Riksdag
1997-12-02

Det bär mig emot att leva i ett samhälle där principer och regelverk hänsynslöst kör över människor och där jag själv sitter nedtryckt i ett hörn av vardagsrummet och bevittnar vad som händer i Sverige. Varför har vårt samhälle hårdnat så till den grad att jag skall behöva se och känna era tårar och er förtvivlan genom en TV-apparat? Varför får du, Blas, inte ha rätt att visa din rädsla, och varför skall du behöva ta ansvar för din mor, som lider av att inte veta var och hur hon skall kunna ta hand om sina barn? Varför får du, Antonella, inte känna glädjen av en trygg framtid här, där du kan växa upp med vänner och kamrater, gå i skola och känna att livet leker? Antonella! Dina tårar är bitterljuva. Ljuva därför att de gör mitt hjärta mjukt och ömmande för dig och din familj, för alla dem som kommit till vårt land inte för att de ville det utan därför att ondskan tvingat dem att fly från deras nära och kära.