Folketing
2001-03-20

For det første glæder det mig, at udenrigsministeren understregede vigtigheden af målrettede sanktioner. Det var jo sådan set det stik modsatte af, hvad Venstre og Centrum-Demokraterne sagde her fra talerstolen, men det var da i hvert fald velkomment i forhold til det synspunkt, som bl.a. SF og Enhedslisten repræsenterer. Så er det rigtigt, at når man laver aktioner, kan man ramme civile, men så meget desto mere afgørende er det, at man løbende stiller sig spørgsmålet: Hjælper sanktionerne? Hjælper aktionerne? Fordi det ville dog være forfærdeligt, hvis man laver aktioner eller sanktioner, der rammer civile, og de så ikke hjælper. Det spørgsmål mangler vi ligesom at regeringen og andre går ind i en reel diskussion af. Det synes vi ikke vi har set. Og så har vi altså det mærkelige paradoks, at når vi f.eks. snakker om Kina, så er der ingen, der kunne drømme om at indføre sanktioner. Så er man fuldstændig latterlig, hvis man antyder sanktioner, selv om deres forbrydelser jo også mildest talt er til at få øje på, men når det gælder Irak, jamen så vil man ikke engang diskutere, om sanktionerne hjælper. Så er alene det at ophæve sanktionerne skadeligt. Det er altså en underlig dobbeltmoral, som er til stede i det internationale diplomati.