Riksdag
1995-05-16

Fru talman! Jag vill tacka justitieministern för svaret på våra frågor. Det är positivt i många avseenden. Det inger förhoppningar om att justitieministern kommer att vara pådrivande i den här frågan. Det är riktigt som det också framhålls i svaret att det har skett vissa förbättringar i den här lagstiftningen under senare år, men vi tycks vara överens om att dessa förbättringar inte är nog. Trots dessa förändringar har vi av och till tvingats ta del av domar som blir förvånade och upprörda över - och som inte minst allmänheten upprörs över. Det beror på att det i vår lagstiftning finns kvar en föråldrad syn på sexuella övergrepp mot barn. Problemet är att det krävs ett tvång för att man skall kunna döma för våldtäkt. Det specifika tvånget har en klart underordnad betydelse när ett barn utsätts för ett sexuellt övergrepp. Ett barn är fysiskt svagare, har en begränsad social och personlig mognad och saknar livserfarenhet och referensramar. Det gör att barnet verkligen är i underläge mot den vuxne. Det kan kanske t.o.m. vara så att ett hot om utebliven kärlek eller vänskap av ett barn kan upplevas som minst lika allvarligt som ett hot om fysiskt våld. Därför är det verkligen hög tid att vi inser vårt ansvar mot dessa våra minsta. Jag har inga invändningar mot den utredning som justitieministern skall tillsätta. Den skall ta upp ganska mycket. Kan den här frågan tas med förtur? Detta är min fråga.