Riksdag
2014-05-05

Herr talman! Jag blir lite fundersam över det som Agneta Gille säger. Hon talar om att bli mörkrädd och att det är skrämmande. Det var det jag upplevde när man som ett folkvalt parti inte fick tillgång till mötesplatser i kommunen – i Folkets Hus, exempelvis. Detta är problem som fortsätter att existera i dag. Man motarbetas när man vill träffas, över huvud taget. Detta gjorde mig mörkrädd, och det var skrämmande. Jag har tidigare varit en flitig skribent i tidningar, och jag har alltid gått ut med mitt namn. När det blev känt för tidningarna att jag var företrädare för Sverigedemokraterna trycktes inte en enda artikel, hur mycket jag än skrev. Det var detta jag tyckte var skrämmande, och jag blev mörkrädd. Någonstans kände jag mig lurad i och med att vi hade trott att vi lever med en yttrandefrihet. Det blev vi itutade i skolan, och det har vi fått lära oss. Men när det sedan testas i praktiken visar det sig vara fullständigt horribelt. Jag förstår inte riktigt din mörkrädsla, Agneta Gille. Men min mörkrädsla består av de praktiska erfarenheter jag har gjort i det här samhället.