Folketing
2007-12-11

Teksten vil også gøre EU bedre i stand til at påtage sig et større globalt ansvar - og det har vi jo også ønsket - et ansvar inden for en ramme, som fastholder princippet om, at udenrigspolitikken fortsat formuleres af 27 suveræne stater i et mellemstatsligt samarbejde, men at samarbejdet intensiveres. Her vil jeg godt fremhæve tre vigtige forbedringer: For det første vil Lissabontraktaten betyde, at der udnævnes en udenrigsrepræsentant og ikke en minister, som det hed før. For det var nemlig aldrig en minister, det var en forkert betegnelse. Denne udenrigsrepræsentant kan samle arbejdet i Rådet og i Kommissionen i ét embede, da den pågældende både bliver viceformand i Kommissionen og skal varetage de opgaver, som den høje repræsentant Solana løser i dag. Hensigten med det her er, at den nye udenrigsrepræsentant bliver i stand til både at komme med udenrigspolitiske meldinger og samtidig bakke meldingerne op med konkrete midler. Pengene kommer altså nu i højere grad til at følge politikken, og det er jo nok det bedste.