Poslanecká sněmovna
2004-03-31

Poslanec Jiří Pospíšil Dámy a pánové dovolím si ve svém krátkém vstupu navázat na stanovisko vlády se kterým se výjimečně téměř ztotožňuji Chci obecně konstatovat že v případě že chceme novelizovat právní řád a zvláště pak ústavní pořádek základní zákony této země měli bychom vždycky velmi výrazně zvažovat nakolik novela či úprava je potřebná nakolik je nutná a vždycky bychom měli zvažovat jaké důsledky případná novela přinese Dovolím si dámy a pánové konstatovat že předložená novela není nutná Ostatně navrhovatelé ve své důvodové zprávě neuvádějí proč je třeba chránit český jazyk neuvádějí že by současnou praxí byl český jazyk výrazně ohrožen neuvádějí že je třeba takovéhoto zásahu do ústavního pořádku Důvody které zde uvedl zástupce předkladatelů např spory se zaměstnavateli cizími právnickými osobami jsou problémem které neodstraní úprava navrhovaná navrhovateli která by měla být obsažena v ústavě Jsou problémem který by mělo řešit případně pracovní právo nikoli však ústavní pořádek Druhý problém který jsem chtěl zmínit je otázka případné aplikace Mám za to dámy a pánové že předložená novela konkrétně článek 14a pokud by byla přijata tak by v praxi mohla přinést aplikační problémy Mám obavu že navrhovatelé nedomysleli veškeré praktické důsledky které by předložené ustanovení mohlo přinést Ono samo o sobě nemá přímé aplikační důsledky protože je to pouhá normativní deklarace obsažená případně v ústavě Právě tím že se jedná o normu a má normativní obsah tak by mohla být v příp kontrastu vůči zákonné úpravě velmi významnou úpravou a mohla by způsobit protiústavnost některých platných právních předpisů Nyní když dovolíte uvedu konkrétní argumenty o které opírám tato svá obecná stanoviska První problém který chci zmínit se týká oné konstatace či vymezení že český jazyk je národním jazykem České republiky Musím konstatovat že toto ustanovení národní jazyk je podle mého názoru slovní termín značně neobvyklý termín který nemá jasný právní obsah jedná se o neurčitý právní pojem V zásadě v praxi se můžeme dohadovat co lze pod něj shrnout či subsumovat Chci upozornit na ten fakt že zahraniční ústavy které nějakým způsobem ochraňují jazyk v zásadě o národním jazyku nehovoří Hovoří o státním jazyku hovoří případně o oficiálním jazyku hovoří o úředním jazyku Nechal jsem si k tomuto tématu zpracovat odborný posudek a ten víceméně říká dovolím si z něj citovat je to posudek zpracovaný Advokátní kanceláří profesora Gerlocha že se hovoří v zásadě o státním oficiálním či úředním jazyku či jazycích a to tak že Bulharsko Chorvatsko Svazová republika Jugoslávie Makedonie Rumunsko Slovensko hovoří o jazyku oficiálním zatímco o úředním či státním jazyku hovoří Belgie Finsko Rakousko Španělsko V zásadě označení jazyka jako jazyka národního v ústavě je v evropském kontextu výjimkou a jako příklad je zde uvedeno Irsko Dámy a pánové ono slovo národní je opravdu výjimkou a spíše bychom měli volit případně jiný termín To je první poznámka Druhá poznámka byla uvedena v odůvodnění vlády Onen termín národní národní jazyk je trochu v rozporu s pojetím ústavního pořádku a s pojetím ústavy Česká ústava je totiž ústavou občanského státu Státu který je založen na občanech České republiky Lze to vyvodit z preambule naší ústavy která říká že ústavu si dávají občané České republiky nikoli Češi jako národ Případný termín národní nás posouvá trochu do jiné kategorie Národnost kterou též užívá ústavní pořádek je u nás vnímána jako subjektivní kategorie každý se může přihlásit k nějaké národnosti nikoli objektivní kategorie kterou je občanství Na základě těchto faktů lze proto konstatovat že kdybychom chtěli definovat český jazyk slovem národní pak by bylo vhodné říci že český jazyk je spíše národním jazykem osob hlásících se k české národnosti nikoli všech občanů České republiky Tolik k onomu prvnímu termínu který podle mého názoru může přinést aplikační problémy a to je ten pojem národní jazyk Dále bych se chtěl vyjádřit k druhé části odstavce jedna kde je konstatováno jak jsem řekl ve své zprávě zpravodaje že český jazyk má být označen za úřední jazyk všech orgánů veřejné moci V zásadě tato konstatace je relativizována již odstavcem 3 v 14a a to v té rovině že z tohoto ustanovení jsou připuštěny výjimky obsažené v Listině základních práv a svobod Snad nejzávažnější výjimkou je právě ustanovení článku 25 odst 2 písmeno b Listiny základních práv a svobod kde je víceméně zaručeno národnostním a etnickým menšinám užívat v úředním styku svého jazyka Já však dámy a pánové nemám na rozdíl od vlády strach o etnika příslušníky národnostních etnických menšin To je opravdu ošetřeno v odst 3 Mám však obavu že navrhovatelé nedomysleli užívání slovenského jazyka na našem území Mnohé právní předpisy zákonného charakteru totiž upravují slovenský jazyk jako druhý faktický jazyk užívaný na našem území a to nikoli pouze jako jazyk etnické či národnostní menšiny ale jako jazyk který může užívat každý z nás i když se třeba nehlásí ke slovenské národnosti Může někdo z vás dámy a pánové říci že je to přežitek že to má souvislost s předchozím státním uspořádáním České republiky v rámci federace Já však chci konstatovat dámy a pánové že na minulé schůzi jsme například přijali nový správní řád který např v článku 16 říká že ve správním řízení se jedná a písemnosti se vyhotovují v českém jazyce Účastníci řízení mohou jednat a písemnosti mohou být též předávány a předkládány i v jazyce slovenském To znamená správní řád nová právní norma která prošla touto sněmovnou na poslední schůzi připouští slovenský jazyk fakticky jako úřední jazyk nikoli pouze jako jazyk etnické či jiné menšiny Ptám se dámy a pánové jak se v tomto případě bude postupovat Přijmeme ustanovení které navrhuje kolega Bičík a jeho kolegové Bude potom tato část právního řádu derogována Nebude moci i český občan občan české národnosti užívat slovenštinu v úředním styku To jsou podle mne problémy na které ani samotný text zákona ani důvodová zpráva bohužel nepřinášejí odpovědi PČR PS 2002 2006 30 schůze část 182 31 3 2004 Podle mého názoru jsou to velmi zásadní problémy protože onen správní řád je pouze příklad nikoliv jediný zákon který takto postupuje a upravuje užívání jiného než českého jazyka Má třetí poznámka se týká odstavce 2 14a kde je konstatováno že stát dbá o ochranu českého jazyka Pan kolega Bičík zde uvedl konkrétní příklady kdy český jazyk je nedostatečně chráněn pracovněprávní vztahy s cizími právnickými osobami atd Já však chci k tomu konstatovat jedinou věc Ono ustanovení normativní ustanovení že stát dbá o ochranu českého jazyka v zásadě nebude mít žádný přímý aplikační dopad pokud nepřijmeme speciální zákon Já se ptám navrhovatelů zda počítají s nějakým speciálním zákonem který by rozvinul způsob ochrany českého jazyka který by konstatoval právní prostředky kterými má být český jazyk chráněn případně a to je důležité sankce které budou ukládány v případě kdy český jazyk nebude dostatečně chráněn Pak má takovéto ustanovení nějaký význam pak o něm diskutujme pak ho případně přijmeme pokud s ním chceme souhlasit Ale v situaci kdy pouze konstatujeme byť normativním způsobem nějakou takovouto povinnost státu bez dalšího pak mám obavu že žádný přímý aplikační dopad to mít nebude a že příklady které zde uváděl pan kolega Bičík to znamená zaměstnávání našich občanů atd budou dále pokračovat stejným způsobem bez toho zda bude či nebude český jazyk zakotven v Ústavě České republiky Dámy a pánové děkuji vám za pozornost To je několik mých poznámek k předloženému tisku