Riksdag
1996-06-10

En kollega från Stockholmsbänken, moderaten Filip Fridolfsson, blev känd genom att här i kammaren växelvis sjunga svanesång och hålla nya jungfrutal. Efter mer än 27 år i riksdagen är detta för mig en verklig svanesång. Med någon oro gick jag nyligen igenom mitt handelspolitiska jungfrutal från 1969. Det handlade bl.a. om industriländernas tullpolitiska maktmedel mot u-länderna, avskräckande importkvoteringar, behovet av handelspolitiska preferenser och stimulanser till marknadsföring. På längre sikt skulle våra handelspolitiska uppoffringar betyda mer för u-länderna än de penninggåvor vi gav, vare sig de utgjorde 1, 2 eller 3 % av bruttonationalprodukten. Särskilt främmande synes inte denna hållning på 1990-talet. Glädjande nog har emellertid handelsförhandlingar och ekonomisk utveckling både löst och i vissa avseenden sprungit ifrån en del av de krav som då ansågs välmotiverade. Fru talman! Alf Henriksson hade nästan alltid rätt, men inte när han skrev följande vers: Vi kan tvivla på riksdagens existens ty vem lever i dess protokoll. Men Robinson Crusoes verklighet känns på kabellängders håll.