Riksdag
1991-05-28

Herr talman! Jag vill tacka biståndsministern för svaret, även om jag tycker att det innehåller väl mycket av ''utvärderingar'', ''undersökningar'', ''möjligheter'' osv. Det är ju faktiskt nu som hjälpen behövs -- behoven behöver kanske inte undersökas så mycket mer. Det är nu som människor dör på grund av brist på det allra nödvändigaste. Gång på gång inträffar naturkatastrofer eller andra typer av katastrofer. Den cyklon som drabbade Bangladesh nyligen är en av de värsta. Svältkatastrofen i Afrika och situationen för kurderna är andra exempel. Ingenting tyder på att behovet av akutinsatser vid sådana tillfällen skall minska i framtiden -- snarare tvärtom. Trots denna vetskap står världssamfundet ganska handfallet varje gång en katastrof inträffar. De resurser som sätts in är otillräckliga och tar alltför lång tid. Jag valde att ställa min fråga utifrån livsmedelsbehovet, därför att detta kanske är den mest komplicerade och kontroversiella frågan. För de flesta människor är det obegripligt att livsmedel kan vara ett överskottsproblem samtidigt som det är ett stort bristproblem i stora områden av världen.