Narodna skupština
20090527

Ovo je jedan u nizu amandmana koji prati ovu dijalektiku ministar-ministarstvo. Na ovom članu 21, gotovo kroz svaki od ovih nekoliko stavova, naročito u stavu 3, vidi se da predlagač zakona, pre svega mislim na one koji su dali uputstvo kako da se napiše, ne na Ministarstvo poljoprivrede, nego na Sekretarijat i druge organe, ovde se pravi svojevrsna zamena teza. Na ovaj način predlagač nam pokazuje da ne zna šta je delokrug, šta je nadležnost, ne zna šta je državni organ, šta je službeno lice u državnom organu. To se sve stavi u isti koš i onda ispadne svojevrsna papazjanija. Ministar potpisuje zaključak o odbacivanju, stranka se obraća ministarstvu, ministarstvo sprovodi postupak i iz ovih nekoliko primera se vidi da je u pitanju svojevrsna zabuna. Znači, državni organ je ministarstvo, organ je državne uprave, ima svoju nadležnost, ono postupa, a ko će biti ovlašćeno službeno lice u državnom organu propisuje se drugim zakonima. Na ovaj način se ne dira u ono što je izvorno pravo ministra, kao inokosnog službenog lica, koji stoji na čelu državnog organa. Već dve i po godine se stvara jedan manir gde treba da se imenuje državni organ i to stereotipno, na način kako je to desetinama godinama bilo u našem pravnom sistemu – ministarstvo nadležno, pa se navodi za koje poslove. Sada se pribegava tome da se, bukvalno rečeno, individualno određuje službeno lice u organu na bazi materijalnih zakona. Ne, to nije materija ovih zakona, to je materija potpuno drugih zakona.