Riksdag
2017-12-04

Herr talman! Jag kommer att fortsätta på samma tema, så det blir nästan en melodiradioövergång från Per Lodenius anförande. Det handlar just om folkbildning, folkhögskolans roll och studieförbundens roll när det gäller både personer med funktionsvariationer av olika slag och sammanhållning med övriga politikområden. När jag likt statsrådet reser runt, fast till andra folkhögskolor och studieförbund än statsrådet, rapporterar man på flera folkhögskolor att för att kunna möta den här väldigt stora satsningen som regeringen gör på antalet platser så hastigt – vi liberaler har ställt oss tveksamma till hastigheten i den ökningen – kommer man inte att ta in personer med intellektuell funk­tionsnedsättning eller stora fysiska nedsättningar och problem i klassrummen eller på folkhögskolorna. I stället kommer man att möta dem i deras hemmiljö eller på deras dagliga verksamhet eller motsvarande. Då blir tanken att det inte är inkluderande. Studieförbunden rapporterar också att de har en lång rad avslutade projekt som de har aviserat att de vill fortsätta med men som de har fått avslag på att använda de nya pengarna till när det gäller bildning för de här olika grupperna. En tredje grupp är de personer som får sin personliga assistans indragen. Många av dem är i utbildning och kan inte delta i undervisningen på olika sätt när deras assistenter inte längre finns vid deras sida. Jag skulle vilja höra statsrådet utveckla tankarna lite när det gäller hur de här stora, ökade satsningarna faktiskt kan komma dem som behöver det mest till del.