Riksdag
2000-03-23

Vågar vi inte se att det finns en sådan intressekonflikt, kan vi heller aldrig hitta ett bra sätt för kommuner och fristående skolor att samverka för barns bästa. Då hamnar vi alltid i ett konkurrenstänkande. Effekterna av detta visar sig redan nu i enstaka fall, men riskerar att bli en mycket svårare nöt att knäcka den dagen barnkullarna minskar och det återigen blir tal om att minska organisationen och lägga ned skolor. Vi ser detta i flera glesbygdskommuner. Den som är ansvarig för alla barns skolgång måste ha ett inflytande över skolorganisationen. Det betyder ingen ovillkorlig rätt att säga nej till alla etableringar av fristående skolor. Det har ju utvecklingen visat. Men det betyder att kommunens synpunkter ska vägas in i Skolverkets beslut om godkännande för att alla barns intressen ska kunna göras hörda. Kommunen uppträder där inte i första hand som konkurrent utan som företrädare för sina invånare. Skolverket har bl.a. till uppgift att genomskåda den kommun som av rena konkurrensskäl vill stoppa en fristående skola. Det tycker jag att Skolverket har visat att man kan.