Riksdag
2007-02-15

Herr talman! För att börja med frågan om det lokala självstyret vill man gärna tro, när man uttalar sig i rollen som riksdagsledamot, att det handlar om att gå in och göra en lagstiftning, och då åsidosätter man det kommunala självstyret. Om Lennart Axelsson går in och agerar i sitt parti för att det ska agera annorlunda på landstingsnivå gör han det i en annan roll. Så kan man naturligtvis göra om man ser det i ett bredare perspektiv. Många gånger kommer det fram i er argumentation att det handlar om att om de inte gör som vi vill ska vi lagstifta så att det blir annorlunda. När det gäller insatser för den enskilde kan det se helt olika ut från Ystad till Haparanda beroende på den enskilda individens behov. Det är behovet som är viktigt, inte om det ser likadant ut i Ystad som i Haparanda. Om människor har ett funktionshinder i form av förlorade ben eller om de har ett psykiskt funktionshinder är det utifrån detta de ska ha insatsen. Jag tycker att man ofta kommer in på att man ser till systemet, att det är viktigt att det är lika. Men om människor har olika behov kan ju inte insatsen se likadan ut. Det är omöjligt. Då har man inte utgått från den individuella planen för personen.