Riksdag
2008-03-25

Jag själv, som har bedrivit forskning i hela mitt yrkesverksamma liv, kan förvåna mig lite grann över att vi mycket lätt skulle kunna få hit internationella forskare i storleken 5 000 eller kanske 10 000 människor. Då talar jag inte bara om eliten utan om doktorander som kan komma hit och presentera ledande forskning i världen, om vi hade haft möjligheter att få statliga garantier. Det här får vi lösa med egna medlemsavgifter. Det här får vi lösa med egna insatser, där vi måste prioritera inom ramen för de ganska generösa bidrag vi kan få. Några stora sponsorpengar får vi sällan till forskningen jämfört med vad idrotten får, och inte heller några stora löner jämfört med vad toppidrottarna presterar. Fru talman! Jag tycker att det klingar lite falskt när man lyfter fram detta som ett av nationens allra största och viktigaste uppdrag, med tanke på de satsningar som måste göras för att få fler människor i arbete, få ett större välstånd som vi kan fördela på fler och sedan naturligtvis fundera över vad det är vi kan prioritera längre bort.