Riksdag
1997-12-04

Detta har medfört en hel del oro och debatt kring det svenska EU-medlemskapet och också kring svensk ekonomisk politik, både i Sverige och omvärlden. Troligen har den socialdemokratiska regeringens oklara agerande i EU- och EMU-frågorna bidragit till att hålla den svenska räntenivån uppe. Vi kan i och för sig se att osäkerheten har minskat efter det att den socialdemokratiska partiledningen våren 1997 bestämde sig för att Sverige inte skulle gå med i EMU:s tredje steg från starten 1999. Det har t.ex. gjort att räntegapet mot Tyskland har sjunkit successivt sedan dess. Det är klart att det hade varit bättre om regeringen redan vid medlemskapsförhandlingarna hade krävt ett direkt undantag, på samma sätt som Danmark, och gjort klart att Sverige inte har för avsikt att införa enhetsvalutan 1999, utan att detta är en fråga som skall lämnas för avgörande till folket, dvs. i en folkomröstning. Den svenska regeringens tvekan i frågor kring valutaunionen är omvittnad. I Sverige deklarerar statsministern stolt att EU skall vara ett samarbete mellan fria stater och att det svenska självbestämmandet inte får urholkas.