Poslanecká sněmovna
1997-09-02

Poslanec Pavel Severa Vážený pane předsedo dámy a pánové dovolím si vám dát svá stanoviska k některým tvrzením která tady byla řečena Myslím že v mnoha směrech tato tvrzení byla chybná a snažil jsem se na ně najít argumenty ať ze zahraničí nebo z odborné literatury tak abychom si vyjasnili v čem jsou tato tvrzení chybná abychom vycházeli z pravdivých argumentů a rozhodovali se při schvalování tohoto zákona tak jak jsou známé zkušenosti ze zahraničí i u nás Zmíním se zejména a o tvrzení kdy se říká že neobstojí argument představitelů policie že současná právní úprava neumožňuje postihovat dealery kteří při přistiženi tvrdí že drogu vlastní pro svoji potřebu a také s tím že policie má k dispozici institut předstíraného převodu věci K tomu musím uvést že ze zahraniční praxe a rovněž i z praxe našich orgánů činných v trestním řízení zejména pak policie se potvrzuje pravidlo že dealer se skutečně fakticky vždy vymlouvá na to že drogu má pro sebe a tím je pro něho podle našeho práva nepostižitelnost K tomu se v komentáři k drogové úmluvě OSN z r 1961 uvádí že zejména orgány pro veřejný pořádek v naší terminologii jsou to zvláště orgány činné v trestním řízení upozorňují na to že trestnost veškerého neoprávněného držení drog včetně držení drogy pro osobní užití usnadňuje stíhání a odsuzování obchodníků s drogami neboť je v praxi velmi nesnadné dokázat s jakým úmyslem jsou tyto drogy drženy K tomu zmiňovaný komentář také připouští takovou legislativní možnost kdy si mohou státy zvolit netrestat držení drog pro osobní spotřebu nebo ukládat za to také jen nižší tresty a ve svém národním právu také vhodně upravit právní domněnku že jakékoliv množství nad určité malé množství je určeno pro distribuci Jak vyplývá ze shora uvedeného tak stanovením právně relevantního rozlišení množství drogy by byla zavedena presumpce že držení určitého nebo určeného množství drogy by znamenalo že se jedná o případ konzumace Jednalo by se tak o formálně nevyvratitelnou právní domněnku Toto řešení zpravidla či nejlépe jedna průměrná denní dávka by tak v souladu s ověřenou zahraniční praxí znamenalo reálně účinnější možnost postihu obchodníků s drogami zdůrazňuji obchodníků s drogami nikoliv konzumentů Tvrzení o možnosti nasazování výjimečného operativního prostředku to je zmiňované předstírané převádění věci podle 34 c zákona o Policii České republiky je velmi iluzorní a vychází z neznalosti praxe či z nereálnosti předpokladů a podmínek pro aplikaci tohoto prostředku Tento prostředek je nasazován zásadně v případech závažných a namířen zvláště proti organizované trestné činnosti Dále se zmíním o tvrzení kde se říká že tento zákon přispěje ke zvýšení nelegálních zisků u zločineckých skupin zvýšení trestné činnosti následně i k tvrzení o zavírání 60 tisíc až 150 tisíc experimentátorů s drogami je tím myšlen konzument neboli hazardér při prvním styku s drogou Jak kdo chce Zůstaneme u experimentátora Musím na to oponovat tím že důležitým poznatkem ze zahraniční praxe je že legalizace konzumace určité drogy u nás je to dokonce všech drog tj měkkých i tvrdých nevede ke snížení ilegálního obchodu nýbrž vyvolává vznik nových forem drogové kriminality To že představa společnosti bez drog se ukázala vzhledem k realitě jako iluze však nemůže znamenat rezignaci státu na tento problém který má nejen zdravotní ale i sociálně bezpečnostní případně i kriminální dimenzi Stát by proto neměl připustit aby došlo k tomu že by závislost na droze byla přijímána jako běžný společenský jev nebo aby byl drogám dokonce umožněn vstup do společnosti a tím i jejich akceptace jako normálu tj společenské normy i když je to pouze věc trpěná Stále častěji a důrazněji se prosazuje názor že cílem drogové politiky nesmí být svoboda pro konzumaci drog ale naopak osvobození od drog Případné uznání státu že konzumace drog patří k normálním projevům životní kultury by znamenalo jeden z dalších ústupků státu ve zřejmém rozporu s oprávněnými zájmy občanů před mocí drog Jinými slovy neuvážená a přílišná drogová tolerance neznamená nic jiného než kapitulaci společnosti v boji proti zhoubnému působení legálních drog a ve svých důsledcích je i prezentovaná humánnost hluboce nehumánní neboť zanechává osoby drogově závislé v jejich životě bez jakýchkoli perspektiv K tendenčnosti tvrzení o zavírání tisíců experimentátorů s drogami musím říci že je v přímém rozporu se zámyslem navrhované novely a jejím duchem a nezaslouží si bližšího komentáře již s ohledem na všeobecně známou zahraniční zkušenost a praxi Lze velmi zodpovědně konstatovat že v zemích Evropské unie bychom stěží našli osobu vězněnou za prosté užívání či experimentování s drogami Je to z převážných procent za delikty spojené s drogami nebo za obchod Tvrzení c že pro pachatele držení drogy pro vlastní potřebu podle 187 a by nová úprava mohla znamenat že budou stíháni vazebně z důvodu pokračování v trestné činnosti K tomu musím uvést že toto tvrzení vychází z nedostatečné informovanosti ohledně teorie i praxe trestního práva ale zejména pak v otázkách zákonem stanovených podmínek za kterých může být osoba vzata do vazby Taktéž z hlediska společenské nebezpečnosti daného skutku je možnost vazebního stíhání v tomto případě fakticky vyloučena Navíc současný návrh počítá s tím že tyto skutky by nebyly posuzovány či postihovány dokonce ani z hlediska chápání takovéhoto pachatele ve smyslu běžné recidivy a z toho vyplývajících právních důsledků Další tvrzení že zvýší li se cena drogy pro narkomana bude se dopouštět jiné závažnější trestné činnosti např jako dealer drogy nebo si bude drogu opatřovat daleko závažnějším způsobem K tomu musím opět se obrátit do zahraničí Zahraniční zkušenosti ukazují že delikty jsou páchány nejen proto že lidé chtějí drogy kupovat ale ještě častěji proto že lidé drogy konzumují Tedy v důsledku konzumace drogy Tento argument je o to důležitější že užíváním drog se mění chování lidí a podněcuje se potom jejich kriminální činnost Další tvrzení o možném fatálním nedostatku léčebných zařízení a o neefektivitě povinných léčení narkomanů tady připouštím že má autor těchto tvrzení určitou pravdu že nemáme dostatek zařízení a nedisponujeme v současné době žádnou vědeckou studií na toto téma ale nelze přestat a usilovat o léčení narkomanů jen z toho důvodu že řekneme že nemáme léčebná zařízení Naopak má to být výzva abychom tento stav napravili Pokud jde o nedostatek léčebných center a personálu při uplatňování alternativních opatření je všeobecné přiznávaný problém i v těch nejvyspělejších zemích Na druhé straně jak říkám tento stav neznamená důvod pro nečinnost či rezignaci státu na řešení drogového problému To se bohužel u nás někdy děje Další tvrzení že možností postihu absolutně všech případů držení drogy pro vlastní potřebu vznikne nebezpečí prohloubení právního nihilismu V této souvislosti je možno vyjádřit názor že současnou legislativu a faktickou situaci v České republice jako jedné z mála zemí světa a zřejmě poslední v Evropě lze označit za stav legalizace drog v právním i věcném významu Já to přečtu znova Je možno označit tuto situaci u nás za stav legalizace drog v právním i věcném významu Tak jak o něj usilují někteří zastánci tzv liberalizace drog v zahraničí Myslím si že toto je tvrzení které bude někdo těžko vyvracet A pokud někdo bude chtít říci argumenty proti a porovná to se zahraničím zjistí že to je plně pravda To co legalizátoři drog chtějí dosáhnout zde vlastně existuje Je třeba také vidět že naše současná legislativa i praxe umožňující beztrestné držení drog formálně právně v jakémkoli množství nejen drogy měkké ale i tvrdé je podle zahraničních měřítek a nazírání včetně odborných orgánů a institucí Organizace spojených národů Rady Evropy a Evropské unie chápáno jako jedna z forem dekriminalizace drog a jedna z variant v rámci procesu snah o legalizaci drog Seriózně chápanou otázku pokud bychom chtěli se zabývat právním nihilismem lze však v tomto případě postavit spíše takto vnitrostátně by to mělo zajímat zejména ministra vnitra Je to pocit určitého napětí a právní nejistoty a může vznikat zejména tam kde stát narkomany všemožně šetří zatímco jiní občané jsou důsledně trestáni i za poměrně malé delikty např v silničním provozu Tento stav může otřást důvěrou v právní stát jehož občané si mají být rovni Mezinárodně což je zase otázka velice důležitá pro ministra zahraničních věcí přičemž všichni víme že se připravujeme na vstup do Evropské unie