Riksdag
1993-12-17

Att få utöva sitt yrke utan några egentliga begränsningar när samhället betalar med skattemedel är en situation som är få förunnad. Byggnadsarbetare, undersköterskor och ingenjörer kan alla avundas dessa yrkesgrupper som bara har att ta emot patienter och skicka räkningen till skattebetalarna. Efter årskiftet skall dessutom fri etablering råda. Vad tycker centerpartister om förslaget, om konsekvensen blir att man tvingas lägga ned vårdenheter i glesbygden och på de mindre orterna? Det finns många bisarra inslag såväl i propositionen och motionerna som i handläggningen. För att begränsa landstingens kostnader föreslås att läkare som etablerar sig efter årskiftet skall ta ut en högre patientavgift. Man tar sig för pannan. Det står ju i direkt strid med hälso- och sjukvårdslagen. Dessutom kan man fundera över logiken i det faktum att den unga nyetablerade läkaren skall ta en högre avgift än den som har varit med ett tag, etablerat sig och fått erfarenhet. Men logik är dess värre ingenting som utmärker vare sig regeringen eller riksdagsmajoriteten. I propositionen föreslogs en åldersgräns på 70 år -en i många avseenden rimlig gräns.