Hrvatski sabor
20080714

Zamislite da netko jednu takvu nakanu sprovede kroz zakonsku formu i da sutradan netko u Istri, u Gorskom kotaru, u Lici, u Zagori itd. mora plaćati neobrađeno poljoprivredno zemljište. Ja tvrdim da to ili takva jedna odredba nije dobra, da je s one druge strane razuma, da je takva odredba apsolutno pogrešna, a možda je jedna takva odredba i neustavna pa će možda netko od nas pokrenuti ustavnu tužbu da vidimo da li je Ustavni sud na onim istim pozicijama na kojima je bio ako se ne varam negdje u veljači ili u 4. mjesecu prošle godine kada je rekao ne oporezivanju neobrađenog poljoprivrednog zemljišta ili kada je izgovorio ne oporezivanju neiskorištenih poduzetničkih nekretnina i tome slično. Idemo ovako nekako redom po ovome zakonu. Ovdje se na strani prvoj doslovce kaže da primjena zakona u praksi pokazuje da postoje brojne zapreke koje usporavaju proces raspolaganja poljoprivrednim zemljištem u vlasništvu države putem prodaje, zakupa, koncesije. Onda se navodi koliko je toga dato odnosno koliko je tog zemljišta prodano, dato u zakup.