Riksdag
2006-03-29

Herr talman! När vi talade energipolitik senast, herr statsminister, var det en uppsluppen statsminister. Vi hade nästan ett energiseminarium. Mitt intryck är att toppmötet ändå gick ganska väl på den här punkten. Det var resonerande övergripande diskussioner, ingen som på en gång grävde ned sig i skyttegravar, en bra fortsatt idé om att kompetensen mellan EU och medlemsstaterna ska vara densamma som den har varit tidigare, det vill säga ingen glidning. Men det finns en annan kompetens som sakta men säkert förändras, och det är kompetensen mellan nationer och marknader. Lika mycket som Sverige eller Tyskland funderar över sin energimix funderar Vattenfall, Eon eller Fortum över sin energimix. Då blir det sakta men säkert allt viktigare att man i en del regleringar och en del konkurrenspolitiska frågor har en så EU-gemensam syn som möjligt. Min fråga är om man diskuterade den här förskjutningen mot en alltmer europeisk marknad och vilka implikationer det får i form av regleringar, utsläppsrätter och eventuella subventioner. Det som åtminstone var en bubbla innan toppmötet var: Vad händer på en sådan här fragmenterad marknad? Jo, det sker en ganska snabb fokusering mot allt större företag. Då är det viktigt att konkurrensvårdande myndigheter är med från start och ser till att det inte byggs upp oligopol och monopol.