Riksdag
2004-10-14

Vi har ett ansvar för nuet, men vi har också ett ansvar för framtiden, som det står i psalmen: Sänd oss ut att bygga broar till ett okänt framtidsland. Vi har alla sett det: Arvika, hemvärnsmännen som bar sandsäckar för att bygga fördämningar. Vår kollega Per Erik Granström berättade för mig hur den anrika Carl Larsson-gården i Sundborn hotades av vattenmassornas framfart. Floden Moldau dånade fram med svindlande hastighet. Vattnet steg med två centimeter – varje kvart. 70 000 människor tvingades överge sina hem. Epidemier hotade. 65 000 tjeckiska barn vaccinerades mot gulsot. Floden Elbe hotade dränka den tyska staden Dresden. Människor sveptes med av flodvågen eller drunknade i sina egna källare. Tiotusentals evakuerades. Vi minns dramatiken mitt i Europa augusti 2002. Det var en katastrof som utlöstes av extremt häftiga regn. De materiella skadorna uppgick till minst 100 miljarder kronor, har experter på kontinenten sagt. I år sätts två tredjedelar av Bangladesh under vatten. Vi har sett människorna vadande i det smutsiga vattnet, ofta bärande sina små barn. Varför sker allt detta?