Riksdag
2006-03-07

Herr talman! Jag anar en ovilja att tala om tjejers specifika utsatthet, behov och intressen. Skolministern återvänder hela tiden till hur viktigt det är att både flickor och pojkar får självförtroendehöjande möjligheter att utvecklas i skolan. Vi är naturligtvis inte oense om det, men vad jag har pratat om är just tjejers och kvinnors speciella utsatthet, rädsla för att bli utsatta för det patriarkala våld som kanske är den yttersta konsekvensen av den könsmaktsordning som finns i vårt samhälle. Man osynliggör både maktdimensionen och det faktum att det finns könsspecifika mönster i hur killar och tjejer mår i vårt samhälle i dag. Det går igenom i undersökningen. I endast två av 20 projekt finns just självförsvar omnämnt i undersökningen. I ytterligare sju projekt talas om elevaktiviteter och tjejgruppsverksamhet som skulle kunna innefatta självförsvar. Det finns ingen utvärdering av hur de tjejer som faktiskt deltagit i feministiskt självförsvar har upplevt det eller lärare i deras omgivning. Har de upplevt några förändrade attityder i samband med den typen av utbildning? Vi måste gå längre.