Poslanecká sněmovna
1997-02-12

Poslanec Jindřich Nehera Musím uznat že vypočitatelnost německé strany je obdivuhodná K tomu aby však dokonala své dílo potřebuje hrstku kolaborantů a zapomnětlivé stádo kterým bychom měli být my občané české republiky Proto jedině my můžeme zamezit tomuto politickému podvodu na sklonku století Republikánští poslanci kteří nezapadávají do výše zmíněné souhry dělají a budou dělat vše pro to aby k výše zmíněnému nikdy nedošlo Věříme i v širokou stále rostoucí podporu mezi voliči Ovšem zde na půdě sněmovny asi těžko nějaké voliče přetáhneme na naši stranu Proto nemá ani cenu dále vás informovat o našem programu v otázce česko německých vztahů Zvolím tedy jinou taktiku a pokusím se o nemožné Zbytek svého projevu budu věnovat nezapomenutelným represím ze strany Německa vůči našemu národu a připomínat stále rostoucí hrozbu opakování se Budu zde připomínat historické události pramenící z dob velkého stěhování národů až do dnešních dnů Nezapomenu ani na důležité literární statě a státnické projevy které se nějakým způsobem dotýkaly našeho vztahu k Německu a naopak Opakování je matka moudrosti praví staré pořekadlo Snad se mi podaří ve vás probudit alespoň kapku odpovědnosti i když při pohledu na lavice před sebe v to ani příliš nedoufám Vždyť jde přece o odpovědnost před dějinami a tím i o odpovědnost vůči našim předkům i potomkům Nejdříve začnu se stručnou chronologií dějin česko německých vztahů či spíše konfliktů které se velmi často vyznačovaly okupací našeho národa Žijeme již od nepaměti v Evropě mezi dvěma velmocemi Německem a Ruskem Německo bylo ovšem dříve představováno zejména germánskými Franky Bavorskem Saskem Braniborskem a Rakouskem či Pruskem které byly naším osudem od nepaměti vlastně už od 7 století Rusko či vlastně pozdější SSSR který vznikl až na začátku 20 let tohoto století se pro nás stalo aktuální až v posledních asi 50 letech a vzpomínky na něj a jeho imperialistické chování vůči nám na naše dvě poslední generace v nejčerstvější paměti zatím jsou pořád živé žhavé a bolestné Jednak se tento stát jako velmoc prosazoval až od 17 století když jsme už byli podrobeni Rakouskem jednak jsme s ním nikdy nesousedili jako ČSR až od roku 1945 Nestřetli jsme se s ním jako Češi nikdy vojensky nikdy předtím nás neohrožoval nebo jinak se do našich záležitostí nevměšoval První epizodou našich vztahů byla účast našich vojáků v rámci vpádu agresivní Rakousko uherské armády na jeho území v 1 světové válce a na ni navazující boje Čs legií Proto také příklon k této zemi po 2 světové válce po kruté zkušenosti s německou okupací tedy k zemi která se v rozhodující míře zasloužila o naše osvobození byl nejen pochopitelný a odůvodněný ale většinou i velmi spontánní Stanovisko SPR RSČ Je pravdou že nás tehdy existující stalinský a později břežněvovský totalitní sovětský komunismus maskující do značné míry právě ruskou rozpínavost jednoznačně podvedl a znásilnil To však po roce 1989 skončilo s tím že už není a zřejmě nebude reálná možnost a snad ani snaha takovéto přístupy zopakovat Proto nelze říci že jsme žili mezi dvěma kameny To platilo třeba pro Polsko ale ne pro nás Pro nás v našem prostoru bylo po dobu 13 století hlavním problémem trvalým ohrožením a nebezpečím výhradně Německo Z toho hlediska byly například třeba útoky Maďarů nebo i Poláků jen dočasnými záležitostmi Již v 7 století víme o napadání slovanské Samovy říše vzniklé tehdy na našem území franckým králem Dagobertem Od té doby germánský tlak na západní Slovany nepolevil Především Bavoři dokázali využít jejich oslabení ze strany asijských Avarů a asi v polovině 8 století si podrobili korutanské Slovany sídlící zhruba v oblasti dnešního Rakouska Poté následoval soustavný drang nach osten mohutně zahájený a prosazovaný franckým císařem Kariem Velikým na sklonku 8 a začátkem 9 století který postupně napadal a přinutil k poplatku slovanské Obodridy Vilčany Havolany Srby sídlící tehdy zhruba na území pozdější NDR panonské Slovany a také Čechy To pokračovalo soustavným tlakem na Velkomoravskou říši ať už za Ludvíka Němce roku 843 až 876 nebo za jeho následovníka Arnulfa který spolu s římským papežem usiloval a to velmi důsledně o to aby ji odtrhl a izoloval od hlavního mocenského i kulturního centra v Evropě kterým tehdy samozřejmě nebyla západní Evropa ale východní Byzancie konkrétně šlo o narušení a posléze zbavení veškerého politického a náboženského vlivu slovanské mise Cyrila a Metoděje Nakonec neváhal na pomoc proti ní povolat kočovné asijské Maďary kteří ji potom dokázali začátkem 9 století zcela vyvrátit Poté převzali českomoravské politické centrum čeští Přemyslovci Jejich zásluhou bylo že v těchto tvrdých dobách byla na další staletí zabezpečena kontinuita a územní celistvost českého státu který se stal od 12 století dědičným královstvím Navíc přitom prodělával značný politický hospodářský i kulturní rozvoj Možná jim v tom pomohly i přírodní podmínky tedy věnec pohraničních hor obklopujících zemí Hlavní však bylo prosazení postupné vnitřní politické centralizace byť s využitím době odpovídajících často velice nečistých metod značné zemské bohatství založené především na těžbě stříbra a také šikovná diplomacie spojená se zapojením země do rámce svaté říše římského národa německého v níž se později český král stal jedním z nejdůležitějších sedmi volitelů císaře od roku 1212 To všechno v době kdy většina ostatních už zmíněných západoslovanských kmenů byla postupně Němci podrobena zbavena jakékoli samostatnosti a od těch časů soustavně důsledně velmi tvrdě a úspěšně germanizována Dnes o původně převážně slovanském původu východoněmeckých oblastí jakož i částí Bavorska tu svědčí jen místní jména To všechno ovšem neprobíhalo hladce a možno říci v soustavném boji proti německému nátlaku Tak např už svatý Václav byl nucen se bránit bavorskému Arnulfovi od roku 922 a zavázat se tzv poplatku Boleslav I sasskému Jindřichovi I od roku 930 a Otovi I 950 vůči němuž pak musel tento poplatek obnovit Do českých záležitostí zasahoval Jindřich 11 r 1002 až 1024 Břetislav I musel bojovat s Jindřichem III z francouzského rodu r 1040 němečtí králové do českých věcí znovu zasahovali ve sporu o trůn v letech 1092 až 1125 Soběslav l porazil vojska císaře Lotara u Chlumce r 1126 V naprosté závislosti na hohenštaufském císařovi Barbarossovi Fridrichovi l vládl český Bedřich r 1178 až 1189 Václav l 1230 až 1253 bojoval s rakouským vévodou Fridrichem II Přemysl Otakar II pak s Rudolfem Habsburským zakladatelem onoho později tak známého rodu a byl od něho nejen poražen ale i zabit roku 1278 V letech 1278 až 1283 vládla v Čechách poručnická vláda Oty Braniborského Rakouský Albrecht I vpadl na papežský popud znovu do Čech proti Václavu II roku 1301 a znovu pak proti Václavu III roku 1305 kde usiloval o bohaté doly kutnohorské Po vymření Přemyslovců po meči v roce 1306 jim dočasně vnutil za krále svého syna Rudolfa který vládl od roku 1307 Pak přišel zlatý věk našeho státu 14 století ve kterém jako čeští králové léta 1310 až 1437 a císaři říše léta 1347 až 1437 nastoupili Lucemburkové přemyslovský rod po přeslici Ve druhé fázi tohoto období za vlády Václava IV dochází jak známo k české reformaci a husitským válkám Stanovisko SPR RSČ je že v nich byly organizovány proti Čechům a Čechám křížové výpravy 1 až 5 v letech 1420 až 1431 vyhlašované sice papežem avšak složené převážně z německých vojsk Husité je ovšem dokázali vždy porazit Bratrovražedný boj a jeho následky jakož i zhroucení cen stříbra hlavního zdroje bohatství českých zemí v té době následující po objevení Ameriky vedlo k postupnému hospodářskému i politickému oslabování země Nastoupili cizí králové napřed Jagellonci a po jejich vymření roku 1526 na základě mezirodové dědické smlouvy rakouští Habsburkové Tak se český národ dostal pod moc dynastie která ho potom ovládla téměř čtyři století Postupně byla jeho práva oklešťována nástupem rekatolizačních a germanizačních snah a samozřejmě i říšským centralismem To podnítilo stavovské povstání poražené na Bílé hoře a tvrdě potlačené v roce 1620 Následovala poprava 27 vůdců povstání a samozřejmě ohromná majetková konfiskace Postiženo bylo 600 osob stavu panského a rytířského císařovi a církevní přívrženci získali za babku dvě třetiny statků v zemi To vyvolalo třicetiletou válku první evropskou válku v níž se střetla řada katolických a protestantských zemí Hned na jejím začátku byla v Čechách provedena drastická rekatolizace v jejímž průběhu byla šlechta i měšťané vyzváni aby přistoupili na katolictví nebo opustili zemi Odešlo 320 šlechtických a asi 30 000 nešlechtických rodin sedláci byli k přestupu jednoznačně donuceni O krutosti celého procesu svědčí skutečnost že před povstáním byla země v naprosté většině protestantská zhruba z 90 a už v r 1627 zbylo jen pár ilegálních rebelů všichni se naráz museli přeměnit na katolíky Tato válka jak známo skončila vestfálským mírem v roce 1648 a pro naše země a českou věc totální porážkou Byly strašlivé zpustošeny a národ zůstal ve hmotném i duševním úpadku V Čechách ze dvou milionů obyvatel zbyla sotva polovina na Moravě klesl počet z milionu na tři sta tisíc To bylo v roce 1643 Slezsko pozbylo asi 200 000 lidí Obojí Lužice byly od české koruny odtrženy Pak už skutečně začala ona tři sta let trvající cizácká německo rakouská okupace národní poroba Byla to skutečně doba temna pro český národ doba národního ponižování poněmčování hospodářského zbídačování končící až zrušením stejné už jen formální České kanceláře v Praze kdy veškeré rozhodování bylo přeneseno do Vídně a tedy i posledních znaků vlastní české státnosti v roce 1749 Dnes se znovu ozývají hlasy novodobých lokajů které takové hodnocení napadají s tím že přece v té době u nás vzniklo a rozvinulo se skvělé baroko jaképak tedy temno Stanovisko klubu Sdružení pro republiku Republikánské strany Československa je že k tomu je třeba jen dodat že přece nikdo nepopírá že na této protičeské době naší protivníci a utlačovatelé vídeňský dvůr katolická církev a její hierarchie cizácká šlechta vydatně vydělali že pro ně to skutečně byla doba lesku a slávy Toto okázalé baroko nebylo z nás ani pro nás Záleží tedy na volbě úhlu pohledu a těžko někdo může na otrokovi chtít aby přijal pohled otrokáře Přirozeně po celá tato staletí jsme s Němci neměli jen konflikty ale i dlouhá léta vzájemného soužití a spolupráce vzájemného kulturního ovlivňování A to nebylo zdaleka jen jednostranným přenášením západních proudů k nám Tak třeba v době velkomoravské byly naše země přinejmenším na stejné pravděpodobně ale na vyšší civilizační úrovni než Franská říše nebo později Německo Samozřejmě že v této době si vzdělání a písemnictví monopolizovala církev a protože ta se v dané době podstatně mocensky postarala o to aby kulturní vztahy Velké Moravy s Byzancí středem tehdejší vzdělanosti byly přerušeny a eliminovány nebylo divu že nové už byly navazovány tedy jen se Římem tedy s evropským západem V každém případě však například byly české země počínaje dvanáctým a zejména třináctým stoletím hospodářsky vyspělejší než většina tehdejších německých a rakouských zemí což také potvrzuje soustavný proud jejich kolonistů k nám A jak je známo dodnes platí že lidé emigranti se táhnou do druhých zemí za lepším Nestěhují se z bohatších do chudších ale právě naopak Tím více to platilo pro celou lucemburskou dobu a vlastně i pro rudolfínskou dobu od roku 1576 až 1612 kdy byla politickým centrem a tedy i centrem vzdělanostní říše Praha Přirozeně karta se po Bílé hoře třicetileté válce i habsburské okupaci obrátila v náš neprospěch Němci se stali jednoznačně privilegovaným národem přeměňovali se na panstvo a vzdělance bohatnoucí z naší práce a naopak Češi a Moravané byli v naprosté většině degradováni na poddané služebníky a nejvýše řemeslníky povolané do Vídně a Rakouska jen na podřadná místa a povolání Úředním jazykem se v praxi stala němčina tedy i vyšší vzdělání bylo buď latinské nebo německé Za takových nepřirozených podmínek kdy jsme se stali druhořadým národem pochopitelně vlastní česká kultura a dokonce i český jazyk zhruba na konci 18 století v podstatě vymizely Pak se ovšem na nás Němci a Rakušané mohli dívat svrchu jako na někoho kdo se musí u nich a od nich učit kdo je vůči nim od přírody podřazený Pokládám v dějinách českého národa za první zázrak že dokázal uhájit po celá staletí vlastní samostatnost a suverenitu proti nepoměrně silnějšímu německému sousedovi v dobách kdy mu postupně všechny ostatní slovanské země na jih i na sever od nás kromě Polska podlehly a byly poněmčeny Za druhý zázrak pak tu skutečnost že v podmínkách kdy byl v habsbursko rakouské říši takřka do země zadupán se dokázal výhradné z vlastních zdrojů a sil takřka z ničeho poražený zdeptaný a okrádaný národ a proti všem znovu pozvednout semknout a usilovat o obnovu vlastního jazyka ducha i státnosti Proto klobouk dolů před dobou našeho národního obrození před vynikajícími jednotlivci i generacemi bohužel není tu místo alespoň na hrubý výčet jejich počinů to je věcí jiných prací které toto dílo započaly někdy ve druhé polovině 18 století a dovedly úspěšně ke konci v roce 1918 Vždyť dokázaly skoro nemožné něco za co si ještě dnes musíme chtě nechtě českého národa a jeho dědictví a to přes všechny chyby a slabosti nesmírně vážit Na tomto místě mi dovolte odbočku do budoucnosti Za třetí zázrak pokládám že jsme dokázali přežít a to při zdravém rozumu i dvacáté století Stanovisko klubu SPR RSČ je že jistě by to nebylo možné bez hospodářského vzestupu který mohl pomoci zabezpečit vlastní prostředky pro všechno ostatní zejména pro české školy a písemnictví Tento vzestup jednoznačně prokazuje skutečnost že na sklonku existence Rakouska byly České země ekonomicky nejrozvinutějšími ve státě zhruba na stejné úrovni jako vyspělé oblasti v Německu Na tom měli zásluhy právě hlavně české převážně právě opravdu vlastenecké hospodářské kruhy naši vlastní úspěšní živnostníci a podnikatelé Právě tento rozvoj se pokládá pro národní věc v onom období za rozhodující a nezastupitelný věcný předpoklad To založilo i nástup vlastní české kultury a konečně i politiky Na obnovu vlastní státnosti měl náš národ plné právo a to ne jen podle kriterií současnosti Po staletích se osvobodili třeba Španělé od Maurů Řekové a jižní Slované od Turků Poláci od Prusů Rusů a Rakušanů osvobozena a sjednocena byla Itálie To už vůbec nepřipomínáme dnešní časy kdy samostatné národní státy vznikaly a vznikají po desítkách po celém dříve koloniálním světě od Latinské Ameriky přes Asii až po Afriku nebo i na území bývalého SSSR nebo Federativní Jugoslávie Proto nehledě na okolnosti spojené s prohrou Německa a Rakousko Uherska v první světové válce nám nikdo nic nedaroval ani Versailleský mír na který často tak žehrají naši přátelé Sudeťáci Pouze nakonec došlo i na spravedlivou restituci našich starých a nezaniknutelných práv Těmto hlasům ze záhrobí z dob přirozené německé nadřazenosti nad slovanským méněcenným plebsem je třeba připomenout že právě náš národ a naši politici se vůbec až do hořkého konce říše nechovali úzkoprse a šovinisticky Prakticky až do poslední chvíle se převážně snažili uchovat i do budoucna vhodnou formu spolkového či federativního státního uspořádání a využít jeho výhod ke vzájemnému prospěchu Požadovali jen maličkost vlastní přirozené právo neboli rovnoprávné postavení Českých zemí národa a jeho jazyka Dnes je to pasé ale ve skutečnosti existenci společného státního středoevropského celku rozbíjely a zničily vládnoucí vyvolené národy tj Němci a Rakušané popřípadě Maďaři kteří si takový přirozený stav nebyli schopni a ochotni připustit a to ani za cenu sebezničení Nebyli ochotni akceptovat fungující silný federální stát ve kterém by v souladu s vnitrní demografickou situací spravedlivě vážil a převažoval hlas slovanských národů Na tomto vývoji a právu nic nemění ani skutečnost že na našem území v okamžiku vzniku ČSR v roce 1918 žila výrazná německá menšina Ta nikdy nenabyla specifické právo na to aby mohla jen pro sebe požadovat oddělení jakýchkoliv historických částí našich zemí Dost na tom že nás Rakousko během staletí své vlády zbavilo k nám původně přičleněných obou Lužicí a převážné části Slezska jen pro zachování svého předchozího panského postavení Že se nemohla po prohrané válce se ztrátou své někdejší nadřazenosti ze zákona smířit nebylo naší chybou ale jen a jen jejich vlastním omylem Místo aby se Němci snažili v první republice svoji chybu napravit a přizpůsobit se reálné a podotýkám spravedlivé situaci snažili se místo toho od samého začátku zvrátit věci nebýt s námi ale proti nám Pro srovnání uvádím že v podobném postavení jsou třeba i dnes obdobné menšiny ve státech vzniklých na území bývalého SSSR především v Pobaltských republikách Ukrajině či Kazachstánu nebo třeba i Srbové v Chorvatsku V roce 1921 jich bylo u nás asi tři milióny z celkových deseti miliónů v naprosté většině českomoravských obyvatel převážně v pohraničních oblastech zčásti však i v několika velkých hlučných městech Tady jich však nebylo více než asi 235 tisíc Je zajímavé že ještě v roce 1910 jich bylo ještě 3 5 miliónů takže jejich počet do okamžiku vzniku československé republiky významně poklesl a že naopak potom následoval růst až na 3 3 milióny v roce 1938 Měli stejná občanská a politická práva jako Češi vlastní politické strany a zastoupení v Parlamentě Měli své školy svůj tisk a svoji kulturu Nikdo jim nic nebral Nemohli však snést České státní orgány armádu a policii a příchody českých obyvatel do svých teritorií To od začátku považovali za nespravedlnost a křivdu s níž se ve své většině nechtěli smiřovat Zjištění původu této menšiny v Čechách je obtížné pro nedostatek úplných a spolehlivých pramenů Všeobecně se vykládá jako důsledek kolonizace pohraničí zhruba ve třináctém století kdy se u nás tito Němci usazovali za dědičný nájem na základě pozvání Přemyslovců kteří byli vlastníky nevyužité půdy To je ovšem velmi mlhavé v daných poměrech to mohlo být obdobné mnohem pozdějšímu pozvání Rusů k usazení třeba v Pobaltských republikách nebo cikánů v České republice po druhé světové válce Je otázkou zda vůbec šlo o nějaké státně organizované zvaní nebo zda spíše šlo o zvaní ze strany katolické církve a jejích hodnostářů nebo institucí než panovníka Samozřejmě že tím stejně nebyla získána nějaká výhradní národnostní práva tenkrát zcela neznámý pojem Pane předsedající prosil bych o klid