Riksdag
2006-04-05

Fru talman! Det är inte nådigt att vara representerad i regeringspartiet. När den säkerhetspolitiska doktrin som vi nu lever under ingicks var positionerna följande: Folkpartiet var för Natomedlemskap, och Socialdemokraterna, Moderaterna, Kristdemokraterna och Centerpartiet ingick i överenskommelsen. Vänsterpartiet och Miljöpartiet var inte tillfrågade. De ansågs som icke rumsrena. Jag tror på dig, Kenneth. Jag har ingen anledning att betvivla din ärlighet eller tro att du har en mask. Däremot är det, precis som du själv antyder, fråga om en process. Det handlar om flexibilitet, skott på rörligt mål. Det som sker just nu är att jag, väljarna och protokollsläsarna behöver veta precis var i processen socialdemokratin befinner sig. Jag ska läsa upp tre meningar ur vårt betänkande, och du ska få tillfälle att förklara hur dessa saker går ihop i dag, om det som jag läser upp inte sägs med kluven tunga eller är ett dubbelt budskap. På s. 21 i betänkandet står: ”Det finns ingen motsättning, anser utskottet, mellan den militära alliansfriheten och den starka solidariteten mellan EU-länderna. – – – Den sätter, bortsett från avtal om ömsesidigt stöd till försvar mot väpnat angrepp, inga hinder för ett svenskt allsidigt och aktivt deltagande i internationellt säkerhetssamarbete. Vi har i dag möjlighet att delta i alla former av internationellt samarbete i de delar som gäller ömsesidigt stöd till försvar mot väpnat angrepp.” Är inte det att både äta kakan och ha den kvar? Åt vilket håll är vi på väg, Kenneth?