Narodna skupština
20110607

E, da li može društvo zamazanih očiju da stigne tamo gde ga mi vodimo? Očigledno je da ne može. Ovaj zakon je zbog toga samo još jedna od imitacija i kulisa našeg političkog života koji pokušavamo da našminkamo, ono što se, prvo, šminkati ne može, a pri tom za tako nečim ne postoji potreba. Prva zamerka, naša kritika ovog zakona proizilazi iz nemoći i nesposobnosti predlagača, dakle, Vlade da odgovori na jednostavno pitanje: zašto bi u najsiromašnijoj zemlji Evrope, zemlji sa najvećom stopom nezaposlenosti, sa najnižom prosečnom platom, sa najvećom inflacijom, neko dao novac stranci? Možemo da kažemo da postoji 1% onih koji žele da na takav način doprinesu svome društvu. I, to je važan motiv. Tačno je da takvi ljudi postoje. Oni koji pošteno kažu "ja radim svoj posao, vi radite svoj, mislim da je moj dug prema vama i društvu u kojem živim da mu pomognem na jedini način na koji mogu, a to je tako što ću dati novac". To je jedan kriterijum. Da li postoji neki drugi, a da je opšte prihvatljiv? Mislim da ne postoji.