Riksdag
1991-06-13

Herr talman! Detta är, som har sagts tidigare, den sista partiledardebatten under den här mandatperioden. Det är av naturliga skäl också inledningen och uppmarschen till valrörelsen, och det brukar innebära vissa positionsbestämningar. Man har redan på olika håll försökt utmåla valet i svart och vitt, uteslutande som ett val mellan två alternativ. Moderaterna och folkpartiet har slagit sig samman som ett slags högerallians och utropat sig som det ena regeringsalternativet. Centern får bara haka på tåget om stinsen och lokföraren vill -- och om centern vill vara med. Det är litet oklart vem som bestämmer i högeralliansen. Socialdemokraterna ser sig naturligtvis som det andra regeringsalternativet. Det står alltså ett val, säger man, mellan högeralliansen och socialdemokraterna. Så ser de här två alternativen på sig själva. Men jag tror inte att verkligheten är så enkel och svart-vit som situationen utmålas. I verkligheten kommer inget av de här två självutnämnda alternativen att få egen majoritet. Man behöver inte vara något stor siare när man påstår det. Verkligheten är ju att det finns andra färger än de svarta och vita.