Hrvatski sabor
20100701

Nije spomeničko mjesto prostor spomenika kulture ničiji, nije to od onih koji tamo rade i koji tamo nešto obavljaju, to su oni dobili od generacija, mnogih generacija prije koji su to stvorili. To spada u bazu, to ne spada u nadgradnju, to je ono od čega postoji zemlja, od čega postoji nacija, od čega postoji društvo, na čemu se ono zasniva, gdje je njegov identitet itd., itd. Sad kada barem znamo načelno da postoje barem različiti pristupi oko toga što ćemo smatrati kulturnom baštinom, a kako ćemo manipulirati i govoriti potpune, mislim deplasirane stvari o odnosima između ovoga i proizvodnje, da krenemo malo drugačijim čitanjem ovoga što se ovdje predlaže. Prvo što se predlaže to je potpuno ukidanje svakog kontakta između onoga koji hoće da se putem spomeničkoga, putem nekog kulturnog spomenika na neki način reklamira jer to do sada kako se ovdje kaže ionako nije davalo nikakve rezultate. Činjenica je da nije davalo nikakve rezultate, ali umjesto da se izlaz traži u tome da se vidi na koji način će se to naplatit sada se to dakle skida.