Narodna skupština
20060518

Zamislite srpskog inspektora koji paralelno vodi 186 parničnih postupaka, država plaća takse za te postupke, ti postupci su efikasni, po dve-tri godine traju i tako se naši inspektori bave parničenjem, u stvari postaju neka vrsta javnog pravobranioca, ne idu više na tržište da vide šta se tu dešava. Zakon je naložio inspektoru u članu 12. stavu 3. tački 2) da podnese prijavu nadležnom javnom tužiocu, odnosno prekršajnom organu. Smatrali smo da tu njegova funkcija inicijacije procedura pred drugim organima treba da se završi. Gospodin Krasić smatra da naši inspektori treba da se parniče i da je u njihovom ličnom interesu da se oni parniče pred redovnim i privrednim sudovima i da država plaća ili oni lično da plaćaju takse za to parničenje. Prosto, šokantan je primer ovakve intervencije, jedno neudubljivanje, neverovatno, šokantno. Zbunjen sam ovakvom improvizacijom. U svakom slučaju, pošto naravno da ne prihvatam ovaj amandman, ja ću dati završnu reč na ovaj zakon. (Vjerica Radeta, sa mesta: Ne možete.)