Riksdag
2005-05-27

Herr talman! Syftet med jordförvärvslagen är som sagt regionalpolitiskt. Låt oss se på bakgrunden till lagen. Jordförvärvslagen kom till i början av 1900-talet, då begränsningar av möjligheter till förvärv uppställdes för vissa ägarkategorier. År 1906 antogs bolagsförbudslagen, som i princip förbjuder bolag och andra juridiska personer att förvärva mark. År 1945 reglerades lagen för första gången för fysiska personer. De jordförvärvslagar som antogs 1955 och 1965 samt nuvarande jordförvärvslag som antogs 1979 byggde till stor på den så kallade rationaliseringsaspekten. Jordförvärvslagen har därefter setts över 1987 och 1991, och då gällde det båda gångerna en avreglering av lagen. 1991 innebar det en omfattande avreglering, och den har utsatts för kritik eftersom reglerna har varit enkla att kringgå. Avregleringen har ansetts öppna för nya kategorier av fastighetsköpare som i vissa fall inte har tillräckliga kunskaper om skogliga förhållanden eller förankring i skogsnäringen. Oseriösa förvärvare av skogsbruk, så kallade klippare, har förekommit i en inte försumbar omfattning. Den bedömning som har gjorts är att ungefär vart tionde förvärv av skogsfastigheter på öppna marknaden var föremål för exploaterade avverkningar, och det rör sig om 100–150 förvärv per år. Åter till syftet: Jordförvärvslagen finns till av regionalpolitiska skäl.