Riksdag
2003-12-12

Herr talman! Jag vill börja med att tacka för svaret för Cecilia Magnussons räkning. Bakgrunden till interpellationen är naturligtvis en vilja och en ambition att stärka barnets ställning i familjevåldsprocesser. Det är viktigt och någonting som jag inte tror att någon inte är angelägen om att åstadkomma. Barn far väldigt illa när de bevittnar att närstående utsätts för övergrepp. Det får många gånger konsekvenser under väldigt lång tid för de barnen. Av svaret framgår att justitieministern prövar vägar för att stärka barnets ställning utan att barnet ska behöva agera rättsligt. Det finns naturligtvis skäl för det. Som belyses i svaret har rollen som målsägande både fördelar och nackdelar. Barns förhållande till och beroende av föräldrar och andra närstående är speciellt också efter ett familjevåldstrauma. Jag tycker därför att det är centralt att man ser den mycket speciella situationen och också söker lösningar som ger barnet det bästa stödet och den bästa hjälpen. En viktig aspekt i sammanhanget som man ska väga in är att man genom samhällets regelverk också tydliggör vuxnas ansvar visavi barn i den här typen av situationer.