Riksdag
2004-12-15

Trots de utmaningar och möjligheter som Sverige i EU står inför, menar jag att den svenska utrikes- och säkerhetspolitiken sällan har varit stadd i så stor förändring och präglats av så stor osäkerhet som i dag. Man kan förstås ursäkta detta med att man har en minoritetsregering och att man bygger sitt stöd på uttalat EU-negativa partier. Men det kan minst lika gärna bero på att man i den här centrala delen av svensk politik som handlar om säkerhetspolitik har en total oförmåga att bygga breda och stabila allianser. Vad vill man egentligen med utrikes- och säkerhetspolitiken? Kan någon så här på rak arm till exempel berätta vad som är Sveriges mest angelägna utrikespolitiska målsättningar? Kan någon berätta vilka som är de viktigaste framgångarna som Sverige har haft inom EU-arbetet under det senaste året? Ni har tre sekunders betänketid. Jag får faktiskt inte fram det, och jag har ändå hållit på med politik ett tag under det här året. Däremot kommer jag så väl ihåg, när jag tittar tillbaka på 2004, hur regeringen har agerat i ett antal frågor.