Riksdag
2004-04-21

Har antalet missioner och missionernas längd betydelse för kostnadseffektiviteten och för Sveriges inflytande? Vilka av våra förband är mest efterfrågade och hur ska de sättas samman? När vi väljer ett, vad väljer vi då bort? Bristen på framförhållning, som revisorerna påtalat, och avsaknaden av en nationell strategi för våra internationella insatser är tydliga. Bilden av ryckighet och resurssplittring är påfallande. Just nu släpper vi utan att bli avlösta ansvaret för den flygplats i Kongo som vi tog över förra året. Samtidigt som vi tidigare i vår etablerade oss i Liberia avvecklade vi den pågående insatsen i Afghanistan. Om en vecka samlas utskottet dock för att ta ställning till en eventuellt ny insats i Afghanistan. Det är fram och tillbaka, fram och tillbaka. Så här kan vi inte hålla på. Frånvaron av övergripande och långsiktigt tänkande inom det kanske viktigaste verksamhetsområdet inger inte förtroende. Ytterst är oförmågan att få valuta för våra insatser internationellt ett svek mot alla de människor som behöver vår hjälp. Jag yrkar bifall också till reservation nr 6.