Poslanecká sněmovna
1999-07-07

Poslanec Zdeněk Jičínský Vážený pane předsedající vážené kolegyně vážení kolegové nejprve jsem povinen podle 4 zákona č 287 o některých opatřeních souvisejících s ochranou veřejného zájmu sdělit což myslím že většinou je známo že jsem komentátorem Práva což v této souvislosti je třeba aby ti kdo to sledují brali v úvahu vzhledem k tomu co budu dále říkat Osobně si myslím že tiskový zákon oproti názorům které popírají jeho potřebnost potřebný je že to není něco co se vymyká režimu svobody nebo potřeby zajištění svobody není to něco co je zcela výjimečné Chci říci že i Evropská úmluva o ochraně lidských práv v článku 10 říká toto Každý má právo na svobodu projevu Toto právo zahrnuje svobodu zastávat názory přijímat a rozšiřovat informace nebo myšlenky bez zasahování státních orgánů a bez ohledu na hranice Tento článek nebrání státům aby vyžadovaly udělování povolení rozhlasovým televizním nebo filmovým společnostem Teď odstavec druhý který stanoví něco co je nedílnou složkou svobody projevu byť se na tuto složku u nás často zapomíná Výkon těchto svobod protože zahrnuje i povinnost a odpovědnost zdůrazňuji odpovědnost může podléhat takovým formalitám podmínkám omezením nebo sankcím které stanoví zákon a které jsou nezbytné v demokratické společnosti v zájmu národní bezpečnosti územní celistvosti nebo veřejné bezpečnosti předcházení nepokojům a zločinnosti ochrany zdraví nebo morálky ochrany pověsti nebo práv jiných zabránění úniku důvěrných informací nebo zachovávání autority a nestrannosti soudní moci Jde o to že v demokratické společnosti i svoboda projevu potřebuje určité regulace v zájmu toho aby nebyly dotčeny nebo ohroženy svobody jiné které jsou rovněž nezbytné také proto aby společnost se mohla spravovat a žít demokratickým způsobem Problematika tiskového zákona má celou řadu aspektů a já bych tu připomněl těm kdo tak ostře kritizují tento návrh tiskového zákona že vůbec není první a pokud se nemýlím bylo to v roce 1994 nebo 1995 za rok teď nechci ručit kdy byl připravován rovněž vládní návrh tohoto zákona Vyvolal značnou kritiku a do Poslanecké sněmovny se nedostal Pokud je mi známo i vláda Josefa Tošovského připravovala rovněž návrh tiskového zákona Pokud známe něco o tom jak funguje resortní legislativa nepochybuji o tom že ti kdo resortně tento návrh připravovali se po osobní stránce příliš neliší od těch kdo připravovali tento zákon Čili i proto abychom znali určité věcné limity kritiky tohoto návrhu Problematika je složitá i po právní stránce Upozorňuji že na právnické fakultě se na jaře tohoto roku konala zajímavá rozprava o této problematice Vyjde z toho sborník který doporučuji těm kdo mají o věc hlubší zájem prostudovat protože je tam rozbor celé řady složitých institutů které se tento tiskový zákon pokouší řešit Zároveň bych chtěl upozornit ještě na další věc Problematika svobody tisku nemá svou stránku jenom právní Kolega Langer tady už upozorňoval že i ve sféře tisku jde o to zajistit výdělek že jde o peníze Mělo by nás zajímat kdo u nás tisk vydává Ta skutečnost že až na výjimky tisk je v rukou cizích společností podle mého soudu není skutečností zcela zanedbatelnou protože tato skutečnost by se mohla stát netvrdím že tomu tak je ale mohla by se stát velmi vážným faktorem který by mohl svobodu tisku ohrožovat Z tohoto hlediska si myslím že by bylo správné aby tiskový zákon stanovil povinnost uvádět kdo je majitelem těch či oněch tiskovin a periodických publikací Je tu ovšem problém další kolega Langer se o něm myslím také zmínil Problematika a určitá jednotná koncepce celé mediální legislativy Tiskový zákon je jenom součástí mediální legislativy Až dosud se v našem právním řádu silně prosazuje resortismus Koncepční předlohy které by bez ohledu na to do kterého resortu to patří upravovaly problematiku celkově tady chybí a proto dochází k tomu že různé zákony např zákon o rozhlasovém a televizním vysílání mají jiná ustanovení než má tento navrhovaný tiskový zákon což není samozřejmě účelné I to je moment o kterém by bylo třeba v souvislosti s tímto návrhem přemýšlet Pokud jde o to co je předmětem tohoto návrhu a co je předmětem značných diskusí Nemyslím si že tento návrh zákona není v souladu s tím co existuje v řadě zemí Evropské unie i když uznávám námitku kolegy Mlynáře že tam není žádná tak jednoznačná směrnice která by se měla převádět do národního práva protože to není součást acquis communautaire To je právní úprava která je nad tím co je společné právo Evropské unie ale přece jenom se tam určité postupy upravují a v tomto směru si myslím že s obecnými postupy se tento návrh shoduje což neznamená že to je optimální úprava Já sám mám k některým ustanovením tohoto návrhu výhrady Například si nemyslím že je nezbytné v 6 se pokoušet o velmi obecných formulacích upravovat nějaké skutkové podstaty jako je zákaz šíření fašismu xenofobie apod Pokud by tam něco z toho mělo zůstat pak jenom to první ustanovení o tom že svoboda tisku se musí respektovat nebo pohybovat se v rámci ústavního pořádku listiny To ostatní pokud máme za to že to je třeba přesně formulovat tak nechť je to formulováno jako skutkové podstaty trestního zákona a máme li za to že tyto skutkové podstaty až dosud nejsou dostatečně přesné nechť je zpřesníme ale v trestním zákoně Otázka je také zda je vhodné zavádět odpovědnost jenom vydavatele není li vhodnější starý osvědčený institut odpovědného redaktora který měl v náplni práce jestliže noviny napsaly něco za co musel někdo nést odpovědnost byl to potom odpovědný redaktor kdy se buď zaplatila pokuta nebo si to šel případně na nějakou dobu odsedět PČR PS 1998 2002 15 schůze část 203 7 7 1999 To je sprostě součást svobody slova svobody tisku Tak to fungovalo a myslím si že by to možná bylo výhodnější než to co se navrhuje teď Problém opravy o kterém tu také hovořil kolega Mlynář je v západoevropských legislativách upravován různým způsobem Je tu např rozdílná koncepce německé úpravy Je třeba říci že v Německu není úprava na úrovni spolkové ale je to úprava zákony jednotlivých zemí To co říkal kolega Mlynář bylo přesné Francouzská koncepce je jiná ta umožňuje opravu i toho co se týká hodnotících soudů Ani tady neexistuje jen jediný režim kterého bychom se mohli dovolávat nebo se kterým bychom mohli navrženou úpravu srovnávat odsuzovat nebo kritizovat Chci tedy říci že si osobně myslím že by bylo vhodné řadu těchto otázek podrobit velmi věcné kritice případně pozměňujícím návrhům v rámci druhého čtení a to ve výborech které se tím již možná zabývaly ale nepochybně by se tím zabývat měly Myslím si že by se tím měl zabývat vedle výboru pro vědu vzdělání kulturu mládež a tělovýchovu i výbor ústavně právní Doporučuji propustit tuto předlohu do druhého čtení Potlesk z levé části sálu