Riksdag
1992-10-14

Herr talman! Vi har i den här debatten flyktigt berört sjukvårdskostnaderna. De är ett stort problem i de flesta länder. På olika sätt, genom skatter eller genom avdrag, drabbar de i slutänden alltid skattebetalarna. Ökningen i Sverige har dämpats på senare år, men 1970--1985 ökade faktiskt ingen sektor så kraftigt, nämligen med 135 % i reala termer. Orsakerna till detta är många. En är den förändrade åldersstrukturen. En annan är den nya teknik som har kommit fram. Men det finns också politiskt påverkbara faktorer som påverkar kostnaderna för sjukvården. I Sverige har vi under socialdemokratins tid försökt att få kostnadskontroll genom att begränsa utbudet, dvs. genom att tillämpa köerna. Det är inte något särskilt bra system för kostnadskontroll. Att medlen kommer från en mellanhand är alltid kostnadsdrivande. Såväl konsument som producent kan förenas om att mjölka den mellanhand som betalar ut pengarna. Det är speciellt aktuellt på sjukvårdsområdet med hänsyn till den kunskapsdifferens som föreligger mellan konsument och producent. En vara som har ett lågt pris överkonsumeras alltid.