Riksdag
1990-12-11

Grunden till ett sådant samarbete finns redan, och Sverige är medlem i ett trettiotal mellanstatliga europeiska samarbetsorganisationer -- det är ingenting som vi har hittat på för att ha en annorlunda modell -- t.ex. Europarådet, ESK, Europeiska säkerhetskonferensen, ECE, FNs ekonomiska kommission för Europa. ECE är också en alleuropeisk miljöorganisation med 33 medlemsländer, som bl.a. stod bakom miljökonferensen i Bergen. Dessutom finns 500 icke-statliga europeiska samarbetsorganisationer. Risken att Sverige skulle isoleras om vi inte går med i EG är ren skrämselpropaganda. Sedan kan man också undra över demokratin i Sverige och partiernas mandat att kasta sig på det snabba EG-tåget. För två år sedan, i valrörelsen 1988, var det inte tal om medlemskap i EG. Nej, då var det harmonisering till Inre marknaden och en rad förbehåll för att ett avtal skulle komma till stånd som gällde, förbehåll om att regeringen ''inte skulle acceptera någon social nedrustning, försämrad miljö, minskat konsumentskydd, urholkad arbetsrätt, eftergifter på jämställdhetsområdet eller försämrade arbetsvillkor'' som pris för EGanpassningen. Både Anita Gradin och statsministern Ingvar Carlsson upprepade dessa förbehåll i januari och mars 1989.