Hrvatski sabor
20181018

Prema tome, ukoliko postoji poslovni interes, ako postoji interes pacijenata i ako se može napraviti, dapače, bilo kakvo zapošljavanje u bilo kojem mjestu koji, pogotovo što ne opterećuje državni proračun, smatram da nema smisla zakonski ograničavati. Kad govorimo opet za čl. 54. da je ograničena ordinacija samo na jedan lokalitet, samo jednu ordinaciju, onda imamo u čl. 55 koje je iznimka koji kaže da može biti na područjima posebne državne skrbi ili kako se to već danas zove, ali recimo ruralnim, brdsko-planinskim i otočkim krajevima i to je nešto što ozakonjuje defakto jednu praksu koja danas ili već dugi niz godina postoji. Evo, ja sam osobno se uvjerio i na Dugom otoku i na Braču gdje liječnici obiteljske medicine su utorkom i četvrtkom u jednoj ambulanti, srijedom i petkom u trećoj, a ponedjeljkom i subotom su u četvrtoj ambulanti i na taj način pokrivaju šire geografsko područje svojih pacijenata i da na taj način nisu ograničeni da pacijenti moraju putovati k njima, nego da oni putuju prema njima.