Riksdag
1992-04-29

Fru talman! Först vill jag säga att det här är ett led i en långsiktig utgiftsstrategi. I samband med framläggandet av finansplanen, som nu följs upp av kompletteringspropositionen, sade regeringen att vi måste bedöma hur mycket de offentliga utgifterna kan tillåtas öka, och att det krävs direkta politiska beslut för att minska de offentliga utgifterna som andel av BNP. De skatte- och avgiftsfinansierade socialförsäkringssystemen måste reformeras, så att de uppmuntrar arbete och sparande -- såsom också framhållits tidigare i diskussionen. Detta är alltså ett led i en nödvändig besparing, som gör att den ekonomiska tillväxten ökar och att vi över huvud taget kan bevara och utveckla våra sociala välfärdssystem. De generella systemen prisas, och jag vill säga att de förslag som nu läggs fram sannerligen inte är något hot mot de generella systemen, även om vissa inskränkningar görs; tvärtom blir det möjligt att bygga ut dem. Vad är det som har gjort att vi har fått, som vice ordföranden här sade, ''de fattigaste''?