Folketing
2011-11-16

Jeg synes egentlig, det er muntert nok, at statsministeren, som jo trods alt også stadig væk er Socialdemokratiets formand, står og taler om, at nu skal vi gøre op med alle de der personsager, og det første, som hr. Magnus Heunicke griber til, når han får ordet, er at erindre om det, han kalder alle Venstrepersonsagerne. Her har hr. Magnus Heunicke jo også ført sig frem med alle mulige fedtede bilag, i den tid der var. Jeg vil sige, at for Venstres eget vedkommende har vi jo lært af vores fejl. Sådan er vi. Altså, jeg vil sige en ting: Hvis hr. Magnus Heunicke skal helt tilbage til Alberti for at stemple Venstre, så fint for mig. Det har jeg ingen problemer med. Men sagen er bare den, at der ud af den rigsretsafgørelse – som man kan mene om, hvad man vil, men det er dog et enestående retshistorisk dokument, som har virkning for fremtiden – foreligger en klar udtalelse om, at statsministeren, som sidder der, har en tilsynsforpligtelse over for sine ministre for at sikre, der ikke er noget galt. Jeg har bare tilladt mig at spørge: Har hun fulgt den? Og svaret var nej. Jeg har ikke helt besvaret spørgsmålet. Men tiden er ikke til det.