Riksdag
1994-12-14

Fru talman! Äntligen! Jag kan inte låta bli att inleda detta anförande med ett utrop av det slaget. När jag i början av 1960-talet fick rösta för första gången, gick dåvarande Högerpartiet till val på parollen "Ja till Europa". Det kunde förefalla litet udda, eftersom det den gången rörde sig om ett kommunalval. Men för en ung student kändes budskapet attraktivt och stimulerande. Sedan har jag i många olika sammanhang - som facklig företrädare, i det internationella konservativa partisamarbetet och, naturligtvis, som riksdagsman verkat för Sveriges fulla medverkan i det europeiska samarbetet. De senaste åren har jag varit ledamot i EFTA-, EESoch EU-delegationerna, organ som nu alla försvinner. Jag saknar inte dessa uppdrag - tvärtom är deras försvinnande ett tecken på att Sverige är framme vid målet, att cirkeln som för mig började vid det där valet vid tidigt 60-tal nu är sluten. Svenska folket har sagt ja till Europa. Ändå finns det kanske skäl att en dag som denna ägna några ord åt EFTA. Denna frihandelsorganisation har tjänat oss väl under nästan 40 år.