Riksdag
2009-10-20

En lagstiftning där man å ena sidan pekar på skyldigheten för kommunen och å den andra sidan understryker att det inte finns någon rättighet till plats på obekväm tid blir för en allmänhet som sitter i det här trångmålet rätt så obegriplig. Det inträffar från tid till annan att människor sitter i en specifik situation och börjar leta i lagtexter och annat för att se vad de har för rättigheter. Då söker man vägledning. Det här blir någon sorts moment 22. Man kommer fram till att man har rätt fast man inte har rätt. Det är den typ av lagstiftning vi producerar år 2009. Sedan får det vara hur det vill med vilka regeringar som har suttit tidigare. Vi är självständiga människor i någon sorts utveckling, kan man hoppas. Då är det dags att ta det här steget nu, ministern. Man för bort ansvaret från kommunen till föräldern i de här förarbetena. Man markerar att man ska titta på förälderns egna möjligheter att ordna omsorgen för sina barn. Det är oerhört viktigt att det undersöks.