Riksdag
2004-11-09

Herr talman! Töm och betsel, piska och morot eller någonting annat – grimma, kanske? För vår del är utgångspunkten ganska enkel. Vi tror att en användning av kemikalier som inte är ekologiskt hållbar gör oss fattigare. De länder som bygger sin ekonomi på sådana inslag blir också fattigare och mer sårbara. Detta borde vara särskilt lätt att förstå i utvecklade ekonomier, där man har alternativ och möjlighet att ställa om sin produktion. Dock är det så – det vet Sven Gunnar Persson – att flera av Europas starkaste industrinationer har svårt att acceptera exempelvis kemikaliedirektivet av just skälet att de vill skydda sin egen industri. Det sägs kanske inte så i klartext, men det är innebörden av resonemanget. Då brukar jag säga att framtiden känner inga lobbyister, utan lobbyisterna talar om det som är och det som varit och drömmer om att vi ska gå tillbaka till någonting som redan har passerats. Det är lobbyisterna som arbetar emot kemikaliedirektivet. Det är de som arbetar för den kemikalieindustri som rimligen har sett sin tid och borde ersättas med annat. Men i Europeiska rådet är detta en låst fråga. Vi är inte särskilt många länder som driver den här uppfattningen. Här får väl tiden så småningom visa att vi hittar andra sätt att komma fram. Kanske kommer en uppåtgående konjunktur att vara det bästa stödet för att fasa ut en del av den produktion som uppenbart skadar nästa generations förutsättningar att leva ett rikt och värdigt liv på vår planet.