Riksdag
2005-06-02

Herr talman! Naturligtvis är rätten till ett arbete det allra viktigaste. Självklart är det så. Men vi ser att vi måste utjämna skillnaderna i samhället. Då gör vi det genom transfereringar. Det är faktiskt flera hundra miljarder som vi använder varje år i transfereringssystemen för att utjämna skillnader och för att skapa trygghet för människor. Det är naturligtvis en politik som vi ska fortsätta med. Jag försökte lyssna på Carl-Axel Roslunds räkneexempel. Och det bidde inte så mycket för den där barnfamiljen som har 3 500 kr i månaden i bostadsbidrag. Det gick inte ihop. Det som ni gör är att fördela detta på alla oavsett vad de har för boendekostnad och inkomst. Och det kan man inte göra med ett stöd som man riktar just till de sämst ställda och med avsikten att de ska ha en god bostad till en rimlig kostnad. Vi tänker inte vika från den tanken, självklart inte, eftersom det är en politik som är solidarisk med dem som har det sämst ställt, och den tänker vi faktiskt fortsätta att driva.