Riksdag
1991-12-12

Herr talman! jag skall först säga att jag under de senaste åren har upplevt många glädjande situationer i mina egna privata relationer till kristna människor. Det gäller arbete med flyktingfrågan och olika antirasistiska manifestationer som vi har genomfört i Göteborg på senare tid, där kristna människor ofta har varit de som gått i spetsen. Men även andra saker har hänt, som känns oroande. Då menar jag inte bara det som har att göra med Livets ord och den kristna fundamentalismens utbredning. Man känner också hos en del politiker en, jag skulle vilja kalla det kristen hybris, ett kristet övermod. När statsministern talade i går tyckte jag att man tyvärr kände av detta litet grand. Det mesta han sade kunde jag helt och fullt instämma i, men inte allt. Han talade bl.a. om den av kristendomen och de antika idealen inspirerade humanismen och antydde att den kristna humanismen hade spelat en avgörande roll för de mänskliga fri- och rättigheternas framväxande. Det är i och för sig sant att det finns sådana stolta traditioner.