Folketing
2005-12-13

I det nye forslag, som foreligger, som ministeren har et flertal med Dansk Folkeparti bag, vil man ikke længere anerkende posttraumatisk stresssyndrom som et dispensationskriterium for at kunne få statsborgerskab. Posttraumatisk stresssyndrom, for at forklare det for almindelige dødelige, handler sådan set om det, man også i gamle dage kaldte for granatchok, det vil sige det, at man bliver udsat for en så voldsom hændelse – det kan eksempelvis være tortur, det kan være, at man har set sin mor eller sin kone eller sin søster bliver voldtaget og slået ihjel – at man efterfølgende ikke er i stand til at tilegne sig ny viden, eksempelvis det danske sprog. Det virker jo fuldstændig barokt, at man tager nogle personer, som ikke har evnen til at kunne tilegne sig et sprog, og siger til dem: Det er bare ærgerligt; vi ved godt, at I ikke kan tilegne jer det danske sprog; vi ved godt, at der er lægefaglig dokumentation for, at det problem, I har, er kronisk og betyder, at I faktisk ikke kan lære det danske sprog, men vi vil ikke give jer statsborgerskab på det dispensationskriterium, der handler om, at I ikke kan tilegne jer det danske sprog. Hvorfor straffer man mennesker for, at de ikke kan lære det danske sprog, når de rent faktisk ikke besidder evnen til at kunne det?