Riksdag
2003-12-09

Herr talman! Ibland är det nyttigt att som riksdagsledamot lämna Helgeandsholmen. Den här hösten har jag ägnat en väsentlig tid till att besöka gymnasieskolor och prata med elever, lärare, skolledare och kommunalpolitiker av alla de schatteringar och politiska färger. Det entydiga intrycket från dessa samtal är en skepsis, en oro och ett bekymmer inför de förslag som kommit från Gymnasiekommittén och som Britt-Marie Danestig nu hyllar. När det finns så allvarlig kritik och så mycket oro borde väl till och med en vänsterpartist kunna inse att man måste ta intryck och göra någonting betydligt bättre och annorlunda än det som Gymnasiekommittén kommit fram till. Britt-Marie Danestig kan börja med att läsa de kristdemokratiska synpunkterna och reservationerna, till exempel om yrkesutbildning som Britt-Marie Danestig ägnade en väsentlig del av sitt anförande till att tala om. När det så gäller tryggheten ska jag med stort intresse lyssna till Lennart Gustavsson senare. Det ska bli oerhört intressant att höra vad Vänsterpartiet har att säga. Vänsterpartiet personifierar i hög grad den normlösa, neutrala och värdelösa skolan – alltså skolan utan värden. Samtidigt noterade BRIS, Barnens rätt i samhället, en ökning av samtalen förra året. De statistikförda samtalen ökade med 7 %, och 17 % av samtalen handlade om mobbning. Nog vore det intressant att höra hur detta normlösa parti skulle vilja lösa det hela. Vi kristdemokrater står för de goda värderingarna, men vad står egentligen Vänsterpartiet för numera?