Narodna skupština
20141024

Garancije koje su se realizovale su stvarni trošak i u stvari bi, po našem mišljenju, trebale da budu iznad linije, odnosno sastavni deo deficita. To su garancije koje se pre svega odnose na javna preduzeća koja svi znate – „Srbijagas“, „Putevi Srbije“, „Železnica Srbije“ itd. One garancije koje su date, a nisu realizovane pitanje je procene da li se one smatraju deficitom ili ne. One sigurno ulaze u dug, a pitanje je procene kada i gde ulaze u deficit. Treća kategorija koja je kod nas značajna, a koja do sada nije bila adekvatno tretirana, to je kategorija dokapitalizacija. Znači, kada država, na osnovu nekog programa sanacije nekog preduzeća ili neke banke, uloži sredstva u dokapitalizaciju onda po nekim konzervativnim standardima to ulazi odmah u rashod i u deficit i istovremeno ulazi u dug. Međutim, po realnim računovodstvenim standardima pitanje je rizičnosti te dokapitalizacije. Znači, kada dajemo sredstva dokapitalizacije Poštanskoj štedionici nema nikakvog razloga da se to smatra 100% rizičnim ulaganjem koje će se pretvoriti u plaćanje.