Hrvatski sabor
20170629

Brojni su primjer na tržištu Hrvatske u cjelokupnom lancu prehrane posebice kod trajnog mlijeka, pilećeg mesa, svinjskog mesa i drugih prehrambenih proizvoda gdje trgovci formiraju maloprodajnu cijenu bez troškova prodaje a time permanentno vrše pritisak prema dobavljačima na sve veće, dodatne benefite. Iz gore navedeni razloga bilo bi dobro da se odredbi zabrane prodaje proizvoda ispod nabavne cijene sporazum na dodanu vrijednost nadoda izričaj te troškova prodaje. Ti troškovi primjerice kod prodaje trajnog mlijeka prema izračunu Eurostata iznose 11%. Troškovi prodaje mesa, mlijeka i mliječnih proizvoda te voća i povrća su veći, oko 26% i svaki trgovac ih je dužan iskazati nadležnom tijelu za kontrolu ovog zakona, Agenciji za kontrolu tržišnog natjecanja. Neke države članice EU o svojim zakonima imaju propisane selektivne rokove plaćanja za svoje polutrajne prehrambene proizvode. Bilo bi dobro u zakon uvrstiti odredbe maksimalnog roka plaćanja u 30 dana za svježe prehrambene proizvode, svježe meso, mlijeko, sirove, konzumna jaja, svježe pekarske proizvode, svježu ribu i morske plodove te voće i povrće a za sve ostale prehrambene proizvode ostao bi rok od 60 dana.