Hrvatski sabor
20060627

Postavlja se pitanje koje su prednosti i razlike beskrvnog liječenja u odnosu na transfuzijsku medicinu. Transfuzijska medicina troši golema sredstva kako bi krv i krvni pripravci bili sigurni i manje rizični jer izvještaji Svjetske zdravstvene organizacije ukazuju i upozoravaju da je na globalnoj razini samo 20% krvnih priprava koji se primjenjuju u liječenju bolesnika prema međunarodnim preporukama sigurno. S obzirom na rizike koje donosi transfuzijska medicina vezano za sve poznate viruse koji se prenose krvnim putem problem postaje sve veći i veći s obzirom na mutaciju tih istin virusa te razdoblje inkubacije bolesti kada se serološkim reakcijama ne može dokazati infekcija. Na primjer, ako osoba daruje krv u roku od tri tjedna nakon zaraze HIV-om testovi kojima se trenutačno krv testira u većini zemalja neće otkriti virus ili kod hepatitisa-C kod kojeg postoji tzv. window period koji od trenutka zaraze do nastanka protutijela traju dulje od dva mjeseca da bi se ta protutijela mogla testiranjem i otkriti. Ovo su tipični i uobičajeno razlozi zbog kojih uvijek postoji strah i sumnja na prisutnost uzročnika različitih bolesti koje se prenose transfuzijama.