Folketing
2004-03-24

Nu valgte statsministeren jo at sortere de informationer, der kom ind, sådan at alle dem, der begrundede, at Irak måske ikke havde masseødelæggelsesvåben, lyttede man ikke til, mens alle, specielt de eksilirakere, som ikke havde været i Irak i mange år, der sagde, at der var masseødelæggelsesvåben, var hovedvidnerne. Jeg vil bare spørge statsministeren, om statsministeren erindrer, at vi havde et besøg her i Folketinget i Det Udenrigspolitiske Nævn og i Forsvarsudvalget af Scott Ritter, som er amerikaner og var medlem af den tidligere våbeninspektion frem til 1998, den, der hed UNSCOM, og at han på linje med den svenske Rolf Ekeus bekræftede, at efter deres opfattelse var der ødelagt i hvert tilfælde 90-95 pct. af Iraks masseødelæggelsesvåben. Går man videre til Hans Blix, den store, flotte, gamle diplomat, siger han, at man ikke kan tage det til indtægt, at der fra irakisk side ikke blev redegjort for masseødelæggelsesvåbnene. Så er mit spørgsmål til statsministeren: Hvorfor den entydighed, at alle de erklæringer, der går i en anden retning, vælger man at se fuldstændig bort fra?