Folketing
2010-01-26

Jamen så beror det i høj grad på en misforståelse. Der bliver altid spurgt til, hvad offeret, anmelderen tror kan være anledning til det – hvad der kan være årsagen. Det bliver der altid spurgt til, for det er jo helt afgørende for at forstå, hvad det er for en forbrydelse, der er blevet begået. Ellers er det jo meget, meget vanskeligt at lægge sig fast på, hvad det er for en forbrydelse. Hvad kan motivet have været, hvad kan baggrunden have været, hvad kan bevæggrunden have været? Har offeret selv givet anledning til noget? Alle de spørgsmål bliver stillet i de sager, der bliver anmeldt. Med hensyn til skyggetallene og de oplyste tal vedrørende de sager, der bliver efterforsket og de sager, der bliver ført ved domstolene, tror jeg da også, at der et eller andet sted her ligger en klar opgave for alle de mange foreninger og organisationer og civilsamfundet, som varetager de her grupperingers interesser. Det må jo være der, man skal løfte – hvad skal man sige? – holdånden og sige, at hvis man bliver udsat for en forbrydelse, der har baggrund i hadforbrydelser, skal man stå ved det og anmelde det, så skal man holde fast i det og huske at fortælle politiet, at det er det, det drejer sig om.