Folketing
2006-05-02

Jeg har lidt svært ved at forstå, hvorfor det, hvis man mente velfærdsreformer som noget positivt, så skulle være en forhindring for dem, der sidder og forhandler reformer, hvis man gik i gang med reelt at udvikle velfærden og sikre, at kommunerne i hvert fald ikke skal fjerne en del af velfærden for børn, ældre, folkeskoler osv. Det er jo regeringen, der har fastsat den ramme. Det er jo ikke noget naturgivent, at der skal være så voldsom en bremse på den kommunale vækst som det, regeringen har lagt op til. Ud over udligningsreformen er det også selve regeringens velfærdsudspil, som man kan se kommer til at koste ude i kommunerne. Et af de få tal, vi har fået nu, vedrører, at refusionen for kontanthjælpsmodtagere under 30 år bortfalder. Det betyder f.eks. for Københavns Kommune, at man kommer til at mangle 50 mio. kr., der så skal findes andre steder i budgettet. Så hvordan hænger det sammen med de her velfærdsreformer, man lægger op til? Er det reelt bare, at man ønsker at afvikle velfærden ude i kommunerne?