Riksdag
1998-12-14

Fru talman! Får jag börja med att säga att jag nu tänker försöka klara ut några historiska omständigheter kring denna lagstiftning. Det är inte på det sättet att en förlängning av stopplagen är en förlängning av tystnaden. Man kan precis lika gärna uttrycka saken så, att en förlängning av stopplagen förhindrar den konformitet som lokalradion var inne i när konstitutionsutskottets majoritet tog initiativ till att genomföra stopplagen. Jag skall tillåta mig att läsa innantill en bit. 1993 hade riksdagen på förslag av den dåvarande regeringen infört lokalradiolagen och börjat auktionera ut lokala sändningskanaler till högstbjudande. Det var effekterna av den verksamheten som fick majoriteten att ta initiativet. Man säger från konstitutionsutskottets majoritet följande: "Utskottet anser att lokalradion inte har utvecklats enligt de intentioner som angavs i propositionen. De lokala stationerna är ofta starkt beroende av centrala programnätverk. Många av de personer som har erhållit tillstånd är anställda hos eller på annat sätt närstående till nätverksföretag. Det finns enligt utskottet anledning att misstänka att åtskilliga tillståndshavare enbart fungerar som bulvaner.