Folketing
2010-04-26

Både isolation og sengefiksering gør, at man ikke er social. Hvis man er fastspændt til sengen, betyder det, at man ligger inde på sit eget værelse, og hvis man er i et værelse, hvor man er lukket inde, er der heller ikke andre mennesker. Jeg ved fra nogle af patienterne, at de har godt af at komme ud og være sociale med nogle af de andre. Det at kunne sidde og drikke en kop kaffe, som man kan, når man har remmene på, gør, at de oplever, at de er mere sociale, de kommer i dialog med andre mennesker, og de får nogle stimuli. For nogle er det nok at sidde i samme rum; bare det at kunne se, at der er andre mennesker er nok. Vi ved jo fra fængslerne, at noget af det værste, man kan gøre, er at isolere folk. Hvordan kan det så være, at vi skal begynde at isolere patienterne? Derfor mener jeg også, at vi må spørge patienterne selv, hvad de har brug for. Nogle vil fortælle, at det at være isoleret er den værste straf, der findes. Jeg mener heller ikke, at vi bare skal se på én måde at gøre tingene på. Vi skal stadig væk tage ud og se, hvad man bruger andre steder, og hvad vi kan drage nytte af herhjemme.