Riksdag
2003-11-26

Herr talman! Det går bokstavligt talat en röd tråd genom Gudrun Schymans anföranden, från det vid det här laget ganska ökända talibantalet till den här debatten: Män är alltid problemet, aldrig en del av lösningen. Män ska inte ses som en tillgång i jämställdhetsarbetet. När Gudrun Schyman pratar befinner sig männen alltid på andra sidan demarkationslinjen i förhållande till henne och Vänsterpartiet. Jämställdhet vid köksbordet, som Gudrun Schyman efterlyste tidigare, är en mycket intressant sak att diskutera. Varje gång vi moderater i den här kammaren har gjort försök att flytta beslut från det offentliga till människors köksbord har Vänsterpartiet motsatt sig det. Du har gjort det i debatter mot Carl Bildt, Bo Lundgren och Fredrik Reinfeldt. Du har gjort det på punkt efter punkt, Gudrun Schyman. När vi vill se skattereformer som syftar till att göra kvinnorna friare och ge dem större möjligheter att fatta beslut, då är ni emot. När vi vill ha en tydlig och klar linje för att underlätta för det kvinnliga småföretagandet, då säger ni nej. Och, inte minst, när vi vill ha fler poliser så att den misshandlade kvinnan faktiskt ska kunna få någon som kommer när hon ringer, då säger Vänsterpartiet här i kammaren att det är batongpolitik och motsätter sig det också. Någonstans måste man välja. Jag tycker att du i kväll har serverat oss retorik men inte särskilt mycket av realpolitik.