Folketing
2014-04-03

De sidste 4 år, inden jeg kom i Folketinget, arbejdede jeg på en højskole for døve og hørehæmmede, hvor jeg skulle hjælpe med at få folk, som var dybt marginaliserede i forhold til fællesskabet, i arbejde. Det lykkedes kun de gange, hvor vi fik fat i virksomheder, hvor der var gang i den, hvor der var optimisme, hvor man skabte nye arbejdspladser. Det var måden at få inkluderet folk, som var marginaliseret på arbejdsmarkedet, på. Det var at få øje på de virksomheder. I Danmark står vi i dag i en situation, hvor vi har mistet 175.000 arbejdspladser. Hvem betaler først og fremmest prisen for det? Er det de rige? Nej. Er det de stærke? Nej. Er det mon ikke de marginaliserede – dem, som står yderst, de 800.000 i den arbejdsdygtige alder, som vi bare ignorerer og placerer en check i munden på, og hvor vi så siger: Hvis vi andre bare kan få lov til at passe vores arbejde i fred, går det nok alt sammen?