Riksdag
1992-06-03

Herr talman! Det är väl ingen som hävdar att hotbilden gör att det finns skäl att öka de svenska försvarsanslagen, dvs. att hotet skulle vara större nu än tidigare. I stället gäller detta det jag sade tidigare, nämligen byråkratin. Det har i det tidigare svenska försvaret funnits så oerhört stora brister som till stora delar har varit dolda. Det har framkommit siffror som har visat att mängden materiel som har funnits på papper men inte i verkligheten har motsvarat 10--14 miljarder kronor. Grabbarna har inte skyddsvästar, och det finns andra stora brister. Det normala hade varit att när man minskar på krigsorganisationen hade man också kunnat minska på anslagen. Tänk om det hade blivit krig de senaste åren! Då hade det blivit fullkomlig katastrof med dessa brister. Frågan är hur lång tid det får ta att reparera dessa brister. I det nya läget kan vi kanske ta ganska många år på oss. Det pris vi nu får betala är för att återställa kvaliteten i en organisation som har varit i en oerhört stor obalans. Hos vem ligger skulden?