Folketing
2003-04-08

Når talen drejer sig om internationale børnebortførelser, tror jeg, at vi alle straks i vores indre direkte eller indirekte føler både smerte, frygt og håbløshed, men også håb. De fleste af os har enten direkte eller indirekte været vidne til, hvordan forældre i deres indbyrdes uoverensstemmelser - jeg vil nærmest sige kamp - netop har udsat børn for den helt utålelige oplevelse at blive bortført, at blive revet op med rode, måske blive taget med til et land, som er dem meget fremmedartet. Det, vi konstaterer, er kun, at der kommer flere og flere sager med årene, at flere ægteskaber og flere parforhold bliver indgået på tværs af landegrænser. Det kommer til at betyde, at vi ser og bliver vidne til disse ulykkelige sager, som ikke nødvendigvis er til gavn for barnet - og jeg synes, at vi skal holde fast i, at barnet står i centrum - men tværtimod forbundet med smerte, utryghed og måske for mange børn sår på sjælen.