Riksdag
1992-06-03

Möjligheterna till samförstånd och överenskommelse i sådana här frågor är ju inte direkt uppenbara, eftersom vi andra i utskottet inte givits möjlighet att ta ställning till de argument som framförs i flera reservationer. Jag hoppas att detta förfarande är en engångsföreteelse. Vad gäller reservationerna 11 och 12 är Socialdemokraternas njugghet mot regeringen, som jag ser det, både onödig och obefogad. Det bemyndigande att beställa delserie 2 som Socialdemokraterna motsätter sig, liksom avslagsförslaget vad gäller möjligheten till betalningsförskjutningar gentemot det s.k. 1 000kronorsanslaget, kan jag inte se som annat än obstruktion i opposition. Det underlag i form av förhandlingsresultat som redovisats för utskottet den 12 maj visar att de 9,3 miljarder som den tidigare regeringen i praktiken accepterat som fördyring nu faktiskt underskrids ganska ordentligt. Räcker inte det för den socialdemokratiska oppositionen? Möjligheten till betalningsförskjutningar var en nödvändighet när propositionen lades fram, eftersom förhandlingarna med IG JAS inte var klara då. Socialdemokraterna skulle själva i regeringsställning ha varit tvunga att tillgripa samma metod.