Riksdag
1991-12-17

Familjepolitiken griper in i så gott som alla sammanhang. Det är i familjegemenskapen som värdemönster, normer och vägledande etik kan överföras från generation till generation. Herr talman! Sammanfattningsvis kan man konstatera att den hittills förda barnomsorgspolitiken utgör exempel på att det offentliga i alltför hög grad har ingripit på ett område som borde ha förbehållits familjen. Staten skall naturligtvis garantera alla invånare säkerhet och trygghet, men den skall inte uppträda som förmyndare över familjen eller över t.ex. föräldrarnas val av barnomsorg. Det får inte vara statens eller kommunens uppgift att genom ekonomiska regler fastslå att en viss barnomsorgsform skall föredras framför en annan. Det mest naturliga och självklara måste vara att familjen själv får avgöra hur den vill ordna sin barnomsorg. Statens uppgift är att på ett så flexibelt sätt som möjligt anpassa sig till familjens önskemål. Och i det arbetet, herr talman, vill vi kristdemokrater vara med. Jag yrkar bifall till hemställan i betänkandet och avslag på samtliga reservationer.