Riksdag
1991-05-30

Man har ifrågasatt resurstilldelning, man har ifrågasatt huvudmannaskap, man har ifrågasatt kompetens och allt möjligt. Rättspsykiatrin har levt oroligt. Det har inte varit någon bra arbetsmiljö för dem som har arbetat inom rättspsykiatrin, framför allt under 80-talet. På sistone har det kommit upp att kliniker skall läggas ned, men konsekvenserna är otillräckligt belysta. Vi tycker att när det gäller rättspsykiatrin borde man ha gjort en förutsättningslös utredning. Vi har också kommit fram till att tycka att huvudmannaskapet skall ligga kvar hos staten, liksom genomförandet av undersökningarna. Från början såg vi väl positivt på tanken på en överföring till landstingen. Men när vi sedan under 80-talets senare hälft bevittnade de problem man mötte i förhandlingarna mellan landsting och stat och de nackdelar i rättssäkerhetsavseende som vi har funnit med en sådan överföring har vi kommit fram till att huvudmannaskapet bör förbli statligt. Enligt den i propositionen föreslagna ordningen kan en läkare som företar den rättspsykiatriska undersökningen också komma att bli ansvarig för vården. Vidare kan landstingen ekonomiskt komma att påverkas av utredningens resultat och kvalitet. Det tycker vi känns oroande.