Riksdag
1992-02-25

Fru talman! Margareta Viklund har frågat utrikesministern om regeringen tänker vidta några åtgärder för att markera att övergrepp riktade mot kvinnor av polis, fångvaktare och soldater utgör allvarliga brott mot de mänskliga rättigheterna. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som skall svara på frågan. Inledningsvis vill jag eftertryckligen säga att den svenska regeringen lägger mycket stor vikt vid att uppmärksamma och påtala brott mot de mänskliga rättigheterna. Det kan vara på sin plats att här erinra om de olika granskningsmekanismer som FN har satt upp inom området för de mänskliga rättigheterna. Dessa kan indelas i två kategorier: konventionsanknutna mekanismer och mekanismer som kan tillämpas på alla länder oavsett om landet i fråga förklarat sig bundet av en viss konvention eller ej. Inom ramen för FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna finns ett maskineri som inte är knutet till konventioner. Det består dels av en konfidentiell procedur, dels av ett öppet rapporteringssystem. I konfidentiell ordning, den s.k. 1503-proceduren, behandlas situationen i enskilda länder mot bakgrund av anmälningar från enskilda individer och frivilliga organisationer.