Riksdag
2004-04-21

Den framtida diskussionen bör alltså enligt min mening inriktas på hur vi ska kunna hålla en långsiktigt livskraftig vargstam som kan accepteras av ortsbefolkningen. Att fortsätta med en ökad koncentration inom det 85 000 kvadratkilometer stora mellansvenska området finner jag helt orimligt. Förutsättningarna för en spridning söderut verkar även de vara av mycket marginell betydelse. Det här leder mig till att den enda möjligheten är att minska koncentrationen i Mellansverige och i stället öka den i norra delen av Sverige. Förutom skogsområdena utanför åretruntområdet borde det finnas utrymme för etableringar inom de stora markerna i renbetesområdets åretruntmarker. Det är naturligtvis känsligt för rennäringen men borde inte vara svårare att hantera än den alltför starka etableringen i Mellansverige. Med detta synsätt skulle även nya invandringar underlättas från Finland och den genetiska mångfalden säkerställas. En ny vargpolicy skulle alltså byggas på en spridd decimering av individer i Mellansverige och en ökning av individer i norra delen av Sverige. Den totala volymen i Skandinavien skulle då kunna stanna vid 150–200 individer och fortfarande vara livskraftig.