Poslanecká sněmovna
2003-12-18

Poslankyně Alena Páralová Děkuji za slovo Vážený pane místopředsedo vážení členové vlády vážené kolegyně a kolegové Cílem předloženého návrhu je doplnit existující systém právních předpisů upravujících odškodnění občanů České republiky kteří utrpěli újmy v období fašistické a komunistické totality Jedná se konkrétně o zákony č 217 1994 Sb č 39 2000 Sb č 261 2001 Sb a č 172 2002 Sb Předkládaný návrh je založen na stejných principech jako uvedené právní předpisy obsahuje analogická pravidla jakými jsou osobní a věcný rozsah vymezení podmínek nároku a právní nástupnictví Totéž se týká i procesního postupu včetně určení správního úřadu který bude o nárocích rozhodovat a oprávnění napadnout rozhodnutí žalobou a domoci se tak jeho přezkoumání soudem Nepochybuji o potřebnosti přijetí navrhované právní úpravy nepochybuji o tom na rozdíl od pana ministra Dostála Domnívám se že nároky občanů kteří utrpěli fyzickou újmu při okupaci v roce 1968 nemají dosud odpovídající legislativní zázemí Proto mě překvapil a zaskočil nesouhlas vlády České republiky nesouhlas pana ministra Dostála s odškodněním obětí okupace Československa po roce 1968 Dovolte mi reagovat na námitky vyplývající z vládního stanoviska Vláda se domnívá že výše navrhovaného odškodnění je neúměrně vysoká Jsem přesvědčena o tom že uvedené částky jsou v souladu se zásadou na které jsou tradičně rehabilitační a restituční normy založeny Právní úprava se totiž může pouze pokusit nenapravitelné újmy alespoň částečně zmírnit Nedomnívám se proto že by bylo možné navrhované částky označit za přehnané Tato otázka však bude jistě předmětem diskuse Vláda ve svém stanovisku dále zpochybňuje pravidla týkající se dokazování zejména pokud jde o možnost prokázání skutkových okolností důkazem v podobě výpovědi svědků Ze souvislostí ve kterých se polemika s pravidly dokazování objevuje je zřejmé že vláda zcela pomíjí základní procesní souvislosti Je třeba přece rozlišovat mezi fázemi důkazního řízení zejména mezi shromažďováním a prováděním důkazů na straně jedné a hodnocením důkazů na straně druhé Je li totiž v procesním ustanovení právního předpisu uveden konkrétní způsob jakým lze určitou okolnost prokázat nemůže tím být nijak dotčena zásada volného hodnocení důkazu Ustanovení bylo do návrhu začleněno na základě zkušeností při provádění dřívějších podobných předpisů Česká správa sociálního zabezpečení která předpisy vykonává často upozorňovala na nedostatky právní úpravy a připomínala potíže které vznikají zejména při dokazování Podle mého názoru je státní orgán při rozhodování o právech a povinnostech občanů povinen vždy respektovat procesní zásadu v pochybnostech ve prospěch Zásada v pochybnostech ve prospěch musí být uplatněna tím spíše dostává li se účastník v řízení o nároku na náhradu škody do důkazní nouze a to právě v případě kdy vznikla tato škoda v příčinné souvislosti s neschopností státu plnit jednu ze základních funkcí Tou je ochrana vlastních občanů Jestliže státní orgán takto nepostupuje a alibisticky argumentuje nedostatečnou právní oporou nezbývá zákonodárci jiná možnost než na existenci důkazního prostředku který je všeobecně respektován upozornit Právní názor vyslovený vládou ve stanovisku k problematice dokazování je evidentně neadekvátní a navíc odkrývá stále ještě přežívající představu že účastníkovi lze předepsat aby určitou skutkovou okolnost prokázal konkrétním důkazem předepsaným právem Vládě je třeba připomenout že vysoké instance obecné justice i Ústavní soud opakovaně právě v souvislostech aplikace předpisů které upravují podobnou problematiku jako předkládaný návrh ostře kritizovaly praxi založenou na zmíněné interpretaci procesních ustanovení PČR PS 2002 2006 23 schůze část 491 18 12 2003 Konkrétně se jedná o rozsudek Ústavního soudu v Praze ze dne 25 8 1995 vydaný pod spisovou značkou 6A731 95 a nález Ústavního soudu ze dne 27 10 1999 vydaný pod spisovou značkou PI US 10 99 ve kterých se výslovně připomíná že tzv legální teorie byla součástí feudálního práva Konečně se dostávám k zásadní námitce vyslovené ve stanovisku vlády Vláda se opírá o úpravu obsaženou ve Smlouvě mezi vládou Československé socialistické republiky a vládou Svazu sovětských socialistických republik o podmínkách dočasného pobytu sovětských vojsk na území Československé socialistické republiky publikované ve Sbírce zákonů pod číslem 11 69 a odkazuje se konkrétně na článek 10 uvedené smlouvy Podle tohoto článku škody způsobené sovětskými jednotkami nebo osobami k nim příslušejícími při plnění služebních povinností československým občanům nahradí vláda Svazu sovětských socialistických republik vládě Československé socialistické republiky ve výši stanovené na základě uplatněných nároků a při respektování československého práva Dovolím si dále citovat článek téže smlouvy který upravuje základní princip vztahu mezi oběma státy V článku 2 v bodě 1 smlouvy se uvádí Dočasný pobyt sovětských vojsk na území Československé socialistické republiky nenaruší její suverenitu Sovětská vojska se nevměšují do vnitřních záležitostí Československé socialistické republiky Takže kolegyně a kolegové věc je vám doufám jasná a nepředstavuje žádný problém Okupační armády ani náhodou nenarušily suverenitu tehdejšího Československa ani náhodou se nevměšovaly do jeho vnitřních záležitostí a pokud snad došlo k nějaké škodě zajistily okupační armády adekvátní náhradu Domnívám se že není nutné obšírně objasňovat že článek 10 byl nepochybně aplikován obdobným způsobem jako ustanovení v němž se praví že nedošlo k narušení suverenity státu a nevměšování do vnitřních záležitostí Omezím se proto pouze na konstatování že argumentace vládního stanoviska je projevem až neuvěřitelné míry cynismu a arogance Čím dříve bude vládě znemožněno provozovat ve Strakově akademii takový černý humor tím lépe Děkuji za pozornost Potlesk zprava