Riksdag
2006-05-19

Herr talman! I mitt anförande sade jag att jag, när jag hörde Thomas Bodström presentera den här propositionen, nästan rös över hur hårda tag det skulle bli mot dem som misskötte sig. När man skrapar lite på ytan ser både Helena och jag vad ni är ute efter. Det handlar inte om att någon ska sitta inne längre. På s. 16 står det: Vad gäller villkorlig frigivning ska huvudregeln alltjämt vara att sådan frigivning ska ske när två tredjedelar av straffet har avtjänats. Det ska råda en stark presumtion för att så sker. De flesta intagna bör även i framtiden friges vid denna tidpunkt. För att den villkorliga frigivningen ska skjutas upp bör det krävas att den intagne allvarligt har misskött sig. Jag sade tidigare att det också ska krävas synnerliga skäl. Både Helena Frisk och jag vet att det är ganska mycket. Hur mycket ska man då få missköta sig och ändå få nåden och ynnesten att gå efter två tredjedelar av tiden, om man befinner sig i fängelset efter två tredjedelar, eller man kanske redan är hemma?