Riksdag
1999-03-10

Herr talman! Till Martin Nilsson vill jag säga att jag inte förstår varför frågan om likalönsprincipen och rätten att välja ett heltidsarbete för att kunna försörja sig inte är en etisk fråga. Också valfrihet är en etisk fråga. Jag förstår inte att socialdemokraterna hela tiden kan tillåta undervärdering av den offentliga sektorn. Martin Nilsson tar fram Handelsanställdas förbund som normgivande för det privata. Vad gäller SKTF:s statistik kan jag säga att den genomsnittliga lönen i landstingen 1994 var 15 010 för kvinnor och 20 905 för män. Det innebär en löneskillnad på 70 740 kr. Man tar inte hänsyn till ålder eller befattning. Tittar man på manliga och kvinnliga ekonomer, kamrerer och ekonomisekreterare ser man att det handlar om en skillnad på 1 500 kr i månaden. Manliga sjukgymnaster tjänade drygt 2 000 kr mer i månaden. Manliga föreståndare på fritids tjänade mer än kvinnliga kolleger. Tittar vi på Lärarförbundet ser vi att den individuella lönesättningen innebär en risk för att traditionella värderingar som gynnar män medvetet eller omedvetet nu slår igenom i lönesättningen. Tittar vi på Vårdförbundet ser vi att statistik över anställda i landsting och kommuner visar att de yngre tjejerna har lite mer i lön - 42 kr. För kvinnor och män mellan 25 och 29 år är medellönen lika stor. Sedan ökar männens löner, och de ligger konsekvent över kvinnornas ända till pensionen. Detta är de förbund som skall ta till vara de offentliganställdas intressen.