Riksdag
1995-05-31

Det är möjligt att den var häftig från Ingvar Carlssons sida, men det var väl också det enda i det sammanhanget. Att uttalandet skulle ha påverkat domstolsprocessen finns det väl inte någon större anledning att tro. Här hade regeringen redan i januari 1993, alltså nästan ett och ett halvt år dessförinnan, fattat ett beslut om att bevilja Evald Hallisk en halv miljon kronor. Därmed hade man de facto erkänt att Sverige hade förpliktelser mot Hallisk. Att Hallisk inte var nöjd utan ville gå vidare är en annan sak; det uppnåddes i det sammanhanget en förlikning där Evald Hallisk fick ytterligare 120 000 kr. Detta är verkligen är att göra en höna av en fjäder. Jag står fast vid vad jag tidigare sade: Detta är en okynnesanmälan, och den har lett fram till en okynneskritik. Den är egentligen inte värd att behandlas av KU.