Riksdag
2010-11-04

Fru talman! Min morfar lärde mig en gång i tiden att om jag knyter handen om någonting riskerar jag aldrig att tappa det. Men jag får heller aldrig någonting i handen om jag inte har den öppen. Med andra ord: När vi väljer att sluta oss tenderar det att innebära att vi långsiktigt blir fattigare. Det fanns en tid här i Sverige då vi hade tillväxt. Vi tänkte på utveckling och framtidstro. Det var stabilt. Man kunde utgå ifrån att grabben fick jobb på pappas jobb. Jag pratar om 1950-talet. På den tiden hette tv:n typiskt Luxor. När jag skrev det häromdagen fick en ung medarbetare till mig googla på namnet, därför att går vi in på ett volymhandelshus i dag heter tv:n möjligen ganska många saker, men den heter inte Luxor längre. Någonstans är det så att vi då har valt att köpa andra tv-märken. Vi har valt att titta på en större, globaliserad värld därför att det har gett oss välfärdsvinster.