Riksdag
1992-04-09

Efter att vi har behandlat opus 1 av kulturdepartementet måste jag säga att den förda regeringspolitiken rimmar illa med dessa utfästelser. Regeringen har visserligen föreslagit välbehövliga anslagshöjningar till Operan, Dramaten och Riksteatern, men i övrigt har man naggat kulturen i kanten på område efter område. Under den förra mandatperioden, dvs. under den socialdemokratiska regeringens tid, hade vi en reformtakt -- och det är just reformmedlen som man har diskuterat mycket när det gäller kulturen -på 125 milj.kr. per år. Jag upplevde som socialdemokrat alltför ofta de ouppfyllda förväntningarnas missnöje från människor som var aktiva inom olika kultursektorer. I dag presenterar den borgerliga regeringen en budget där reformmedlen brutto uppgår till 60 milj.kr. Samtidigt rycker man undan viktiga områden från konstnärers och kulturarbetares möjligheter till arbetsinsatser. Summan blir därför ca 35 milj.kr. Jag vill gratulera kulturministern till att för den bedriften ha fått applåder i den borgerliga pressen, framför allt den borgerliga huvudstadspressen. Genom att dra in anslaget till konstnärlig utsmyckning i bostadsområdena har riksdagsmajoriteten och regeringen berövat bildkonstnärerna ungefär 200 årsarbeten.