Riksdag
1996-06-04

Herr talman! Vi har nu hört här att regeringen tycker att man har fått bråttom i sluttampen. Efter detta långa utredningsförfarande har det blivit bråttom på slutet. Jag tycker att det är en onödig brådska. Är det inte ett högt pris, Carin Lundberg, som vi får betala för den brådskan? Jag tänker exempelvis på det förenklade förfarandet. Vi får ju allt oftare höra att småföretagarna är en nyckelgrupp. Med ett förenklat förfarande, som faktiskt hade varit ganska enkelt att införa, hade man kunnat tillgodose småföretagarna. Man hade kunnat rädda en del arbetstillfällen, vilket i hög grad är intressant. Varför stoppar man då plötsligt in regler för småföretagarna i skuldsaneringslagen? Då får man ju inte alls de här positiva effekterna. Hur många arbetstillfällen går inte förlorade genom en sådan misslyckad lösning? Beträffande förmånsrättsordningen är det uppenbarligen så att de mäktiga bankerna favoriseras på de svaga företagarnas bekostnad. Leverantörsfordringarna är ett stort problem för småföretagarna. De får stora förluster. Det orsakar i sin tur en mängd förlorade arbetstillfällen. Men från regeringen tiger man. Vad tycker Carin Lundberg i sak, här och nu?