Folketing
2006-04-19

Jeg synes jo, at der er et helt særskilt problem i den her sag, for det, vi taler om, er en måde, hvor Folketinget er lovforberedende og bagefter besluttende myndighed. Det er jo sådan, at Folketinget vedtager, hvem der skal have dansk indfødsret. Vi kan gøre det fuldstændig, som vi synes. Vi kan bare lade være at give nogen, og vi kan give nogle. Vi behøver slet ikke at begrunde det. For at det ikke skal sejle fuldstændig, så har vi i mange, mange, mange år haft det sådan, at vi har haft en vejledning til den administration, som bistår os med at sætte sager på indfødsretslovforslaget efter nogle retningslinjer. Se, nu er hr. Allan Niebuhr ikke tilfreds med udformningen af disse retningslinjer, men ikke desto mindre er han med til med sin såkaldte respekt for aftaler, der er indgået, at forhindre Folketingets mulighed for at behandle de pågældende sager. Det betyder, at vi statsretligt er i en helt fuldstændig uacceptabel situation, hvor der er mennesker, der ikke får behandlet deres sag i Folketinget, hvilket de efter grundloven faktisk har krav på, uden at der er konstateret et flertal for at udelukke dem, tværtimod. Synes hr. Allan Niebuhr, at det er tjenstværdigt at bidrage til en sådan statsretlig komplikation? (Kort bemærkning).