Riksdag
1996-11-21

Landets kommuner och landsting har, tyvärr, okritiskt och åtminstone under blygsamma protester ställt upp på ett mycket hårt sparprogram. Tyvärr nås vi alltför ofta av rapporter om att sjukhus inte klarar av utsatta mål i fråga om väntetider för sina patienter, om att patienter ibland puffas ut på grund av platsbrist och om att personalen inte hinner med. Dessutom kommer det rapporter om att den vårdande personalen far illa på grund av stress och underbemanning. Trots detta skall landstingen fram till år 2000 spara ytterligare 9 miljarder kronor. Detta är inte hållbart med tanke på att de äldre blir allt fler. De stora besparingarna inom vården görs framför allt genom en minskning av antalet landstingsanställda. Detta sker samtidigt som staten säger sig göra allt som står i dess makt för att minska arbetslösheten. Extra allvarligt i sammanhanget är att dessa förändringar verkställs utan att någon konsekvensanalys har gjorts.