Hrvatski sabor
20070425

Slijepih osoba u Hrvatskoj je oko 5 tisuća, a osoba s intelektualnim teškoćama oko 120 tisuća. 12 tisuća 488 je trajno nepokretnih dakle onih koji leže u krevetu. Iz svega navedenog to je negdje oko 10% populacije Republike Hrvatske. Osobe s invaliditetom su specifična kategorija stanovništva čija se prava, obveze i odgovornosti reguliraju u preko 270 različitih propisa. Dakle, radi se o području u kojem se na minimalno 270 mjesta mogućnost nepoštovanja tih prava, njihovog kršenja ili onog najgore što nam se najviše i događa a to je ignoriranje tih prava. Zakoni su nam divni. Među boljima u Europi. Imam mnoštvo prava, mnoštvo povjerenstava, ureda, radnih skupina koji se bave pitanjem osoba s invaliditetom ali ništa ne funkcionira kako bi trebalo. I tu je problem. Ne možemo govoriti o sustavu zaštite ako ih provodimo kroz pilot projekte na uzroku od stotinjak osoba. Što je s cjelokupnom populacijom osoba s invaliditetom kojima je potrebna ista vrsta pomoći s istim kriterijima? Zašto utjecati na pravo izbora odnosno osoba s invaliditetom mora biti članica jedne od udruga da ostvariva svoje pravo?