Folketing
2002-12-11

Det gælder ikke mindst på offentlige arbejdspladser, hvor hjemmehjælpere, sygeplejersker, pædagoger og andre knokler for at opretholde en rimelig social service. Da vi sammen med den tidligere regering lavede servicejobordningen var det udtryk for almindelig sund fornuft. I stedet for at folk blev holdt hen i passiv forsørgelse eller håbløs aktivering kunne deres arbejdskraft bruges til at forbedre forholdene for såvel de ansatte som for de gamle, syge og børnene. Endelig en arbejdsmarkedspolitisk lov med visioner, men regeringen og Dansk Folkeparti skød den ned, inden den for alvor nåede at komme i omdrejninger. Jeg ved godt, at skabelsen af nye arbejdspladser kun delvis afhænger af arbejdsmarkedspolitikken, men det, der kan gøres, skal gøres. Det handler også om krav til arbejdsgiverne. Her er der især to opgaver, som vi lovgivningsmæssigt kan forlange, at arbejdsgiverne skal have ansvaret for. For det første at sikre deres ansatte efter- og videreuddannelse gennem hele livet kombineret med bedre jobrotationsordninger, som f.eks. den, der blev gennemført af skraldemændene i Århus. Det vil betyde et generelt højere uddannelsesniveau og en åbning af arbejdspladserne for de arbejdsløse.