Riksdag
1995-05-08

Att finansieringen inte medförde någon utgift för staten stämmer dock inte. När statens utgifter finansierades via kontokrediten var Riksbanken tvungen att dra in likviditet från banksystemet. Indirekt innebar detta förfarande att Riksbanken finansierade statens betalningar genom att dra in likviditet och betala ersättning till motparterna på marknaden. Skulle Riksbanken inte neutralisera likviditetseffekten vore det detsamma som monetär finansiering av statens utgifter, eller uttryckt mer vardagligt, att statens utgifter betalades av sedelpressarna i Riksbanken. Jag tolkar Birgitta Hambraeus interpellation som att det är just sedelpressfinansiering hon åstundar. Därmed kommer jag in på den viktigaste delen av mitt svar. Att förhindra alla möjligheter till monetär finansiering av statens utgifter är ett bidrag till att skapa trovärdighet för penningpolitiken och därmed möjligheterna att uppnå varaktigt låg och stabil prisutveckling samt låga räntor, framför allt i ett läge när statens finanser visar stora underskott. En sedelpressfinansiering, om än i begränsad omfattning, skulle omedelbart få direkta effekter i form av högre räntor och lägre kronkurs, vilket i sin tur försvårar möjligheterna att sanera statsfinanserna och hålla tillbaka inflationen i ekonomin.