Narodna skupština
20050317

godine, kada je bilo moguće, mislim u boljim okolnostima, otpisati, odnosno otpustiti dug od strane državnih subjekata u velikim preduzećima, olakšati život tim preduzećima, pokrenuti u većoj meri proizvodnju, i ta preduzeća učiniti atraktivnijim za prodaju, pa makar i po ovom modelu. Zašto se čekalo da kljoknu ti veliki? Da li je to bila namera? Da li je bio zahtev MMF-a, čime se mnogo toga pravdalo u protekle tri ili četiri godine u postupku privatizacije, pa i ta odredba da sva sredstva koja se ostvaruju prodajom moraju ići u republički budžet, a onda iz njega trošiti na način koji bude uređen Zakonom o budžetu. Da li je trebalo čekati da 200 hiljada ljudi de fakto ostane bez posla i da se i to malo kapitala što je bilo u preduzećima koja se sada restrukturiraju istopi. Podsećam vas sve na činjenicu da radnici koji su zaposleni u tim preduzećima nemaju pravo na akcije. Jer se govori u kategorijama koje nikada nisam ranije čuo, da postoji negativni kapital u preduzeću.