Riksdag
1994-05-18

Herr talman! Egentligen finns det inte så mycket att tillägga, för här handlar det mycket om att Hans Andersson blandar sin glädje och sitt missnöje. Han uttalar i och för sig goda truismer om granskningens värde och vikt. Om detta är vi ju helt ense, så det är inte det som det handlar om. Han klagade över sin ensamhet. Det må så vara. Han var ju så ensam att han inte ens kom fram med en särskild meningsyttring, vilket hade varit möjligt. Han har också beklagat bristen på diskussion här. Men, herr talman, att diskussionen inte blir särskilt fyllig beror ju på att utskottet har en gemensam slutsats när det gäller de båda oppositionsmotionerna och riksdagsrevisorernas rapport, vilken för övrigt är ett utomordentligt dokument. Den visar just att riksdagens intresse för en mer aktiv granskning är av mycket stort värde. Därför tror jag egentligen inte att man skall ta så allvarligt på det som Hans Andersson sade om att utskottet slapp ifrån glödande bollar och att vi inte hade klart för oss hur vi ville ha det.