Hrvatski sabor
20101125

Hvala lijepo gospodine Marić rekli ste u raspravi da se kupuju dionice, a da se ne kupuju prava. E sada, da je to istina netko bi teoretski mogao kupiti 75% kompanije a da se prema tome ne podrazumijeva da ima pravo upravljati kompanijom, pa normalno je da kada kupuješ kontrolni paket da dobivaš neka prava, jer inače drugim riječima ne bi imalo nikakvog smisla da kupuješ kontrolni paket kompanija i moraš imati pravo na upravljanje tim dionicama. A što se tiče drugog dijela, da se u 25% i da se najbolji ponuditelj izabrao u 24 sata, pa posljedica je to transparentnosti natječaja, svi su znali pravila, svima je bilo jasno kakva će upravljačka prava dobiti onaj koji kupi, i na kraju je trebalo odabrati tko je podnio ponudu sa većom cijenom. Jedna kompanija je podnijela sa 505 milijuna, druga sa 400 i tu zbilja ne treba po meni razmišljati niti pet minuta, a ne 24 sata. Jer 505 je više od 400.