Riksdag
2011-11-08

Det är en dramatisk ökning av en viss typ av utanförskap där man låser in människor i en kränkande åtgärd utan lön för sitt arbete. Arbetslösheten har alltså stigit, och sysselsättningen har inte ökat. Men om man, med regeringens mått, räknar i termer av helårsekvivalenter i arbetslöshetsförsäkringen, kan man se att det skett en minskning. Så är det. Det är färre som i dag får ersättning från a-kassan. Men det säger ingenting om utanförskapet i sig. Det är helt irrelevant. Det handlar bara om att det i dag är färre personer som är arbetslösa och som har rätt till ersättning från a-kassan. Detta är det intressanta i sammanhanget. Det beror på att regeringen har stramat åt regelverket i a-kassan, på att färre personer kommer in i arbetslöshetsförsäkringen och på att fler personer kastas ut i andra ändan. Vad händer med dessa personer nu när regeringen misslyckats med att få ned arbetslösheten och med att få upp sysselsättningen? Jo, de här personerna – de personer som Monica Green talar om – befinner sig nu i ett ännu djupare utanförskap än tidigare.