Riksdag
1994-12-15

Är det något vi vet i vårt samhälle i dag, är det att vi jämt och ständigt måste vädja till hemmen och föräldrar: Ta ert ansvar, skärp er uppsyn, gör vad ni kan, bry er om, ge tid, barnen har för liten möjlighet att identifiera sig med sin pappa och sin mamma, bry er mer om. När sedan moderna, utbildade och självständiga föräldrar vädjar om att de skall få möjlighet att träffa valet av omsorg själva, då träder förmynderiets bastion fram. Vi vet naturligtvis alla att barnomsorgsdebatten ofta transformeras till en jämställdhetsdebatt. Och då dras 50-talets hemmafrukomplexdebatt fram. Det sägs att kvinnor fjättras och föses till spisen, att de saknar möjligheter till personlighetsutveckling. Jag tycker att det är så dystert att förvärvsarbetet skall sättas mot vården av egna barn, att den som vårdar barn "förvärvsarbetar" och värderas först då man vårdar och ger omsorg åt andras barn. Anständighet och sanning kräver faktiskt att man slutar att orera om att moderna människor föses och fjättras. Det samhället har inte vi.