Riksdag
1992-02-26

Vi har -åtminstone i Sverige, tror jag -- länge levt i föreställningen att nazister är personer i uniform som skriker på tyska. Riktigt så enkelt är det inte, och i dag ser vi i det f.d. kommunistiska Östeuropa allsköns kombinationer av gammal stalinism och ny eller nygammal nazism, fascism och antisemitism. Vi ser det i Rumänien, vi ser det i olika rörelser som figurerar i Ryssland, vi ser det också i andra delar av just det demokratiserade Europa. Mot den bakgrunden känner jag mig ärligt sagt bekymrad över en del av de uttalanden som man ibland hör från svenskt officiellt håll, där man till synes utan varje problematisering talar om Ryssland som en demokrati -- så enkelt är det inte, ännu -- eller där man framställer det som om demokratin en gång för alla hade segrat och inte särskilt mycket mer behövde göras. Det är en utomordentligt farlig föreställning. Den bygger på illusioner och på en bakvänd ödestro av samma slag som den som bar upp de regimer som har fallit.