Riksdag
1997-05-14

Herr talman! Jag vet inte om Kenneth Kvist hör till dem inom Vänsterpartiet som fortfarande anser sig vara kommunister. Men det är ju alldeles uppenbart att bakom det han sade här i talarstolen finns det i alla fall en klassisk marxistisk idé, nämligen detta att produktivkrafterna genom något slags inneboende egenskaper obönhörligt driver fram mer och mer koncentration. En gång i tiden gällde detta för allting. Numer tycks det vara begränsat till massmedierna. Men om man nu ser på verklighetens produktivkrafter, om jag nu får fuska i marxismen ett litet tag, är ju utvecklingen precis den motsatta. Det har tillkommit nya TV-kanaler och det är alltfler möjligheter för människor att sända radio - det finns restriktioner i Sverige, men detta gäller i princip - med väldigt litet pengar investerade. Vi har hela Internet som i princip ger alla som har tillgång till datorer, vilka blir fler och fler, möjlighet att koppla upp sig till snart sagt varenda tidning av intresse i världen. Det som nu diskuteras seriöst är ju om den traditionella pressen har någon framtid i detta helt förändrade och mycket mer mångsidiga medielandskap. Så här finns problem att diskutera, men inte nödvändigtvis de som ingår i Kenneth Kvists, tyvärr, litet fyrkantiga analysmodell. Jag måste instämma i Nils Fredrik Aurelius fråga: Vad skall dessa politiker egentligen göra, som inte innebär att man kliver in och börjar att reglera sådant som i ett fritt samhälle inte får regleras?