Riksdag
1992-11-19

Fru talman! Jag skall korta mitt anförande, eftersom jag i princip tog upp dessa frågor i ett tidigare anförande. Läget beträffande brottsligheten har inte blivit bättre efter det att de olika kommittéerna har gjort sina genomgångar och lagt fram sina betänkanden. Man måste komma ur den här onda cirkeln. Ju färre bovar som åtalas, desto mer ökar antalet brott, och om risken ökar att bli lagförd minskar antalet brott. Om inget radikalt görs innebär det att statsmakten med berått mod godtar att brottsligheten tar över. Som jag nämnde tidigare, har det goda samhället inte en chans att överleva. Det är modernt att göra konsekvensanalyser, och min analys av utskottets inställning till brottsligheten visar att brottsligheten kommer att främjas i vårt land. Annars skulle vi i denna kammare göra något åt förhållandena. Jag kan aldrig acceptera detta. Det är inte vi politiker som får ta ansvaret, utan det är brottsoffren, dvs. kvinnorna, barnen och pensionärerna. Det är hög tid att förtroendet för rättssamhället återupprättas och att en annan ordning införs när det gäller bevisprövningen. Man kanske skall låta den tilltalade få utredningsmöjligheter, så att han kan få hjälp med att få sin sak prövad. Därmed avslutar jag mitt anförande, och jag ber att få återkomma med repliker.