Riksdag
1992-10-07

I stället säger regeringen att kapitalinkomstbeskattningen, och därmed avdragsrätten, sänks till 25 % år 1995. Vi vet ingenting om det i dag, men vi vet att många förtvivlat undrar om de om ett år skall kunna bo kvar i sina hus och bostadsrätter. Det faktum att tiotusentals kommunalt anställda kvinnor inom sjukvården, barnomsorgen och äldreomsorgen riskerar att mista jobbet påstår regeringen cyniskt ger kvinnor nya möjligheter att starta eget. Det är inte fråga om att kvinnor får det bättre. Det som händer är att de sparkas ut från sina arbetsplatser, för att möta efterkrigstidens största arbetslöshet och skyhöga räntor, som gör det väldigt svårt att starta eget företag. Om man vet någonting om småföretagsamhet inser man det. Jag upplever det som att regeringsförklaringen på vissa punkter är en förolämpande underskattning av det svenska folkets fattningsförmåga. Fru talman! Vi har under de senaste åren fått uppleva förändringar i en omfattning och i en takt med få motsvarigheter, åtminstone i modern tid. Det började när hela den kommunistiska samhällsmodellen bröt sönder och samman. Vid det tillfället passerades en historisk milstolpe.