Riksdag
1998-05-14

De förändringar i rättssystemet som förbättrat kvinnors rättsskydd och underlättat deras uppbrott från en besvärlig situation som innefattar våld tillintetgörs om mannen genom sin inblandning tillåts fortsätta att utgöra ett konkret hot mot både kvinnan och barnet. Att växa upp i våldets närhet, som Katarina Weinehalls avhandling heter, är en skakande läsning. Vid minsta misstanke om våld borde man aldrig döma till gemensam vårdnad. Även i fråga om umgängesrätten borde man låta den försiktighetsprincip gälla som gäller inom miljöområdet - varför inte när det gäller barn? Det finns också en bok av Barbro Hindberg, Barnmisshandel, som även den är en mycket skakande läsning. Minst tio barn utsätts varje år för så svår misshandel att de dör. När det gäller kvinnorna kan det växla mellan 30 och 50 om året som dör. Det här är alltså allvarliga saker. Det som nu händer anser jag vara en tillbakagång. Barnets århundrade slutar inte speciellt bra. Regeringen borde ha uppmärksammat behoven av att förstärka både barnets rätt och barnets behov av skydd. Det gör man inte.