Riksdag
1996-05-23

Herr talman! Sverige står inför ett vägval. Skall vi konkurrera med kunskap och kvalitet i en snabbt föränderlig värld, eller skall vi konkurrera med kvantitet, dvs. vara ett produktionsland med låga löner? När den borgerliga regeringen tillträdde hösten 1991 markerades en inriktning mot att stärka Sverige som kunskapsnation, där elevernas valfrihet och autonoma skolor, universitet och högskolor var central. Genom att ge universitet och högskolor en större frihet stimulerades mångfald, dynamik och kvalitet. Universitetens ökade möjlighet att själva utforma sin verksamhet och att själva kunna fastställa nödvändiga kriterier för antagning till högskolan utgör grunden för den flexibilitet som är en nödvändighet i ett informationssamhälle där kunskap är färskvara. Det går inte att fortsätta att utbilda till arbetslöshet. Utbildningen måste anpassas till den verklighet som vi lever i, till den arbetsmarknad som existerar och som ständigt förändras. Det är därför väsentligt att behörighets- och urvalssystemet tydligt avspeglar och harmoniserar med den ökade mångfalden inom högskolan. Med särskilda urvalskriterier kan de elever som har en specifik talang för ett specifikt ämnes- och yrkesområde fångas upp. För t.ex.