Riksdag
1993-05-05

Fru talman! Visst är det problem i stödområdena, Hans Andersson. Utskottsmajoriteten gör också detta konstaterande. Vi konstaterar att det tar lång tid att förändra attityder i stödområdena för att de regionalpolitiska satsningarna skall kunna slå igenom. Det är möjligen så att vi i södra Sverige är mer lättrörliga och har mer av entreprenörsanda. Vi kan därför snabbare se skiftningarna och möjligheterna i ett konjunkturomslag. Jag vet inte. Men jag är övertygad om att i kristider växer förmågan hos den enskilde personen att observera saker. Vi vill öppna möjligheten för denna förmåga med hjälp av avregleringar. Jag har full förståelse för att Hans Andersson inte kan se detta. Det är väl litet för mycket rödfärg på glasögonen. Anslagen är oförändrade. Vi har faktiskt inte råd med mera. Det är problemet. Det skulle vara väldigt intressant att få blåsa på ordentligt med anslagen. Men det är en kapacitetsfråga. Hur mycket klarar t.ex. AMS? När jag kom till utskottet talades det om att 4 %, kanske 5 %, var maximum. I dag är vi uppe i 5--6 % i insatser för de arbetslösa.