Folketing
2008-06-11

Jeg forstår godt, at statsministeren beder om hjælp, at han næsten trygler om, at vi kunne hjælpe hinanden med at kunne få forklaret den her sag. Det er jo helt tydeligt, at han ikke kan klare det selv, og det kan jeg sådan set godt forstå. Ud fra en humanitær synsvinkel kunne man godt være fristet af tanken om at komme en presset mand til undsætning i den her situation. Det tror jeg bare ikke nytter. Jeg tror i virkeligheden, at læren af det her er, at uanset om man sætter en hærskare af spindoktorer ud med statsministeren i spidsen, så nytter det ikke. Hvorfor gør det ikke det? Fordi det her er folks hverdagserfaringer. Folk har børn i skole, folk har børn i daginstitution, folk kender ældre, der modtager hjemmehjælp eller er på plejehjem, og der kan man ikke bryde den erfaring i hverdagen, de har af, at tingene går baglæns. Derfor vil jeg sige til statsministeren, at vi gerne kan tage en tur rundt i landet og prøve at snakke med folk under budgetlægningerne her i efteråret, men så også medbringende et løfte om, at vi bøjer os for det budskab, folk melder ud, og lader være med, som Venstres ordfører var ude i, at sige, at det er, fordi folk slet ikke har forstået, hvad der sker rundtomkring derude. Jo, folk har forstået det, og derfor siger de, som de gør.