Riksdag
1996-03-27

Herr talman! Kvinnofrid, hemfrid, kyrkofrid och tingsfrid. Birger Jarl stiftade enligt traditionen dessa s.k. fridslagar. De bekräftades genom Alnö stadga år 1280. Nämnas bör att i Sverige hade vi på medeltiden asylkyrkor. Sedan dess har lagarna i många avseenden förfallit. När det gäller hemfriden och kvinnofriden har vi i Sverige sedan länge kända problem. Lagen räcker inte alltid till för att skydda den utsatta. Tingsfriden är det som fungerar bäst. Man har bunkrar, t.ex. i Rådhuset, så att ingen skall kunna störa ordningen när någon skall förhöras. Det fungerar. På senare år har det visat sig att inte heller kyrkofriden har tillräckligt lagskydd. Polisen kan tränga in i kyrkor och hämta ut människor som inte har gjort sig skyldiga till annat än att ha flytt från en för dem outhärdlig verklighet i det egna landet. När de hotas av Polisen har de tagit sin tillflykt till kyrkan, som sedan gammalt i Europa betraktas som okränkbart, heligt rum. Men okränkbarheten gäller ej i Sverige.