Riksdag
2004-01-29

Herr talman! Jag kan inte låta bli att gå upp. Jag blir personligen engagerad och illa berörd när det gäller att vi här i kammaren inte bara har en utan flera som kallar sig kommunister. Det beror på att jag har mina rötter i Polen och har sett släktingar förtryckas under kommunismen i 50 års tid. Det gör att den här frågan känns långt in i hjärtat. Det sägs att kommunismen är stendöd i dag. Det påstår i alla fall en del. Det är inte sant. Den finns – i Nordkorea och Kuba. Tyvärr finns det socialdemokratiska före detta ministrar som har hyllat ledare som Fidel Castro. Det var Pierre Schori som sade att han är som en renässansfurste, för stor för sin ö. Det är inte så jättesmickrande. Men vi utgår från att det som står på papperet i dag är det som gäller och att det som Pär Nuder sade i Södertälje den 1 maj gäller. Samtidigt gör det inte det, för samarbetet med kommunisterna fortsätter. Min fråga är: Är inte detta ett alldeles för högt pris bara för att behålla makten?