Riksdag
1991-05-30

Föredraganden, liksom justitieutskottet i sitt yttrande, framhåller risken för att prövningen inte nämnd i visst fall inte skulle uppfylla kraven i 1950 års Europakonvention angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Socialutskottet delar denna uppfattning. Det saknas anledning att i onödan ha ett regelsystem som i något hänseende ens kan tangera de yttre gränserna för det tillåtna enligt konventionen. Detta problem skulle i och för sig kunna lösas genom att den nuvarande nämndorganisationen byggdes ut och förfarandereglerna ändrades. Men en sådan lösning skulle stå i konflikt med önskemålet att i så stor utsträckning som möjligt undvika specialdomstolar. Länsrätterna, som i dag handlägger ärenden enligt LVU och LVM, bör vara väl skickade att också pröva ärenden rörande psykiatrisk tvångsvård. Det råder enighet om att länsrätterna i sin bedömning skall ha tillgång till psykiatrisk kompetens om sådant behövs. Frågan är emellertid om personer med denna kompetens skall ingå i rätten eller om till rätten fastknutna sakkunniga skall kunna bistå rätten vid yttrande och även kunna höras vid muntlig förhandling.