Riksdag
1993-06-02

Chefen för armén hade utrett förutsättningarna för en sådan åtgärd. Regeringen ansåg att för att värnpliktsutbildningen skulle få genomföras inom den fredstida stödproduktionen skulle utbildningen leda till krigsplacering. Krigsorganisationens personalförsörjning skulle bli effektivare. Regeringen menade att det fanns skäl för att organisera mobiliserings- och förplägnadsförband. Enligt Chefen för armén borde de ha en utbildningstid på ca 270 dagar. Det skulle kräva en ändring av värnpliktslagen. Förslaget innebar dessutom en utökning av behovet av förrådsvärnpliktiga inför en förändring av organisationen och ett icke tidigare anmält behov av förplägnadsvärnpliktiga som skulle grundutbildas för att tjänstgöra i fältkök och storkök. Regeringen föreslog motsvarande lagändring i propositionen om värnpliktsutbildning. Utskottets behandling av propositionen speglar stor tveksamhet. Enligt utskottets mening är det viktigt att effektivisera stödproduktionen och ta till vara besparingsmöjligheterna. Men utskottet delar uppfattningen i den socialdemokratiska partimotionen att besparingar i stödproduktionen inte får utgöra motiv för att överutbilda värnpliktiga, dvs. utbilda fler än vad som behövs för uppgiften. Den av riksdagen redan 1990 godkända försöksverksamheten avseende verkstads- och förrådsvärnpliktiga har inte redovisats i beslutsunderlaget.