Folketing
2003-01-31

Som parti i Folketinget kan man grundlæggende være i to situationer. Enten er man i regering, eller også er man ikke i regering. Når man er i regering, har man partier, som man tager hensyn til, og derfor kan man blive tvunget til at bøje af på nogle synspunkter en gang imellem. Men i øjeblikket er det sådan, at Dansk Folkeparti og Det Radikale Venstre deler grundvilkår, nemlig at ikke nogen af partierne er i regering. Derfor er det egentlig forbløffende, at Dansk Folkeparti tilsyneladende vælger at true med ikke at ville stemme for det her forslag, som de selv tidligere har været medforslagsstiller til. Der er blevet citeret fra hr. Bent Bøgsteds tidligere tale om det her, hvor der virkelig blev lagt vægt på den personlige frihed. Nu bliver der så bragt det her element ind, om der er mulighed for løntrykkeri, men der har hele tiden været det argument fra fagbevægelsen, hvad enten der var tale om Østudvidelse eller ej, at der var en risiko, påstår fagbevægelsen, for løntrykkeri. Tidligere var det så kun danskere, som kunne udsætte hinanden for den form for løntrykkeri. Nu er det så pludselig også østeuropæere. Her kommer så pludselig den store forskel for Dansk Folkeparti. Hvordan kan det være, at det argument pludselig er blevet relevant, når det ikke tidligere var relevant for Dansk Folkeparti, hvor det var den personlige frihed?