Riksdag
1998-02-18

Herr talman! Det sista avsnittet i det betänkande som vi nu behandlar handlar om bisjukdomen varroa, eller närmare bestämt om hur man bekämpar denna bisjukdom. Det allra sista som Ann-Kristine Johansson uttryckte här i talarstolen var en förhoppning om att biodlarna skulle kunna fortsätta och att biodlingen skulle kunna utvecklas på ett bra sätt i Sverige. Men läser man texten i betänkandet, Ann-Kristine Johansson, så är det ju tvärtom så att ni i majoriteten totalt sågar av möjligheten att nu bekämpa den här bisjukdomen. Ni föredrar att man i stället skall fortsätta med kemiska preparat. Nackdelen med kemiska preparat är dels att de ger restsubstanser i honungen, dels att de är förenade med obehag och risker för de biodlare som skall använda medlen. Dessutom försvinner inte kvalstren. De blir kvar. Nere i Europa har det visat sig att bina blir resistenta mot de här kemiska medlen. Man får bara tillgripa starkare och starkare medel. När man upptäckte varroan i Sverige, trodde man att den skulle spridas med samma hastighet som den gjorde i t.ex. Tyskland.