Riksdag
1994-02-09

Fru talman! Det går inte att inleda denna debatt utan att först ge uttryck åt den vrede och förtvivlan vi alla känner inför kriget i Bosnien och blodbadet i Sarajevo. Denna meningslösa terrorhandling, i raden av liknande händelser, måste bli en vändpunkt. Det har varit förenat med mycket stora svårigheter för de ansvariga att komma fram till åtgärder som får slut på våldet. Men det finns en FN-resolution om skyddade zoner. Nu måste det skyddet komma till stånd. Det är den mödosamma vägen vi måste gå till en rimlig och fredlig lösning. Fru talman! När vi i dag skall diskutera situationen i vårt eget land, är det lyckligtvis andra problem och mer mänskliga uppgifter vi ställs inför. Men ändå: Med våra förutsättningar är tillståndet i Sverige utomordentligt allvarligt. Människor märker nu tydligt vad regeringens politik och systemskifte betyder i praktiken. Gamla ligger i sjukhuskorridorer. Daghem börjar likna förvaringsplatser. Köerna utanför arbetsförmedlingarna har inget slut. Drömmen om den egna bostaden förvandlas för många till en mardröm. Bakom detta förfall i folkhemmet finns siffror som förskräcker.