Riksdag
1996-12-06

Fru talman! Jag tackar statsrådet Östros för svaret på min interpellation. Jag kan inte påstå att jag är fullt nöjd med svaret, men det andas ändå en vilja och eftersträvan att nå enighet mellan EU:s medlemsstater. Som jag har angivit i min interpellation, är befolkningen på ömse sidor om den svensk-finska gränsen minst sagt upprörd över förbudet av röd diesel. I Tornedalen känner man sig grundlurad av alla oss som pläderade för ett svenskt medlemskap i EU och den inre marknadens fördelar. Hindren för fri rörlighet av varor, personer, tjänster och kapital mellan medlemsländerna skulle avskaffas. Den svenska särlagstiftningen har i stället skapat fler och högre hinder än vad som gällde före EU-medlemskapet. Jag förstår deras upprördhet och delar deras uppfattning, eftersom samma lagstiftning inte gäller på ömse sidor om gränsen. Statsrådet säger i svaret att enligt gemenskapsrättens huvudregel skall bränsle beskattas i den medlemsstat där det förbrukas. Det kan så vara, men detta gäller nu ett förbud. Även om man ser till beskattningen, finns det ändå vissa skiljelinjer.