Riksdag
2002-05-15

Fru talman! Jag har inte missat de sidorna. Men jag har tydligen väldigt svårt att uttrycka mig tillräckligt tydligt så att Barbro Hietala Nordlund förstår. Det jag talar om är att vi ska ha långsiktighet och förutsägbarhet i de politiska besluten. Vi kan i dag inte se tydligt framför oss hur praxis ska genomföras om lagen ska förverkligas. Vi ska väl ändå inte engagera oss och stifta lagar som vi inte kan kolla upp om de efterföljs eller inte? Vi kan inte ägna oss åt sådana sysselsättningar som inte för framåt. Tanken är väl att det ska bli ett effektivt och bra skydd i så fall. Jag är rädd för att vi är ute och naggar på någonting som vi inte vill. Jag sade inledningsvis i mitt anförande att vi alla vill ha religionsfriheten. Men den är på gränsen. Risken är att det uppstår små situationer som aldrig över huvud taget borde vara anmärkningsvärda i ett demokratiskt samhälle. De blir symboler medan annat faller mellan stolarna. I ett par tidningsartiklar framöver, det ska jag också nämna, tänker jag ta upp särskilt en grupp i det svenska samhället som just de partier som nu engagerar sig för att arbeta för de här grupperna har glömt bort. Risken är hela tiden att vi glömmer bort vissa för att vi lyfter fram något speciellt just nu. Vi har medborgarnas förtroende att arbeta långsiktigt. Då ska vi också veta vilka kriterier som gäller för det ena eller det andra.