Riksdag
1993-11-19

Herr talman! Jag är väl medveten om att vi inte kan diskutera ett enskilt fall här i kammaren. Men det fall som jag tog som utgångspunkt för min interpellation är bara ett exempel. Det är visserligen det mest drastiska och upprörande exemplet som vi på länge har sett här i landet, men det förekommer många andra fall och många situationer, där människor just i rädsla för att förlora sina jobb inte kan använda de demokratiska fri- och rättigheter som tillkommer dem enligt Sveriges grundlag. Det är då rimligt att man drar några slutsatser av rättsläget, om det är så, att en arbetsgivare enligt gällande lagstiftning kan göra sig av med en anställd för att denne anställde mån om miljön -- som i det här fallet -- har haft kritiska synpunkter på företagets miljöambitioner? Oavsett utgången av fallet i Arbetsdomstolen kommer detta företag aldrig att vara tvunget att återanställa personen, därför att man med ett skadestånd kan göra sig fri från den möjligheten. Vad drar man då för slutsats?