Riksdag
1995-05-18

Jag är den första att erkänna att frågan om friköpsrätt inte är lätt. Den är mycket svår. Min respekt för den enskilda äganderätten är stor. Men jag menar samtidigt att det i många fall här handlar om att rätta till historiska misstag så långt tillbaka som till 1700talet, då vi i Sverige inte hade någon egentlig lagstiftning om äganderätt till jord. Däremot hade vissa privilegierade grupper rätt att ta ut skatt från bönderna i trakten. Den beräknades som en tillgång, bl.a. vid bouppteckningar, och mynnade sedan ut i en äganderätt som egentligen aldrig konstituerats. Detta visar att det är en mycket speciell grupp, därtill starkt decimerad, som skulle omfattas av en friköpsrätt. Ofta har de i rakt nedstigande led brukat sina gårdar så långt tillbaka som till 1700-talet. De har i stor utsträckning själva byggt och restaurerat sina hus och byggnader. Jag har engagerat mig i den här frågan i många år, främst med utgångspunkt i torparna under fideikommisset Koberg. För dem är förhållandena ungefär som jag nyss beskrivit. De här människorna är ytterst få och har inga stora krav.