Riksdag
1993-10-27

Den som begär pris skulle då kunna begära friköpsrätt och själv eller genom familjen ha haft en direkt arrendeställning på fastigheten under 40 år. Det är alltså en väldigt starkt avgränsad grupp som kan komma i åtnjutande av denna möjlighet. När vi snabbt avlämnade det första delbetänkandet, hyste vi förhoppningen att snabbt få tillbaka ärendet till riksdagen för avgörande. Det är mycket beklagligt att det har tagit lång tid att bereda detta ärende i regeringskansliet. Det var vår förhoppning att efter beslutet 1989, när riksdagen sade att det bör införas en friköpsrätt vid historiskt arrende, få det beställda lagförslaget snabbt på riksdagens bord. Det är synd att det inte blev så. Dagens debatt handlar faktiskt inte om sakfrågan, eftersom vi redan har haft debatt och fattat beslut i den frågan. Det handlar alltså om hastigheten i handläggningen av frågans vidare hantering. Låt mig också konstatera att det finns ytterligare en bit i detta. Regeringens synpunkt när det gäller att skjuta frågan framför sig har tydligen gällt investeringarna. Frågan om investeringar berör faktiskt samtliga arrendatorer i det här landet, dvs.