Hrvatski sabor
20060215

Ako se prisjetimo da je naš Stečajni zakon rađen po uzoru na njemački zakon moramo se zapitati zašto je taj takav zakon u Njemačkoj provediv a u Hrvatskoj rađa probleme. Da li nejasan zakon ili nejasnoće i nedoumice fabriciraju oni koji su dužni zakon provoditi ali im je u interesu da postupak traje što duže. Postupak mora biti funkcionalan i brz i sa što manje štetnih posljedica. I sada dolazimo do pitanja što je zapravo cilj stečajnog postupka. Taj postupak se provodi radi skupnog namirenja vjerovnika stečajnog dužnika, unovčenja njegove imovine i podjelom prikupljenih sredstava vjerovnicima, tako piše u zakonu. Međutim, to ne smije biti jedini cilj stečajnog postupka ali naš zakon i govori da to nije jedini cilj. U većini država taj cilj se postiže a da radnici često za njega nisu niti znali kao niti za promjenu vlasnika. Nažalost, kroz zadnjih petnaest godina u Hrvatskoj su nakon stečaja ostali devastirani i u korov obrasli objekti i bivši radnici na Zavodu za zapošljavanje. To stečajnim zakonom nije programirano. Zakon kaže u stavku 2. članka 2.