Riksdag
2004-12-10

Det är ju också en typ av arbetstidsförkortning, och eftersom 75 % av dem som ansökt om friåret är kvinnor delar jag inte Hans Karlssons ljusa bild av att arbetstidsförkortningar inte har något jämställdhetsperspektiv eller är en jämställdhetsfara. Därför vill jag ställa frågan: Tror arbetsmarknadsministern verkligen fortfarande, trots det svar han ger mig i dag om sex timmars arbetsdag, att just friåret är undantaget från effekten av kvinnors närvaro på arbetsmarknaden och därför från en jämställdhetseffekt? Arbetsmarknadsministern delar, som sagt, mina farhågor om att den arbetstidsförkortning som genomförs i kvinnodominerade yrken, såsom vården, kan medföra att traditionella kvinnoroller befästs och att det naturligtvis inte är rimligt att man förkortar arbetstiden så att kvinnor därmed är tillgängliga två timmar extra i hemmet. Det gläder mig. Men vad innebär dessa delade farhågor i form av konkreta åtgärder? Vi är överens och ser bilden gemensamt, men vad innebär det i konkreta åtgärder från arbetsmarknadsministerns sida? Det sägs i svaret att försöket ska omfatta både kvinno- och mansdominerade arbetsplatser och att deltagandet ska fördelas jämnt mellan kvinnor och män.