Hrvatski sabor
20190123

Bezbroj puta smo imali priliku, vidjeti kako država ima novca za sve i svašta, a kada su u pitanju djeca, na koje se toliko puta pozivaju, nema novca, jer se mora gledati ekonomski aspekt. Razmišljala sam se i pitam se, razmišljala sam i pitam se što će se dogoditi kada i ono malo mladih roditelja, još intenzivnije stane se iseljavati zbog zatvaranja područnih škola. Kako će se organizirati recimo prijevoz đaka prvaka ili đaka u 2.razredu, jer oni, samo da podsjetim, koriste javni prijevoz, što također nije u skladu sa standardima. Šta će se dogoditi kada nastupi poplava tehnološkog viška na Zavod za zapošljavanje u vidu nastavnika, profesora, osoblja u tim školama, hoće li se i tada gledati ekonomski aspekti ovih smjernica? Pa možda je i istina da nisu rentabilne. Pa zar do sada toliko puta nismo financirali propale i nerentabilne projekte, uostalom ne treba na tako i razmišljati. Kako je moguće da škole i budućnost naše djece, njihovo obrazovanje, može biti nerentabilno s ekonomskog aspekta. Dakle, sve naopako.