Riksdag
2014-01-21

Fru talman! Den sista delen av statsrådets anförande kan jag instämma helt i. Jag ser dock inte att regeringen och statsrådet agerar i denna riktning, och det föranledde min fråga och min oro för rekryteringen av företagsläkare. Jag delar statsrådets uppfattning att det skulle vara förödande om vi inte bryter denna trend, och min fråga var: Hur gör vi det med den styvmoderliga behandlingen och faktiska neddragningen av satsningarna på företagshälsovården? Regeringens representant talar om det som någon sorts allmänt branschstöd, som om det skulle gå till varvsbranschen, tekobranschen eller vad som helst, när han talar om företagshälsovårdens viktiga uppdrag. I protokollet kan man också se, om statsrådet inte vill kännas vid det, att han talar om en verksamhet som kanske inte kommer att efterfrågas i framtiden. Hur kan statsrådet först skicka ut sådana signaler och göra en neddragning på 300 miljoner i budgeten och sedan hålla ett sockersött tal om att vilja agera på ett sätt som får läkare att vilja specialisera sig inom företagshälsovården? Det går inte ihop, fru talman. Problemet är att skillnaden mellan det som statsrådet gav uttryck för i slutet av sitt senaste anförande och det som statsrådet i sina tidigare anföranden och i budgetpropositionen gett uttryck för – orsaken till min interpellation – är så himmelsvid att den inte går att överbrygga. Risken är att denna skillnad blir uppenbar för unga läkare och att vi därmed kan stå utan nya företagsläkare i framtiden. Då får givetvis en ny regering en lång uppfartssträcka.