Riksdag
1993-02-12

Med 70-talet hoppas jag att även 70-talets inskränkta jämställdhetsdebatt tar slut. Rätt mycket tyder faktiskt på det. När det gäller jämställdigheten tror jag att människor som Claire Wikholm har gjort mer skada än nytta. Den intoleranta Vänstern, som under så många år dominerade debatten, gjorde frågan faktiskt en otjänst. Vad Wikholm och många andra lyckades med var att förstöra frågan för en hel ung generation och göra en hel generation immun. ''Vilse i pannkakan'' och ''den kapitalistiska storpotäten'' var inte bara trista barnprogram. De reserverade viktiga politiska frågor för den extrema Vänstern. Jämställdhetsfrågan hade förtjänat ett bättre öde. I den meningen tror jag att vi nu har tagit stora kliv framåt. I dag finns det en mer begåvad, mer nyanserad och mer tolerant jämställdhetsdebatt. Det är en av de goda saker som 80-talets renässans för marknadsekonomi, individualism och personligt ansvar faktiskt har lett till. Inte så att problemen är lösta, tvärtom, men det meningslösa klasskamps- och könskampsperspektivet är nu borta. Då kan också fler människor tala, och fler människor är beredda att lyssna.