Riksdag
1993-12-17

Man talar allmänt om nedläggning eller demontering av svensk företagshälsovård. Den svenska arbetsmiljölagstiftningen har ansetts vara en av de mest framsynta i världen, men man har nu börjat tappa instrumentet för verkställighet. Företagshälsovården, med sina medicinska och tekniska delar, finns inte alltid kvar för att hjälpa företagen med arbetsmiljön. Något nytt arbetsmiljöavtal har inte kunnat föras i hamn mellan fackföreningarna och SAF. Den medicinska företagshälsovården har dessutom varit den medicinska rehabiliteringens mest perifera instrument. Man har talat om yrkesmässig rehabilitering, dvs. att man har sett till att den enskilde som varit sjuk eller haft en skada har kunnat gå tillbaka till sin arbetsplats eller om det inte gått anpassats till en ny. Detta innebär att mycket stora pengar kan sparas av samhället. Man får en arbetande person i stället för en sjukskriven eller en förtidspensionär. I en situation där antalet förtidspensionärer börjar närma sig en halv miljon är detta mycket angeläget. Förslaget att låta företagsläkarna omfattas av lagen om läkarvårdsersättning är därför en lösning på ett problem där inga andra lösningar har accepterats. Herr talman!