Riksdag
1992-03-27

Herr talman! Det är beklagligt, Beatrice Ask, att vi gång på gång får höra de här ekonomiska argumenten rada upp sig och får se hur olika grupper ständigt ställs mot varandra. Det finns inte längre någon sammanhängande välfärdspolitik i Sverige. Det gäller vården, omsorgen, kulturen och utbildningen. Nu är det vissa grupper som skall sorteras ut. Vissa svaga grupper ställs mot andra svaga grupper. Vissa skattefinansierade verksamheter ställs mot andra skattefinansierade verksamheter. Det skall privatiseras, man skall göra om. Det faktum att vi har utbildningspolitiska mål, som omfattar alla, hamnar långt bak. Nu är det sparande som gäller. Vi badar inte i pengar, sade Beatrice Ask. Vilka vi? Jag vet många som aldrig har badat i pengar. Jag vet många som badar i pengar. Frågan är hur pengarna fördelas, var de finns och vad de går till. Det är det som är kärnfrågan. Ute i kommuner runt om i Sverige är det nu så, Beatrice Ask, att människor börjar bli förbannade, rent ut sagt. Kommuninvånare går till kommunsammanträdena och säger att det får vara nog nu: ''Vi vill betala.