Riksdag
1994-06-11

Herr talman! Vi som arbetar i politiken borde nog oftare fundera över om vi lyssnar ordentligt på människor och om vi verkligen visar förtroende för våra medborgare. Sådana tankar får man i alla fall när man läser en debattartikel om familjepolitiken av en av de mest framträdande socialdemokraterna. Hon refererar en kristdemokrat som hävdade att politikerna inte skall bestämma om arbetsfördelningen i hemmet. Så här skriver socialdemokraten bl.a.: Det blir svårt för svenska folket att leva enligt en sådan regerings intentioner. Skall man låta vartannat barn vara föremål för politiska beslut, medan vartannat får finna sig i föräldrarnas amatörmässiga avgörande. Är det inte häpnadsväckande? Riksdagen firade nyligen 75-årsjubileet av den lika och allmänna rösträttens införande i demokratin Sverige. Jag trodde att demokrati och parlamentarism betydde att regeringen skulle leva enligt folkets intentioner, inte att folket skulle leva enligt regeringens intentioner. Jag tycker att ''föräldrarnas amatörmässiga avgörande'' låter som ett eko av den sociala ingenjörskonstens glansperiod. Det låter i alla fall inte som något som skulle passa i Europarådskonventionen om de mänskliga fri- och rättigheterna eller FN:s barnkonvention.