Hrvatski sabor
20060309

Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, gospodine državni tajniče! Nešto najstrašnije što se može dogoditi u životu mladog bića i njegove obitelji je kad dobije nalaz da ima tumor ili neku drugu tešku bolest. S tom spoznajom i sa tim saznanjem se ide spavati, snivaju se olovni snovi i budi se. I pita se a što ćemo danas napraviti? Moramo ići na posao, moramo priskrbiti za egzistenciju. A tko će brinuti o mom djetetu, tko će mu pružiti tu dnevnu njegu itd.? Hvala Bogu, hrvatsko društvo je to riješilo u granicama svojih mogućnosti ne samo danas u demokratskoj Hrvatskoj nego je to i od prijašnjih vremena tako da je društvena briga apsolutno evidentna i prema tome s te strane društvo pruža tu jednu vrlo bitnu potporu i toj djeci i tim roditeljima pa čak i susjedima što je gospodin Turić rekao da to ne obuhvaća samo to dijete i njegovu najbližu obitelj nego obuhvaća i jedan mnogo širi krug ljudi.