Riksdag
2002-12-10

Fru talman! Det är riktigt att det nu händer mycket i diskussionen om inriktningen och utformningen av biståndet, och det är väldigt bra. Jag ska heller inte gå på djupet med anledning av Globkomutredningen, utan där får vi chansen att återkomma. Det är intressant att notera att Berndt Ekholm säger att vi i dag kan använda i stort sett samma mål som för 40 år sedan. Det visar att vi inte har kommit särskilt långt ännu - tyvärr. Och om vi inte lyckas lösa en av de svåra frågor som jag tog upp, nämligen hiv/aids, då är vi inte på väg åt rätt håll. Då kommer vi i stället att vända åt andra hållet, och det är mycket allvarligt. Jag håller naturligtvis med om att det är viktigt att villkora biståndet med demokrati, mänskliga fri- och rättigheter, jämställdhet, ekonomisk tillväxt och utveckling och hållbar utveckling ur miljösynpunkt. Egentligen begärde jag ordet av två anledningar. Den ena gäller den dåliga samordningen inom FN. Tänker regeringen jobba för att öka samordningen och därmed effektiviteten? Den andra gäller målet om en procent. Hur var det egentligen med målet om en procent, och var det så att ni förhindrade Lars Ohly att öka det ytterligare? Jag säger detta med tanke på att den mening som tillkom i utskottets betänkande inte har så stor betydelse, om jag förstod Ekholm rätt, och att vi kan ha en sådan kringgärdande skrivning i vilket beslut som helst.