Poslanecká sněmovna
1999-11-30

Poslanec Jiří Payne Děkuji Vážená vládo vážená sněmovno začal bych drobnou připomínkou k poznámce pod čarou číslo 2 Jedná se o 2 odst 3 ve kterém se říká na jaké tištěné materiály se tento zákon nevztahuje Podle našich právních předpisů lze vydávat tištěné materiály za účelem komerčním a to v podobě buď periodické a to je potom tento zákon nebo v podobě neperiodické což se reguluje jiným zákonem anebo a to zřejmě zpracovatelé přehlédli podle zákona o politických stranách Vycházejí i materiály které mohou být periodické jsou vydávány v rámci volební kampaně Z toho důvodu navrhuji aby byl v poznámce 2 pod čarou doplněn také odkaz na zákon o politických stranách Dále k 4 odpovědnost zahraničního vydavatele V souvislosti s tím jak jsou dále potom povinnosti zahraničního vydavatele specifikovány troufám si tvrdit že v této podobě předložený návrh ve znění jak jej projednáváme by znamenal likvidaci zahraničního tisku Tento zákon uměle přiděluje statut právnické osoby vydavateli zahraničního tisku který zde nemá žádné pobočky žádnou jinou instituci u nás prostě ten tisk se sem pouze dováží Představím li si časopis Burda v celém světě vychází jednotné znění ale kvůli České republice se bude muset tisknout zvláštní znění kde bude vytištěna česká mutace a tam budou dva řádky které podle tohoto zákona budou obsahovat ty údaje které zákon specifikuje Jsem přesvědčen že to znamená likvidaci zahraničního tisku u nás Z toho důvodu se domnívám že jsem li nyní u 4 celý 4 je potřeba vypustit Dále v 6 říkáme za co vydavatel neodpovídá Říká se že neodpovídá za obsah inzerátů které ve svém periodickém tisku zveřejňuje Problémem je že existuje jakási vyšší odpovědnost která říká že některé inzeráty zřejmě není možné zveřejnit i když je to placený inzerát Uvedu příklad Ve Švýcarsku před časem byl stíhán vydavatel za to že zveřejnil inzerát nabídky bytu k pronájmu kde bylo řečeno že byt bude pronajmut zájemci bílé pleti Vydavatel byl obviněn z rasismu že zveřejnil inzerát který obsahuje takovýto základní předpoklad Domnívám se že tady existuje ještě vyšší stupeň odpovědnosti vydavatele a že nemůžeme tento vyšší stupeň odpovědnosti z vydavatele sejmout tímto zákonem Myslím že by bylo potřeba celý 6 přeformulovat S tímto pojetím zákona nesouhlasím skoro se mi ani nechce pouštět se do té přeformulace ale minimálně se domnívám že je potřebné aby poznámka 3 pod čarou byla doplněna o odkaz na trestní zákon protože tam se říká které věci a která propagace čeho je zakázána a není možné tímto sejmout tuto odpovědnost Již teď se ukazuje že vlastně při provázanosti zákona s ostatními právními předpisy při tom zpracování jak zákon vznikal že nebylo možné všechno uhlídat Další poznámka se týká 8 odst 7 Odstavec 7 stanoví povinnosti vydavatele že je povinen písemně oznámit změnu evidovaných údajů atd atd Problém je že skutečně není zcela zřetelné jak jsou sankce stanoveny za oznámení těchto věcí zejména když uvážíme situaci kdy vychází periodikum dvakrát ročně tak sankce může být udělena např 100 tisíc případně i 200 tisíc za to když soukromá osoba fyzická osoba nestačí to druhé číslo v roce zveřejnit dříve než za 365 dnů PČR PS 1998 2002 19 schůze část 26 30 11 1999 Připadá mi že je to zvláštní situace a že by stálo za to se nad celým 8 znovu zamyslet přeformulovat jej přepracovat jej a dospět k nějakému příznivějšímu řešení Další poznámka se týká odst 8 8 kde se říká že na jedné straně existuje právo nahlížet do evidence periodického tisku na druhé straně toto právo je popřeno tím že nebude umožněno pořizovat si výpisy a opisy které podléhají ochraně podle zvláštního právního předpisu Tomu nerozumím Buď mám právo seznámit se s rodným číslem vydavatele stejně jako mám právo se seznámit s údaji o kterémkoliv podnikateli který podniká v obchodním rejstříku a mohu se dokonce seznámit s údaji o všech podnikatelích a udělat si statistiku o jejich průměrném věku když mě to bude zajímat nebo o jejich bydlišti budu li to potřebovat Proto ten rejstřík zřizujeme Každá právnická osoba každý subjekt který tady vystupuje v našem ekonomickém prostředí musí být dohledatelný v rejstříku Neexistuje žádný důvod proč by někomu mělo být odepřeno právo nahlížet do rejstříku a třeba si ho celý opsat Vždyť už dnes rejstříky máme na internetu Takovéto nesmysly se do verze kterou máme projednávat dostaly Znovu opakuji je nezbytné přeformulovat celý zákon přepsat celý 8 ale přinejmenším vypustit závěr věty odst 8 v 8 od slova s výjimkou údajů které podléhají ochraně podle zvláštního právního předpisu a odkaz pod čarou Další je návrh na vypuštění odst 2 v 9 což se týká právě zahraničního vydavatele který nemá sídlo na území České republiky Je to ten případ o kterém jsem již hovořil Pokud tedy nějaký zahraniční vydavatel chce k nám dovážet Financial Times nebo Herald Tribune tak musí tisknout zvláštní českou mutaci kde bude podle tohoto odstavce uveden název a adresa umístění organizační složky na území České republiky Dále bych se rád zmínil o 11 kde v odst 4 se říká že čest přechází z jedné osoby na druhou pokud jsou to osoby které jsou v nějakém rodinném vztahu Okruh osob jak přechází čest je zde namátkou nějak stanoven Je stanoven jinak než je stanoven trestním zákonem nebo občanským zákoníkem Je stanoven jinak než to máme v jiných právních předpisech Já se ptám kdyby řekněme podnikatel typu Viktora Koženého zanechal po sobě jmění a zdědí ho tetička kdesi na malé vesnici dědí samotné jmění ale čest dědí někdo jiný Neměl by být uveden návrh zákona do souladu s tím jak rozumíme dědictví v normálním smyslu Jestliže někdo chce očistit čest svého otce mělo by to být společně s tím jestliže přijímá nebo nepřijímá dědictví Myslím si že 12 kde máme tyto odkazy na rodinné příslušníky není možné v této podobě schválit a nezbývá než to uvést do souladu s ostatními právními předpisy platnými v České republice Paragraf 13 mi připadá obzvláště komický a přiznám se že neumím navrhnout pozměňovací návrh protože to prostě nejde Jestliže se chci podle tohoto návrhu domáhat zveřejnění odpovědi podle odst 2 tak musím uvést v čem se dotýká mé cti to co v daném periodickém tisku napadám Problém je jak se popisuje v čem se něco dotýká mé cti Když o mně napíšou že jsem vůl tak mám dokládat že se to dotýká mé cti že byl li jsem nazván volem může to vypadat jako že jsem blbec Jak se popisuje že se něco dotýká mé cti To prostě nevím Neumím si představit ani jediný případ jak by někdo mohl popsat jak se něco dotklo jeho cti Připadá mi že jsme u dědictví minulého režimu že čest nic neznamená a že s ní podle toho je také nakládáno Další poznámka která je také humorná je k písm d odst 1 14 kde se říká že právo na odpověď je v témže jazyce ve kterém bylo uveřejněno napadané sdělení Zkusme si představit polské noviny které vycházejí někde na severní Moravě kde je uveřejněn citát v českém jazyce který je právě tím který uráží čest Dovedu si představit že polští novináři právě tento citát uvedou v doslovném znění protože Poláci mu rozumějí Podle tohoto zákona odpověď musí být v českém jazyce a ne v jazyce polském Myslím si že takto komické a nerozumné nápady jsou zde navrženy Když už tedy chceme určovat v jakém jazyce to má být provedeno pak je přece na tom čí čest byla dotčena aby si sám určil v jakém jazyce má být odpověď To přece v zákoně nemůžeme nikomu přikazovat Navrhuji proto celé písm d vypustit a následující písmeno přepsat tak aby navazovalo na předchozí Kdyby toto nebylo schváleno tak k písmenu d připojit slova pokud žádost o odpověď nebo dodatečné sdělení nenavrhuje něco jiného V písm e na témže místě se hovoří o tom že musí být uvedeno v odpovědi nebo v dodatečném sdělení jméno příjmení nebo název osoby která uveřejnění opravy nebo odpovědi žádá Problém je že tady je nenápadně vytvořena legislativní zkratka která je jinak v našich právních předpisech velmi neobvyklá Jde totiž o to že se tím pravděpodobně myslí jméno a příjmení fyzické osoby a název právnické osoby pokud to tak předkladatelé skutečně myslí Já už nevím jestli předkladatelem je ministerstvo vláda nebo výbor nebo jednotlivý poslanec Skutečně se to už nedá popsat Pokud všichni tito předkladatelé mají na mysli legislativní zkratku pak by to měli jasně říci a měli by v závorce uvést že i nadále se tím bude myslet osoba V této podobě si to nedovedu představit Dále se domnívám že odst 2 a 3 v 14 když už je to takto napsáno se týkají téže věci a když je takto rozdělíme ztrácejí pravděpodobný záměr předkladatelů ať je předkladatelem kdokoliv Bylo by moudré zvážit zda bychom je neměli spojit do jednoho odstavce V 4 je ustanovení o tom že když nějaký periodický tisk mezitím zanikne čest byla poškozena a už není kde zveřejnit příslušnou odpověď nebo dodatečné sdělení že má vydavatel původního tisku s poškozeným uzavřít dohodu o tom ve kterém jiném tisku bude jeho čest očištěna To je krásné ale dohoda s největší pravděpodobností nebude uzavřena Co potom Návrh zákona nestanoví žádné sankce Já si je skoro ani nedovedu představit Pustili jsme se do veliké kazuistiky a myslím si že z ní skoro nejsou žádná východiska Problém je že když k dohodě nedojde není stanovena žádná sankce To znamená že opět jako často v našich zákonech které tvoříme takto narychlo se dostáváme do stavu kterému se normálně říká lex imperfecta Myslím že by bylo mnohem jednodušší zcela přepracovat koncepci zákona vyhnout se celé této kazuistice a spíše se snažit sankce ukládat soudem a stanovit soudu přiměřené krátké lhůty jako to máme např ve volebním zákoně kde je stanoveno že soud rozhodne v několika málo dnech Myslím že by to bylo mnohem praktičtější a jednodušší než se pokoušet v tomto zákoně vypsat všechny jednotlivé dílčí podmínky toho kdy nastane alternativa taková či onaká PČR PS 1998 2002 19 schůze část 27 30 11 1999 V tom smyslu si myslím že koncepčně celý zákon je zcela chybně navržený Na druhé straně v odstavci 2 15 se říká že návrh soudu musí být podán do 15 dnů Zde si naopak myslím že ten jehož čest byla poškozena se dostává do velmi nesprávné situace Zkuste sehnat právníka který vám do 15 dnů jde dokonce o to že některé lhůty se mohou protáhnout protože on si vyrozumění vyzvedne až někdy může přijít víkend celá situace se může protáhnout pracovních dnů může být pět či šest napsal kvalifikovaný právní rozbor který může být na několik desítek stran Myslím že lhůta je nepřiměřeně krátká Chceme li hájit čest poškozeného lhůta musí být minimálně 60 dnů Proto navrhuji změnu číslovku 15 na 60 Jestliže dosavadní text zákona se snaží ochránit čest poškozeného 16 celý smysl tohoto zákona zase vyvrací Stanoví tak obecné možnosti výjimek kdy vydavatel není povinen uveřejnit ani odpověď ani dodatečné sdělení že se dostaneme do nekonečných sporů o to zda vydavatel splnil či nesplnil podmínky zákona Jestliže vydavatel jeden den vydá ve velikém nákladu text který poškodí něčí čest druhý den uvede jakousi omluvu že vlastně to asi nebylo tak přesné v tom okamžiku poškozený ztrácí nárok na opravu dostává se do bezprávné situace a u soudu vydavatel pravděpodobně obhájí vydávání takového tisku Myslím že to je pravý opak než co předkladatelé předpokládali Už mě nebaví ani navrhovat nějaké pozměňovací návrhy Skoro bych poprosil předkladatele aby se dohodli mezi sebou kdo je tím pravým předkladatelem aby se sjednotili na nějakém návrhu zákona který bude přijatelný a ke kterému bude možné vést kvalifikovanou debatu ve sněmovně Další problematika je v 17 který do značné míry odporuje trestnímu zákonu protože v této situaci jakmile v nějakém periodiku budou uveřejněny jisté okolnosti trestného činu pravděpodobně se policie už nikdy nedostane k důkazům které se tohoto trestného činu dotýkají Formulace práva na ochranu zdroje je formulovaná tak že je to skutečně to nejlepší doporučení mafiánům z drogových kartelů nechat se zaregistrovat jako vydavatel Potom už z nich nikdo nevypáčí žádné doklady o tom odkud drogy pocházejí a kam jdou Oni vždy určité informace uveřejní v novinách a řeknou Nezlobte se to je ochrana zdroje neřeknu vám odkud drogy máme Další problematika je otázkou toho že pokud poměrně vysoké pokuty až do 200 tisíc korun fyzické osobě to znamená řekněme dvacetinásobek průměrného platu ukládá okresní úřad mám za to že při tak vágních formulacích zákona jaké jsou zde předloženy nemůže okresní úřad jednoznačně posoudit zda zákon byl či nebyl splněn že není jinou možností než abychom všude v 18 kde máme okresní úřad nahradili slovy příslušný soud Takto vysoké pokuty ukládat fyzické osobě nedovedu si představit že by to bylo pouze ve správním řízení Skutečně nedovedu Další školáckou chybou v odstavci 7 18 je že pokuty sice jsou normálně příjmem státního rozpočtu jak to alespoň co já pamatuji zde deset let děláme ale druhé straně uloží li pokutu podle tohoto zákona magistrát hlavního města Prahy nebo dalších statutárních měst pokuta je příjmem rozpočtu těchto magistrátů Deset let se snažíme zabránit aby příjem pokuty byl vždycky jen příjmem státního rozpočtu potažmo Ministerstva financí protože to je nejednodušší věc jak si vyrovnávat deficit ve státním rozpočtu že budeme ukládat vysoké pokuty Jestliže pokuta může být až 200 tisíc myslím si že uložením řekněme 20 30 pokut si některá statutární města mohou docela vylepšit svůj městský rozpočet Přinejmenším z preventivních důvodů navrhuji aby se v 7 vypustila druhá věta Ale mám pocit že nedostatků je tam tolik že mi to připadá že snad dál není potřeba ani hovořit Znovu opakuji návrh abychom celý předložený zákon opravdu už nevím kdo je vlastně navrhovatelem jestli je to ministr vláda který ministr která vláda jestli je to výbor nebo jednotliví poslanci zamítli a aby byl vypracován zcela znova abychom stanovili jiná koncepční východiska a návrh byl zpracován kvalitněji Děkuji