Riksdag
1995-02-22

Vi har svårt att förstå att regeringen kan försvara att biståndsanslagen har utsatts för en frysning. Det innebär ju besparingar i jämförelse med anslagen till just försvaret. Det finns många exempel på hur den nedskärningen drabbar. Man kan också peka på det absurda i att frivilliga försvarsorganisationer inte får vidkännas någon som helst frysning av sina anslag samtidigt som fredsorganisationer däremot får det. Just biståndsfrågorna uppfattar jag som de centrala i vår utrikespolitik. Det anslag med kvinnoperspektiv som har förts in i biståndet som ett sjätte biståndsmål välkomnar Vänsterpartiet. Men problemet med de minskade anslagen kvarstår - jag måste understryka det. Jag tycker också att barnperspektivet fattas i biståndspolitiken. Hur ungdomar kan spela en viktigare roll har Vänsterpartiet lyft fram i flera motioner. Där menar jag att det brister hos regeringen. Detsamma gäller en satsning på funktionshindrade. Som Lena Hjelm-Wallén sade behöver vi bygga upp länder som Angola och Moçambique efter kriget, men inte heller där har regeringen kunnat satsa ordentligt med pengar på grund av nedskärningen. För Vänsterpartiet är det helt klart att biståndet kan effektiviseras.