Riksdag
2000-04-27

Fru talman! Kulturmiljövård måste, om den ska fungera, fungera tvärsektoriellt och ges ekonomiska förutsättningar. Vi kan bara konstatera att mycket återstår, men att vi är på rätt väg. Det är Riksantikvarieämbetet som utfärdar anvisningar, som är marknadsförare, så att säga. Man ska stå för kunskapsuppbyggnad över hela samhällssektorn, från kommunpolitiker och länsstyrelser till myndigheter och organisationer och följa upp att de nationella målen får genomslag. Det är inte bara så att länsstyrelsen får sprida information. Den ska göra det också. Då krävs t.ex. att man tillsätter de tjänster som är avsedda för ändamålet. Annars blir det svårt att hinna med att arbeta förebyggande. Man hinner endast med de allra nödvändigaste tillstånden och tillsynen. Om en byggnadsminnesförklaring önskas av en kommun, länsstyrelse eller organisation krävs omfattande samråd och delaktighet. Och samarbete tar tid. Ökad medvetenhet om estetiska värden och historiska sammanhang ska ges. Spåren i historien ska få finnas kvar och i bästa fall även brukas. Även små spår, såsom smalspår, har här en betydelse.