Riksdag
1997-10-09

Älgar springer faktiskt över andra vägar än dem där det står varningstecken. Ibland är vi inte riktigt på vår vakt när vi talar i mobiltelefon eller har bråkande ungar i baksätet. Dimma och brådska är inte heller någon bra kombination i trafiken. Vi har dålig skyltning, vi kan ha fel på vindrutetorkare, på ljuset, tjälskott förekommer, lekande barn. Det finns alltså tusen och tusen oförutsedda händelser som orsakar de här trafikolyckorna. Det nollvisionen handlar om är alltså att för det första göra de här misstagen så små och obetydliga som möjligt, dvs. förebygga olyckor. Om olyckan trots allt inträffar skall man för det andra ha en trafikapparat som är så utformad att man kan förebygga de skador som uppträder. Om olyckan ändå inträffar skall det för det tredje finnas personal som på ett snabbt och professionellt sätt kan ta hand om de skadade. Vägverket, som ligger bakom nollvisionen, tycker att det här är en lönsam investering. Man räknar med att trafikskadorna i dag kostar 20 miljarder kronor.