Riksdag
1990-11-07

I det senaste i raden av krispaket är det viktigaste budskapet att de offentliga utgifterna måste minska. För mig går inte det här ihop. Människans behov finns ju kvar. Det är det som är det väsentliga. Människor blir sjuka. Var vill ni sänka ambitionerna att bota sjuka människor? Utvecklingen går mot allt bättre metoder att bota fler och fler sjukdomar. Skall inte alla människor ha en grundläggande rätt att få bästa möjliga vård? Människor blir gamla och behöver därmed mer hjälp för att kunna leva ett värdigt liv. Hur skall man kunna spara in på de äldres behov? Det är orealistiskt att tro att allt skall kunna ske med rationaliseringar, effektiviseringar och omstruktureringar. Jag är visserligen medveten om att man alltid måste göra prioriteringar, och det görs hela tiden. Vi är dock inte beredda att låta marknadskrafterna stå för dem. Vi vill styra vård och omsorg på ett demokratiskt sätt, så att alla får del därav. Jag vet inte hur ni skall klara av det med den borgerliga valfrihetsmotionen, som ni har godkänt, i botten.