Riksdag
2000-03-08

I stället för att se det som en styrka i kampen för jämställdhet att kvinnor kan stärka sin ställning på arbetsmarknaden menar man att det är ett steg tillbaka. Med den logiken, eller bristen på densamma, skulle det alltså vara en framgång för jämställdheten om man gjorde tvärtom och i stället införde en radikal höjning av barnomsorgsavgifterna. Uppenbarligen menar Miljöpartiet och de andra i denna förhoppningsvis tillfälliga majoritet att kvinnorna gärna kan fortsätta att arbeta deltid och ha lägre inkomster än männen. Det är en typ av argumentation som förflyttar jämställdhetsdebatten 50 år tillbaka i tiden. Problemet med att männen inte tar sitt ansvar för det oavlönade arbetet kan inte lösas genom att man håller kvar kvinnorna i deltidsarbete. Det handlar i stället om att arbeta med attitydförändringar och också om en generell arbetstidsförkortning för alla. Det är någonting som jag hoppas att jag får återkomma till i något replikskifte med Christel Anderberg. Miljöpartiet har deltagit i den uppgörelse som innebar att pengar har avsatts till reformen.