Hrvatski sabor
20110505

Dakle, jedno ministarstvo izda potvrdu da je taj objekt tradicijska hrvatska baština. Međutim, u smislu Zakona o gradnji to nije dostatan dokument kojim bi se ušlo u postupak dobivanja potvrde o vremenu evidentiranja građevine, nego se onda mora još u smislu članka odnosno stavka 4. članka 330. još ishoditi i postojeće stanje građevine, presliku katastarskog plana itd. itd. što je zaista skupo. Traje izuzetno dugo, a osim toga su ti dokumenti koji puta i nepotrebni za sljedeći korak, odnosno samu sanaciju. U isto vrijeme dok se birokratizira sa evidentiranjem tih neevidentiranih objekata a njih je štovani gospodine državni tajniče prilično mnogo. Ima ih po zabačenim selima i zabačenim područjima, tako da su oni podložni u biti i devastaciji. Javna je tajna da se takvi objekti za vrlo male novce mogu kupiti i da se onda preko noći rastavljaju i završe ili kao luksuzni hrastovi pod u novosagrađenim vikendicama ili možda kao tradicijski namještaj. Govorim to iz iskustva sa terena. Znam slučajeve gdje se i po dvije godine trajalo da se zaštićeni tradicijski objekti legaliziraju.