Narodna skupština
20100701

Stičem utisak da se ovde pravi svojevrsna zamena teza. Samo da podsetim, kao vid pomoći tom komercijalnom obliku je i Nacionalna korporacija za osiguranje stambenih kredita, razni programi Vlade, koji, doduše, ne idu direktno prema investitorima i izvođačima radova, nego preko banaka pokušavaju na neki način da pomognu tako što se utiče na kamate, ali za onaj deo gde država investira, postoji Nacionalni investicioni plan. I onda se postavlja pitanje – zašto bismo sad ulazili u ovo? Da li možemo da rešimo pitanje likvidnosti građevinske operative? Ne možemo, ne može država da reši. Da li je postojala mogućnost da se izvrši neka svojevrsna koncentracija potencijala? To je nešto drugo, ali to nije materija zakona. Malopre je neko ovde prokomentarisao, a ja sam dobacio da se ne slažem s time – pa, naravno da onaj ko nema mašine, nema operativu, ne može s tašnom i mašnom i papirima da dokazuje svoju sposobnost da može da bude izvođač radova. Malo mi imamo kompletnih građevinskih firmi koje imaju sve – od statike, preko ljudi koji se bave betoniranjem, do završnih radova.