Riksdag
1996-01-24

Det är en del av det globala samhället, där nationsgränserna har mist sin ursprungliga betydelse. Det gäller en rad områden. Risken för spekulation mot ett enskilt lands valuta måste mötas gemensamt. Arbetslösheten kan på sikt inte bekämpas av varje land för sig om man vill nå bästa resultat. I detta sammanhang krävs gemensamma ekonomiska och politiska beslut. Nedsmutsningen av Östersjön kräver samarbete för att kunna hejdas och för att vi åter skall få ett levande hav. Hålen i ozonskiktet är ett globalt problem. En värld i fred måste bygga på förståelse mellan folken för att alla skall kunna leva som goda grannar. För det fjärde ökar politikerföraktet. Jag delar den oro som Alf Svensson uttryckte nyss från talarstolen. En del av förklaringen har jag redan nämnt. Snabbheten, komplexiteten och internationaliseringen riskerar naturligtvis att öka avståndet och främlingskapet mellan väljare och valda. Här står vardagsdemokratin inför utmaningar som partierna inte alltid klarar att hantera. Medlemmar känner sig överkörda, och sympatisörer känner inte igen sina partier. Självkritiken måste nog drivas ett steg till.