Riksdag
2016-12-02

Att få till stånd sändningsavtal som tar hänsyn till dessa konsumtionsmönster är väldigt komplicerat. Teknikneutralitet är ingenting som man bara snabbt kan skriva in ett sändningstillstånd. Det är en utredning i sig. Det är därför jag flera gånger har upprepat frågan om process och tidsplan, och jag kommer att fortsätta att upprepa detta. Även när det gäller radio- och tv-avgiften har teknikneutraliteten stått i fokus. I dag är det den som äger en tv-mottagare som betalar avgift. Men vad som är ägnat att vara en tv-mottagare blir allt svårare att definiera. Även här ställer nya konsumtionsmönster till det. Problemet är: När diskussionen om public service mer handlar om definitionen av olika tekniker och mindre om förutsättningarna och varför vi har detta riskerar förtroendet för finansieringen att urholkas. Jag har vid ett flertal tillfällen lyft den principiella invändningen att radio- och tv-avgiften har kommit att betraktas mer och mer som en betal-tv-avgift. Man hör ganska ofta argumentet: Ja, men jag tittar inte på SVT. Varför ska jag då betala? Jag kan i viss mån förstå det argumentet.