Riksdag
1995-04-26

Omsorgsbehovet är inte lika för alla barn. Barnfamiljer är inte något kollektiv som skall erbjudas en och samma typ av omsorg. Omsorgsbehovet är i allra högsta grad individuellt. Familjen skall inte anvisas omsorg, utan den skall kunna välja just den omsorg som passar just den familjen bäst. Då måste det finnas något att välja på. Under den borgerliga regeringsperioden infördes dels avdragsrätt för styrkta barnomsorgskostnader, dels ett vårdnadsbidrag. Dessutom avskaffades den s.k. lex Pysslingen, vilket innebar att barnomsorg i icke kommunal regi jämställdes med den kommunala omsorgen. Vårdnadsbidraget blev en succé. Många småbarnsföräldrar valde vårdnadsbidraget och använde det bl.a. för att kunna vara hemma litet längre eller också för att finansiera den barnomsorg de själva ordnade. Det växte också fram en rad omsorgsformer vid sidan av den kommunala omsorgen. Det gick bra för entreprenörerna. Föräldrar efterfrågade även den här typen av omsorg. Nu är avdragsrätten och vårdnadsbidraget avskaffat av den socialistiska majoriteten i kammaren. Nu finns inte heller, enligt utskottsmajoriteten, i detta betänkande ekonomiskt utrymme för alternativet att verka på lika villkor som den kommunala omsorgen.