Riksdag
1997-06-03

Herr talman! Vi skall hjälpas åt för att föra den här debatten. Den är ju inte helt enkel. Jag erkänner gärna det också. Men jag tror ändå att man måste börja i det fundamentala som är skillnaden mellan territorialförsvar och fredsfrämjande insatser. Om man börjar där skall man också se den tendens som finns i dag, nämligen att territorialförsvaret faktiskt är någonting som minskar i alla länder. Det minskar i volym och det minskar i kostnader. Det skall vi vara väldigt glada och tacksamma för. Det gäller inte bara i vårt land utan i andra länder också. Det som växer till är vårt kollektiva ansvar för fredsfrämjande insatser där de kan behövas. Vi skall inte heller göra insatserna annat än när vi har mandat från FN eller OSSE. Jag tycker dessutom att vi måste komma ihåg att utgångspunkten för hela förändringen i Europa i dag faktiskt är att Warszawapakten har upplösts. Det finns länder som vill ha en annan säkerhetspolitisk identitet i dag. Med tanke på allt de har upplevt inom Warszawapaktssfären tycker jag att vi är skyldiga att lyssna på dem och inte bara säga att de har fel när de vill söka en annan säkerhetspolitisk identitet och när de vill bli NATO-medlemmar. Vi måste förstå det, men vi har rätt att kräva att processen med hur stort NATO skall vara måste hanteras på ett mycket ansvarsfullt sätt.