och omsorgsutbildningen, i synnerhet för de vuxna som är beredda att gå in i omsorgsutbildning. Runt om i hela Sverige kan vi läsa om hur förtvivlade människor får avbryta den utbildning som redan är påbörjad eller att de får besked om att den helt enkelt ställs in. En av dem, Inger, blev arbetslös när industrin på orten lades ned, och efter många vikariat och korta anställningar tyckte hon att hon äntligen hade fått en ny chans i livet. Hon skulle gå en omvårdnadsutbildning. Men den utbildningen och tusentals andra lades ned. Vad vill statsministern ge för besked till Inger och många andra i hennes situation? Är det för mycket begärt att få en sådan andra chans i livet?