Riksdag
2010-03-04

I det läget är det en skyldighet för Sverige som medlem i EU att göra behövliga anpassningar. Det är också viktigt att framhålla att de restriktioner som i detta syfte läggs på de fackliga organisationerna inte handlar om möjligheterna att åstadkomma resultat av frivilliga förhandlingar med utstationerade arbetsgivare. Begränsningarna avser i stället vilka villkor som kan tvingas fram med stridsåtgärder. Herr talman! Det som oppositionen beskriver som en historisk försämring av arbetstagarnas villkor avser en tämligen ny företeelse som åtminstone hittills, som tidigare nämnts, har haft en begränsad omfattning. Enligt den redovisning i propositionen som gäller förhållandena under 2008 fanns det under hösten i de branscher där utstationering är vanligast – byggbranschen, elbranschen och metallindustrin – ett par tusen utstationerade arbetstagare, som tidigare nämnts 6 promille av arbetskraften. Antalet kommer nog att öka i framtiden. Jag tycker ändå inte att man ska överdriva den praktiska betydelsen av detta i nuläget. Inom några år kommer vi att ha ett behov av ett ökat antal personer som vill komma och jobba i Sverige.