Riksdag
1994-10-20

Herr talman! Förra gången en finansminister stod i den här talarstolen i en allmänpolitisk debatt var i maj. Anne Wibble talade då utifrån tron att budgetunderskottet för i år var 150 miljarder kronor. Oron var stor över att underskottet inte minskade mer, trots att den ekonomiska återhämtningen skönjdes. Nu, fyra månader senare, har vi tvingats räkna upp underskottet med 50 miljarder kronor på grund av den höga räntan - 50 miljarder kronor mer än i maj månad! Alla kurvor pekar uppåt, var det någon son nyss sade om den ekonomiska utvecklingen. I det här fallet är det en kurva som pekar uppåt och som faktiskt är förskräckande till sin karaktär. Budgetunderskottet verkar nu för första gången någonsin kunna komma att passera 200 miljarder kronor. John Kennedy sade beträffande sin första tid som president att det mest förvånande var att "allt låg precis så illa till som vi hade påstått under valkampanjen". Jag tvingas konstatera att uttalandet lika gärna skulle kunna ha fällts om Sverige och valrörelsen 1994. Det var så illa. Jag har inget behov av att peka ut syndabockar.