Narodna skupština
20100413

Ne mogu da zaboravim da, na primer, u Kruševcu, gradu koji je bio i prestonica Kneza Lazara i srpske države,postojao je Lazarev grad, u kojem kao što znate kamen ne gori, i on je bio dobrim delom očuvan. Kada je pao u srpske ruke i tamo brat Miloša Obrenovića, Jevrem, odlučio, da se najveći deo kule razgradi da bi se kaldrmisala kruševačka čaršija, da ne bi oni gacali po blatu. Dakle, odnos prema kulturi i kulturnim spomenicima pokazuje da tu nema neke jasne komunikacije između tih stvari. Imao sam prilike, na primer, da u Crnoj Gori, a to je ipak, ma ko šta mislio, barem isti kulturni korpus, vidim na Njegušima, gde je mala crkva, u kojoj su sahranjeni otac i majka Njegoševa, i prvi onaj koji je začetnik te porodice, crkva 50 godina nije otvarana. To je sve zarđalo, te brave, a u unutra raste trava. Spolja je takođe bila zarasla u granje. Dosta sam se zamerio ondašnjim vlastima, kada sam tamo došao i rekao – dajte mi jedan kosir, da makar jedan zid ostružem, što sam i uradio.