Hrvatski sabor
20050601

Udomiteljska skrb u Hrvatskoj ima dugu tradiciju ali je na niskoj razini razvoja. Ne postoje ni specijalizirani oblici udomiteljstva za djecu s posebnim potrebama. U izvještaju se ističe da su uočeni brojni problemi s kojima se udomitelji u svom radu susreću pa se tako ističke slaba podrška od strane centara za socijalnu skrb, a što ima uzrok u nepostojanju specijaliziranog odjela ili barem specijaliziranih djelatnika u okviru centara koji bi se bavili isključivo tom aktivnošću te bi kroz takvu organizaciju poslova bio u kontinuiranom kontaktu s udomiteljima i na taj način bili upoznati sa svakodnevnim poteškoćama s kojima se udomitelji susreću pa bi se te teškoće mogle rješavati promptno i na ujednačen način. Iznos naknade koju udomitelji primaju često ne pokriva ni osnovne potrebe djeteta za razliku od sredstava koje država izdvaja za smještaj djece u domovima, a koja su višestruko veća od iznosa naknade za smještaj u udomiteljskim obiteljima. Nadalje, problem je i neravnomjerna raspoređenost udomiteljskih obitelji po cijeloj Hrvatskoj.