Riksdag
1999-05-31

Fru talman! Elisabeth Fleetwood och jag har uppenbarligen exakt samma uppfattning om vad som bör gälla. Det som är intressant är att den utredning som hade till uppgift att arbeta med ersättningar till dem som utsattes för dessa två lagstiftningar och som tvångssteriliserades reflekterade väldigt mycket över hur det offentliga Sverige skulle kunna framföra ett slags ursäkt för en skamlig lagstiftning och för det ingrepp som skedde med lagens stöd. De reflekterade mycket över problemställningar som integritet, människovärde och återupprättelse. Men de reflekterade aldrig över just den här aspekten. De föreslog att ersättningen skulle vara skattefri, vilket också fanns med i regeringens lagförslag. Men de reflekterade aldrig över att vi i andra sammanhang har ett, i och för sig vällovligt, system för att ge stöd till människor med små ekonomiska omständigheter och att det stödet är behovsprövat. Ett stöd på 175 000 kr skulle då kunna innebära att man förlorar bostadsbidrag och andra bidrag eller att man får högre avgifter om man utnyttjar kommunal service. Inte heller socialutskottet fann anledning att lägga till detta, och ingen ledamot av riksdagen motionerade.