Narodna skupština
20110510

U nekoliko navrata sam govorio o konkretnim stvarima, vezano baš za ovu konstataciju, koristeći primer dva mladenovačka preduzeća, reč je o „Kobestu“ i „Keramici“; međutim, tu se ništa nije značajnije promenilo. Još 2004. godine, kada je donet Zakon o privrednim društvima kojim su regulisana ta pitanja kompanijskih prava, među njima je i korporativno upravljanje... Iako je donet u skladu sa OECD-om, sa direktivama EU itd., jasno je da nije onakav kakav bi trebalo da bude, a to se pre svega ogleda u njegovom sprovođenju; kao i za najveći deo ostalih zakona postoji problem u sprovođenju samog zakona u praksi. Sledeća stvar na koju bih želeo da ukažem, to je da je taj kvalitet korporativnog upravljanja u srpskim akcionarskim društvima izuzetno nizak. To je sve posledica činjenice, ovo o čemu sam govorio, da je akcionarstvo u Srbiji najčešće nastajalo privatizacijom i da se u tom smislu nametalo snagom zakona, intervencijama države i da nije uopšte nastalo kao nešto prirodno, iz nekih ekonomskih motiva tržišnih učesnika. To je upravo i stvorilo jedan raskorak između tog institucionalno-pravnog uređenja i ekonomske realnosti.