Riksdag
2001-01-31

Den lag som nu gäller har i praktiken fört över inte bara bruksvärdet utan ägandet till arrendatorn. Nikos Papadopoulos har tidigare velat framföra att det hela beror på vilka avtal som har ingåtts från början mellan arrendator och markägare. Men så är det inte. Oavsett vilka avtal som har ingåtts så tar arrendatorns lagliga rättigheter över. Avtal som säger någonting annat är ogiltiga och värdelösa. För markägaren finns ytterligare en intressant försvårande omständighet. Om han har varit hygglig och hållit arrendeavgiften låg så räknas detta som en förmån som arrendatorn går miste om när han säljer, och denna förmån måste markägaren lösa ut och betala för. Ju snällare markägaren har varit, desto dyrare blir det för honom att få tillbaka sin mark. Ju lägre arrende som arrendatorn har haft, desto mer ska arrendatorn ha av markägaren när han vill sälja. Jag tycker att detta är mycket stötande för normal rättsuppfattning. Det är dessutom stötande att markägaren måste betala marknadspris för att lösa in sin egen mark.