Narodna skupština
20051214

tačka 3), koja se odnosi na namirenje poverilaca, kažete da hipotekarni poverilac može da zahteva da svoje dospelo potraživanje namiri: 1) najpre iz vrednosti hipotekovane nepokretnosti, a zatim iz ostale imovine dužnika, što je sasvim normalno i prihvatljivo; 2) istovremeno iz vrednosti hipotekovane nepokretnosti i iz dužnikove imovine, pogotovo ukoliko hipotekovana imovina nije dovoljne vrednosti, što se takođe može prihvatiti, i onda treći stav, koji je po meni potpuno neprihvatljiv, 3) najpre iz dužnikove imovine, pa tek potom iz vrednosti hipotekovane nepokretnosti. Ovim biste dali ovlašćenje poveriocu da, ukoliko je na nekoj nepokretnosti uspostavljena hipoteka, a hipotekarni dužnik ima još neku drugu imovinu, zahteva od suda da mu se prvo rasprodaje druga imovina, nije bitno da li je pokretna, nepokretna, on će reći – hoće da mu se proda auto, akcije koje je upisao negde ili hoće da mu se proda kuća u kojoj živi. To je potpuno besmisleno, onda nema hipoteka nikakav smisao. Zašto bi onda bilo ko uspostavljao hipoteku na određenoj nepokretnosti, ukoliko će sutra, da bi naplatio dug, prodavati nešto drugo.