Riksdag
1997-12-16

Man räknar med att det finns ungefär 1 300 björnar, 1 200-1 500 lodjur, 4550 vargar och ungefär 200 järvar. Detta innebär naturligtvis att det blir fler möten i naturen mellan människa och stora rovdjur. I de allra flesta fall är detta positiva och spännande möten, men ibland kan det vara problem. Det är t.ex. problem om en varg tar ett får, när björnen ger sig på bikupor, vilket faktiskt sker, och när en varg tar en jakthund. Om vi menar allvar med att vi skall ha de här rovdjuren i naturen - och det hoppas jag att vi är överens om - gäller det att se till att de negativa mötena blir så litet negativa som möjligt. Då skall man se till att det finns en rejäl möjlighet för samhället att gå in och ersätta den skada som rovdjuren har åstadkommit. I § 29a i jaktförordningen står det att de tamdjur som kan ersättas bara är sådana i näringsverksamhet. Det står också att sådana djur som kan försäkras inte kan ersättas. Vad innebär det i praktiken? Det innebär t.ex.