Riksdag
1997-03-12

När Anders G Högmark frågar mig vilka tankar som går genom majoritetens huvuden och hur vi resonerar i den här frågan kan jag inte underlåta att peka på vad den tidigare justitieministern Gun Hellsvik skrev i propositionen 1992-1993, tror jag det var, om denna sak. Det anförs där på s. 48 att kroppsbesiktning genom kräkmedel är ett mycket allvarligt ingrepp i den kroppsliga integriteten, dvs. att utsätta någon för tvångsmedicinering, och att det krävs mycket starka skäl för att i rättegångsbalken införa en sådan möjlighet. Enligt departementschefen måste vid en sådan bedömning brottsbekämpande effektivitetshänsyn träda tillbaka. Något förslag om tvångsmässig medicinering läggs därför inte fram i propositionen. Detta har naturligtvis präglat tänkandet under de senare åren, och jag tycker att det är tänkvärda ord. Polisrättsutredningen tog fasta på detta departementschefsuttalande och avstod från att närmare penetrera den här frågan i sitt arbete. Jag tycker att det är värt att notera det här principiellt viktiga resonemanget. Vi har nu en skrivelse från polisen i Stockholm som Rikspolisstyrelsen naturligtvis skall bereda.