Folketing
2004-02-26

En ordning som den foreslåede, hvorefter en samværsforælder over for myndighederne skal føre bevis for, at det er godt for barnet at se vedkommende, vil stride grundlæggende mod dette synspunkt. Udgangspunktet må som sagt være, at det bedste for barnet er at have kontakt til begge forældre. Forslaget rejser i øvrigt en række yderligere spørgsmål: Hvordan skal en samværsforælder kunne bevise, at det er godt for barnet at se ham eller hende? Hvordan skal myndighederne, der skal afgøre sagen, vurdere oplysningerne? Hvilke personlige egenskaber skal man besidde, for at man har bestået som samværsforælder, og for at det må anses for godtgjort, at det er godt for ens barn at se en? Skal der være forskellige niveauer for bedømmelsen, alt afhængigt af de øvrige livsvilkår for barnet og forældrene? Forslaget aktualiserer endvidere det problem, at man efter min opfattelse ikke kan udelukke, at nogle forældre vil opgive på forhånd, hvis de ved, at de for at få samvær skal bevise, at det er godt for barnet at se dem.