Riksdag
1994-05-04

Jag gjorde ett allvarligt försök i den allmänpolitiska debatten -- naturligtvis misslyckades det -- att få till stånd en litet djupare diskussion kring jämställdhet. Vad är jämställdhet? Hur ser ett jämställt samhälle ut? Jag kan inte påstå att debatten gav mycket till svar. Förvisso har vi brister så till vida att det inte är lika lön och lika möjligheter, men de problemen är så tydliga. Därmed är de mycket lättare att angripa. Jag skulle därför vilja fokusera debatten på de litet djupare dimensionerna. Jag vill gå utöver ''plakatargumenten'', som jag kallar för symmetri. Det anses att problemet är löst när det är 50-50, hälften män och hälften kvinnor, delad makt och delat ansvar. Men det är inte så. Vi kan ta bankerna som exempel. I bankerna är könsfördelningen bland de anställda redan 50-50. Skulle man på bankerna vara mer jämställda än på sjukhusen, daghemmen eller i grundskolan där man har en enorm kvinnodominans? Jag hävdar att man inte är ett dugg mera jämställd på banken. Då dyker frågan upp varför det inte är så.