Hrvatski sabor
20080425

Odnosi u sustavu osposobljavanja vozača i provođenja vozačkih ispita gotovo nikoga ne zadovoljavaju a promjene koje su predložene zadržavaju se na kozmetičkoj razini. Pri tome se i to radi shematski i neosmišljeno, ne omogućava se autonomna pozicija javnih ovlasti već nasuprot tome i dalje jača tendencija administrativno-upravne kontrole na štetu struke. Sva rješenja u tom sektoru izravno ovise od podzakonskih akata koje donosi ministar. Istodobno, stvarni proces edukacije vozača prepušta se specifičnom tržištu pa nastaju sukobi oko cijene osposobljavanja kandidata za vozače umjesto da se napravi kvalitetan iskorak i samim zakonom se propišu uvjeti za otvaranje škola sigurnih vožnji koje bi po uzoru na Austriju značajno smanjile broj nesreća. Radi se o nasušnoj potrebi izgradnje tzv. centara sigurne vožnje, najsuvremenijih poligona koji se prostiru na površini od 10 do 30 hektara i koji koštaju, doista koštaju puno ali vrijedi uložiti od 5 do 20 milijuna eura a na kojima se kandidat za vozača ali i vozač nakon određenog vozačkog iskustva doista osposobljava u snježnim, kišnim i ledenim uvjetima. U Austriji su rezultati i više nego dobri.