Riksdag
2008-06-18

Det är typ nationalekonomi A i ett nötskal eller något sådant. Men det resonemanget förutsätter en väl fungerande marknad där alla kostnader verkligen syns i priset, och så är det inte alltid. Miljöproblem är ett skolexempel på en externalitet eller en form av marknadsmisslyckande, om man så vill. Det är egentligen en form av snedvridning, skulle man kunna säga. För den här externaliteten uppstår när vi har kostnader som inte syns i priset. På en fri marknad är det ju inte någon som bakar in kostnaden för miljöförstöring i priset på till exempel bensin, utan kostnaden för klimatförändringen får helt enkelt någon annan betala, typ den som drabbas. Då funkar ju inte den här prissignalen som den ska göra enligt läroböckerna, och den osynliga handen slinter. Det är därför man faktiskt kan minska snedvridningen genom rätt använda skatter. Genom en koldioxidskatt på bensinen bakar man in den här kostnaden för klimatförändringarna i priset. Då funkar prissignalen och den osynliga handen, och allting blir bra – i korthet.