Poslanecká sněmovna
2004-03-24

Poslanec Oldřich Vojíř Děkuji pane předsedající Vážené dámy vážení pánové když se tato norma projednávala i v hospodářském výboru jehož jsem členem tak jsme se dostali do situace a dnes i mí předřečníci tuto situaci popisují kdy je zřejmé že důvodem proč asi takováto norma vznikla je ta zkušenost a řekl bych spíše negativní zkušenost že existují určité osoby či sdružení které díky svému přesvědčení si nepřejí dálnice nepřejí si rychlostní komunikace nepřejí si možná ani železniční koridory A tak využívají ustanovení platných zákonů ať už stavebního zákona nebo zákona o ochraně přírody případně samozřejmě logicky toho nejvyššího zákona a to je ústava která zaručuje nedotknutelnost soukromého majetku A já si myslím že je to věc velmi problematická protože na druhé straně existuje logický požadavek a logická potřeba především výrobců obchodníků ale nakonec i občanů samotných nebo většiny občanů kteří např dojíždějí za prací či za obchodem z jednoho města do druhého že potřebují rychlé kvalitní spojení mezi těmito městy A rychlé a kvalitní spojení prokazatelně zaručují dálnice rychlostní komunikace či případně rychlostní koridory železniční To je zjevné Jak se s takovýmito protiklady ovšem vyrovnat Má se skutečně přijmout zákon který pouze části vyjmenovaných staveb o kterých jsem se zmínil upřednostní a upřednostní je v podstatě tak že s jistou nadsázkou lze říci že bude li takovýto zákon přijat tak bude nadřazen zákonu stavebnímu a zákonu o ochraně životního prostředí včetně zrychleného institutu vyvlastnění soukromého majetku A to je ten zákon ústavní kdy říkám že to je záležitost velmi citlivá Myslím si že návrh který zde už také padl a já se k němu přikláním je že skutečně se nalezly určité prvky které by měly být zobecněny a neměly by platit pouze pro liniové stavby ale měly by platit pro stavby obecně a tyto prvky by určitě měly být zužitkovány a měly by být zakomponovány do novely stavebního zákona To na straně jedné PČR PS 2002 2006 30 schůze část 47 24 3 2004 Na straně druhé musíme velmi pečlivě a velmi obezřetně nakládat s oním institutem vyvlastnění Já jsem si samozřejmě vědom toho že už dnes ve stavebním zákoně institut vyvlastnění za náhradu existuje Chci ale připomenout že např v SRN má li se některá liniová stavba postavit a má li dojít k vyvlastnění určitých částí pozemku tak o takové záležitosti prostě jedná vláda ať už spolková či zemská a dojde k tomu že vláda rozhodne o takovémto vyvlastnění a je tady určitá politická zodpovědnost To je podle mého názoru možné a myslím si že i naše ústava to takto může připouštět Samozřejmě vždycky platí že jde o vyvlastnění za náhradu není možné vyvlastnit bez náhrady Z tohoto pohledu je pak zřejmé že se nabízí otázka proč takovouto normu nebo lépe proč do oněch dvou norem o kterých jsem hovořil to znamená o stavebním zákonu a o zákonu o ochraně životního prostředí není implementováno to co je zde naznačeno To znamená proč se vláda tomu svým způsobem vyhnula dokonce vláda k první verzi dala negativní stanovisko Teprve k verzi druhé nebo chcete li ke komplexnímu pozměňovacímu návrhu vláda je již tolerantnější a v podstatě říká že si umí představit takovýto postup Doposud pokud jsem to nepřehlédl a diskusi sleduji celou od začátku mám pocit že ani jeden představitel vlády k této normě nevystoupil Neřekl co si o tomto zákonu myslí Já tím v žádném případě nechci brát pravomoc poslance který má jistě možnost předložit jakoukoliv novelu zákona ale takto složitá věc a takto citlivá věc si zaslouží stanovisko vlády a pozornost vlády Mě překvapuje že tomu tak skutečně doposud nebylo Pak se naskýtá závěrem jediná otázka Bojí se skutečně vláda tohoto zákona nechává to na poslancích aby jednou mohla říci až se ukáže že zákon nebyl šťastný že to nebyla vláda ale že to byla poslanecká iniciativa že to byli poslanci Já za sebe říkám a přiznávám že jsem už párkrát zažil že iniciativa poslanců byla sice jistě dobře míněna ale že výsledek byl někdy velmi tragický Děkuji za pozornost